text:
29.9.2020, s. 68).
 PŘÍLOHA
 SPOLEČNÉ PROVOZNÍ POSTUPY PODLE ČL. 3 ODST. 6 DOHODY MEZI EVROPSKOU UNIÍ A ŠVÝCARSKOU KONFEDERACÍ O PROPOJENÍ JEJICH SYSTÉMŮ OBCHODOVÁNÍ S EMISEMI SKLENÍKOVÝCH PLYNŮ
 POSTUPY PRO PROZATÍMNÍ ŘEŠENÍ
 1. Glosář
 Tabulka 1-1
 Zkratky a definice
 Zkratka/výraz
 Definice
 Certifikační orgán
 Subjekt, který vydává digitální certifikáty.
 CH
 Švýcarská konfederace
 ETS
 Systém obchodování s emisemi
 EU
 Evropská unie
 IMT
 Tým pro řízení incidentů
 Informační aktivum
 Informace, která je cenná pro společnost nebo organizaci.
 IT
 Informační technologie
 ITIL
 Knihovna infrastruktury informačních technologií (Information Technology Infrastructure Library)
 ITSM
 Řízení IT služeb
 LTS
 Technické normy pro propojování
 Registr
 Účetní systém pro povolenky vydané v rámci systému obchodování s emisemi, který sleduje vlastnictví povolenek vedených na elektronických účtech.
 RFC
 Žádost o změnu
 SIL
 Seznam citlivých informací
 SR
 Žádost o službu
 Wiki
 Webová stránka, která umožňuje uživatelům vyměňovat si informace a znalosti přidáváním nebo úpravou obsahu přímo přes webový prohlížeč.
 2. Úvod
 Dohoda mezi Evropskou unií a Švýcarskou konfederací o propojení jejich systémů obchodování s emisemi skleníkových plynů ze dne 23. listopadu 2017 (dále jen „dohoda“) stanoví vzájemné uznávání povolenek na emise, které mohou být použity k zajištění souladu v rámci systému obchodování s emisemi Evropské unie (dále jen „unijní ETS“) nebo v rámci systému obchodování s emisemi Švýcarska (dále jen „švýcarský ETS“). S cílem zprovoznit propojení mezi unijním ETS a švýcarským ETS se zřídí přímé propojení mezi protokolem transakcí Evropské unie (EUTL) registru Unie a švýcarským doplňkovým protokolem transakcí (SSTL) švýcarského registru, které umožní převádět mezi registry povolenky na emise vydané v rámci obou ETS (čl. 3 odst. 2 dohody). Aby bylo možné zprovoznit propojení mezi unijním ETS a švýcarským ETS, zavede se do května 2020, nebo co nejdříve po tomto datu, prozatímní řešení. Strany spolupracují na tom, aby prozatímní řešení co nejdříve nahradily trvalým propojením registrů (příloha II dohody).
 Podle čl. 3 odst. 6 dohody správce švýcarského registru a ústřední správce Unie určí společné provozní postupy týkající se technických nebo jiných záležitostí nezbytných pro fungování propojení a zohlední priority vnitrostátních právních předpisů. Společné provozní postupy vypracované správci nabývají účinnosti poté, co byly přijaty rozhodnutím smíšeného výboru.
 Společné provozní postupy zaznamenané v tomto dokumentu přijme smíšený výbor svým rozhodnutím č. 1/2020. V souladu s tímto rozhodnutím požádá smíšený výbor správce švýcarského registru a ústředního správce Unie, aby vypracovali další technické pokyny ke zprovoznění propojení a aby zajistili jejich průběžné přizpůsobování technickému pokroku a novým požadavkům týkajícím se bezpečnosti a zabezpečení propojení a jeho účelného a efektivního fungování.
 2.1. Oblast působnosti
 Tento dokument vyjadřuje společné ujednání stran dohody, pokud jde o vytvoření procedurálních základů propojení mezi registry unijního ETS a švýcarského ETS. Přestože nastiňuje celkové procedurální náležitosti z hlediska fungování, budou nutné i některé další technické pokyny, aby bylo možné propojení zprovoznit.
 Ke správnému fungování bude propojení vyžadovat technické specifikace, aby bylo možné ho dále provozovat. Podle čl. 3 odst. 7 dohody jsou tyto záležitosti podrobně popsány v dokumentu obsahujícím technické normy pro propojování, který má být přijat samostatným rozhodnutím smíšeného výboru.
 Cílem společných provozních postupů je zajistit, aby byly IT služby související s


text:
provozem propojení mezi registry unijního ETS a švýcarského ETS poskytovány účelně a efektivně, zejména při plnění žádostí o službu, řešení selhání služby, odstraňování problémů, jakož i při provádění rutinních provozních úkolů podle mezinárodních standardů pro řízení IT služeb.
 Pro dohodnuté prozatímní řešení budou potřebné pouze tyto společné provozní postupy, které jsou součástí tohoto dokumentu:
 —
 řízení incidentů,
 —
 řízení problémů,
 —
 plnění žádostí,
 —
 řízení změn,
 —
 řízení vydání,
 —
 řízení bezpečnostních incidentů,
 —
 řízení bezpečnosti informací.
 Při pozdějším zprovoznění trvalého propojení registrů musí být společné provozní postupy v případě potřeby upraveny a doplněny.
 2.2. Určení
 Tyto společné provozní postupy jsou určeny pro podpůrné týmy unijního a švýcarského registru.
 3. Přístup a standardy
 Pro všechny společné provozní postupy platí tato zásada:
 —
 EU a Švýcarsko se dohodly na definici společných provozních postupů podle ITIL (Knihovna infrastruktury informačních technologií, verze 3). Použity jsou postupy podle tohoto standardu, které jsou upraveny podle konkrétních potřeb souvisejících s prozatímním řešením;
 —
 komunikace a koordinace potřebná pro zpracování společných provozních postupů mezi stranami probíhá přes centra podpory registrů Švýcarska a EU. Úkoly se přidělují vždy v rámci jedné strany;
 —
 jestliže nedojde k dohodě, jak mají být společné provozní postupy zpracovány, bude to analyzováno a řešeno oběma centry podpory. Není-li možné dosáhnout dohody, nalezení společného řešení bude předáno na vyšší úroveň;
 Úrovně eskalace
 EU
 CH
 1. úroveň
 Unijní centrum podpory
 Švýcarské centrum podpory
 2. úroveň
 Unijní provozní manažer
 Švýcarský manažer pro aplikace registru
 3. úroveň
 Smíšený výbor (který může tuto odpovědnost delegovat podle čl. 12 odst. 5 dohody)
 4. úroveň
 Smíšený výbor, pokud je delegováno na 3. úrovni
 ;
 —
 každá strana může určit postupy pro provoz svého vlastního registračního systému, přičemž zohlední požadavky a rozhraní související s těmito společnými provozními postupy;
 —
 na podporu společných provozních postupů se používá nástroj pro řízení IT služeb (ITSM), zejména řízení incidentů, řízení problémů a plnění žádostí, a komunikace mezi oběma stranami;
 —
 kromě toho je přípustná výměna informací prostřednictvím elektronické pošty;
 —
 obě strany zajistí, aby byly splněny požadavky na bezpečnost informací v souladu s pokyny pro nakládání s informacemi.
 4. Řízení incidentů
 Cílem procesu řízení incidentů je vrátit IT služby po incidentu na běžnou úroveň služeb co možná nejrychleji a s minimálním narušením provozu.
 Při řízení incidentů je také třeba vést záznam o incidentech pro účely vykazování a tento proces by měl být integrován s jinými procesy, aby bylo možné jej průběžně zdokonalovat.
 Z celkového pohledu zahrnuje řízení incidentů tyto činnosti:
 —
 zjištění a záznam incidentu,
 —
 klasifikaci a počáteční podporu,
 —
 šetření a diagnostiku,
 —
 vyřešení a obnovu,
 —
 uzavření incidentu.
 Po celou dobu trvání incidentu je proces řízení incidentu odpovědný za trvalé zapojení odpovědných osob, monitorování, sledování a komunikaci.
 4.1. Zjištění a záznam incidentu
 Incident může zjistit podpůrná skupina, automatizované monitorovací nástroje nebo techničtí pracovníci vykonávající rutinní dozor.
 Incident musí být po zjištění zaznamenán a musí mu být přiřazen jedinečný identifikátor umožňující jeho správné sledování a monitorování. Jedinečný identifikátor incidentu je identifikátor, který mu ve společném tiketovacím systému přiřadí centrum podpory té strany (EU

type: contracts

jurisdiction: EU


text:
nebo Švýcarsko), která incident zjistila, přičemž tento identifikátor musí být použit při každé komunikaci související s tímto incidentem.
 U všech incidentů by kontaktním místem mělo být centrum podpory té strany, která tiket zaregistrovala.
 4.2. Klasifikace a počáteční podpora
 Cílem klasifikace incidentu je zjistit a určit, jaký systém a/nebo služba jsou incidentem postiženy a v jakém rozsahu. Aby byla klasifikace účinná, měla by vysledovat incident ke správnému zdroji hned napoprvé, aby se urychlilo jeho vyřešení.
 Ve fázi klasifikace je třeba incident kategorizovat a určit jeho prioritu podle jeho dopadu a naléhavosti, aby mohl být řešen podle příslušného časového rámce pro danou prioritu.
 Pokud má incident potenciální dopad na důvěrnost nebo integritu citlivých údajů a/nebo má dopad na dostupnost systému, je třeba tento incident označit také za bezpečnostní incident a poté jej řídit podle procesu uvedeného v kapitole „Řízení bezpečnostních incidentů“ tohoto dokumentu.
 Centrum podpory, které tiket zaregistrovalo, by mělo pokud možno provést první diagnostiku. Centrum podpory přitom zjistí, zda je incident známou chybou. V kladném případě je již způsob řešení nebo dočasná oprava známá a zadokumentovaná.
 Jestliže centrum podpory incident úspěšně vyřeší, potom jej v tomto okamžiku uzavře, neboť primární účel řízení incidentů byl splněn (a to rychlá obnova služby pro konečného uživatele). V opačném případě centrum podpory předá incident na vyšší úroveň příslušné řešitelské skupině k dalšímu šetření a diagnostice.
 4.3. Šetření a diagnostika
 Šetření a diagnostika incidentů se používá, když incident nedokáže vyřešit centrum podpory v rámci první diagnostiky, a proto jej předá na vyšší úroveň. Eskalace incidentů je součástí procesu šetření a diagnostiky.
 Běžnou praxí ve fázi šetření a diagnostiky je pokus o zopakování incidentu za řízených podmínek. Při šetření a diagnostice incidentů je důležité zjistit správné pořadí událostí, které k incidentu vedly.
 Eskalace je uznání toho, že incident nemůže být vyřešen na aktuální úrovni podpory a musí být předán podpůrné skupině vyšší úrovně nebo druhé straně. Eskalace může probíhat dvěma způsoby: horizontálně (funkčně) nebo vertikálně (hierarchicky).
 Centrum podpory, které incident zaznamenalo a spustilo jeho řešení, je odpovědné za předání incidentu příslušnému zdroji a za sledování celkového stavu a přiřazení incidentu.
 Strana, jíž byl incident přiřazen, je odpovědná za zajištění včasného provedení požadovaných opatření a za poskytnutí zpětné vazby svému vlastnímu centru podpory.
 4.4. Vyřešení a obnova
 Jakmile je incident zcela prozkoumán, dochází k jeho vyřešení a obnově. Nalezení řešení incidentu znamená, že byl zjištěn způsob nápravy problému. Provedení řešení je obnovovací fáze.
 Jakmile příslušné zdroje selhání služby vyřeší, je incident předán zpět do příslušného centra podpory, které jej zaregistrovalo, a toto centrum podpory u iniciátora incidentu potvrdí, že chyba byla opravena a že incident lze uzavřít. Zjištění ze zpracování incidentu je třeba zaznamenat pro budoucí použití.
 Obnovu mohou provést pracovníci IT podpory nebo je možné předat konečnému uživateli pokyny, jak má postupovat.
 4.5. Uzavření incidentu
 Uzavření je posledním krokem v procesu řízení incidentů a probíhá krátce po vyřešení incidentu.
 Ze seznamu činností, které musí být v průběhu fáze uzavření incidentu provedeny, je třeba zdůraznit tyto:
 —
 ověření počáteční kategorizace, která byla incidentu přiřazena,
 —
 správné zachycení všech


text:
informací souvisejících s incidentem,
 —
 řádnou dokumentaci incidentu a aktualizaci znalostní báze,
 —
 adekvátní komunikaci s každým účastníkem, který byl incidentem přímo nebo nepřímo postižen.
 Incident je formálně uzavřen, jakmile centrum podpory provede fázi uzavření a oznámí to druhé straně.
 Jakmile je incident uzavřen, znovu se neotevírá. Jestliže se incident v krátké době vyskytne znovu, původní incident se znovu neotevírá, ale je třeba zaregistrovat nový incident.
 Jestliže incident sledují centra podpory EU i Švýcarska, je konečné uzavření povinností toho centra podpory, které tiket zaregistrovalo.
 5. Řízení problémů
 Tento postup je třeba použít při každém zjištění problému, a spouští se jím proces řízení problémů. Řízení problémů se zaměřuje na zvýšení kvality a snížení množství vzniklých incidentů. Problém může být příčinou jednoho nebo několika incidentů. Při ohlášení incidentu je cílem řízení incidentů obnovit službu co možná nejrychleji, což může zahrnovat dočasnou opravu. Když vznikne problém, je cílem prošetřit základní příčinu tohoto problému, aby bylo možné určit, jaká změna zajistí, aby se tento problém a s ním spojené incidenty již nevyskytly.
 5.1. Identifikace a záznam problému
 Podle toho, která strana iniciovala tiket, bude kontaktním místem pro záležitosti spojené s problémem buď unijní centrum podpory, nebo švýcarské centrum podpory.
 Jedinečný identifikátor problému je identifikátor, který mu přiřadí řízení IT služeb (ITSM). Musí být používán při každé komunikaci týkající se tohoto problému.
 Problém může být spuštěn incidentem nebo může být otevřen samostatně za účelem odstranění nedostatků zjištěných v jakémkoli okamžiku v systému.
 5.2. Stanovení priority problému
 Problémy mohou být kategorizovány podle své závažnosti a priority stejně jako incidenty, aby bylo usnadněno jejich sledování, přičemž se zohlední dopad s nimi souvisejících incidentů a četnost jejich výskytu.
 5.3. Šetření a diagnostika problémů
 Problém může nadnést každá strana, přičemž centrum podpory iniciující strany je odpovědné za zaregistrování problému, jeho přiřazení příslušnému zdroji a sledování jeho celkového stavu.
 Řešitelská skupina, jíž byl problém předán, je odpovědná za včasné řešení problému a komunikaci s centrem podpory.
 Obě strany jsou na požádání odpovědné za zajištění provedení přiřazených činností a poskytnutí zpětné vazby svému vlastnímu centru podpory.
 5.4. Vyřešení
 Řešitelská skupina, jíž byl problém přiřazen, je odpovědná za vyřešení problému a poskytnutí příslušných informací svému vlastnímu centru podpory.
 Zjištění ze zpracování problému je třeba zaznamenat pro budoucí použití.
 5.5. Uzavření problému
 Problém je formálně uzavřen, jakmile je vyřešen provedením změny. Fázi uzavření problému provede centrum podpory, které tento problém zaregistrovalo a informovalo centrum podpory druhé strany.
 6. Plnění žádostí
 Proces plnění žádosti je komplexní řízení žádosti o novou nebo stávající službu od okamžiku jejího zaregistrování a schválení až do uzavření. Žádosti o službu jsou obvyklé drobné, předem definované, opakovatelné, časté, předem schválené a procedurální požadavky.
 Níže jsou načrtnuty hlavní kroky, podle nichž je třeba postupovat:
 6.1. Iniciování žádosti
 Informace o žádosti o službu se předá unijnímu centru podpory nebo švýcarskému centru podpory e-mailem, telefonicky nebo prostřednictvím nástroje pro řízení IT služeb (ITSM) nebo jakéhokoli jiného komunikačního kanálu.
 6.2. Registrování a analýza žádosti
 Kontaktním místem pro všechny žádosti o službu by mělo být unijní nebo švýcarské centrum podpory podle toho, která strana žádost


text:
o službu podala. Toto centrum podpory bude odpovědné za řádné zaregistrování a analýzu žádosti o službu.
 6.3. Schválení žádosti
 Agent centra podpory strany, která žádost o službu podala, zkontroluje, zda je potřebné schválení druhé strany, a v kladném případě si je vyžádá. Jestliže žádost o službu není schválena, centrum podpory tiket aktualizuje a uzavře jej.
 6.4. Plnění žádosti
 Tento krok má na starosti účelné a efektivní zpracování žádostí o službu. Je třeba rozlišovat mezi těmito případy:
 —
 plnění žádosti o službu se týká pouze jedné strany. V tomto případě vydá tato strana pracovní příkazy a koordinuje provedení;
 —
 provedení žádosti o službu se týká EU i Švýcarska. V tomto případě centra podpory vydávají pracovní příkazy ve své oblasti odpovědnosti. Zpracování plnění žádosti o službu je koordinováno mezi oběma centry podpory. Celkovou odpovědnost nese centrum podpory, které žádost o službu obdrželo a iniciovalo.
 Když je žádost o službu splněna, musí být nastavena do stavu Vyřešeno.
 6.5. Eskalace žádosti
 Centrum podpory může v případě potřeby předat nevyřízenou žádost o službu příslušnému zdroji (třetí straně).
 Předává se příslušným třetím stranám, tj. unijní centrum podpory bude muset postupovat přes švýcarské centrum podpory, pokud má být žádost předána švýcarské třetí straně, a naopak.
 Třetí strana, jíž byla žádost o službu předána, je odpovědná za včasné vyřízení žádosti o službu a komunikaci s centrem podpory, které žádost o službu předalo.
 Centrum podpory, které žádost o službu zaregistrovalo, je odpovědné za sledování celkového stavu a přiřazení žádosti o službu.
 6.6. Kontrola splnění žádosti
 Odpovědné centrum podpory předloží záznam o žádosti o službu před uzavřením k závěrečné kontrole kvality. Cílem je zajistit, aby byla žádost o službu opravdu zpracována a aby byly dodány všechny informace potřebné k popisu životního cyklu žádosti s dostatečnými podrobnostmi. Kromě toho je třeba zaznamenat zjištění ze zpracování žádosti pro budoucí použití.
 6.7. Uzavření žádosti
 Jestliže se strany, jimž byla žádost o službu přiřazena, dohodnou, že žádost byla splněna, a žadatel považuje případ za vyřešený, nastaví se stav „Uzavřeno“.
 Žádost o službu je formálně uzavřena, jakmile centrum podpory, které tuto žádost o službu zaregistrovalo, provede uzavírací fázi žádosti a informuje centrum podpory druhé strany.
 7. Řízení změn
 Cílem je zajistit, aby byly používány standardizované metody a postupy za účelem efektivního a rychlého zpracování všech změn v řízení IT infrastruktury, aby se tak minimalizoval počet případných souvisejících incidentů a jejich dopad na službu. Změny IT infrastruktury mohou vznikat v reakci na problémy nebo externě vznesené požadavky, např. legislativní změny, případně aktivně za účelem zlepšení efektivity a účelnosti nebo za účelem umožnění obchodních iniciativ či jejich zohlednění.
 Proces řízení změn zahrnuje různé kroky, které zachycují každou podrobnost o žádosti o změnu pro účely budoucího dohledání. Tyto procesy zajišťují, aby byla změna před provedením validována a otestována. Úspěšné provedení má na starosti proces řízení vydání.
 7.1. Žádost o změnu
 Žádost o změnu (RFC) se předá týmu pro řízení změn k validaci a schválení. Kontaktním místem pro všechny žádosti o změnu by mělo být unijní nebo švýcarské centrum podpory podle toho, která strana žádost podala. Toto centrum podpory


text:
bude odpovědné za řádné zaregistrování a analýzu žádosti.
 Žádosti o změnu mohou vznikat z důvodu:
 —
 incidentu, který změnu způsobí,
 —
 stávajícího problému, v jehož důsledku ke změně dojde,
 —
 požadavku na novou změnu vzneseného konečným uživatelem,
 —
 změny v důsledku probíhající údržby,
 —
 změny právních předpisů.
 7.2. Hodnocení a plánování změn
 V této fázi se provádí hodnocení změn a činností plánování. Zahrnuje stanovení priorit a plánování činností za účelem minimalizace rizik a dopadu.
 Jestliže se provádění žádosti o změnu týká EU i Švýcarska, strana, která žádost o změnu zaregistrovala, ověří hodnocení a plánování změny u druhé strany.
 7.3. Schválení změny
 Každou zaregistrovanou žádost o změnu je třeba schválit na příslušné úrovni eskalace.
 7.4. Provedení změny
 K provedení změny dochází formou procesu řízení vydání. Týmy obou stran pro řízení vydání postupují podle svých vlastních procesů, které zahrnují plánování a testování. Po dokončení provedení dochází ke kontrole změny. Aby bylo zajištěno, že vše proběhlo podle plánu, je stávající proces řízení změn průběžně kontrolován a v případě potřeby aktualizován.
 8. Řízení vydání
 Vydání představuje jednu nebo několik změn IT služby shromážděných v plánu vydání, které musí být povoleny, připraveny, vytvořeny, otestovány a zavedeny společně. Vydání může představovat opravu chyby, změnu hardwaru nebo jiných komponentů, změny softwaru, upgrady verzí aplikací, změny dokumentace a/nebo procesů. Obsah každého vydání se řídí, testuje a zavádí jako jedna entita.
 Cílem řízení vydání je naplánovat, vytvořit, otestovat, validovat a zajistit možnost poskytování navržených služeb, které budou plnit požadavky účastníků a uskutečňovat zamýšlené cíle. V průběhu koordinace návrhu budou definována a zadokumentována kritéria přijatelnosti pro všechny změny služby, která budou předána týmům pro řízení vydání.
 Vydání obvykle sestává z několika oprav problémů a vylepšení služby. Obsahuje požadovaný nový nebo změněný software a veškerý nový nebo změněný hardware potřebný k provedení schválených změn.
 8.1. Plánování vydání
 Prvním krokem procesu je přiřazení schválených změn do balíčků vydání a definování rozsahu a obsahu vydání. Na základě těchto informací se v dílčím procesu plánování vydání vypracuje harmonogram vytvoření, otestování a zavedení vydání.
 Při plánování je třeba definovat:
 —
 rozsah a obsah vydání,
 —
 posouzení rizika a rizikový profil vydání,
 —
 zákazníka/uživatele, jichž se vydání dotkne,
 —
 tým odpovědný za vydání,
 —
 strategii dodání a zavedení,
 —
 zdroje pro dodání a zavedení.
 Obě strany se vzájemně informují o plánování svých vydání a oknech pro údržbu. Jestliže se vydání týká EU i Švýcarska, obě strany koordinují plánování a určují společné okno pro údržbu.
 8.2. Vytvoření a otestování balíčku vydání
 V kroku vytváření a testování v procesu řízení vydání se stanoví způsob provedení vydání nebo balíčku vydání a údržby řízených prostředí před změnou produkce a dále proběhne otestování všech změn ve všech vydaných prostředích.
 Jestliže se vydání týká EU i Švýcarska, obě strany koordinují plány dodání a testování. Zahrnuje to tyto aspekty:
 —
 jak a kdy budou dodány jednotky vydání a komponenty služby,
 —
 jaké jsou obvyklé doby realizace, co se stane, pokud dojde ke zpoždění,
 —
 jak sledovat postup dodání a získat konfirmaci,
 —
 měřítka monitorování a stanovení úspěšného zavedení vydání,
 —
 společné testovací případy


text:
pro příslušné funkce a změny.
 Na konci tohoto dílčího procesu jsou všechny potřebné komponenty vydání připraveny pro vstup do fáze skutečného provozu.
 8.3. Příprava na zprovoznění
 Přípravný dílčí proces zajišťuje, aby byly správně definovány komunikační plány a aby byla připravena oznámení pro rozeslání všem dotčeným účastníkům a konečným uživatelům a dále aby bylo vydání integrováno do procesu řízení změn, aby bylo zajištěno, že všechny změny budou provedeny kontrolovaně a budou schváleny potřebnými fóry.
 Jestliže se vydání týká EU i Švýcarska, obě strany koordinují tyto činnosti:
 —
 záznam žádosti o změnu pro účely naplánování a přípravy zavedení do produkčního prostředí,
 —
 vytvoření prováděcího plánu,
 —
 způsob návratu, aby v případě, že zavedení selže, mohl být navrácen předchozí stav,
 —
 sdělení zaslaná všem potřebným stranám,
 —
 žádost o schválení implementace vydání z příslušné úrovně eskalace.
 8.4. Návrat do původního stavu
 V případě, že zprovoznění selže nebo se při testování ukáže, že zprovoznění nebylo úspěšné nebo nesplnilo dohodnutá kritéria přijatelnosti/kvality, týmy obou stran pro řízení vydání musí vrátit systém do předchozího stavu. Bude třeba informovat všechny potřebné účastníky, včetně dotčených/cílových konečných uživatelů. Až do schválení může být proces znovu spuštěn v kterékoli z předchozích fází.
 8.5. Kontrola a uzavření vydání
 Při kontrole zprovoznění je třeba provést tyto činnosti:
 —
 získat zpětnou vazbu o spokojenosti zákazníka/uživatele s dodáním a zprovozněním služby (shromáždit zpětnou vazbu a zohlednit ji při průběžném zdokonalování služby),
 —
 zrevidovat všechna kritéria kvality, která nebyla splněna,
 —
 zkontrolovat, zda jsou kompletní všechny úkony, potřebné opravy a změny,
 —
 zajistit, že po dokončení zavádění nezůstaly nevyřešeny žádné problémy s funkčností, zdroji, kapacitou nebo výkonem,
 —
 zkontrolovat, zda jsou zdokumentovány a akceptovány zákazníkem, konečnými uživateli, provozní podporou a dalšími dotčenými stranami všechny problémy, známé chyby a dočasné opravy,
 —
 monitorovat incidenty a problémy způsobené zavedením (poskytnout podporu provozním týmům v rané fázi, pokud vydání způsobilo nárůst objemu práce),
 —
 aktualizovat podkladovou dokumentaci (tj. technické informační dokumenty),
 —
 formálně předat zavedené vydání do provozu,
 —
 zdokumentovat získané poznatky,
 —
 shromáždit od realizačních týmů souhrnnou dokumentaci vydání,
 —
 formálně uzavřít vydání po ověření záznamu o žádosti o změnu.
 9. Řízení bezpečnostních incidentů
 Řízení bezpečnostních incidentů je proces řešení bezpečnostních incidentů, aby mohli být potenciálně dotčení účastníci informováni o incidentu; hodnocení incidentu a stanovení jeho priority a reakce na incident za účelem vyřešení skutečného nebo potenciálního narušení důvěrnosti, dostupnosti či integrity citlivých informací či podezření na takové narušení důvěrnosti, dostupnosti či integrity.
 9.1. Kategorizace incidentů v oblasti bezpečnosti informací
 Všechny incidenty s dopadem na propojení mezi unijním registrem a švýcarským registrem se analyzují za účelem zjištění, zda nedošlo k narušení důvěrnosti, integrity nebo dostupnosti jakýchkoli citlivých informací zaznamenaných v seznamu citlivých informací (SIL).
 V kladném případě se incident charakterizuje jako incident v oblasti bezpečnosti informací, neprodleně se zaregistruje do nástroje řízení IT služeb (ITSM) a jako takový se řídí.
 9.2. Řešení incidentů v oblasti bezpečnosti informací
 Za bezpečnostní incidenty je odpovědná 3. úroveň eskalace a řešením incidentů bude pověřen specializovaný tým pro řízení incidentů (IMT).
 Tým IMT odpovídá za:
 —
 provedení první analýzy, kategorizaci a stanovení


text:
závažnosti incidentu,
 —
 koordinaci činností mezi všemi účastníky včetně úplné dokumentace analýzy incidentu, rozhodnutí přijatých za účelem vyřešení incidentu a jakýchkoli možných zjištěných slabých stránek,
 —
 v závislosti na závažnosti bezpečnostního incidentu včasné předání na příslušnou úroveň pro informaci a/nebo k rozhodnutí.
 V procesu řízení bezpečnosti informací se všechny informace o incidentech klasifikují na nejvyšší úrovni citlivosti informací, v každém případě však nejméně jako ETS CITLIVÉ.
 V případě probíhajícího šetření a/nebo výskytu slabé stránky, která by mohla být zneužita, se informace klasifikují jako ETS KRITICKÉ, dokud nebude zjednána náprava.
 9.3. Identifikace bezpečnostních incidentů
 Podle druhu bezpečnostní události určí pracovník pro bezpečnost informací příslušné organizace, které mají být zapojeny a budou zařazeny do týmu IMT.
 9.4. Analýza bezpečnostních incidentů
 Při zkoumání incidentu je tým IMT ve spojení se všemi zapojenými organizacemi a podle potřeby s příslušnými členy jejich týmů. V průběhu analýzy se určí rozsah ztráty důvěrnosti, integrity nebo dostupnosti aktiv a vyhodnotí se důsledky pro všechny postižené organizace. Dále se definují počáteční a následná opatření pro vyřešení incidentu a řízení jeho dopadu, včetně dopadu těchto opatření na zdroje.
 9.5. Posouzení závažnosti bezpečnostního incidentu, eskalace a podávání zpráv
 Tým IMT posoudí závažnost každého nového bezpečnostního incidentu po jeho charakterizaci jako bezpečnostního incidentu a neprodleně zahájí potřebná opatření podle závažnosti incidentu.
 9.6. Podávání zpráv o reakcích v oblasti bezpečnosti
 Tým IMT uvede informace o omezení důsledků incidentu a výsledcích obnovy do zprávy o reakci na bezpečnostní incident. Tato zpráva se předává na 3. úroveň eskalace pomocí bezpečné elektronické pošty nebo jiných vzájemně akceptovaných prostředků bezpečné komunikace.
 Odpovědná strana zkontroluje omezení důsledků incidentu a výsledky obnovy a:
 —
 opět připojí registr v případě, že byl předtím odpojen,
 —
 zajistí komunikaci o incidentu s týmy, které se starají o registr,
 —
 uzavře incident.
 Tým IMT by měl ve zprávě o incidentu v oblasti bezpečnosti informací zabezpečeným způsobem uvést příslušné podrobnosti, aby byl zajištěn konzistentní záznam a komunikace a aby bylo možné přijmout rychlá a vhodná opatření za účelem omezení důsledků incidentu. Po dokončení tým IMT předloží v příslušné lhůtě závěrečnou zprávou o incidentu v oblasti bezpečnosti informací.
 9.7. Monitorování, budování kapacit a průběžné zdokonalování
 Tým IMT předává zprávy o všech bezpečnostních incidentech na 3. úroveň eskalace. Zprávy budou na této úrovni eskalace použity k určení:
 —
 slabých míst v kontrolách bezpečnosti a/nebo provozu, které je třeba posílit,
 —
 případné potřeby zdokonalit tento postup, aby se zlepšila účinnost při reagování na incidenty;
 —
 možnosti školení a budování kapacit za účelem dalšího posílení odolnosti systémů registrů v oblasti bezpečnosti informací, snížení rizika budoucích incidentů a minimalizace jejich dopadu.
 10. Řízení bezpečnosti informací
 Cílem řízení bezpečnosti informací je zajistit důvěrnost, integritu a dostupnost utajovaných informací, dat a IT služeb organizace. Vedle technických složek včetně jejich návrhu a testování (viz technické normy pro propojování) jsou pro splnění bezpečnostních požadavků na prozatímní řešení potřebné následující společné provozní postupy.
 10.1. Identifikace citlivých informací
 Citlivost informace se posuzuje stanovením, jaký dopad na podnik by mohlo mít narušení bezpečnosti v případě této informace (například finanční ztráty, poškození pověsti, porušení právního předpisu...).
 Citlivá


text:
informační aktiva se identifikují podle jejich dopadu na propojení.
 Úroveň citlivosti těchto informací se posuzuje podle stupnice citlivosti platné pro toto propojení a uvedené v oddílu „Řešení incidentů v oblasti bezpečnosti informací“ tohoto dokumentu.
 10.2. Úrovně citlivosti informačních aktiv
 Po identifikaci se informační aktivum klasifikuje podle těchto pravidel:
 —
 při identifikaci alespoň jedné VYSOKÉ úrovně u důvěrnosti, integrity nebo dostupnosti je aktivum klasifikováno jako ETS KRITICKÉ,
 —
 při identifikaci alespoň jedné STŘEDNÍ úrovně u důvěrnosti, integrity nebo dostupnosti je aktivum klasifikováno jako ETS CITLIVÉ,
 —
 při identifikaci alespoň jedné NÍZKÉ úrovně u důvěrnosti, integrity nebo dostupnosti je aktivum klasifikováno jako ETS OMEZENÉ.
 10.3. Přiřazení vlastníka informačních aktiv
 Všechna informační aktiva by měla mít svého přiřazeného vlastníka. Informační aktiva ETS patřící k propojení mezi EUTL a SSTL nebo s ním spojená by měla být uvedena ve společném inventurním soupisu aktiv vedeném oběma stranami. Informační aktiva ETS mimo propojení mezi EUTL a SSTL by měla být uvedena v inventurním soupisu aktiv vedeném příslušnou stranou.
 Strany se dohodnou na vlastnictví každého informačního aktiva patřícího k propojení mezi EUTL a SSTL nebo s ním spojeného. Vlastník informačního aktiva je odpovědný za posouzení jeho citlivosti.
 Vlastník by měl mít pracovní funkci, která je přiměřená s ohledem na hodnotu přiřazeného aktiva (aktiv). Odpovědnost vlastníka za aktivum (aktiva) a jeho/její povinnost zachovávání potřebné úrovně důvěrnosti, integrity a dostupnosti je třeba dohodnout a formalizovat.
 10.4. Registrace citlivých informací
 Všechny citlivé informace se registrují v seznamu citlivých informací (SIL).
 V příslušných případech se zohlední a v seznamu citlivých informací zaregistruje agregace citlivých informací, která by mohla vést k vyššímu dopadu, než je dopad jednotlivé informace (např. soubor informací uložených v systémové databázi).
 Seznam citlivých informací není statický. Hrozby, zranitelnost, pravděpodobnost nebo důsledky bezpečnostních incidentů souvisejících s informačními aktivy se mohou měnit bez jakéhokoli varovného signálu a do provozu registrů mohou být zaváděna nová aktiva.
 Proto je třeba seznam citlivých informací pravidelně kontrolovat a neprodleně do něj registrovat všechny nové informace identifikované jako citlivé.
 Seznam citlivých informací obsahuje u každého zápisu alespoň tyto informace:
 —
 popis informace,
 —
 vlastníka informace,
 —
 úroveň citlivosti,
 —
 označení, zda informace zahrnuje osobní údaje,
 —
 další informace, jsou-li potřebné.
 10.5. Nakládání s citlivými informacemi
 Pokud jsou citlivé informace zpracovávány mimo propojení mezi unijním registrem a švýcarským registrem, je třeba s nimi nakládat v souladu s pokyny pro nakládání.
 S citlivými informacemi zpracovávanými v rámci propojení mezi unijním registrem a švýcarským registrem se nakládá v souladu s bezpečnostními požadavky stran.
 10.6. Řízení přístupu
 Cílem řízení přístupu je udělit oprávněným uživatelům právo používat službu a současně zabránit v přístupu neoprávněným uživatelům. Řízení přístupu se někdy také nazývá „správa práv“ nebo „správa identit“.
 Pro prozatímní řešení a jeho provoz potřebují obě strany přístup k těmto komponentům:
 —
 Wiki: prostředí pro spolupráci na výměnu společných informací, jako je plánování vydání,
 —
 nástroj pro řízení IT služeb (ITSM) pro řízení incidentů a problémů (viz kapitola 3 „Přístup a standardy“),
 —
 systém výměny zpráv: každá strana zajistí bezpečný přenosový systém výměny zpráv pro přenos zpráv obsahujících údaje o transakcích.
 Správce


text:
švýcarského registru a ústřední správce Unie zajistí, aby byly přístupy aktuální, a budou fungovat jako kontaktní místa pro své strany pro činnosti v oblasti řízení přístupu. Žádosti o přístup se řeší podle postupů plnění žádostí.
 10.7. Správa certifikátů/klíčů
 Každá strana je odpovědná za správu svých vlastních certifikátů/klíčů (generování, registrace, ukládání, instalace, používání, prodloužení, zrušení, zálohování a obnova certifikátů/klíčů). Jak je uvedeno v technických normách pro propojování (LTS), používají se pouze digitální certifikáty vydané certifikačním orgánem, kterému obě strany důvěřují. Nakládání s certifikáty/klíči a jejich ukládání musí být v souladu s ustanoveními uvedenými v pokynech pro nakládání.
 Každé zrušení a/nebo prodloužení certifikátů a klíčů bude koordinováno oběma stranami. Probíhá to podle postupů plnění žádostí.
 Správce švýcarského registru a ústřední správce Unie si vymění certifikáty/klíče prostřednictvím zabezpečených komunikačních prostředků podle ustanovení stanovených v pokynech pro nakládání.
 Každé ověření certifikátů/klíčů jakýmikoli prostředky mezi stranami bude probíhat mimo IP síť.


text:
 30.6.2010
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 L 164/1
 Pouze původní texty EHK/OSN mají podle mezinárodního veřejného práva právní účinek. Je zapotřebí ověřit si status a datum vstupu tohoto předpisu v platnost v nejnovější verzi dokumentu EHK/OSN o statusu TRANS/WP.29/343, který je k dispozici na internetové adrese:
 http://www.unece.org/trans/main/wp29/wp29wgs/wp29gen/wp29fdocstts.html
 Předpis Evropské hospodářské komise Organizace spojených národů (EHK/OSN) č. 61 — Jednotná ustanovení pro schvalování typu užitkových vozidel s ohledem na vnější výčnělky před zadní stěnou kabiny
 Zahrnuje veškerá platná znění až po:
 doplněk 1 k původnímu znění předpisu – datum vstupu v platnost: 10. říjen 2006
 OBSAH
 PŘEDPIS
 1.
 Oblast a rozsah působnosti
 2.
 Definice
 3.
 Žádost o schválení
 4.
 Schválení
 5.
 Všeobecné specifikace
 6.
 Zvláštní požadavky
 7.
 Úprava typu vozidla
 8.
 Shodnost výroby
 9.
 Postihy za neshodnost výroby
 10.
 Definitivní ukončení výroby
 11.
 Názvy a adresy technických zkušeben odpovědných za provádění schvalovacích zkoušek a názvy a adresy správních orgánů
 PŘÍLOHY
 Příloha 1 –
 Sdělení ve věci schválení (nebo odmítnutí či odnětí schválení neboo definitivním ukončení výroby) typu vozidla, s ohledem na jeho vnější výčnělky podle předpisu č. 61
 Příloha 2 –
 Uspořádání značek schválení typu
 Příloha 3 –
 Postup stanovení bodu „H“ a skutečného úhlu opěradla sedadla aověření jejich vztahu k bodu „R“ a konstrukčnímu úhlu opěradla sedadla
 Příloha 4 –
 Měření výčnělků a vzdáleností
 1. OBLAST A ROZSAH PŮSOBNOSTI
 1.1 Tento předpis se vztahuje na vnější výčnělky nákladních vozidel kategorie N1, N2 a N3
 (1), přičemž se omezuje na „vnější povrch“ podle níže uvedené definice.
 Předpis se nevztahuje na vnější zpětná zrcátka, včetně jejich držáků, ani na příslušenství, jako jsou antény a nosiče zavazadel.
 1.2 Účelem tohoto předpisu je snížit riziko nebo vážnost poranění osob, které v případě nehody přijdou do styku s vnějším povrchem vozidla.
 2. DEFINICE
 Pro účely tohoto předpisu se rozumí:
 2.1
 „vnějším povrchem“ část vozidla před zadní stěnou kabiny podle bodu 2.5 zahrnující kromě vlastní zadní stěny takové součásti, jako jsou přední blatníky, přední nárazníky a přední kola;
 2.2
 „schválením typu vozidla“ schválení typu vozidla s ohledem na jeho vnější výčnělky;
 2.3
 „typem vozidla“ motorová vozidla, která se podstatně neliší z hlediska „vnějšího povrchu“;
 2.4
 „kabinou“ část karoserie, která vytváří prostor pro řidiče a spolujezdce, včetně dveří;
 2.5
 „zadní stěnou kabiny“ zadní část vnějšího povrchu prostoru pro řidiče a spolujezdce. Nelze-li určit polohu zadní stěny kabiny, pro účely tohoto předpisu se za ni považuje svislá příčná rovina nacházející se ve vzdálenosti 50 cm za bodem „R“ sedadla řidiče, jestliže toto sedadlo, je-li seřiditelné, je ve své krajní zadní jízdní poloze (viz příloha 3). Výrobce však může po dohodě s technickou zkušebnou požadovat jinou vzdálenost, jestliže lze prokázat, že vzdálenost 50 cm může být pro určité vozidlo nevhodná (2);
 2.6
 „vztažnou rovinou“ vodorovná rovina procházející středem předních kol nebo vodorovná rovina ležící ve výšce 50 cm nad zemí, podle toho, která z obou rovin je nižší;
 2.7
 „podlahovou čárou“ čára určená takto:
 kolem vnějšího povrchu naloženého vozidla se posunuje kužel neurčené výšky se svislou osou a se stranami odkloněnými 15° od svislice tak, že se dotýká


text:
stále a v nejnižším bodě vnějšího povrchu karoserie; podlahová čára je spojnicí těchto bodů dotyku.
 Při stanovení podlahové čáry se nepřihlíží k výfukovému potrubí ani ke kolům či k funkčním mechanickým prvkům připevněným ke spodku karoserie, jako jsou opěry pro zvedák, uchycení zavěšení náprav nebo příslušenství sloužící k vleku či v případě poruchy. V prostorech na vnější straně podběhů kol se předpokládá pomyslná plocha spojující plynule přilehlé vnější povrchové plochy. Pro určení podlahové čáry se vezmou v úvahu přední nárazníky. Podle typu vozidla může stopa podlahové čáry probíhat buď po vnějším okraji profilu nárazníku, nebo po panelu karoserie pod nárazníkem. Vyskytnou-li se současně dva nebo více bodů dotyku, použije se k určení podlahové čáry nejspodnější bod dotyku;
 2.8
 „poloměrem zakřivení“ poloměr oblouku kružnice, který se nejvíce přibližuje zaoblenému tvaru uvažované součásti.
 3. ŽÁDOST O SCHVÁLENÍ
 3.1 Žádost o schválení typu vozidla s ohledem na jeho vnější výčnělky předkládá výrobce vozidla nebo jeho řádně pověřený zástupce.
 3.2 K žádosti musí být ve třech kopiích připojeny následující dokumenty:
 3.2.1
 fotografie přední části a bočních částí vozidla;
 3.2.2
 výkresy „vnějšího povrchu“, které jsou podle názoru technické zkušebny odpovědné za provádění zkoušek nutné k prokázání, že jsou splněna ustanovení níže uvedených bodů 5 a 6.
 3.3 Žadatel technické zkušebně odpovědné za provádění schvalovacích zkoušek předloží:
 3.3.1
 buď vozidlo shodné se schvalovaným typem, nebo část (části) vozidla považovanou (považované) za podstatnou (podstatné) pro provádění kontrol a zkoušek, jež vyžaduje tento předpis;
 3.3.2
 na zvláštní žádost technické zkušebny některé části a vzorky použitých materiálů.
 4. SCHVÁLENÍ
 4.1 Pokud vozidlo předložené ke schválení podle tohoto předpisu splňuje požadavky níže uvedených bodů 5 a 6, udělí se tomuto typu vozidla schválení.
 4.2 Každému schválenému typu se přidělí číslo schválení. Jeho první dvě číslice (nyní 00, což odpovídá předpisu v jeho původním znění) udávají sérii změn začleňující poslední závažné technické změny předpisu v době vydání schválení. Táž smluvní strana nesmí přidělit totéž číslo stejnému typu vozidla s jinou vnější strukturou nebo jinému typu vozidla.
 4.3 Oznámení o udělení nebo odmítnutí schválení typu podle tohoto předpisu se sdělí smluvním stranám dohody, které uplatňují tento předpis, prostřednictvím formuláře podle vzoru v příloze 1 tohoto předpisu a výkresů a fotografií uvedených v bodech 3.2.1 a 3.2.2, jež předložil žadatel o schválení, ve formátu nejvýše A4 (210 × 297 mm) nebo složených na tento formát a ve vhodném měřítku.
 4.4 Na každém vozidle, které je shodné s typem vozidla schváleným podle tohoto přepisu, se viditelně a na snadno přístupném místě uvedeném ve formuláři schválení umístí mezinárodní značka schválení typu, která se skládá z:
 4.4.1
 písmena „E“ v kružnici, za nímž následuje rozlišovací číslo země, která schválení udělila (3);
 4.4.2
 čísla tohoto předpisu, za nímž následuje písmeno „R“, pomlčka a číslo schválení typu vpravo od kružnice předepsané v odstavci 4.4.1.
 4.5 Pokud je vozidlo shodné s typem vozidla schváleným podle jednoho nebo několika jiných předpisů připojených k dohodě ve státě, který schválení udělil podle tohoto předpisu, symbol stanovený v bodě 4.4.1 se nemusí opakovat; v takovém případě se čísla předpisů, čísla schválení typu a


text:
doplňkové symboly všech předpisů, podle nichž bylo uděleno schválení typu ve státě, který schválení udělil podle tohoto předpisu, uvedou ve sloupcích vpravo od symbolu stanoveného v bodě 4.4.1.
 4.6 Číslo schválení typu a doplňkový symbol musí být jasně čitelné a nesmazatelné.
 4.7 Značka schválení se umístí poblíž tabulky s údaji o vozidle, připevněné výrobcem, nebo přímo na ni.
 4.8 V příloze 2 tohoto předpisu jsou uvedeny příklady uspořádání značky schválení.
 5. VŠEOBECNÉ SPECIFIKACE
 5.1 Ustanovení tohoto předpisu se neuplatní na ty části „vnějšího povrchu“ vozidla, které ve stavu bez nákladu, s dveřmi, okny, přístupovými víky atd. v zavřené poloze jsou:
 5.1.1
 mimo oblast ohraničenou nahoře vodorovnou rovinou nacházející se 2 m nad zemí a dole podle volby výrobce buď vztažnou rovinou podle bodu 2.6, nebo podlahovou čárou podle bodu 2.7 nebo
 5.1.2
 umístěny tak, že se jich ve statickém stavu nelze dotknout koulí o průměru 100 mm.
 5.1.3
 Tvoří-li dolní hranici uvedené oblasti vztažná rovina, v úvahu se vezmou pouze části vozidla, které se nacházejí mezi dvěma svislými rovinami, z nichž jedna se dotýká vnějšího povrchu vozidla a druhá je s ní rovnoběžná ve vzdálenosti 80 mm směrem do vnitřku vozidla.
 5.2 „Vnější povrch“ vozidla nesmí mít jakékoli ven směřující části, které by mohly zachytit chodce, cyklisty nebo motocyklisty.
 5.3 Žádná ze součástí uvedených v bodě 6 níže nesmí mít jakékoli ven směřující špičaté nebo ostré části nebo výčnělky takového tvaru, rozměrů, směru nebo tvrdosti, které by mohly zvýšit riziko nebo vážnost poranění osoby, na kterou v případě srážky vnější povrch narazí nebo která se po vnějším povrchu smýká.
 5.4 Vyčnívající části vnějšího povrchu o tvrdosti nejvýše 60 Shore A mohou mít poloměr zaoblení menší než hodnoty předepsané podle bodu 6 níže.
 6. ZVLÁŠTNÍ POŽADAVKY
 6.1 Ozdobné prvky, obchodní značky, písmena a čísla obchodního označení
 6.1.1
 Ozdobné prvky, obchodní značky, písmena a čísla obchodního označení nesmí mít poloměr zaoblení menší než 2,5 mm. Pokud tyto součásti nevyčnívají z okolního povrchu o více než 5 mm, tento požadavek se na ně neuplatňuje; v tomto případě však musí být jejich ven směřující hrany ztupeny.
 6.1.2
 Ozdobné prvky, obchodní symboly, písmena a čísla obchodního označení vyčnívající z okolního povrchu více než 10 mm se musí dát zatlačit, oddělit nebo ohnout silou 10 daN působící na jejich nejvíce vyčnívající bod v kterémkoli směru v rovině přibližně rovnoběžné s povrchem, na kterém jsou namontovány.
 K vyvození síly 10 daN se použije pěchovadlo s plochým koncem o průměru nejvýše 50 mm. Pokud to není možné, použije se jiný rovnocenný způsob. Po zatlačení, oddělení nebo ohnutí ozdobných prvků nesmí zbývající část vyčnívat o více než 10 mm a nesmí mít špičaté nebo ostré hrany.
 6.2 Štítky a rámečky světlometů
 6.2.1
 Vyčnívající štítky a rámečky jsou na světlometech přípustné, pokud výčnělky, měřené od vnější průhledné plochy světlometu, nepřesahují 30 mm a jejich poloměr zaoblení je všude nejméně 2,5 mm.
 6.2.2
 Zakrývatelné světlomety musí splňovat požadavky bodu 6.2.1 v provozní i skryté poloze.
 6.2.3
 Ustanovení bodu 6.2.1 výše se nevztahují na světlomety, které jsou zapuštěny do karoserie nebo přes


text:
které karoserie přečnívá, jestliže karoserie splňuje požadavky bodu 5.2 výše.
 6.3 Mřížky
 Části mřížek musí mít poloměr zaoblení:
 —
 nejméně 2,5 mm, je-li vzdálenost mezi přilehlými částmi větší než 40 mm,
 —
 nejméně 1 mm, je-li tato vzdálenost 25 mm až 40 mm,
 —
 nejméně 0,5 mm, je-li tato vzdálenost menší než 25 mm.
 6.4 Zařízení k čištění čelního skla a světlometů
 6.4.1
 U výše uvedených zařízení se požaduje, aby hřídele stěračů byly opatřeny ochranným krytem s poloměrem zaoblení nejméně 2,5 mm a měly plochu povrchu nejméně 150 mm2, měřenou v průmětu řezu vzdáleného nejvýše 6,5 mm od nejvíce vyčnívajícího bodu.
 6.4.2
 Trysky ostřikovače čelního skla a zařízení k čištění světlometů musí mít poloměr zaoblení nejméně 2,5 mm. Zařízení vyčnívající méně než 5 mm musí mít ztupeny hrany směřující ven.
 6.5 Ochranná zařízení (nárazníky)
 6.5.1
 Okraje předních ochranných zařízení musí být zahnuty směrem k vnějšímu povrchu karoserie.
 6.5.2
 Součásti předních ochranných zařízení musí být konstruovány tak, aby všechny jejich tuhé povrchové partie, které směřují ven, byly zaobleny poloměrem nejméně 5 mm.
 6.5.3
 Příslušenství jako vlečné závěsy a navijáky nesmí vyčnívat před krajní povrch nárazníku. Navijáky však mohou přečnívat přední povrch nárazníku, jestliže jsou zakryty, nejsou-li v provozu, vhodným ochranným krytem s poloměrem zaoblení nejméně 2,5 mm.
 6.5.4
 Požadavky bodu 6.5.2 se nevztahují na části nárazníku nebo části na něj namontované nebo do něj zasazené, jestliže vyčnívají méně než 5 mm. Hrany těchto zařízení vyčnívajících méně než 5 mm musí být ztupeny. Pro zařízení montovaná na nárazníky a uvedená v jiných bodech tohoto předpisu se nadále uplatňují zvláštní požadavky obsažené v tomto předpisu.
 6.6 Kliky, závěsy a tlačítka zámků dveří, zavazadlových prostorů, kapot, větracích otvorů, přístupových otvorů a držadla
 6.6.1
 Výše uvedené části nesmí vyčnívat více než: 30 mm u tlačítek, 70 mm u držadel a zámků kapot a 50 mm ve všech ostatních případech. Musí mít poloměr zaoblení nejméně 2,5 mm.
 6.6.2
 Jsou-li kliky bočních dveří otočného typu, musí splňovat jeden nebo několik z těchto požadavků:
 6.6.2.1
 U klik otáčejících se rovnoběžně s rovinou dveří musí volný konec klik směřovat dozadu. Konec takových klik musí být zahnut k rovině dveří a musí být v ochranném olemování nebo být zapuštěn.
 6.6.2.2
 Kliky otáčející se na vnější stranu kterýmkoli směrem, který není rovnoběžný s rovinou dveří, musí být, jsou-li v zavřené poloze, v ochranném olemování nebo zapuštěny. Volný konec musí směřovat buď dozadu, nebo dolů.
 Kliky, které tento poslední požadavek nesplňují, jsou však přípustné, jestliže:
 —
 mají samostatný vratný mechanismus,
 —
 v případě, že vratný mechanismus selže, nemohou vyčnívat více než 15 mm,
 —
 mají v takové otevřené poloze poloměr zaoblení nejméně 2,5 mm (tento požadavek se neuplatní, vyčnívají-li v nejvíce otevřené poloze nejvýše 5 mm; v tomto případě musí být hrany částí směřujících ven ztupeny),
 —
 plocha povrchu jejich volného konce, měřená nejvýše 6,5 mm od nejdále vyčnívajícího bodu, není menší než 150 mm2.
 6.7 Stupačky a schůdky
 Hrany stupaček a schůdků musí být zaobleny.
 6.8 Boční deflektory vzduchu a deště a deflektory vzduchu zabraňující znečišťování oken
 Hrany, které by mohly


text:
směřovat ven, musí mít poloměr zakřivení nejméně 1 mm.
 6.9 Hrany plechů
 Hrany plechů jsou přípustné, jestliže jsou zahnuty směrem ke karoserii tak, že se jich nelze dotknout koulí o průměru 100 mm, nebo jsou vybaveny ochranným krytem s poloměrem zaoblení nejméně 2,5 mm.
 6.10 Matice kol, kryty nábojů kola a ochranná zařízení
 6.10.1
 Matice kol, kryty nábojů kola a ochranná zařízení nesmí mít výčnělky ve tvaru žeber.
 6.10.2
 Při jízdě vozidla v přímém směru žádná část kol, s výjimkou pneumatik, ležící nad vodorovnou rovinou procházející osou jejich otáčení nesmí vyčnívat za svislý průmět okraje panelu karoserie nad kolem na vodorovnou rovinu. Je-li to však odůvodněno funkčními požadavky, mohou ochranná zařízení kryjící matice kol a náboje vyčnívat za svislý průmět okraje panelu karoserie nad kolem, jestliže poloměr zaoblení povrchu vyčnívající části je nejméně 5 mm a tato část v žádném případě nevyčnívá za svislý průmět okraje panelu karoserie nad kolem více než 30 mm.
 6.10.3
 Jestliže šrouby nebo matice vyčnívají za průmět vnějšího povrchu pneumatiky (tj. té části pneumatiky, která se nachází nad vodorovnou rovinou procházející osou otáčení kola), musí být namontováno ochranné zařízení (ochranná zařízení) v souladu s bodem 6.10.2.
 6.11 Opěrky zvedáků a výfukové (výfuková) potrubí
 6.11.1
 Opěrky zvedáků (pokud se vyskytují) a výfukové (výfuková) potrubí nesmí vyčnívat více než 10 mm za svislý průmět podlahové čáry nebo svislý průmět průsečnice vztažné roviny s vnějším povrchem vozidla.
 6.11.2
 Bez ohledu na tento požadavek může výfukové potrubí vyčnívat více než 10 mm, jsou-li jeho okraje na konci zaobleny s poloměrem zakřivení nejméně 2,5 mm.
 7. ÚPRAVA TYPU VOZIDLA
 7.1 Každá změna typu vozidla se musí oznámit správnímu orgánu, který typ vozidla schválil. Tento orgán poté může:
 7.1.1
 buď dospět k závěru, že provedené změny pravděpodobně nemají znatelný nepříznivý vliv a že vozidlo v každém případě stále splňuje požadavky, nebo
 7.1.2
 požadovat od technické zkušebny odpovědné za provedení zkoušek nový zkušební protokol.
 7.2 Potvrzení nebo odmítnutí schválení s uvedením úprav se oznámí smluvním stranám dohody, které uplatňují tento předpis, postupem stanoveným v bodě 4.3 výše.
 8. SHODNOST VÝROBY
 8.1 Každé vozidlo opatřené značkou schválení stanovenou podle tohoto předpisu musí být z hlediska vnějších výčnělků shodné se schváleným typem vozidla.
 8.2 Shodnost stanovená v bodě 8.1 výše se ověřuje dostatečným počtem namátkových kontrol sériově vyrobených vozidel opatřených značkou schválení, kterou vyžaduje tento předpis.
 9. POSTIHY ZA NESHODNOST VÝROBY
 9.1 Schválení udělené pro určitý typ vozidla podle tohoto předpisu může být odňato, pokud nejsou dodrženy požadavky stanovené v bodě 6 výše nebo pokud vozidlo neprošlo kontrolami stanovenými v příloze 3.
 9.2 Pokud smluvní strana dohody, která uplatňuje tento předpis, odejme již udělené schválení, musí o tom ihned uvědomit ostatní smluvní strany, které uplatňují tento předpis, prostřednictvím kopie formuláře schválení opatřené na konci velkými písmeny napsanou, podepsanou a datovanou poznámkou „SCHVÁLENÍ ODŇATO“.
 10. DEFINITIVNÍ UKONČENÍ VÝROBY
 Pokud držitel schválení zcela ukončí výrobu typu vozidla schváleného podle tohoto předpisu, musí o tom informovat orgán, který schválení udělil. Po obdržení příslušného sdělení podá uvedený orgán zprávu o ukončení výroby ostatním smluvním stranám dohody, které uplatňují


text:
tento předpis, a to prostřednictvím kopie formuláře schválení opatřené na konci velkými písmeny napsanou, podepsanou a datovanou poznámkou: „VÝROBA UKONČENA“.
 11. NÁZVY A ADRESY TECHNICKÝCH ZKUŠEBEN ODPOVĚDNÝCH ZA PROVÁDĚNÍ SCHVALOVACÍCH ZKOUŠEK A NÁZVY A ADRESY SPRÁVNÍCH ORGÁNŮ
 Smluvní strany dohody, které uplatňují tento předpis, sdělí sekretariátu Organizace spojených národů názvy a adresy technických zkušeben odpovědných za zkoušky, jakož i názvy a adresy správních orgánů, které schválení udělují a jimž se zasílají formuláře potvrzující udělení, odmítnutí či odnětí schválení vydané v jiných státech.
 (1) Podle definice v příloze 7 úplného usnesení o konstrukci vozidel (R.E.3), (dokument TRANS/WP.29/78/Rev.1/Amend.2, naposledy pozměněný změnou č. 4).
 (2) Využití této možnosti nemění působnost tohoto předpisu.
 (3) 1 pro Německo, 2 pro Francii, 3 pro Itálii, 4 pro Nizozemsko, 5 pro Švédsko, 6 pro Belgii, 7 pro Maďarsko, 8 pro Českou republiku, 9 pro Španělsko, 10 pro Srbsko a Černou Horu, 11 pro Spojené království, 12 pro Rakousko, 13 pro Lucembursko, 14 pro Švýcarsko, 15 (neobsazeno), 16 pro Norsko, 17 pro Finsko, 18 pro Dánsko, 19 pro Rumunsko, 20 pro Polsko, 21 pro Portugalsko, 22 pro Ruskou federaci, 23 pro Řecko, 24 pro Irsko, 25 pro Chorvatsko, 26 pro Slovinsko, 27 pro Slovensko, 28 pro Bělorusko, 29 pro Estonsko, 30 (neobsazeno), 31 pro Bosnu a Hercegovinu, 32 pro Lotyšsko, 33 (neobsazeno), 34 pro Bulharsko, 35 (neobsazeno), 36 pro Litvu, 37 pro Turecko, 38 (neobsazeno), 39 pro Ázerbájdžán, 40 pro Bývalou jugoslávskou republiku Makedonie, 41 (neobsazeno), 42 pro Evropské společenství (schválení udělují členské státy za použití svého příslušného symbolu EHK), 43 pro Japonsko, 44 (neobsazeno), 45 pro Austrálii, 46 pro Ukrajinu, 47 pro Jihoafrickou republiku, 48 pro Nový Zéland, 49 pro Kypr, 50 pro Maltu a 51 pro Korejskou republiku, 52 pro Malajsii a 53 pro Thajsko. Dalším zemím se přidělí po sobě následující čísla chronologicky v pořadí, ve kterém ratifikují dohodu o přijetí jednotných podmínek pro schvalování a vzájemné uznávání schválení motorových vozidel, jejich zařízení a součástí, nebo v pořadí, ve kterém k ní přistoupí, a takto přidělená čísla oznámí generální tajemník Organizace spojených národů smluvním stranám dohody.
 PŘÍLOHA 1
 SDĚLENÍ
 (maximální formát: A4 (210 × 297 mm))
 PŘÍLOHA 2
 USPOŘÁDÁNÍ ZNAČEK SCHVÁLENÍ TYPU
 VZOR A
 (viz bod 4.4 tohoto předpisu)
 VZOR B
 (viz bod 4.5 tohoto předpisu)
 (1) Druhé číslo je uvedeno pouze jako příklad.
 PŘÍLOHA 3
 Postup stanovení bodu „H“ a skutečného úhlu opěradla sedadla a ověření jejich vztahu k bodu „R“ a konstrukčnímu úhlu opěradla sedadla
 1. DEFINICE
 1.1
 Bod „H“, který udává polohu osoby sedící v prostoru pro cestující, je v podélné svislé rovině stopou teoretické osy otáčení nohou vzhledem k trupu lidského těla představovaného figurínou uvedenou v bodě 3 níže.
 1.2
 Bod „R“ neboli „vztažný bod místa k sezení“ je výrobcem určený vztažný bod, který:
 1.2.1
 má souřadnice určené ve vztahu k nosné konstrukci vozidla;
 1.2.2
 odpovídá teoretické poloze bodu rotace trup/nohy (bod „H“) pro nejnižší a krajní zadní běžnou polohu pro řízení nebo používání určenou pro každé sedadlo dodané výrobcem.
 1.3
 „Úhlem opěradla sedadla“ se rozumí sklon opěradla sedadla vůči svislici.


text:
1.4
 „Skutečným úhlem opěradla sedadla“ se rozumí úhel, který svírá svislice procházející bodem „H“ se vztažnou čárou trupu lidského těla představovaného figurínou uvedenou v bodě 3 níže.
 1.5
 „Konstrukčním úhlem opěradla sedadla“ se rozumí výrobcem stanovený úhel, který:
 1.5.1
 určuje úhel opěradla sedadla pro nejnižší a krajní zadní běžnou polohu pro řízení nebo používání určenou výrobcem pro každé sedadlo;
 1.5.2
 je tvořen v bodě „R“ svislicí a vztažnou čárou trupu;
 1.5.3
 teoreticky odpovídá skutečnému úhlu opěradla sedadla.
 2. STANOVENÍ BODŮ „H“ A SKUTEČNÝCH ÚHLŮ OPĚRADLA SEDADLA
 2.1
 Bod „H“ a „skutečný úhel opěradla sedadla“ se určí pro každé místo k sezení, které výrobce stanoví. Pokud je možné sedadla v téže řadě považovat za podobná (lavicové sedadlo, shodná sedadla atd.), určí se pro každou řadu sedadel pouze jeden bod „H“ a jeden „skutečný úhel opěradla sedadla“, přičemž figurína uvedená v bodě 3 níže se usadí na místo považované pro příslušnou řadu za reprezentativní. Takovým místem je:
 2.1.1
 v případě přední řady – sedadlo řidiče;
 2.1.2
 v případě zadní řady nebo řad – vnější sedadlo.
 2.2
 K stanovení bodu „H“ a „skutečného úhlu opěradla sedadla“ se příslušné sedadlo nastaví do nejnižší a krajní zadní běžné polohy pro řízení nebo používání určenou výrobcem vozidla. Je-li sklon opěradla seřiditelný, zajistí se opěradlo v poloze určené výrobcem nebo, není-li určena, ve skutečném úhlu opěradla, co nejblíže úhlu 25° vůči svislici.
 3. POPIS FIGURÍNY
 3.1
 Použije se trojrozměrná figurína, jejíž hmotnost a obrysy odpovídají dospělému muži střední postavy. Tato figurína je znázorněna na obrázcích 1 a 2 níže.
 3.2
 Tato figurína se skládá:
 3.2.1
 ze dvou částí, z nichž jedna napodobuje záda a druhá sedací část těla, které se otáčejí okolo osy představující osu otáčení mezi trupem a stehnem; stopa této osy na boku figuríny je bodem „H“ figuríny;
 3.2.2
 ze dvou částí, které napodobují nohy a jsou otočně spojeny s částí napodobující sedací část, a
 3.2.3
 ze dvou částí, které napodobují chodidla a jsou spojeny s nohama otočnými klouby napodobujícími kotníky.
 3.2.4
 Kromě toho je součást, která napodobuje sedací část těla, opatřena vodováhou umožňující ověření její příčné polohy.
 3.3
 Závaží s hmotností příslušné části těla se ve vhodných bodech, které představují odpovídající těžiště, připevní tak, aby celková hmotnost figuríny byla přibližně 75,6 kg. Přesná hmotnost jednotlivých závaží je uvedena v tabulce u obrázku 2 v dodatku této přílohy.
 3.4
 Vztažnou čáru trupu figuríny představuje přímka, která prochází spojem nohy s pánví a teoretickým spojem krku s hrudníkem (viz obrázek 1 v dodatku k této příloze).
 4. USAZENÍ FIGURÍNY
 Trojrozměrná figurína se usadí tímto způsobem:
 4.1
 vozidlo se umístí na vodorovné rovině a sedadla se seřídí, jak je stanoveno v bodě 2.2;
 4.2
 zkoušené sedadlo se pokryje látkou, aby se usnadnilo řádné usazení figuríny;
 4.3
 figurína se usadí na příslušné sedadlo, přičemž její osa otáčení je kolmá k podélné rovině souměrnosti vozidla;
 4.4
 chodidla figuríny se umístí takto:
 4.4.1
 u předních sedadel tak, aby se vodováha, kterou se ověřuje příčná poloha sedací části figuríny, ustálila ve vodorovné poloze;
 4.4.2
 u zadních sedadel pokud možno tak, aby


text:
se chodidla dotýkala předních sedadel. Jestliže chodidla spočívají na částech podlahy, které jsou v různých úrovních, slouží jako vztažný bod chodidlo, které se nejdříve dotkne předního sedadla, a druhé chodidlo se nastaví tak, aby se vodováha ověřující příčnou polohu sedací části figuríny ustálila ve vodorovné poloze;
 4.4.3
 určuje-li se bod „H“ na některém z prostředních sedadel, umístí se chodidla po jednom po obou stranách tunelu;
 4.5
 na stehna se umístí závaží, vodováha sloužící k ověření příčné polohu sedací části figuríny se uvede do vodorovné polohy a závaží se umístí na část představující sedací část figuríny;
 4.6
 figurína se pomocí tyče spojující kolenní klouby odsune od opěradla a záda figuríny se sklopí dopředu. Figurína se opět usadí na sedadle posouváním její sedací části směrem dozadu, dokud nenarazí na odpor, načež se záda figuríny opět opřou o opěradlo sedadla;
 4.7
 na figurínu se dvakrát působí vodorovnou silou přibližně 10 ± 1 daN. Směr a působiště této síly jsou na obrázku 2 vyznačeny černou šipkou;
 4.8
 na pravý a levý bok se zavěsí závaží a poté se umístí závaží na trup. Příčná poloha figuríny zůstává vodorovná;
 4.9
 příčná poloha figuríny zůstává vodorovná, přičemž se záda figuríny sklopí dopředu, až se závaží trupu nacházejí nad bodem „H“ tak, že je vyloučeno tření o opěradlo sedadla;
 4.10
 záda figuríny se lehce posunou dozadu, čímž se usazení dokončí. Příčná poloha figuríny musí být vodorovná. Jestliže není, popsaný postup se opakuje.
 5. VÝSLEDKY
 5.1
 Po usazení figuríny postupem podle bodu 4 jsou bodem „H“ a skutečným úhlem opěradla příslušného sedadla bod „H“ a úhel sklonu vztažné čáry trupu figuríny.
 5.2
 Změří se souřadnice bodu „H“ vzhledem ke třem vzájemně kolmým rovinám a skutečný úhel opěradla sedadla pro srovnání s údaji výrobce vozidla.
 6. OVĚŘENÍ VZÁJEMNÉ POLOHY BODU „R“ A BODU „H“ A VZTAHU MEZI KONSTRUKČNÍM A SKUTEČNÝM ÚHLEM OPĚRADLA
 6.1
 Výsledky měření bodu „H“ a skutečného úhlu sklonu opěradla sedadla podle bodu 5.2 se porovnají se souřadnicemi bodu „R“ a konstrukčním úhlem sklonu opěradla sedadla poskytnutými výrobcem vozidla.
 6.2
 Vzájemné polohy bodu „R“ a bodu „H“ a vztah mezi konstrukčním a skutečným úhlem opěradla sedadla se pro dané místo k sezení považují za vyhovující, jestliže bod „H“, určený svými souřadnicemi, leží ve čtverci o straně 50 mm, jehož úhlopříčky se protínají v bodě „R“, a jestliže se skutečný úhel opěradla sedadla od konstrukčního úhlu neodchyluje o více než 5°.
 6.2.1
 Jsou-li tyto podmínky splněny, použije se bod „R“ a konstrukční úhel opěradla sedadla pro zkoušku a v případě potřeby se figurína seřídí tak, aby se bod „H“ shodoval s bodem „R“ a skutečný úhel opěradla sedadla s konstrukčním úhlem opěradla sedadla.
 6.3
 Jestliže bod „H“ nebo skutečný úhel opěradla sedadla nesplňují požadavky bodu 6.2 výše, určí se bod „H“ nebo skutečný úhel opěradla sedadla ještě dvakrát (celkem se určí třikrát). Jestliže výsledky dvou z těchto tří úkonů splňují požadavky, výsledek zkoušky se považuje za vyhovující.
 6.4
 Jestliže alespoň dva z těchto tří výsledků nesplňují požadavky bodu 6.2, výsledek zkoušky se považuje za nevyhovující.
 6.5
 Jestliže nastane případ


text:
podle bodu 6.4 nebo nelze provést ověření, protože výrobce neposkytl informace o poloze bodu „R“ nebo o konstrukčním úhlu opěradla sedadla, je možné použít průměr výsledků všech tří úkonů a považovat jej za použitelný ve všech případech, kdy je v tomto předpise uveden bod „R“ nebo konstrukční úhel opěradla sedadla.
 Dodatek
 SOUČÁSTI TROJROZMĚRNÉ FIGURÍNY
 ROZMĚRY A HMOTNOST FIGURÍNY
 Hmotnost figuríny
 kg
 Součásti napodobující záda a sedací část
 16,6
 Závaží trupu
 31,2
 Závaží sedací části
 7,8
 Závaží stehen
 6,8
 Závaží nohou
 13,2
 Celkem
 75,6
 Obrázek 2
 PŘÍLOHA 4
 MĚŘENÍ VÝČNĚLKŮ A VZDÁLENOSTÍ
 1. ZPŮSOB STANOVENÍ ROZMĚRŮ VÝČNĚLKU KONSTRUKČNÍHO DÍLU PŘIPEVNĚNÉHO NA VNĚJŠÍM POVRCHU
 1.1
 Rozměry výčnělku konstrukčního dílu namontovaného na vypouklém panelu lze stanovit buď přímo, nebo podle výkresu příslušného řezu dílu v poloze po připevnění.
 1.2
 Nelze-li rozměr výčnělku konstrukčního dílu namontovaného na jiném než vypouklém panelu stanovit prostým změřením, stanoví se podle maximální odchylky vzdálenosti mezi vztažnou čárou panelu a středem koule o průměru 100 mm při jejím posouvání za stálého dotyku s dotčeným dílem. Příklad použití této metody je znázorněn na obrázku 1.
 1.3
 U držadel se rozměr vyčnívající části měří ve vztahu k rovině procházející body připojení. Příklad je znázorněn na obrázku 2.
 2. ZPŮSOB STANOVENÍ VÝČNĚLKU ŠTÍTKŮ A RÁMEČKŮ SVĚTLOMETŮ
 2.1
 Výčnělek z vnějšího povrchu světlometu se měří vodorovným směrem od bodu dotyku koule o průměru 100 mm, jak je znázorněno na obrázku 3.
 3. ZPŮSOB STANOVENÍ VZDÁLENOSTI MEZI JEDNOTLIVÝMI DÍLY MŘÍŽKY
 3.1
 Vzdáleností mezi jednotlivými díly mřížky je vzdálenost mezi dvěma rovinami procházejícími body dotyku koule a kolmými k přímce spojující tyto body dotyku. Příklady použití této metody jsou znázorněny na obrázcích 4 a 5.
 Obrázek 1
 Obrázek 2
 Obrázek 3
 Obrázek 4 a 5


text:
 Důležité právní upozornění
 |
 21996A1213(01)
 Úřední věstník L 324 , 13/12/1996 S. 0002 - 0031
 Mezinárodní dohoda o přírodním kaučuku, 1995--------------------------------------------------(Překlad)MEZINÁRODNÍ DOHODA O PŘÍRODNÍM KAUČUKU, 1995OBSAHPreambule KAPITOLA I CÍLEČlánek 1 CíleKAPITOLA II DEFINICEČlánek 2 DefiniceKAPITOLA III ORGANIZACE A SPRÁVAČlánek 3 Zřízení, sídlo a struktura Mezinárodní organizace pro přírodní kaučukČlánek 4 Členství v organizaciČlánek 5 Členstvímezivládních organizacíKAPITOLA IV MEZINÁRODNÍ RADA PRO PŘÍRODNÍ KAUČUKČlánek 6 Složení Mezinárodní rady pro přírodní kaučukČlánek 7 Pravomoci a funkce radyČlánek 8 Přenesení pravomocíČlánek 9 Spolupráce s jinými organizacemiČlánek 10 Připuštění pozorovatelůČlánek 11 Předseda a místopředsedaČlánek 12 Výkonný ředitel, náměstek výkonného ředitele, ředitel regulačního skladu a další zaměstnanciČlánek 13 ZasedáníČlánek 14 Rozdělení hlasůČlánek 15 Hlasovací postupČlánek 16 UsnášeníschopnostČlánek 17 RozhodnutíČlánek 18 Zřízení výborůČlánek 19 Skupina odborníkůKAPITOLA V VÝSADY A IMUNITYČlánek 20 Výsady a imunityKAPITOLA VI ÚČTY A AUDITČlánek 21 Finanční účtyČlánek 22 Způsob platbyČlánek 23 AuditKAPITOLA VII SPRÁVNÍ ÚČETČlánek 24 Schválení správního rozpočtu a vyměření příspěvkůČlánek 25 Úhrada příspěvků do správního rozpočtuKAPITOLA VIII REGULAČNÍ SKLADČlánek 26 Velikost regulačního skladuČlánek 27 Financování regulačního skladuČlánek 28 Úhrada příspěvků na účet regulačního skladuČlánek 29 Cenové rozpětíČlánek 30 Provoz regulačního skladuČlánek 31 Přezkum a revize cenového rozpětíČlánek 32 Směrná tržní cenaČlánek 33 Složení zásob regulačních skladůČlánek 34 Umístění regulačních skladůČlánek 35 Udržování jakosti zásob regulačních skladůČlánek 36 Omezení nebo dočasné přerušení provozu regulačního skladuČlánek 37 Sankce týkající se příspěvků na účet regulačního skladuČlánek 38 Úprava příspěvků na účet regulačního skladuČlánek 39 Regulační sklad a změny směnných kursůČlánek 40 Postupy při likvidaci účtu regulačního skladuKAPITOLA IX VZTAH KE SPOLEČNÉMU FONDU PRO SUROVINYČlánek 41 Vztah ke společnému fondu pro surovinyKAPITOLA X ZÁSOBOVÁNÍ A PŘÍSTUP NA TRH A OSTATNÍ OPATŘENÍČlánek 42 Zásobování a přístup na trhČlánek 43 Ostatní opatřeníKAPITOLA XI KONZULTACE V OTÁZKÁCH VNITROSTÁTNÍCH POLITIKČlánek 44 KonzultaceKAPITOLA XII STATISTIKY, STUDIE A INFORMACEČlánek 45 Statistiky a informaceČlánek 46 Roční hodnocení, odhady a studie.Článek 47 Roční přezkumKAPITOLA XIII RŮZNÉČlánek 48 Obecné povinnosti a závazky členůČlánek 49 Překážky obchoduČlánek 50 Přeprava a tržní struktura přírodního kaučukuČlánek 51 Rozlišující a nápravná opatřeníČlánek 52 Osvobození od závazkůČlánek 53 Spravedlivé pracovní podmínkyČlánek 54 Environmentální aspektyKAPITOLA XIV STÍŽNOSTI A SPORYČlánek 55 StížnostiČlánek 56 SporyKAPITOLA XV ZÁVĚREČNÁ USTANOVENÍČlánek 57 PodpisČlánek 58 DepozitářČlánek 59 Ratifikace, přijetí a schváleníČlánek 60 Oznámení o prozatímním uplatňováníČlánek 61 Vstup v platnostČlánek 62 PřistoupeníČlánek 63 ZměnyČlánek 64 OdstoupeníČlánek 65 VyloučeníČlánek 66 Vypořádání účtů s odstupujícími či vyloučenými členy nebo členy, kteří nemohou přijmout změnuČlánek 67 Doba platnosti, prodloužení a ukončení platnostiČlánek 68 VýhradyPŘÍLOHY PŘÍLOHA A Podíly jednotlivých vyvážejících zemí na celkových čistých vývozech zemí, jak jsou stanoveny pro účely článku 61PŘÍLOHA B Podíly jednotlivých dovážejících zemí a skupin zemí na celkových čistých dovozech zemí, jak jsou stanoveny pro účely článku 61PŘÍLOHA C Náklady na regulační sklad podle odhadu předsedy Konference OSN o přírodním kaučuku, 1994PREAMBULESMLUVNÍ STRANY,PŘIPOMÍNAJÍCE prohlášení a akční program o nastolení nového mezinárodního ekonomického řádu [1].UZNÁVAJÍCE zejména význam rezoluce 93 (IV) a 124 (V) Konference OSN o obchodu a rozvoji a rezoluce 155 (VI) o integrovaném programu pro suroviny; závazek z Cartageny a související cíle obsažené v dokumentu "Duch Cartageny", přijaté Konferencí OSN o obchodu a


text: rozvoji.UZNÁVAJÍCE význam přírodního kaučuku pro hospodářství členů, zejména pro vývozy vyvážejících členů a pro požadavky na zásobování dovážejících členů.UZNÁVAJÍCE dále, že stabilizace cen přírodního kaučuku je v zájmu výrobců, spotřebitelů a trhů s přírodním kaučukem a že mezinárodní dohoda o přírodním kaučuku může významně napomoci růstu a rozvoji průmyslu výroby a zpracování přírodního kaučuku ku prospěchu jak výrobců, tak spotřebitelů,SE DOHODLY TAKTO:KAPITOLA ICÍLEČlánek 1CíleCíle Mezinárodní dohody o přírodním kaučuku z roku 1995 (nadále jen "tato dohoda"), s ohledem na rezoluci 93 (IV) "Nové partnerství pro rozvoj: závazek z Cartageny" a související cíle obsažené v dokumentu "Duch Cartageny", přijaté Konferencí OSN o obchodu a rozvoji, jsou mimo jiné tyto:a) dosáhnout vyrovnaného růstu mezi nabídkou a poptávkou po přírodním kaučuku a tím pomoci ke zmírnění vážných obtíží vyplývajících z přebytku nebo nedostatku přírodního kaučuku;b) dosáhnout stabilních podmínek v obchodě s přírodním kaučukem tak, že se zamezí nadměrným výkyvům cen přírodního kaučuku, které nepříznivě ovlivňují dlouhodobé zájmy jak výrobců, tak spotřebitelů, a v zájmu výrobců a spotřebitelů se stabilizují tyto ceny, aniž by byl narušen dlouhodobý vývoj trhu;c) napomoci stabilizovat příjmy z vývozu přírodního kaučuku vyvážejících členů a zvýšit jejich příjmy založené na zvyšování objemů vývozu přírodního kaučuku za spravedlivých a výnosných cen a tím napomoci při poskytování nezbytných podnětů pro dynamické a rostoucí zvýšení výroby a zdrojů pro urychlený hospodářský růst a sociální rozvoj;d) snažit se zajistit, aby přiměřené dodávky přírodního kaučuku splňovaly požadavky dovážejících členů za spravedlivých a přiměřených cen, a zlepšit spolehlivost a plynulost těchto dodávek;e) podniknout vhodné kroky v případě přebytku nebo nedostatku přírodního kaučuku, které by zmírnily hospodářské potíže, jimž by mohli členové čelit;f) snažit se rozšířit mezinárodní obchod s přírodním kaučukem a zlepšit přístup na trh pro přírodní kaučuk a výrobky z něho vyrobené;g) zlepšit konkurenceschopnost přírodního kaučuku prostřednictvím podpory výzkumu a vývoje v oblasti problémů přírodního kaučuku;h) podporovat účinný rozvoj hospodářství přírodního kaučuku prostřednictvím úsilí o usnadnění a podporu zlepšení v oblasti zpracování, uvádění na trh a distribuce surového přírodního kaučuku; ai) podporovat mezinárodní spolupráci a konzultace v otázkách přírodního kaučuku, které mají vliv na nabídku a poptávku, a usnadnit podporu a koordinaci výzkumných programů, programů pomoci a jiných programů v oblasti přírodního kaučuku.KAPITOLA IIDEFINICEČlánek 2DefinicePro účely této dohody se:1. "přírodním kaučukem" rozumí nevulkanizovaný elastomer, ať v pevné či tekuté formě, z kaučukovníku brazilského (Hevea brasiliensis) a každé jiné rostliny, o níž může rada pro účely této dohody rozhodnout;2. "smluvní stranou" rozumí vláda nebo mezivládní organizace uvedená v článku 5, která souhlasila s tím, že bude touto dohodou prozatímně nebo trvale vázána;3. "členem" rozumí smluvní strana, jak je vymezena v definici 2 výše;4. "vyvážejícím členem" rozumí člen, který vyváží přírodní kaučuk a prohlásil se v souladu se souhlasem rady za vyvážejícího člena;5. "dovážejícím členem" rozumí člen, který dováží přírodní kaučuk a prohlásil se v souladu se souhlasem rady za dovážejícího člena;6. "organizací" rozumí Mezinárodní organizace pro přírodní kaučuk uvedená v článku 3;7. "radou" rozumí Mezinárodní rada pro přírodní kaučuk uvedená v článku 6;8. "zvláštním hlasováním" rozumí hlasování, při němž je třeba nejméně dvou třetin hlasů odevzdaných


text: přítomnými hlasujícími vyvážejícími členy a nejméně dvou třetin hlasů odevzdaných přítomnými hlasujícími dovážejícími členy, které se sčítají odděleně, za podmínky, že tyto hlasy odevzdá nejméně polovina přítomných hlasujících členů v každé kategorii;9. "vývozem přírodního kaučuku" rozumí přírodní kaučuk, který opustí celní území člena, a "dovozem přírodního kaučuku" se rozumí přírodní kaučuk, který vstoupí do vnitřního obchodu v celním území člena, za předpokladu, že pro účely těchto definicí se v případě člena, který zahrnuje více než jedno celní území, za celní území považují spojená celní území tohoto člena;10. "rozděleným hlasováním prostou většinou" rozumí hlasování, při němž je třeba více než polovina všech hlasů přítomných hlasujících vyvážejících členů a více než polovina všech hlasů přítomných hlasujících dovážejících členů, které se sčítají odděleně;11. "volně směnitelnými měnami" rozumějí německá marka, francouzský frank, japonský jen, libra šterlinků a americký dolar;12. "účetním obdobím" rozumí období od 1. ledna do 31. prosince včetně;13. "vstupem v platnost" rozumí datum, kdy tato dohoda prozatímně nebo trvale vstupuje v platnost v souladu s článkem 61;14. "tunou" rozumí metrická tuna, tj. 1000 kilogramů;15. "malajským/singapurským centem" rozumí průměr malajského senu a singapurského centu při převládajících směnných kursech;16. "časově váženým čistým příspěvkem člena" rozumí jeho čisté hotovostní příspěvky vážené počtem dní, během nichž podstatná část čistého hotovostního příspěvku zůstala k dispozici regulačnímu skladu. Při výpočtu počtu dní se nezapočítává den, kdy byl příspěvek organizací přijat, ani den, kdy byla uskutečněna náhrada, ani den, kdy tato dohoda skončí;17. "prvním oznámeným měsícem" rozumí kalendářní měsíc zásilky, který trh úředně oznámí organizaci pro zahrnutí denní směrné tržní ceny;18. "zavedeným obchodním trhem" rozumí centrum obchodu s přírodním kaučukem, kde existuje obchodní sdružení pro přírodní kaučuk nebo regulační subjekt, který splňuje tato kritéria:a) písemné stanovy, které zahrnují sankce, jež mohou být použity vůči členům, kteří se provinili;b) kvalifikační normy, včetně finančních norem, které členové musí udržovat;c) úřední písemné smlouvy, které jsou právně závazné;d) úplné a závazné rozhodčí řízení pro všechny účastníky trhu;e) zveřejňuje úřední denní ceny fyzického kaučuku.KAPITOLA IIIORGANIZACE A SPRÁVAČlánek 3Zřízení, sídlo a struktura Mezinárodní organizace pro přírodní kaučuk1. Mezinárodní organizace pro přírodní kaučuk zřízená Mezinárodní dohodou o přírodním kaučuku z roku 1979 nadále působí s cílem provádět ustanovení této dohody a dohlížet na její uplatňování.2. Organizace působí prostřednictvím Mezinárodní rady pro přírodní kaučuk, jejího výkonného ředitele a jejích zaměstnanců a dalších subjektů, které jsou stanoveny v této dohodě.3. V souladu s požadavkem odstavce 4 tohoto článku je sídlo organizace v Kuala Lumpuru, pokud rada zvláštním hlasováním nerozhodne jinak.4. Sídlo organizace se nachází vždy na území některého z členů.Článek 4Členství v organizaci1. Existují dvě kategorie členství, a to:a) vyvážející člen; ab) dovážející člen.2. Rada stanoví kritéria týkající se případu, kdy člen mění kategorii členství vymezeného v odstavci 1 tohoto článku, s plným přihlédnutím k ustanovením článků 24 a 27. Člen, který tato kritéria splní, může změnit kategorii svého členství, pokud to rada schválí zvláštním hlasováním.3. Každá smluvní strana představuje jednotlivého člena organizace.Článek 5Členství mezivládních organizací1. Každý odkaz v této dohodě na "vládu" nebo "vlády" se považuje současně za odkaz na Evropské společenství a na každou další mezivládní


text: organizaci, která je odpovědná za sjednávání, uzavírání a uplatňování mezinárodních dohod, zejména dohod o surovinách. Podobně, každý odkaz v této dohodě na podpis, ratifikaci, přijetí nebo schválení nebo na oznámení o prozatímním uplatňování nebo na přistoupení je tedy v případě těchto mezivládních organizací považován současně za odkaz na podpis, ratifikaci, přijetí nebo schválení nebo oznámení o prozatímním uplatňování nebo na přistoupení těchto mezivládních organizací.2. V případě hlasování o záležitostech spadajících do jejich působnosti tyto mezivládní organizace vykonávají svá hlasovací práva s počtem hlasů rovným celkovému počtu hlasů přidělených v souladu s článkem 14 jejich členským státům. V takových případech členské státy těchto mezivládních organizací nevykonávají svá individuální hlasovací práva.KAPITOLA IVMEZINÁRODNÍ RADA PRO PŘÍRODNÍ KAUČUKČlánek 6Složení Mezinárodní rady pro přírodní kaučuk1. Nejvyšším orgánem organizace je Mezinárodní rada pro přírodní kaučuk, která se skládá ze všech členů organizace.2. Každý člen je zastupován v radě jedním zástupcem a může určit náhradníky a poradce, kteří se zúčastní zasedání rady.3. Náhradník je zmocněn jednat a hlasovat jménem zástupce během jeho nepřítomnosti nebo za zvláštních okolností.Článek 7Pravomoci a funkce rady1. Rada vykonává všechny pravomoci a plní nebo zařizuje plnění všech úkolů, které jsou nezbytné pro provádění ustanovení této dohody, avšak nemá pravomoc a není zmocněna členy k přebírání jakýchkoli závazků mimo působnost této dohody. Zejména si nesmí vypůjčovat peníze, aniž by tím omezila použití článku 41, rovněž nesmí uzavřít žádnou obchodní smlouvu o přírodním kaučuku, s výjimkou zvláštního ustanovení čl. 30 odst. 5. Při vykonávání svého oprávnění uzavírat smlouvy rada zajistí, aby s podmínkami čl. 48 odst. 4 byly formou písemného oznámení seznámeny ostatní smluvní strany, které uzavírají tyto smlouvy; pokud tak neučiní, neruší to samo o sobě platnost těchto smluv, ani to není považováno za zřeknutí se omezení odpovědnosti členů.2. Rada zvláštním hlasováním přijme taková pravidla a předpisy, které jsou nezbytné pro provádění ustanovení této dohody a jsou s ní v souladu. Ty zahrnují její vlastní jednací řád a jednací řád výborů uvedených v odstavci 18, pravidla pro správu a provoz regulačního skladu, finanční nařízení a služební řád organizace. Rada může ve svém jednacím řádu stanovit postup, jímž může bez zasedání rozhodovat o zvláštních otázkách.3. Pro účely odstavce 2 tohoto článku rada na svém prvním zasedání po vstupu této dohody v platnost přezkoumá pravidla a předpisy stanovené podle Mezinárodní dohody o přírodním kaučuku z roku 1987 a přijme je s takovými změnami, které bude považovat za vhodné. Až do přijetí těchto pravidel a předpisů se použijí pravidla a předpisy stanovené podle Mezinárodní dohody o přírodním kaučuku z roku 1987.4. Rada vede záznamy, které jsou podle této dohody vyžadovány pro plnění jejích funkcí.5. Rada zveřejní výroční zprávu o činnostech organizace a další informace, které považuje za vhodné.Článek 8Přenesení pravomocí1. Rada může zvláštním hlasováním přenést na jakýkoli výbor zřízený podle článku 18 výkon jakýchkoli či všech svých pravomocí, které v souladu s ustanoveními této dohody nevyžadují zvláštní hlasování rady. Bez ohledu na toto přenesení pravomocí může rada kdykoli jednat a rozhodnout o jakékoli otázce, která byla svěřena některému z jejích výborů.2. Rada může zvláštním hlasováním odvolat jakoukoli


text: pravomoc svěřenou výboru.Článek 9Spolupráce s jinými organizacemi1. Rada může přijímat příslušná opatření potřebná pro konzultace nebo spolupráci s Organizací spojených národů, jejími orgány a specializovanými agenturami a dle potřeby s jinými mezivládními organizacemi.2. Rada může rovněž přijímat opatření pro udržování kontaktů s příslušnými mezinárodními nevládními organizacemi.Článek 10Připuštění pozorovatelůRada může pozvat jakoukoli nečlenskou vládu nebo jakoukoli organizaci uvedenou v článku 9, aby se jako pozorovatel účastnila jakéhokoli zasedání rady nebo jakéhokoli jejího výboru zřízeného podle článku 18.Článek 11Předseda a místopředseda1. Rada na každý rok volí předsedu a místopředsedu.2. Předseda a místopředseda se volí tak, že jeden se volí ze zástupců vyvážejících členů a druhý ze zástupců dovážejících členů. Tyto úřady se každý rok střídají mezi oběma kategoriemi členů, avšak za předpokladu, že nebude znemožněno znovuzvolení jednoho nebo obou za výjimečných okolností zvláštním hlasováním rady.3. Při dočasné nepřítomnosti předsedy jej zastupuje místopředseda. Při dočasné nepřítomnosti jak předsedy, tak místopředsedy, nebo při trvalé nepřítomnosti jednoho z nich či obou může rada dle potřeby dočasně nebo trvale zvolit nové členy předsednictva z řad zástupců vyvážejících členů a/nebo z řad zástupců dovážejících členů.4. Ani předseda, ani jakýkoli jiný úředník, který předsedá zasedání rady, na tomto zasedání nehlasuje. Hlasovací práva členů, které zastupuje, však mohou být vykonávána v souladu s ustanoveními čl. 6 odst. 3 nebo čl. 15 odst. 2 a 3.Článek 12Výkonný ředitel, náměstek výkonného ředitele, ředitel regulačního skladu a další zaměstnanci1. Rada zvláštním hlasováním jmenuje výkonného ředitele, náměstka výkonného ředitele a ředitele regulačního skladu.2. Podmínky jmenování výkonného ředitele, náměstka výkonného ředitele a ředitele regulačního skladu určí rada.3. Výkonný ředitel je nejvyšším správním úředníkem organizace a je odpovědný radě za správu a fungování této dohody v souladu s jejími ustanoveními a rozhodnutími rady.4. Náměstek výkonného ředitele je vždy odpovědný výkonnému řediteli. Náměstek výkonného ředitele jedná jako výkonný ředitel, pokud je tento z jakéhokoli důvodu neschopen plnit své povinnosti nebo pokud je funkce výkonného ředitele dočasně uvolněná; v takovém případě je přímo odpovědný radě za správu a fungování dohody. Náměstek výkonného ředitele je zapojen do všech záležitostí, které se týkají této dohody.5. Ředitel regulačního skladu je odpovědný výkonnému řediteli a radě za funkce, které mu jsou podle této dohody svěřeny, a rovněž za další činnosti, které může rada určit. Ředitel regulačního skladu je odpovědný za každodenní provoz regulačního skladu a průběžně informuje výkonného ředitele o obecných operacích regulačního skladu, aby výkonný ředitel mohl zajistit jeho efektivnost při plnění cílů této dohody.6. Výkonný ředitel jmenuje zaměstnance v souladu s předpisy stanovenými radou. Zaměstnanci jsou podřízeni výkonnému řediteli.7. Ani výkonný ředitel, ani žádný zaměstnanec včetně náměstka výkonného ředitele a ředitele regulačního skladu nesmí mít žádné finanční zájmy v průmyslu výroby a zpracování kaučuku či obchodu s kaučukem nebo podobných obchodních činnostech.8. Při plnění svých povinností nesmí výkonný ředitel, náměstek výkonného ředitele, ředitel regulačního skladu a další zaměstnanci požadovat či dostávat pokyny od jakéhokoli člena nebo od žádného jiného orgánu mimo radu ani od žádného výboru zřízeného podle článku 18. Zdrží se jakéhokoli jednání, které by mohlo ovlivnit jejich postavení mezinárodních úředníků odpovědných pouze radě. Každý člen musí respektovat


text: výlučně mezinárodní charakter odpovědností výkonného ředitele, náměstka výkonného ředitele, ředitele regulačního skladu a dalších zaměstnanců a nesmí se snažit ovlivňovat je ve výkonu jejich odpovědností.Článek 13Zasedání1. Rada koná zpravidla jedno pravidelné zasedání za půl roku.2. Mimo zasedání za okolností zvlášť stanovených v této dohodě se rada rovněž sejde na zvláštním zasedání, pokud se na tom usnese nebo na žádost:a) předsedy rady;b) výkonného ředitele;c) většiny vyvážejících členů;d) většiny dovážejících členů;e) vyvážejícího člena nebo vyvážejících členů, kteří mají nejméně 200 hlasů; nebof) dovážejícího člena nebo dovážejících členů, kteří mají nejméně 200 hlasů.3. Zasedání se konají v sídle organizace, pokud rada zvláštním hlasováním nerozhodne jinak. Jestliže se rada na pozvání některého člena sejde jinde než v sídle organizace, zaplatí tento člen dodatečné náklady vzniklé radě.4. Oznámení o zasedání a programu zasedání zašle členům výkonný ředitel po poradě s předsedou rady nejméně 30 dní předem, kromě naléhavých případů, kdy musí být oznámení doručeno nejméně 10 dní předem.Článek 14Rozdělení hlasů1. Vyvážející členové mají dohromady 1000 hlasů a dovážející členové mají dohromady 1000 hlasů.2. Každý vyvážející člen obdrží jeden počáteční hlas z 1000 hlasů, kromě případu vyvážejícího člena s čistým vývozem menším než 10000 tun ročně, kdy se počáteční hlas nepoužije. Zbytek těchto hlasů se rozdělí mezi vyvážející členy co nejpřesněji v poměru k objemu jejich příslušných čistých vývozů přírodního kaučuku za období pěti kalendářních let započatých šest kalendářních let před rozdělením hlasů.3. Hlasy dovážejících členů se mezi ně rozdělí co nejpřesněji v poměru k průměru jejich příslušných čistých dovozů přírodního kaučuku za období tří kalendářních let započatých čtyři kalendářní roky před rozdělením hlasů, s výjimkou případu, kdy každý dovážející člen obdrží jeden hlas i přesto, že jeho poměrný čistý podíl dovozu jinak není dostatečně velký, aby ho k tomu opravňoval.4. Pro účely odstavců 2 a 3 tohoto článku, odstavců 2 a 3 článku 27 týkajícího se příspěvků dovážejících členů a článku 38 rada na svém prvním zasedání sestaví tabulku čistých vývozů vyvážejících členů a tabulku čistých dovozů dovážejících členů, která bude každoročně revidována v souladu s tímto článkem.5. Hlasy nelze dělit.6. Rada na svém prvním zasedání po vstupu této dohody v platnost rozdělí hlasy pro daný rok, které zůstanou v platnosti do prvního pravidelného zasedání v následujícím roce, s výjimkou případů uvedených v odstavci 7 tohoto článku. Rada bude následně rozdělovat hlasy pro každý rok na začátku prvního pravidelného zasedání v daném roce. Toto rozdělení zůstává v platnosti do prvního pravidelného zasedání v následujícím roce, s výjimkou případů uvedených v odstavci 7 tohoto článku.7. Kdykoli se změní členství organizace nebo pokud jsou některému členu pozastavena nebo obnovena hlasovací práva podle některého ustanovení této dohody, rada přerozdělí hlasy v dotčené kategorii nebo kategoriích členů v souladu s ustanoveními tohoto článku.8. V případě vyloučení člena podle článku 65 nebo odstoupení člena podle článku 64 nebo článku 63, které povede ke snížení celkového obchodního podílu zbývajících členů dané kategorie pod 80 procent, se rada sejde a rozhodne o podmínkách a budoucnosti této dohody, včetně zejména potřeby udržet efektivní provoz regulačního skladu, aniž by zatížila zbývající členy nepřiměřeným finančním


text: břemenem.Článek 15Hlasovací postup1. Každý člen je oprávněn odevzdat hlasy, které má v radě, a není oprávněn své hlasy rozdělovat.2. Formou písemného oznámení předsedovi rady může každý vyvážející člen zmocnit jakéhokoli jiného vyvážejícího člena, a každý dovážející člen může zmocnit jakéhokoli dovážejícího člena, aby zastupoval jeho zájmy a vykonával jeho hlasovací práva na jakémkoli zasedání nebo jednání rady.3. Člen zmocněný jiným členem k odevzdání jeho hlasů odevzdá tyto hlasy v souladu se svým zmocněním.4. V případě, že se člen zdrží hlasování, bude se to posuzovat tak, jako by své hlasy neodevzdal. Pokud je člen přítomen a nehlasuje, bude se to posuzovat tak, jako by se zdržel hlasování.Článek 16Usnášeníschopnost1. Rada je na zasedání usnášeníschopná, je-li přítomna většina vyvážejících členů a většina dovážejících členů, s výhradou, že tito členové drží nejméně dvě třetiny všech hlasů ve svých příslušných kategoriích.2. Není-li rada v den stanovený pro zasedání ani pro následující den usnášeníschopná podle odstavce 1, je v následujících dnech usnášeníschopná, je-li přítomna většina vyvážejících členů a většina dovážejících členů, s výhradou, že tito členové drží většinu z celkového počtu hlasů ve svých příslušných kategoriích.3. Každý člen zastoupený ve smyslu čl. 15 odst. 2 je považován za přítomného.Článek 17Rozhodnutí1. Veškerá rozhodnutí rady se přijímají a doporučení se podávají rozděleným hlasováním prostou většinou, pokud tato dohoda nestanoví jinak.2. Pokud některý člen využije ustanovení článku 15 a jeho hlasy jsou odevzdány na zasedání rady, je tento člen pro účely odstavce 1 tohoto článku považován za přítomného a hlasujícího.Článek 18Zřízení výborů1. Tyto výbory zřízené Mezinárodní dohodou o přírodním kaučuku z roku 1979 budou nadále pokračovat v činnosti:a) Výbor pro správu;b) Výbor pro provoz regulačního skladu;c) Výbor pro statistiku; ad) Výbor pro ostatní opatření.Zvláštním hlasováním rady mohou být rovněž zřízeny další výbory.2. Každý výbor je odpovědný radě. Rada zvláštním hlasováním určí členství a pravomoci každého výboru.Článek 19Skupina odborníků1. Rada může zřídit skupinu odborníků složenou z odborníků v oblasti průmyslu výroby a zpracování kaučuku a obchodu s kaučukem z řad vyvážejících a dovážejících členů.2. Tato skupina by byla k dispozici pro poskytování rad a pomoci radě a jejím výborům, zejména pokud jde o provoz regulačního skladu a v oblasti ostatních opatření uvedených v článku 43.3. Členství, funkce a správní uspořádání této skupiny by určovala rada.KAPITOLA VVÝSADY A IMUNITYČlánek 20Výsady a imunity1. Organizace má právní subjektivitu. Zejména, avšak aniž jsou dotčena ustanovení čl. 48 odst. 4, je organizace způsobilá uzavírat smlouvy, nabývat a zcizovat movitý a nemovitý majetek a vystupovat před soudem.2. Postavení, výsady a imunity organizace, jejího výkonného ředitele, náměstka výkonného ředitele, ředitele regulačního skladu a rovněž dalších zaměstnanců, odborníků a členských delegací se nadále řídí dohodou o sídle mezi hostitelskou vládou a organizací podepsanou dne 10. června 1987 se změnami nezbytnými pro řádné fungování této dohody.3. Pokud se sídlo organizace přemístí do jiné země, vláda této země co nejdříve uzavře s Organizací dohodu o sídle, kterou schválí rada.4. Před uzavřením dohody o sídle podle odstavce 3 tohoto článku požádá organizace hostitelskou vládu, aby poskytla v souladu se svými právními předpisy výjimku ze zdanění odměn vyplácených organizací jejím zaměstnancům a