text:
 23.12.2004
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 L 376/21
 ROZHODNUTÍ SMÍŠENÉHO VÝBORU EHP
 č. 98/2004
 ze dne 9. července 2004,
 kterým se mění příloha II (Technické předpisy, normy, zkoušení a certifikace) Dohody o EHP
 SMÍŠENÝ VÝBOR EHP,
 s ohledem na Dohodu o Evropském hospodářském prostoru ve znění Protokolu o úpravě Dohody o Evropském hospodářském prostoru (dále jen „Dohoda“), a zejména s ohledem na článek 98 této dohody,
 vzhledem k těmto důvodům:
 (1)
 Příloha II Dohody byla změněna Dohodou o účasti České republiky, Estonské republiky, Kyperské republiky, Maďarské republiky, Lotyšské republiky, Litevské republiky, Republiky Malta, Polské republiky, Republiky Slovinsko a Slovenské republiky v Evropském hospodářském prostoru, podepsanou v Lucemburku dne 14. října 2003 (1).
 (2)
 Směrnice Komise 2003/101/ES ze dne 3. listopadu 2003, kterou se mění směrnice Rady 92/109/EHS o výrobě určitých látek používaných k nedovolené výrobě omamných a psychotropních látek a o jejich uvádění na trh (2), by měla být začleněna do Dohody,
 ROZHODL TAKTO:
 Článek 1
 V bodě 15f (směrnice Rady 92/109/EHS) kapitoly XIII přílohy II Dohody se doplňuje nová odrážka, která zní:
 „—
 32003 L 0101: směrnice Komise 2003/101/ES ze dne 3. listopadu 2003 (Úř. věst. L 286, 4.11.2003, s. 14).“
 Článek 2
 Znění směrnice 2003/101/ES v islandském a norském jazyce, která mají být zveřejněna v dodatku EHP Úředního věstníku Evropské unie, jsou platná.
 Článek 3
 Toto rozhodnutí vstupuje v platnost dnem 10. července 2004 za předpokladu, že Smíšenému výboru EHP jsou učiněna veškerá oznámení podle čl. 103 odst. 1 Dohody (3).
 Článek 4
 Toto rozhodnutí bude zveřejněno v oddíle EHP a v dodatku EHP Úředního věstníku Evropské unie.
 V Bruselu dne 9. července 2004.
 Za Smíšený výbor EHP
 předseda
 Kjartan JΌHANNSSON
 (1) Úř. věst. L 130, 29.4.2004, s. 3.
 (2) Úř. věst. L 286, 4.11.2003, s. 14.
 (3) Nebyly oznámeny žádné ústavní požadavky.


text:
 14.12.2020
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 L 420/32
 ROZHODNUTIE VÝBORU VEĽVYSLANCOV AKT – EÚ č. 2/2020
 ze dne 4. prosince 2020,
 kterým se mění rozhodnutí Výboru velvyslanců AKT-EU č. 3/2019 o přijetí přechodných opatření podle čl. 95 odst. 4 dohody o partnerství AKT-EU [2020/2052]
 VÝBOR VELVYSLANCŮ AKT-EU,
 s ohledem na Dohodu o partnerství mezi členy skupiny afrických, karibských a tichomořských států na jedné straně a Evropským společenstvím a jeho členskými státy na straně druhé (1) (dále jen „dohoda o partnerství AKT-EU“), a zejména na čl. 15 odst. 4 a čl. 16 odst. 2 ve spojení s čl. 95 odst. 4 uvedené dohody,
 vzhledem k těmto důvodům:
 (1)
 Dohoda o partnerství AKT-EU byla podepsána v Cotonou dne 23. června 2000 a vstoupila v platnost dne 1. dubna 2003. V souladu s rozhodnutím Výboru velvyslanců AKT-EU č. 3/2019 (2) (dále jen „rozhodnutí o přechodných opatřeních“) se tato dohoda má použít do 31. prosince 2020.
 (2)
 V souladu s čl. 95 odst. 4 prvním pododstavcem dohody o partnerství AKT–EU byla jednání o nové dohodě o partnerství AKT–EU (dále jen „nová dohoda“) zahájena v září 2018. Jelikož nová dohoda nebude ke dni 31. prosince 2020, k němuž končí použitelnost stávajícího právního rámce, připravena k použití kvůli zpožděním způsobeným mimo jiné pandemií onemocnění COVID19, je tak nezbytné změnit rozhodnutí o přechodných opatření za účelem dalšího prodloužení použitelnosti ustanovení dohody o partnerství AKT–EU do 30. listopadu 2021.
 (3)
 Podle čl. 95 odst. 4 druhého pododstavce dohody o partnerství AKT-EU přijme Rada ministrů AKT-EU jakákoli přechodná opatření, jež mohou být nezbytná do doby vstupu nové dohody v platnost.
 (4)
 Podle čl. 15 odst. 4 dohody o partnerství AKT-EU delegovala Rada ministrů AKT-EU dne 23. května 2019 pravomoc k přijetí přechodných opatření na Výbor velvyslanců AKT-EU (3).
 (5)
 Je proto vhodné, aby Výbor velvyslanců AKT-EU přijal podle čl. 95 odst. 4 dohody o partnerství AKT-EU rozhodnutí, kterým se mění rozhodnutí Výboru velvyslanců AKT-EU č. 3/2019 s cílem prodloužit použitelnost ustanovení dohody o partnerství AKT-EU do 30. listopadu 2021, nebo do vstupu nové dohody v platnost, či do zahájení prozatímního provádění nové dohody mezi Unií a státy AKT, podle toho, co nastane dříve.
 (6)
 Ustanovení dohody o partnerství AKT-EU budou nadále používána s cílem zachovat kontinuitu ve vztazích mezi Unií a jejími členskými na jedné straně a státy AKT na straně druhé. Cílem změněných přechodných opatření tudíž není pozměnění dohody o partnerství AKT-EU podle čl. 95 odst. 3 této dohody,
 PŘIJAL TOTO ROZHODNUTÍ:
 Článek 1
 V článku 1 rozhodnutí Výboru velvyslanců AKT-EU č. 3/2019 se datum „31. prosince 2020“ se nahrazuje datem „30. listopadu 2021“.
 Článek 2
 Toto rozhodnutí vstupuje v platnost dne 1. ledna 2021.
 V Bruselu dne 4. prosince 2020.
 Za Radu ministrů AKT-EU
 Za Výbor velvyslanců AKT-EU
 předseda
 MichaelCLAUSS
 (1) Úř. věst. ES L 317, 15.12.2000, s. 3. Dohoda o partnerství AKT-EU byla pozměněna dohodou podepsanou v Lucemburku dne 25. června 2005 (Úř. věst. L 209, 11.8.2005, s. 27) a dohodou podepsanou v Ouagadougou dne 22. června 2010 (Úř. věst. L 287, 4.11.2010, s. 3).

type: contracts

jurisdiction: EU


text:
(2) Rozhodnutí Výboru velvyslanců AKT-EU č. 3/2019 ze dne 17. prosince 2019 o přijetí přechodných opatření podle čl. 95 odst. 4 dohody o partnerství AKT-EU (Úř. věst. EU L 1, 3.1.2020, s. 3).
 (3) Rozhodnutí Rady ministrů AKT-EU č. 1/2019 ze dne 23. května 2019 o delegování pravomocí, jež se týkají rozhodnutí přijmout přechodná opatření podle čl. 95 odst. 4 dohody o partnerství AKT–EU, na Výbor velvyslanců AKT–EU (Úř. věst. EU L 146, 5.6.2019, s. 114).


text:
 25.8.2007
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 L 221/7
 DOHODA
 ve formě výměny dopisů mezi Evropským společenstvím a Lichtenštejnským knížectvím o prozatímním provádění Dohody o účasti Bulharské republiky a Rumunska v Evropském hospodářském prostoru a o prozatímním provádění čtyř souvisejících dohod
 A. Dopis Evropského společenství
 Vážený pane,
 mám tu čest Vám sdělit, že s ohledem na Dohodu o účasti Bulharské republiky a Rumunska v Evropském hospodářském prostoru („dohoda o rozšíření EHP“) a na čtyři související dohody je Evropské společenství připraveno prozatímně provádět dohodu o rozšíření EHP, a to od prvního dne měsíce následujícího po dni, kdy proběhne poslední výměna dopisů o jejím prozatímním provádění mezi Evropským společenstvím a Islandem, Lichtenštejnskem a Norskem, pokud Lichtenštejnské knížectví učiní totéž.
 Byl bych Vám zavázán, kdybyste potvrdil souhlas Lichtenštejnského knížectví s tímto prozatímním prováděním.
 Přijměte prosím, vážený pane, ujištění o mé nejhlubší úctě.
 Съставено в Брюксел на
 Hecho en Bruselas, el
 V Bruselu dne
 Udfærdiget i Bruxelles, den
 Geschehen zu Brüssel am
 Brüssel,
 Έγινε στις Βρυξέλλες, στις
 Done at Brussels,
 Fait à Bruxelles, le
 Fatto a Bruxelles, addì
 Briselē,
 Priimta Briuselyje
 Kelt Brüsszelben,
 Magħmul fi Brussell,
 Gedaan te Brussel,
 Sporządzono w Brukseli dnia
 Feito em Bruxelas,
 Adoptat la Bruxelles,
 V Bruseli
 V Bruslju,
 Tehty Brysselissä
 Utfärdat i Bryssel den
 За Европейската общност
 Por la Comunidad Europea
 Za Evropské společenství
 For Det Europæiske Fællesskab
 Für die Europäische Gemeinschaft
 Euroopa Ühenduse nimel
 Για την Ευρωπαϊκή Κοινότητα
 For the European Community
 Pour la Communauté européenne
 Per la Comunità europea
 Eiropas Kopienas vārdā
 Europos bendrijos vardu
 Az Európai Közösség részéről
 Għall-Komunità Ewropea
 Voor de Europese Gemeenschap
 W imieniu Wspólnoty Europejskiej
 Pela Comunidade Europeia
 Pentru Comunitatea Europeană
 Za Európske spoločenstvo
 Za Evropsko skupnost
 Euroopan yhteisön puolesta
 För Europeiska gemenskapen
 B. Dopis Lichtenštejnského knížectví
 Vážený pane,
 mám tu čest Vám sdělit, že jsem dnešního dne obdržel Váš dopis, a potvrdit souhlas Lichtenštejnského knížectví s jeho obsahem, který zní:
 „mám tu čest Vám sdělit, že s ohledem na Dohodu o účasti Bulharské republiky a Rumunska v Evropském hospodářském prostoru (‚dohoda o rozšíření EHP‘) a na čtyři související dohody je Evropské společenství připraveno prozatímně provádět dohodu o rozšíření EHP, a to od prvního dne měsíce následujícího po dni, kdy proběhne poslední výměna dopisů o jejím prozatímním provádění mezi Evropským společenstvím a Islandem, Lichtenštejnskem a Norskem, pokud Lichtenštejnské knížectví učiní totéž.“
 Přijměte prosím, vážený pane, ujištění o mé nejhlubší úctě.
 Done at Brussels,
 Съставено в Брюксел на
 Hecho en Bruselas, el
 V Bruselu dne
 Udfærdiget i Bruxelles, den
 Geschehen zu Brüssel am
 Brüssel,
 Έγινε στις Βρυξέλλες, στις
 Fait à Bruxelles, le
 Fatto a Bruxelles, addì
 Briselē,
 Priimta Briuselyje
 Kelt Brüsszelben,
 Magħmul fi Brussell,
 Gedaan te Brussel,
 Sporządzono w Brukseli dnia
 Feito em Bruxelas,
 Adoptat la Bruxelles,
 V Bruseli
 V Bruslju,
 Tehty Brysselissä
 Utfärdat i Bryssel den
 For the Principality of Liechtenstein
 За Кpaлство Лихтенщайн
 Por el Principado de Liechtenstein
 Za Lichtenštejnské knížectví
 På Fyrstendømmet Liechtensteins vegne
 Für das Fürstentum Liechtenstein
 Liechtensteini Vürstiriigi nimel
 Για το Πριγκιπάτο του Λιχτενστάιν
 Pour la Principauté de Liechtenstein
 Per il Principato del Liechtenstein
 Lihtenšteinas Firstistes vārdā
 Lichtenšteino Kunigaikštystės


text:
 29.4.2015
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 L 110/38
 ROZHODNUTÍ RADY PŘIDRUŽENÍ EU-MOLDAVSKÁ REPUBLIKA č. 2/2004
 ze dne 16. prosince 2014
 o zřízení dvou podvýborů [2015/672]
 RADA PŘIDRUŽENÍ EU-MOLDAVSKÁ REPUBLIKA,
 s ohledem na Dohodu o přidružení mezi Evropskou unií a Evropským společenstvím pro atomovou energii a jejich členskými státy na jedné straně a Moldavskou republikou na straně druhé (1) (dále jen „dohoda“), a zejména na článek 439 dohody,
 vzhledem k těmto důvodům:
 (1)
 V souladu s článkem 464 dohody se části dohody provádějí prozatímně ode dne 1. září 2014.
 (2)
 Podle čl. 439 odst. 2 se Rada přidružení může rozhodnout, že ve zvláštních oblastech, jež jsou pro provádění dohody nezbytné, zřídí zvláštní výbor či orgán, který je jí nápomocen při plnění jejích povinností.
 (3)
 Aby bylo možné na odborné úrovni diskutovat o klíčových oblastech, na které se vztahuje působnost prozatímního provádění dohody, měly by se zřídit dva podvýbory.
 (4)
 Dohodou stran by mělo být možné seznam podvýborů i působnost jednotlivých podvýborů změnit,
 PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
 Článek 1
 Zřizují se podvýbory uvedené v příloze.
 Článek 2
 Jednací řád podvýborů uvedených v příloze se řídí článkem 16 jednacího řádu Výboru pro přidružení a podvýborů přijatého rozhodnutím Rady přidružení EU-Moldavská republika č. 1/2014.
 Článek 3
 Seznam podvýborů stanovený v příloze i působnost jednotlivých podvýborů v ní uvedených lze změnit dohodou stran.
 Článek 4
 Toto rozhodnutí vstupuje v platnost dnem přijetí.
 V Bruselu dne 16. prosince 2014.
 Za Radu přidružení
 předsedkyně
 F. MOGHERINI
 (1) Úř. věst. L 260, 30.8.2014, s. 4.
 PŘÍLOHA
 Seznam podvýborů
 1.
 Podvýbor pro svobodu, bezpečnost a právo;
 2.
 Podvýbor pro hospodářskou spolupráci a spolupráci v jiných odvětvích.


text:
 Důležité právní upozornění
 |
 21996D0307(07)
 Úřední věstník L 057 , 07/03/1996 S. 0040 - 0040
 Rozhodnutí Smíšeného výboru EHPč. 74/95ze dne 15. prosince 1995,kterým se mění příloha XIII (Doprava) Dohody o EHPSMÍŠENÝ VÝBOR EHP,s ohledem na Dohodu o Evropském hospodářském prostoru ve znění Protokolu o úpravě Dohody o Evropském hospodářském prostoru (dále jen "Dohoda"), a zejména s ohledem na článek 98 této dohody,vzhledem k tomu, že příloha XIII Dohody byla změněna rozhodnutím Smíšeného výboru EHP č. 60/95 ze dne 18. července 1995 [1];vzhledem k tomu, že usnesení Rady 95/C 169/03 ze dne 19. června 1995 o sociální harmonizaci v silniční nákladní dopravě na vnitřním trhu [2] by mělo být začleněno do Dohody,ROZHODL TAKTO:Článek 1V příloze XIII Dohody se za bod 84 (usnesení Rady 95/C 169/02) vkládá nový bod, který zní:"83. 395 Y 0705(03): Usnesení Rady 95/C 169/03 ze dne 19. června 1995 o sociální harmonizaci v silniční nákladní dopravě na vnitřním trhu (Úř. věst. C 169, 5.7.1995, s. 4)."Článek 2Znění usnesení 95/C 169/03 v islandském a norském jazyce, která tvoří přílohu odpovídajících jazykových verzí tohoto rozhodnutí, jsou platná.Článek 3Toto rozhodnutí vstupuje v platnost dnem 1. ledna 1996 za předpokladu, že Smíšenému výboru EHP jsou učiněna veškerá oznámení podle čl. 103 odst. 1 Dohody.Článek 4Toto rozhodnutí bude zveřejněno v oddíle EHP a v dodatku EHP Úředního věstníku Evropských společenství.V Bruselu dne 15. prosince 1995.Za Smíšený výbor EHPpředsedaE. Berg[1] Dosud nezveřejněné v Úředním věstníku.[2] Úř. věst. C 169, 5.7.1995, s. 4.--------------------------------------------------


text:
 Důležité právní upozornění
 |
 12008E/PRO/12
 Konsolidované znění Smlouvy o fungování Evropské unie - PROTOKOLY - Protokol (č. 12) o postupu při nadměrném schodku
 Úřední věstník 115 , 09/05/2008 S. 0279 - 0280
 PROTOKOL (č. 12)O POSTUPU PŘI NADMĚRNÉM SCHODKUVYSOKÉ SMLUVNÍ STRANY,PŘEJÍCE SI stanovit způsoby, jak postupovat při nadměrném schodku uvedeném v článku 126 Smlouvy o fungování Evropské unie,SE DOHODLY na následujících ustanoveních, která se připojují ke Smlouvě o Evropské unii a ke Smlouvě o fungování Evropské unie:Článek 1Referenční hodnoty uvedené v čl. 126 odst. 2 Smlouvy o fungování Evropské unie jsou:- 3 % pro poměr plánovaného nebo skutečného schodku veřejných financí k hrubému domácímu produktu v tržních cenách,- 60 % pro poměr veřejného dluhu k hrubému domácímu produktu v tržních cenách.Článek 2V článku 126 uvedené smlouvy a v tomto protokolu se:- výrazem "veřejný" rozumí vztahující se k veřejné správě, tj. k ústřední vládě, regionálním nebo místním orgánům nebo fondům sociálního zabezpečení s výjimkou obchodních operací, jak jsou definovány v Evropském systému integrovaných hospodářských účtů,- "schodkem" rozumí čisté výpůjčky, jak jsou definovány v Evropském systému integrovaných hospodářských účtů,- "investicí" rozumí tvorba hrubého fixního kapitálu, jak je definována v Evropském systému integrovaných hospodářských účtů,- "dluhem" rozumí celkový hrubý dluh v jeho jmenovité hodnotě nesplacený na konci roku, konsolidovaný uvnitř a mezi jednotlivými odvětvími veřejné správy, jak jsou definovány v první odrážce.Článek 3Pro zajištění účinnosti postupu při nadměrném schodku odpovídají vlády členských států v rámci tohoto postupu za schodky veřejné správy, jak je definována v čl. 2 první odrážce. Členské státy dbají na to, aby jim postupy na úrovni vlastního státu v rozpočtové oblasti umožnily plnit jejich závazky vyplývající ze Smluv v této oblasti. Členské státy podávají neprodleně a pravidelně zprávy Komisi o svých předpokládaných a skutečných schodcích a o výši svých dluhů.Článek 4Statistické údaje potřebné pro použití tohoto protokolu poskytuje Komise.--------------------------------------------------


text:
 26.5.2005
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 L 133/3
 ROZHODNUTÍ SMÍŠENÉHO VÝBORU EHP
 č. 162/2004
 ze dne 3. prosince 2004,
 kterým se mění Příloha II (Technické předpisy, normy, zkoušení a certifikace) Dohody o EHP
 SMÍŠENÝ VÝBOR EHP,
 s ohledem na Dohodu o Evropském hospodářském prostoru ve znění Protokolu o úpravě Dohody o Evropském hospodářském prostoru (dále jen „Dohoda“), a zejména s ohledem na článek 98 této dohody,
 vzhledem k těmto důvodům:
 (1)
 Příloha II Dohody byla změněna rozhodnutím Smíšeného výboru EHP č. 142/2004 ze dne 29. října 2004 (1).
 (2)
 Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/102/ES ze dne 17. listopadu 2003 o ochraně chodců a ostatních nechráněných účastníků silničního provozu před střetem a v případě střetu s motorovým vozidlem a o změně směrnice Rady 70/156/EHS (2) by měla být začleněna do Dohody.
 (3)
 Rozhodnutí Komise 2004/90/ES ze dne 23. prosince 2003 o technických pravidlech k provádění článku 3 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/102/ES o ochraně chodců a ostatních nechráněných účastníků silničního provozu před střetem a v případě střetu s motorovým vozidlem a o změně směrnice Rady 70/156/EHS (3) by mělo být začleněno do Dohody,
 ROZHODL TAKTO:
 Článek 1
 Kapitola I přílohy II Dohody se mění takto:
 1.
 V bodě 1 (směrnice Rady 70/156/EHS) se doplňují nové odrážky, které znějí:
 „—
 32003 L 0102: směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/102/ES ze dne 17. listopadu 2003 (Úř. věst. L 321, 6.12.2003, s. 15),
 —
 32004 D 0090: rozhodnutí Komise 2004/90/ES ze dne 23. prosince 2003 (Úř. věst. L 31, 4.2.2004, s. 21).“
 2.
 Za bod 45zc (směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/97/ES) se vkládají nové body, které znějí:
 „45zd.
 32003 L 0102: Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/102/ES ze dne 17. listopadu 2003 o ochraně chodců a ostatních nechráněných účastníků silničního provozu před střetem a v případě střetu s motorovým vozidlem a o změně směrnice Rady 70/156/EHS (Úř. věst. L 321, 6.12.2003, s. 15).
 45ze.
 32004 D 0090: Rozhodnutí Komise 2004/90/ES ze dne 23. prosince 2003 o technických pravidlech k provádění článku 3 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/102/ES o ochraně chodců a ostatních nechráněných účastníků silničního provozu před střetem a v případě střetu s motorovým vozidlem a o změně směrnice Rady 70/156/EHS (Úř. věst. L 31, 4.2.2004, s. 21).“
 Článek 2
 Znění směrnice 2003/102/ES a rozhodnutí 2004/90/ES v islandském a norském jazyce, která mají být zveřejněna v Dodatku EHP Úředního věstníku Evropské unie, jsou platná.
 Článek 3
 Toto rozhodnutí vstupuje v platnost dnem 4. prosince 2004 za předpokladu, že Smíšenému výboru EHP jsou učiněna veškerá oznámení podle čl. 103 odst. 1 Dohody (4).
 Článek 4
 Toto rozhodnutí bude zveřejněno v oddíle EHP a v Dodatku EHP Úředního věstníku Evropské unie.
 V Bruselu dne 3. prosince 2004.
 Za Smíšený výbor EHP
 předseda
 Kjartan JÓHANNSSON
 (1) Úř. věst. L 102, 21.4.2005, s. 8.
 (2) Úř. věst. L 321, 6.12.2003, s. 15.
 (3) Úř. věst. L 31, 4.2.2004, s. 21.
 (4) Nebyly oznámeny žádné ústavní požadavky.


text:
 30.1.2015
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 L 24/30
 Pouze původní texty EHK OSN mají podle mezinárodního veřejného práva právní účinek. Je zapotřebí ověřit si status a datum vstupu tohoto předpisu v platnost v nejnovější verzi dokumentu EHK OSN o statusu TRANS/WP.29/343, který je k dispozici na internetové adrese:
 http://www.unece.org/trans/main/wp29/wp29wgs/wp29gen/wp29fdocstts.html
 Předpis Evropské hospodářské komise Organizace spojených národů (EHK OSN) č. 78 – Jednotná ustanovení pro schvalování vozidel kategorií L1, L2, L3, L4 a L5 z hlediska brzdění [2015/145]
 Zahrnuje veškerá platná znění až po:
 opravu 2 k sérii změn 03 – datum vstupu v platnost: 23. června 2010
 OBSAH
 PŘEDPIS
 1.
 Oblast působnosti
 2.
 Definice
 3.
 Žádost o schválení
 4.
 Schválení
 5.
 Požadavky
 6.
 Zkoušky
 7.
 Změny typu vozidla nebo jeho brzdového systému a rozšíření schválení typu
 8.
 Shodnost výroby
 9.
 Přechodná ustanovení
 10.
 Sankce za neshodnost výroby
 11.
 Definitivní ukončení výroby
 12.
 Názvy a adresy technických zkušeben odpovědných za provádění zkoušek schválení typu a názvy a adresy správních orgánů
 PŘÍLOHY
 Příloha 1 –
 Oznámení o udělení, rozšíření, zamítnutí či odnětí schválení typu nebo o definitivním ukončení výroby typu vozidla kategorie L z hlediska brzdění podle předpisu č. 78
 Příloha 2 –
 Uspořádání značek schválení typu
 Příloha 3 –
 Podmínky zkoušky, postupy a požadavky na účinnost
 1. OBLAST PŮSOBNOSTI
 Tento předpis platí pro vozidla kategorií L1, L2, L3, L4 a L5
 (1).
 Tyto kategorie nezahrnují:
 a)
 vozidla, jejichž Vmax < 25 km/h;
 b)
 vozidla s vybavením pro zdravotně postižené řidiče.
 2. DEFINICE
 Pro účely tohoto nařízení:
 2.1.
 „Protiblokovacím brzdovým systémem (ABS)“ se rozumí systém, který detekuje prokluzování kol a automaticky upravuje tlak vytvářející brzdnou sílu na kole(ch), a omezuje tak jejich prokluzování.
 2.2.
 „Schválením vozidla“ se rozumí schválení typu vozidla z hlediska brzdění.
 2.3.
 „Základní zkouškou“ se rozumí zastavení nebo série zastavení vykonaných za účelem ověření účinnosti brzd před provedením dalších zkoušek, jako je postup zahřívání nebo zastavení s mokrými brzdami.
 2.4.
 „Brzdou“ se rozumí části brzdového systému, kde se vyvíjejí síly, které kladou odpor pohybu vozidla.
 2.5.
 „Brzdovým systémem“ se rozumí soubor částí sestávající z ovládacího prvku, převodu a brzdy, avšak s vyloučením motoru, jehož funkcí je postupné snižování rychlosti jedoucího vozidla, jeho zastavení a udržení v nehybném stavu, když je zastaven.
 2.6.
 „Kombinovaným brzdovým systémem (CBS)“ se rozumí:
 u vozidel kategorií L1 a L3
 : provozní brzdový systém, u něhož se jediným ovládacím prvkem aktivují nejméně dvě brzdy na různých kolech;
 u vozidel kategorií L2 a L5
 : provozní brzdový systém, u něhož se jediným ovládacím prvkem aktivují brzdy na všech kolech;
 u vozidel kategorie L4
 : provozní brzdový systém, u něhož se jediným ovládacím prvkem aktivují brzdy alespoň na předním a zadním kole. (Pokud je zadní kolo a kolo postranního vozíku brzděno stejným brzdovým systémem, považuje se tento systém za zadní brzdu).
 2.7.
 „Konstrukční částí brzdového systému“ se rozumí jedna ze samostatných částí, jejichž soubor tvoří brzdový systém.
 2.8.
 „Ovládacím prvkem“ se rozumí část, kterou řidič přímo ovládá, a tím dodává nebo kontroluje energii potřebnou pro brzdění vozidla prostřednictvím převodu.
 2.9.
 „Brzdovými systémy rozdílných typů“ se rozumí


text:
zařízení, která se liší v takových podstatných ohledech, jako jsou:
 a)
 konstrukční části s rozdílnými vlastnostmi;
 b)
 konstrukční část vyrobená z materiálů s rozdílnými vlastnostmi nebo konstrukční část s rozdílnými tvary nebo rozměry;
 c)
 jiné sestavení konstrukčních částí.
 2.10.
 „Hmotností řidiče“ se rozumí jmenovitá hmotnost 75 kg (která se skládá ze 68 kg hmotnosti cestujícího na sedadle a 7 kg hmotnosti zavazadel).
 2.11.
 „Odpojeným motorem“ se rozumí stav, kdy motor již není spojen s poháněným(i) kolem (koly).
 2.12.
 „Celkovou hmotností vozidla“ nebo „maximální hmotností“ se rozumí maximální technicky přípustná hmotnost naloženého vozidla podle údaje výrobce.
 2.13.
 „Počáteční teplotou brzdy“ se rozumí teplota nejteplejší brzdy před jakýmkoli brzděním.
 2.14.
 „Naloženým“ (vozidlem) se rozumí vozidlo naložené natolik, aby bylo dosaženo celkové hmotnosti vozidla podle definice v bodě 2.12.
 2.15.
 „Mírně naloženým“ (vozidlem) se rozumí hmotnost vozidla v provozním stavu plus 15 kg pro zkušební vybavení nebo hmotnost naloženého vozidla, podle toho, která hodnota je menší. V případě zkoušky ABS na povrchu s nízkým třením (příloha 3, body 9.4 až 9.7) se hmotnost zkušebního vybavení zvyšuje na 30 kg v důsledku započtení hmotnosti stabilizačních opěr.
 2.16.
 „Hmotností v provozním stavu“ se rozumí součet pohotovostní hmotnosti vozidla a hmotnosti řidiče.
 2.17.
 „Maximálním brzdným koeficientem“ se rozumí koeficient tření mezi pneumatikou a povrchem vozovky změřený při maximálním zpomalení valící se pneumatiky.
 2.18.
 „Brzdovým systémem s posilováním“ se rozumí brzdový systém, v němž energii potřebnou k vyvinutí brzdné síly dodává svým fyzickým úsilím řidič a napomáhá mu jedno nebo více zařízení dodávajících energii, například pomocí vakua (vakuový posilovač).
 2.19.
 „Nouzovým brzdovým systémem“ se rozumí druhý systém provozního brzdění u vozidla vybaveného kombinovaným brzdovým systémem.
 2.20.
 „Provozním brzdovým systémem“ se rozumí brzdový systém, který se používá pro zpomalení vozidla za jízdy.
 2.21.
 „Jednookruhovým brzdovým systémem“ se rozumí brzdový systém, který působí pouze na jednu nápravu.
 2.22.
 „Víceokruhovým provozním brzdovým systémem (SSBS)“ se rozumí brzdový systém působící na brzdy všech kol, který se skládá ze dvou nebo více subsystémů aktivovaných jediným ovládacím prvkem a je konstruován tak, aby porucha jakéhokoli subsystému (jako je např. únik kapaliny z hydraulického subsystému) nenarušila funkci jiných subsystémů.
 2.23.
 „Brzdnou dráhou“ se rozumí dráha, kterou vozidlo ujede od místa, kde řidič aktivuje ovládací prvek brzdového systému, až do místa, kde se vozidlo zastaví. U zkoušek, při nichž se požaduje současná aktivace dvou ovládacích prvků, se ujetá vzdálenost měří od místa, kde byl aktivován první ovládací prvek.
 2.24.
 „Zkušební rychlostí“ se rozumí rychlost vozidla měřená v okamžiku, kdy řidič aktivuje ovládací prvek (prvky) brzdového systému. U zkoušek, při nichž se požaduje současná aktivace dvou ovládacích prvků, se rychlost vozidla měří v místě, kde byl aktivován první ovládací prvek.
 2.25.
 „Převodem“ se rozumí soubor konstrukčních částí, který zajišťuje funkční spojení mezi ovládacím prvkem a brzdou.
 2.26.
 „Pohotovostní hmotností vozidla“ se rozumí jmenovitá hmotnost vozidla podle údajů výrobce (výrobců) včetně všech zařízení pro běžný provoz vozidla, jimiž je vozidlo vybaveno z výroby (například hasicího přístroje, nářadí, náhradního kola) a chladicí kapaliny, olejů, 90 procent paliva a 100 procent jiných plynů nebo kapalin, jak stanoví výrobce.
 2.27.


text:
„Typem vozidla“ se rozumí vozidla spadající do některé z podkategorií kategorie L, která se neliší v takových podstatných ohledech, jako jsou:
 a)
 kategorie vozidla podle definice v úplném znění usnesení (R.E.3);
 b)
 celková hmotnost vozidla, jak je definována v bodě 2.12;
 c)
 rozdělení hmotnosti na nápravy;
 d)
 Vmax;
 e)
 brzdové zařízení odlišného typu;
 f)
 počet a uspořádání náprav;
 g)
 typ motoru;
 h)
 počet převodových stupňů a jejich převodové poměry;
 i)
 poměr stálého převodu hnací nápravy;
 j)
 rozměry pneumatik.
 2.28.
 „Vmax“ se rozumí rychlost dosažitelná největším možným zrychlením z pevného startu do vzdálenosti 1,6 km na rovném povrchu s mírně naloženým vozidlem nebo rychlost měřená podle normy ISO 7117:1995.
 2.29.
 „Blokováním kol“ se rozumí stav, který nastane, když poměr skluzu dosáhne hodnoty 1,00.
 3. ŽÁDOST O SCHVÁLENÍ
 3.1. Žádost o schválení typu vozidla z hlediska brzdění předkládá výrobce vozidla nebo jeho řádně pověřený zástupce.
 3.2. K žádosti se musí přiložit níže uvedené dokumenty ve trojím vyhotovení a následující informace:
 3.2.1.
 popis typu vozidla podle položek uvedených v bodě 2.27. Musí být uvedeny čísla a/nebo symboly identifikující typ vozidla a typ motoru;
 3.2.2.
 seznam řádně identifikovaných konstrukčních částí, které tvoří brzdový systém;
 3.2.3.
 schéma úplného brzdového systému s vyznačením polohy jeho konstrukčních částí na vozidle;
 3.2.4.
 podrobné výkresy každé konstrukční části, které umožní snadno zjistit její polohu a druh.
 3.3. Vozidlo představující typ vozidla, který má být schválen, se předá technické zkušebně odpovědné za provádění schvalovacích zkoušek.
 4. SCHVÁLENÍ
 4.1. Schválení pro daný typ vozidla se udělí, jestliže vozidlo předané ke schválení podle tohoto předpisu splňuje požadavky bodů 5 a 6 níže.
 4.2. Každému schválenému typu se přidělí číslo schválení. Jeho první dvě číslice (nyní 03, což odpovídá sérii změn 03) udávají sérii změn začleňující nejnovější významné technické změny předpisu v době vydání schválení. Táž smluvní strana nesmí udělit totéž číslo témuž typu vozidla vybavenému jiným typem brzdového zařízení nebo jinému typu vozidla.
 4.3. Oznámení o schválení, zamítnutí, rozšíření nebo odnětí schválení nebo o definitivním ukončení výroby typu vozidla podle tohoto předpisu musí být sděleno stranám dohody, které uplatňují tento předpis, prostřednictvím formuláře v souladu se vzorem uvedeným v příloze 1 tohoto předpisu.
 4.4. Na každém vozidle, které je shodné s typem vozidla schváleným podle tohoto přepisu, se viditelně a na snadno přístupném místě uvedeném ve formuláři schválení umístí mezinárodní značka schválení typu, která se skládá z:
 4.4.1.
 písmene „E“ v kružnici, za nímž následuje rozlišovací číslo země, která schválení udělila (2);
 4.4.2.
 čísla tohoto předpisu, za nímž následuje písmeno „R“, pomlčka a číslo schválení typu vpravo od kružnice předepsané v bodě 4.4.1.
 4.5. Vyhovuje-li vozidlo typu vozidla schválenému podle jednoho nebo více dalších předpisů připojených k dohodě v zemi, která udělila schválení typu podle tohoto předpisu, není třeba symbol předepsaný v bodě 4.4.1 opakovat; v takovém případě se čísla předpisů a čísla schválení a doplňkové symboly podle všech předpisů, podle nichž bylo uděleno schválení v zemi, která schválení podle tohoto předpisu udělila, umístí ve svislých sloupcích napravo od symbolu uvedeného v bodě 4.4.1.
 4.6. Značka schválení musí být jasně čitelná a


text:
nesmazatelná.
 4.7. Značka schválení se umístí v blízkosti štítku nebo přímo na štítek s údaji o vozidle, kterým vozidlo opatřil výrobce.
 4.8. V příloze 2 tohoto předpisu jsou uvedeny příklady uspořádání značky schválení.
 5. POŽADAVKY
 5.1. Požadavky na brzdový systém
 5.1.1. Každé vozidlo musí vyhovět všem zkouškám požadovaným pro vozidla dané kategorie a pro vlastnosti brzd na daném vozidle.
 5.1.2. Ovládání provozního brzdového systému
 Vozidla musí být konstruována tak, aby řidič mohl aktivovat ovládací prvek provozního brzdového systému vsedě v normální jízdní poloze a s oběma rukama na ovládacím prvku řízení.
 5.1.3. Ovládání nouzového brzdového systému
 Vozidla musí být konstruována tak, aby řidič mohl aktivovat ovládací prvek nouzového brzdového systému vsedě v normální jízdní poloze a alespoň s jednou rukou na ovládacím prvku řízení.
 5.1.4. Parkovací brzdový systém
 Pokud je vozidlo vybaveno parkovacím brzdovým systémem, musí tento systém udržet vozidlo zastavené při sklonu předepsaném v bodě 8.2 přílohy 3.
 Parkovací brzdový systém musí:
 a)
 mít ovládací prvek nezávislý na ovládacích prvcích provozního brzdového systému a
 b)
 držet v uzamčené poloze pomocí výhradně mechanických prostředků.
 Vozidla musí být konstruována tak, aby řidič mohl aktivovat parkovací brzdový systém vsedě v normální jízdní poloze.
 5.1.5. Dvoukolová vozidla kategorií L1 a L3 musí být vybavena buď dvěma samostatnými provozními brzdovými systémy, nebo víceokruhovým provozním brzdovým systémem s nejméně jednou brzdou působící na přední kolo a nejméně jednou brzdou působící na zadní kolo.
 5.1.6. Tříkolová vozidla kategorie L4 musí splňovat požadavky na brzdový systém stanovené v bodě 5.1.5. Brzda působící na kolo postranního vozíku se nevyžaduje, pokud vozidlo splňuje požadavky na účinnost předepsané přílohou 3.
 5.1.7. Tříkolová vozidla kategorie L2 musí být vybavena parkovacím brzdovým systémem a jedním z těchto provozních brzdových systémů:
 a)
 dvěma samostatnými provozními brzdovými systémy, s výjimkou CBS, které, jsou-li použity společně, působí na brzdy všech kol, nebo
 b)
 víceokruhovým provozním brzdovým systémem nebo
 c)
 CBS, který působí na brzdy všech kol, a nouzovým brzdovým systémem, kterým může být parkovací brzdový systém.
 5.1.8. Vozidla kategorie L5 musí být vybavena:
 5.1.8.1.
 parkovacím brzdovým systémem a
 5.1.8.2.
 nohou ovládaným provozním brzdovým systémem, který působí na brzdy všech kol, a to buď:
 a)
 víceokruhovým provozním brzdovým systémem, nebo
 b)
 CBS, který působí na brzdy všech kol, a nouzovým brzdovým systémem, kterým může být parkovací brzdový systém.
 5.1.9. V případech, kdy jsou vozidla vybavena dvěma samostatnými provozními brzdovými systémy, mohou tyto systémy sdílet společnou brzdu, pokud v případě poruchy na jednom systému není dotčena účinnost druhého systému.
 5.1.10. U vozidel, která používají pro převod brzdné síly hydraulické kapaliny, musí mít hlavní válec:
 a)
 utěsněnou, uzavřenou, samostatnou nádrž pro každý brzdový systém;
 b)
 nádrž s objemem odpovídajícím minimálně 1,5násobku celkového objemu vytlačené kapaliny, která je potřeba v případě nového až zcela opotřebovaného obložení při nejnepříznivějším seřízení brzd, a
 c)
 nádrž, kde je úroveň hladiny viditelná pro kontrolu bez otevření krytu.
 5.1.11. Veškeré kontrolky musí být umístěny v řidičově výhledu.
 5.1.12. Vozidla s víceokruhovým provozním brzdovým systémem musí být vybavena červenou kontrolkou, která se rozsvítí:
 a)
 dojde-li k chybě hydraulického zařízení při působení síly ≤ 90 N


text:
na ovládací prvek nebo
 b)
 bez aktivace ovládacího prvku brzdového systému, když hladina brzdové kapaliny v nádrži hlavního válce klesne pod vyšší z následujících úrovní:
 i)
 úroveň stanovenou výrobcem a
 ii)
 úroveň, která je menší nebo rovna polovině nádrže na brzdovou kapalinu.
 Pro kontrolu funkce se kontrolka rozsvítí při aktivaci spínače zapalování a po dokončení kontroly zhasne. Při poruše musí kontrolka zůstat rozsvícená, kdykoli je spínač zapalování v poloze „zapnuto“.
 5.1.13. Vozidla se systémem ABS musí být vybavena žlutou kontrolkou. Ta se musí rozsvítit, kdykoli dojde k poruše, která ovlivňuje generování nebo předávání signálů v systému ABS namontovaném ve vozidle.
 Pro kontrolu funkce se kontrolka rozsvítí při aktivaci spínače zapalování a po dokončení kontroly zhasne.
 Při poruše musí kontrolka zůstat rozsvícená, kdykoli je spínač zapalování v poloze „zapnuto“.
 5.2. Životnost
 5.2.1. Opotřebení brzd musí být možné vyrovnávat automatickým nebo ručním seřizovacím systémem.
 5.2.2. Tloušťka třecího materiálu musí být viditelná bez demontáže, nebo v případě, že třecí materiál viditelný není, se opotřebení posuzuje pomocí zařízení určených pro tento účel.
 5.2.3. Během všech zkoušek podle tohoto předpisu a po jejich dokončení nesmí dojít k žádnému uvolnění třecího materiálu ani k úniku brzdové kapaliny.
 5.3. Měření dynamické účinnosti
 Metoda použitá pro měření výkonu je stanovena v ustanoveních o příslušných zkouškách v příloze 3. Účinnost provozního brzdového systému se měří třemi způsoby:
 5.3.1.
 Střední plné brzdné zpomalení (MFDD):
 Výpočet MFDD:
 v m/s2
 kde:
 dm
 =
 střední plné brzdné zpomalení
 V1
 =
 rychlost vozidla v momentě, kdy řidič aktivuje ovládací prvek
 Vb
 =
 rychlost vozidla při 0,8 V1 v km/h
 Ve
 =
 rychlost vozidla při 0,1 V1 v km/h
 Sb
 =
 ujetá vzdálenost mezi V1 a Vb v metrech
 Se
 =
 ujetá vzdálenost mezi V1 a Ve v metrech
 5.3.2.
 Brzdná dráha:
 Vychází se ze základního vzorce pro pohyb:
 S = 0,1 · V + (X) · V2
 kde:
 S
 =
 brzdná dráha v metrech
 V
 =
 počáteční rychlost v km/h
 X
 =
 proměnná na základě požadavku pro každou zkoušku
 Pro výpočet korigované brzdné dráhy za použití skutečné zkušební rychlosti vozidla se použije následující vzorec:
 Ss = 0,1 · Vs + (Sa – 0,1 · Va) · Vs2/Va2
 kde:
 Ss
 =
 korigovaná brzdná dráha v metrech
 Vs
 =
 požadovaná zkušební rychlost vozidla v km/h
 Sa
 =
 skutečná brzdná dráha v metrech
 Va
 =
 skutečná zkušební rychlost vozidla v km/h
 Poznámka: Tato rovnice platí pouze tehdy, když skutečná rychlost při zkoušce (Va) je rovna požadované zkušební rychlosti (Vs) ± 5 km/h.
 5.3.3.
 Kontinuální záznam zpomalení:
 Při postupu zabíhání a zkouškách, jako je zastavení s mokrými brzdami nebo slábnutí účinnosti brzd zahříváním – postup pro zahřívání, probíhá kontinuální záznam okamžitého zpomalení vozidla od okamžiku, kdy začne na ovládací prvek působit síla, až do konce zastavení.
 5.4. Materiály pro brzdové obložení:
 Brzdová obložení nesmějí obsahovat azbest.
 6. ZKOUŠKY
 Brzdné zkoušky (zkušební podmínky a postupy), kterým se musí podrobit vozidla předaná ke schválení, jakož i požadované brzdné účinky jsou popsány v příloze 3 tohoto předpisu.
 7. ZMĚNY TYPU VOZIDLA NEBO JEHO BRZDOVÉHO SYSTÉMU A ROZŠÍŘENÍ SCHVÁLENÍ TYPU
 7.1. Každá


text:
změna typu vozidla nebo jeho brzdového systému se musí sdělit správnímu orgánu, který udělil schválení typu vozidla. Tento orgán může buď:
 7.1.1.
 usoudit, že provedené změny pravděpodobně nemají znatelný nepříznivý vliv a že vozidlo v každém případě stále splňuje požadavky, nebo
 7.1.2.
 požadovat od technické zkušebny odpovědné za provádění zkoušek nový zkušební protokol.
 7.2. Potvrzení nebo odmítnutí schválení s uvedením úprav se oznámí smluvním stranám dohody, které používají tento předpis, postupem podle bodu 4.3.
 7.3. Příslušný orgán, který vydal rozšíření schválení, přidělí každému formuláři sdělení vypracovanému v souvislosti s tímto rozšířením pořadové číslo.
 8. SHODNOST VÝROBY
 8.1. Každé vozidlo (systém) schválené podle tohoto předpisu musí být vyráběno tak, aby odpovídalo schválenému typu a splňovalo požadavky stanovené v bodě 5 výše.
 8.2. Splnění požadavků bodu 8.1 se ověřuje vhodnými kontrolami výroby.
 8.3. Držitel schválení musí zejména:
 8.3.1.
 zajistit postupy účinné kontroly jakosti výrobků;
 8.3.2.
 mít přístup ke zkušebním zařízením nezbytným pro ověřování shodnosti každého schváleného typu;
 8.3.3.
 zajišťovat, aby se zaznamenávaly výsledky zkoušek a aby dokumenty přiložené k těmto záznamům byly k dispozici po stanovenou dobu dohodnutou s příslušným orgánem;
 8.3.4.
 analyzovat výsledky každého druhu zkoušky, aby se ověřila a zajistila stabilita charakteristik výrobku v přípustných tolerancích průmyslové výroby;
 8.3.5.
 zajistit, aby pro každý typ výrobku byly prováděny alespoň zkoušky stanovené podle přílohy 3 tohoto předpisu;
 8.3.6.
 zajistit, aby v případě, že se odběrem vzorků nebo na zkušebních kusech zjistí neshodnost podle druhu příslušné zkoušky, byl proveden další odběr vzorků a další zkouška. Musí být podniknuty veškeré nezbytné kroky k obnovení shodnosti dané výroby.
 8.4. Příslušný orgán, který udělil schválení typu, může kdykoli ověřit metody kontroly shodnosti, které se používají v každé výrobní jednotce.
 8.4.1. Při každé inspekci se zkušebnímu inspektorovi předkládají záznamy o zkouškách a o kontrole výroby.
 8.4.2. Inspektor může náhodně odebírat vzorky ke zkoušce v laboratoři výrobce. Minimální počet vzorků může být určen podle výsledků vlastních kontrol výrobce.
 8.4.3. Pokud se úroveň kvality jeví jako neuspokojivá nebo pokud se zdá nutné ověřit platnost zkoušek provedených podle bodu 8.4.2, vybere inspektor vzorky, které se odešlou do technické zkušebny, jež zkoušky schválení typu provedla.
 8.4.4. Příslušný orgán může provést kteroukoli zkoušku předepsanou v tomto předpisu.
 8.4.5. Obvyklá četnost inspekcí z pověření příslušného orgánu je jednou za dva roky. V případě, že byly v průběhu jedné z těchto inspekcí zjištěny nevyhovující výsledky, zajistí příslušný orgán, aby byly podniknuty veškeré nezbytné kroky pro co nejrychlejší obnovení shodnosti výroby.
 9. PŘECHODNÁ USTANOVENÍ
 9.1. Počínaje úředním datem vstupu série změn 03 tohoto předpisu v platnost žádná ze smluvních stran uplatňujících tento předpis neodmítne žádost o schválení podle tohoto předpisu ve znění série změn 03. Na žádost výrobce mohou smluvní strany uplatňující tento předpis souhlasit s použitím těchto změn před úředním datem jejich vstupu v platnost.
 9.2. Po uplynutí 24 měsíců od úředního data vstupu v platnost, jak je uvedeno v bodě 9.1, musí smluvní strany, které uplatňují tento předpis, udělit schválení typu pouze tehdy, když vozidlo odpovídá požadavkům předpisu ve znění série změn 03.
 9.3. Schválení typu udělená před uplynutím 24měsíčního období od úředního


text:
data vstupu v platnost pozbývají platnosti 48 měsíců po datu vstupu v platnost uvedeném v bodě 9.1, pokud smluvní strana, která udělila schválení, neoznámí ostatním smluvním stranám uplatňujícím tento předpis, že schválení typu vozidla splňuje požadavky tohoto předpisu ve znění série změn 03.
 9.4. Nehledě na výše uvedená přechodná ustanovení nejsou smluvní strany, pro něž vstoupí uplatňování tohoto předpisu v platnost po datu, kdy vstoupí v platnost poslední série změn, povinny přijmout schválení, která byla udělena podle kterékoli z předcházejících sérií změn tohoto předpisu.
 10. SANKCE ZA NESHODNOST VÝROBY
 10.1. Nejsou-li splněny požadavky stanovené v bodě 8.1 nebo nevyhovělo-li vozidlo daného typu zkouškám stanoveným v bodě 8.3, může být schválení udělené typu vozidla podle tohoto předpisu odňato.
 10.2. Jestliže některá smluvní strana dohody, která uplatňuje tento předpis, odejme schválení, které dříve udělila, neprodleně o tom informuje ostatní smluvní strany, které tento předpis uplatňují, a to prostřednictvím kopie formuláře schválení opatřené na konci velkými písmeny napsanou, podepsanou a datovanou poznámkou „SCHVÁLENÍ ODŇATO“.
 11. DEFINITIVNÍ UKONČENÍ VÝROBY
 Jestliže držitel schválení zcela ukončí výrobu typu vozidla schváleného podle tohoto předpisu, musí o tom informovat orgán, který udělil schválení. Po obdržení příslušného sdělení podá uvedený orgán zprávu o ukončení výroby ostatním smluvním stranám dohody, které uplatňují tento předpis, a to prostřednictvím formuláře schválení opatřeného na konci velkými písmeny napsanou, podepsanou a datovanou poznámkou „VÝROBA UKONČENA“.
 12. NÁZVY A ADRESY TECHNICKÝCH ZKUŠEBEN ODPOVĚDNÝCH ZA PROVÁDĚNÍ ZKOUŠEK SCHVÁLENÍ TYPU A NÁZVY A ADRESY SPRÁVNÍCH ORGÁNŮ
 Strany dohody, které uplatňují tento předpis, sdělí sekretariátu Organizace spojených národů názvy a adresy technických zkušeben odpovědných za provádění schvalovacích zkoušek, jakož i názvy a adresy správních orgánů, které schválení udělují a kterým mají být zasílány formuláře osvědčující vydání, rozšíření, zamítnutí nebo odnětí schválení vydané v jiných zemích.
 (1) Podle definice v úplném znění usnesení o konstrukci vozidel (R.E.3), dokument ECE/TRANS/WP.29/78/Rev.2, bod 2.
 (2) Rozlišovací čísla smluvních stran dohody z roku 1958 jsou uvedena v příloze 3 úplného znění usnesení o konstrukci vozidel (R.E.3), dokument ECE/TRANS/WP.29/78/Rev.2/Amend.1.
 PŘÍLOHA 1 (*)
 DODATEK
 SEZNAM ÚDAJŮ O VOZIDLE PRO ÚČELY SCHVÁLENÍ PODLE PŘEDPISU č. 90
 1.
 Popis typu vozidla:
 1.1.
 Obchodní název nebo značka vozidla:
 1.2.
 Kategorie vozidla:
 1.3.
 Typ vozidla uvedený ve schválení podle předpisu č. 78:
 1.4.
 Modely nebo obchodní názvy vozidel tvořících typ vozidla, pokud jsou známy:
 1.5.
 Název a adresa výrobce:
 2.
 Značka a typ brzdových obložení:
 3.
 Minimální hmotnost vozidla:
 3.1.
 Rozložení hmotnosti na jednotlivé nápravy (maximální hodnota):
 4.
 Celková hmotnost vozidla:
 4.1.
 Rozložení hmotnosti na jednotlivé nápravy (maximální hodnota):
 5.
 Vmax km/h
 6.
 Rozměry pneumatik a kol:
 7.
 Konfigurace nezávislých brzdových systémů:
 8.
 Specifikace brzdových ventilů (pokud je jimi vozidlo vybaveno):
 8.1.
 Specifikace seřízení zátěžového regulátoru:
 8.2.
 Nastavení regulátoru tlaku:
 9.
 Specifikace brzd:
 9.1.
 Typ kotoučové brzdy (např. počet pístů a jejich průměr(y), větraný nebo plný kotouč):
 9.2.
 Typ bubnové brzdy (např. simplex, rozměry pístů a bubnu):
 10.
 Typ a velikost (případného) hlavního válce:
 PŘÍLOHA 2
 USPOŘÁDÁNÍ ZNAČEK SCHVÁLENÍ TYPU
 VZOR A
 (viz bod 4.4 tohoto předpisu)
 Výše uvedená značka schválení umístěná na vozidle udává, že typ tohoto vozidla


text:
byl z hlediska brzdění schválen ve Spojeném království (E11) podle předpisu č. 78 pod číslem schválení 032439. První dvě číslice čísla schválení typu udávají, že při udělení schválení již předpis č. 78 obsahoval sérii změn 03.
 VZOR B
 (viz bod 4.5 tohoto předpisu)
 Výše uvedená značka schválení umístěná na vozidle udává, že typ tohoto vozidla byl schválen ve Spojeném království (E11) podle předpisů č. 78 a č. 40 (1). První dvě číslice čísla schválení udávají, že v době udělení příslušných schválení předpis č. 78 zahrnoval sérii změn 03 a předpis č. 40 byl v původním znění.
 (1) Toto číslo je uvedeno jen jako příklad.
 PŘÍLOHA 3
 PODMÍNKY ZKOUŠKY, POSTUPY A POŽADAVKY NA ÚČINNOST
 1. OBECNĚ
 1.1. Zkušební povrchy
 1.1.1. Povrch s vysokým třením:
 a)
 použitelný pro všechny dynamické brzdové zkoušky s výjimkou zkoušek systému ABS, kde se požaduje povrch s nízkým třením;
 b)
 zkušební plochou je čistý a rovný povrch se sklonem ≤ 1 procento;
 c)
 povrch má nominální maximální brzdný koeficient 0,9, pokud není stanoveno jinak.
 1.1.2. Povrch s nízkým třením:
 a)
 použitelný pro všechny dynamické brzdové zkoušky, kde se požaduje povrch s nízkým třením;
 b)
 zkušební plochou je čistý, suchý a rovný povrch se sklonem ≤ 1 procento;
 c)
 povrch má maximální brzdný koeficient ≤ 0,45.
 1.1.3. Měření maximálního brzdného koeficientu:
 Maximální brzdný koeficient se měří tak, jak určí schvalovací orgán, a to s použitím buď:
 a)
 standardní referenční zkušební pneumatiky Americké společnosti pro zkoušení a materiály (ASTM) E1136-93 (opětovně schválené v roce 2003) metodou ASTM E1337-90 (opětovně schválenou v roce 2002), a to při rychlosti 40 mil za hodinu, nebo
 b)
 metody uvedené v dodatku k této příloze.
 1.1.4. Zkoušky parkovacího brzdového systému
 Požadovaný zkušební svah má čistý a suchý povrch, který se pod hmotností vozidla nedeformuje.
 1.1.5. Šířka zkušebního jízdního pruhu:
 Pro dvoukolová vozidla (vozidla kategorií L1 a L3) činí šířka zkušebního jízdního pruhu 2,5 m.
 Pro tříkolová vozidla (vozidla kategorií L2, L5 a L4) činí šířka zkušebního jízdního pruhu 2,5 m plus šířka vozidla.
 1.2. Okolní teplota
 Okolní teplota je mezi 4 °C a 45 °C.
 1.3. Rychlost větru
 Rychlost větru nepřesahuje 5 m/s.
 1.4. Povolená odchylka zkušební rychlosti
 Povolená odchylka zkušební rychlosti je ± 5 km/h.
 V případě, že se skutečná zkušební rychlost odchyluje od požadované zkušební rychlosti, skutečná brzdná dráha se zkoriguje podle vzorce v bodě 5.3.2 tohoto předpisu.
 1.5. Automatická převodovka
 U vozidel s automatickou převodovkou se provedou všechny zkoušky – bez ohledu na to, zda je při nich „motor zapojen“ nebo „motor odpojen“.
 Má-li automatická převodovka neutrální pozici, zvolí se v případech, kdy se požaduje „motor odpojen“, neutrální pozice.
 1.6. Poloha vozidla a blokování kol:
 a)
 před začátkem každého zastavování se vozidlo umístí ve středu zkušebního jízdního pruhu;
 b)
 zastavení se provedou, aniž by kola vozidla vyjela z daného zkušebního jízdního pruhu a bez blokování kol.
 1.7. Sled zkoušek
 Pořadí zkoušek
 Bod
 1.
 Zastavení na suchu – aktivace jediného ovládacího prvku brzd
 3
 2.
 Zastavení na suchu – aktivace všech ovládacích prvků provozních brzd
 4
 3.
 Vysoká rychlost
 5
 4.
 Zastavení


text:
s mokrými brzdami
 6
 5.
 Slábnutí účinnosti brzd zahříváním (1)
 7
 6.
 Je-li jimi vozidlo vybaveno:
 6.1.
 Parkovací brzdový systém
 8
 6.2.
 ABS
 9
 6.3.
 Částečná porucha – u víceokruhových provozních brzdových systémů
 10
 6.4.
 Porucha brzdového systému s posilováním
 11
 2. PŘÍPRAVA
 2.1. Volnoběžné otáčky motoru
 Volnoběžné otáčky motoru se nastaví podle požadavků výrobce.
 2.2. Tlak v pneumatikách
 Pneumatiky jsou nahuštěny podle požadavků výrobce pro stav, v jakém se vozidlo při zkoušce nachází.
 2.3. Body a směr působení na ovládací prvek
 V případě ruční ovládací páky působí vstupní síla (F) na přední plochu této ovládací páky kolmo k ose její podpěry a její nejvzdálenější bod v rovině, v níž se ovládací páka otáčí (viz obrázek níže).
 Vstupní síla působí v bodě nacházejícím se 50 mm od nejvzdálenějšího bodu ovládací páky, měřeno na ose mezi středovou osou podpěry páky a jejím nejvzdálenějším bodem.
 V případě nožního ovládacího pedálu se vstupní síla vyvíjí v pravém úhlu na střed tohoto ovládacího pedálu.
 2.4. Měření teploty brzd
 Jak stanoví schvalovací orgán, teplota brzd se měří přibližně ve středu brzdné trasy kotouče nebo bubnu za použití:
 a)
 třecího termočlánku, který se dotýká povrchu disku nebo bubnu, nebo
 b)
 termočlánku zabudovaného do třecího materiálu.
 2.5. Postup zabíhání
 Brzdy vozidla jsou zaběhlé před hodnocením účinnosti. Tento postup může provést výrobce:
 a)
 mírně naložené vozidlo;
 b)
 motor odpojen;
 c)
 zkušební rychlost:
 i)
 počáteční rychlost:
 50 km/h nebo 0,8 Vmax, podle toho, která hodnota je nižší,
 ii)
 konečná rychlost =
 5 až 10 km/h;
 d)
 aktivace brzd:
 každý ovládací prvek provozního brzdového systému se aktivuje zvlášť;
 e)
 zpomalení vozidla:
 i)
 pouze jednookruhový přední brzdový systém:
 3,0–3,5 m/s2 u vozidel kategorií L3 a L4,
 1,5–2,0 m/s2 u vozidel kategorií L1 a L2,
 ii)
 pouze jednookruhový zadní brzdový systém: 1,5–2,0 m/s2,
 iii)
 CBS nebo víceokruhový provozní brzdový systém: 3,5–4,0 m/s2;
 f)
 počet zpomalení: 100 na každý brzdový systém;
 g)
 počáteční teplota brzd před každou jejich aktivací ≤ 100 °C;
 h)
 před prvním zastavením se vozidlo zrychlí na počáteční rychlost a poté se aktivuje ovládací prvek brzd za požadovaných podmínek, dokud není dosaženo konečné rychlosti. Poté se vozidlo opět zrychlí na počáteční rychlost a ta se udržuje, dokud teplota brzd neklesne na požadovanou původní hodnotu. Jakmile jsou tyto podmínky splněny, znovu se požadovaným způsobem aktivují brzdy. Tento postup se opakuje až do dosažení požadovaného počtu zpomalení. Po záběhu se brzdy seřídí podle doporučení výrobce.
 3. ZASTAVENÍ NA SUCHU – AKTIVACE JEDINÉHO OVLÁDACÍHO PRVKU BRZD
 3.1. Stav vozidla:
 a)
 zkouška se provede u všech kategorií vozidel;
 b)
 stav naložení:
 U vozidel vybavených CBS a víceokruhovým provozním brzdovým systémem: vozidlo se kromě naloženého stavu zkouší i v mírně naloženém stavu;
 c)
 motor odpojen.
 3.2. Zkušební podmínky a postup:
 a)
 počáteční teplota brzd: ≥ 55 °C a ≤ 100 °C;
 b)
 zkušební rychlost:
 i)
 u vozidel kategorií L1 a L2: 40 km/h nebo 0,9 Vmax, podle toho, která hodnota je nižší,
 ii)
 u vozidel kategorií L3, L5 a L4: 60 km/h nebo 0,9 Vmax, podle toho, která hodnota je nižší;
 c)
 aktivace brzd:
 každý


text:
ovládací prvek provozního brzdového systému se aktivuje zvlášť;
 d)
 síla aktivující brzdy:
 i)
 :
 ruční ovládací prvek
 :
 ≤ 200 N,
 ii)
 :
 nožní ovládací prvek
 :
 ≤ 350 N u vozidel kategorií L1, L2, L3 a L4,
 ≤ 500 N u vozidel kategorie L5;
 e)
 počet zastavení: dokud vozidlo nesplní požadavky na účinnost, maximálně 6 zastavení;
 f)
 před každým zastavením se vozidlo zrychlí na zkušební rychlost a poté se aktivuje ovládací prvek brzd za podmínek uvedených v tomto bodě.
 3.3. Požadavky na účinnost
 Zkouší-li se brzdy podle zkušebního postupu stanoveného v bodě 3.2, musí brzdná dráha odpovídat požadavkům v sloupci 2 nebo musí MFDD odpovídat požadavkům v sloupci 3 následující tabulky:
 Sloupec 1
 Sloupec 2
 Sloupec 3
 Kategorie vozidla
 BRZDNÁ DRÁHA (DRÁHY)
 (kde V je požadovaná zkušební rychlost v km/h a S je požadovaná brzdná dráha v metrech)
 MFDD
 Jednookruhový brzdový systém, brzdění pouze předního kola (předních kol):
 L1
 S ≤ 0,1 V + 0,0111 V2
 ≥ 3,4 m/s2
 L2
 S ≤ 0,1 V + 0,0143 V2
 ≥ 2,7 m/s2
 L3
 S ≤ 0,1 V + 0,0087 V2
 ≥ 4,4 m/s2
 L5
 Nepoužije se.
 Nepoužije se.
 L4
 S ≤ 0,1 V + 0,0105 V2
 ≥ 3,6 m/s2
 Jednookruhový brzdový systém, brzdění pouze zadního kola (zadních kol):
 L1
 S ≤ 0,1 V + 0,0143 V2
 ≥ 2,7 m/s2
 L2
 S ≤ 0,1 V + 0,0143 V2
 ≥ 2,7 m/s2
 L3
 S ≤ 0,1 V + 0,0133 V2
 ≥ 2,9 m/s2
 L5
 Nepoužije se.
 Nepoužije se.
 L4
 S ≤ 0,1 V + 0,0105 V2
 ≥ 3,6 m/s2
 Vozidla s CBS nebo víceokruhovým provozním brzdovým systémem: při naloženém a mírně naloženém stavu:
 L1 a L2
 S ≤ 0,1 V + 0,0087 V2
 ≥ 4,4 m/s2
 L3
 S ≤ 0,1 V + 0,0076 V2
 ≥ 5,1 m/s2
 L5
 S ≤ 0,1 V + 0,0077 V2
 ≥ 5,0 m/s2
 L4
 S ≤ 0,1 V + 0,0071 V2
 ≥ 5,4 m/s2
 Vozidla s CBS – nouzové provozní brzdové systémy:
 VŠECHNY
 S ≤ 0,1 V + 0,0154 V2
 ≥ 2,5 m/s2
 4. ZKOUŠKA ZASTAVENÍ NA SUCHU – AKTIVACE VŠECH OVLÁDACÍCH PRVKŮ PROVOZNÍCH BRZD
 4.1. Stav vozidla:
 a)
 tato zkouška se provede u vozidel kategorií L3, L5 a L4;
 b)
 mírně naložený stav;
 c)
 motor odpojen.
 4.2. Zkušební podmínky a postup:
 a)
 počáteční teplota brzd: ≥ 55 °C a ≤ 100 °C;
 b)
 zkušební rychlost: 100 km/h nebo 0,9 Vmax, podle toho, která hodnota je nižší;
 c)
 aktivace brzd:
 současná aktivace jak ovládacích prvků provozního brzdového systému, je-li jím vozidlo vybaveno, tak ovládacího prvku jednookruhového brzdového systému v případě provozního brzdového systému, který působí na všechna kola;
 d)
 síla aktivující brzdy:
 ruční ovládací prvek
 :
 ≤ 250 N;
 nožní ovládací prvek
 :
 ≤ 400 N u vozidel kategorií L3 a L4;
 ≤ 500 N u vozidel kategorie L5;
 e)
 počet zastavení: dokud vozidlo nesplní požadavky na účinnost, maximálně 6 zastavení;
 f)
 před každým zastavením se vozidlo zrychlí na zkušební rychlost a poté se aktivují ovládací prvky brzd za podmínek uvedených v tomto bodě.
 4.3. Požadavky na účinnost


text:
Zkouší-li se brzdy podle zkušebního postupu stanoveného v bodě 4.2, musí brzdná dráha (S) odpovídat S ≤ 0,0060 V2 (kde V je požadovaná zkušební rychlost v km/h a S je požadovaná brzdná dráha v metrech).
 5. VYSOKORYCHLOSTNÍ ZKOUŠKA
 5.1. Stav vozidla:
 a)
 tato zkouška se provede u vozidel kategorií L3, L5 a L4;
 b)
 zkouška se nevyžaduje u vozidel s Vmax ≤ 125 km/h;
 c)
 mírně naložený stav;
 d)
 se zapojeným motorem při převodu na nejvyšší rychlostní stupeň.
 5.2. Zkušební podmínky a postup:
 a)
 počáteční teplota brzd ≥ 55 °C a ≤ 100 °C;
 b)
 zkušební rychlost
 :
 0,8 Vmax pro vozidla s Vmax > 125 km/h a < 200 km/h;
 160 km/h pro vozidla s Vmax ≥ 200 km/h;
 c)
 aktivace brzd:
 současná aktivace jak ovládacích prvků provozního brzdového systému, je-li jím vozidlo vybaveno, tak ovládacího prvku jednookruhového brzdového systému v případě provozního brzdového systému, který působí na všechna kola;
 d)
 síla aktivující brzdy:
 ruční ovládací prvek
 :
 ≤ 200 N;
 nožní ovládací prvek
 :
 ≤ 350 N u vozidel kategorií L3 a L4;
 ≤ 500 N u vozidel kategorie L5;
 e)
 počet zastavení: dokud vozidlo nesplní požadavky na účinnost, maximálně 6 zastavení;
 f)
 před každým zastavením se vozidlo zrychlí na zkušební rychlost a poté se aktivuje ovládací prvek brzd za podmínek uvedených v tomto bodě.
 5.3. Požadavky na účinnost
 Zkouší-li se brzdy podle zkušebního postupu stanoveného v bodě 5.2:
 a)
 brzdná dráha (S) musí být ≤ 0,1 V + 0,0067 V2
 (kde V je požadovaná zkušební rychlost v km/h a S je požadovaná brzdná dráha v metrech) nebo
 b)
 MFDD musí být ≥ 5,8 m/s2.
 6. ZKOUŠKA ZASTAVENÍ S MOKRÝMI BRZDAMI
 6.1. Obecně:
 a)
 Zkouška se skládá ze dvou částí, které se provádějí postupně pro každý brzdový systém:
 i)
 základní zkouška na základě zkoušky zastavení na suchu – aktivace jediného ovládacího prvku brzd (viz oddíl 3 této přílohy),
 ii)
 jediné zastavení s mokrými brzdami s použitím stejných zkušebních parametrů jako v bodě i), avšak brzda (brzdy) je kontinuálně postřikována vodou, přičemž cílem zkoušky je změřit účinnost brzd za mokra;
 b)
 zkouška se neprovede u parkovacího brzdového systému, pokud není nouzovým brzdovým systémem;
 c)
 z této zkoušky jsou vyloučeny bubnové brzdy či plně zakryté kotoučové brzdy, pokud nemají větrací nebo otevřené kontrolní vstupy;
 d)
 k této zkoušce musí být vozidlo vybaveno zařízením, které umožňuje kontinuální záznam síly aktivující ovládací prvek brzd a zpomalení vozidla. Měření MFDD a brzdné dráhy není v tomto případě vhodné.
 6.2. Stav vozidla:
 a)
 zkouška je použitelná pro všechny kategorie vozidel;
 b)
 stav naložení:
 U vozidel vybavených CBS a víceokruhovým provozním brzdovým systémem: vozidlo se kromě naloženého stavu zkouší i v mírně naloženém stavu;
 c)
 motor odpojen;
 d)
 každá brzda je vybavena postřikovacím zařízením:
 i)
 kotoučové brzdy: nákres postřikovacího zařízení:
 Rozměry v milimetrech
 Postřikovací zařízení je na kotoučových brzdách instalováno takto:
 a)
 voda je rozstřikována na každou brzdu s průtokem 15 litrů za hodinu. Voda je rovnoměrně rozdělována na obě strany rotoru;
 b)
 má-li povrch rotoru kryt, postřik se aplikuje pod úhlem 45° před krytem;


text:
c)
 není-li možné umístit postřikovací zařízení v poloze znázorněné na nákresu nebo jestliže postřikovací zařízení zasahuje do brzdového ventilačního otvoru apod., může být tryska postřikovacího zařízení posunuta vpřed o dalších maximálně 90° od okraje destičky, a to se stejným poloměrem;
 ii)
 bubnové brzdy s větracími či otevřenými kontrolními vstupy:
 Postřikovací zařízení je instalováno takto:
 a)
 voda je rozprašována rovnoměrně po obou stranách bubnové brzdy (na statickou destičku i na rotující buben) s průtokem 15 litrů za hodinu;
 b)
 trysky postřikovacího zařízení jsou umístěny ve dvou třetinách vzdálenosti od vnějšího obvodu rotujícího bubnu do středu náboje kola;
 c)
 trysky jsou umístěny > 15° od okraje jakéhokoli otvoru v zadní desce bubnu.
 6.3. Základní zkouška
 6.3.1. Zkušební podmínky a postup:
 a)
 zkoušky podle bodu 3 této přílohy (zastavení na suchu – aktivace jediného ovládacího prvku brzd) se provádí pro každý brzdový systém, ale za použití síly aktivující ovládací prvek, která má za následek zpomalení vozidla 2,5–3,0 m/s2, přičemž se stanoví následující hodnoty:
 i)
 průměrná síla aktivující ovládací prvek brzd, když se vozidlo pohybuje rychlostí mezi 80 a 10 procenty požadované zkušební rychlosti,
 ii)
 průměrné zpomalení vozidla v čase 0,5 až 1,0 sekundy od momentu aktivace ovládacího prvku brzd,
 iii)
 maximální zpomalení vozidla během celého zastavování s výjimkou poslední 0,5 sekundy;
 b)
 po provedení 3 základních zastavení se z hodnot získaných v bodech i), ii) a iii) vypočte průměr.
 6.4. Zastavení s mokrými brzdami
 6.4.1. Zkušební podmínky a postup:
 a)
 vozidlo jede zkušební rychlostí uvedenou v popisu základní zkoušky v bodě 6.3, přičemž postřikovací zařízení na zkoušené brzdě (zkoušených brzdách) jsou v provozu a brzdový systém není aktivován;
 b)
 po ujetí vzdálenosti ≥ 500 m se na ovládací prvek brzd zapůsobí průměrnou silou stanovenou v základní zkoušce pro zkoušený brzdový systém;
 c)
 změří se průměrné zpomalení vozidla v čase 0,5 až 1,0 sekundy od momentu aktivace ovládacího prvku brzd;
 d)
 změří se maximální zpomalení vozidla během celého zastavování s výjimkou poslední 0,5 sekundy.
 6.5. Požadavky na účinnost
 Zkouší-li se brzdy podle zkušebního postupu stanoveného v bodě 6.4.1, musí účinnost mokrých brzd vést ke zpomalení odpovídajícímu:
 a)
 hodnotě naměřené v bodě 6.4.1 písm. c) ≥ 60 procentům průměrných hodnot zpomalení zaznamenaných v základní zkoušce podle bodu 6.3.1 písm. a) bodu ii), tedy v čase 0,5 až 1,0 sekundy od momentu aktivace ovládacího prvku brzd, a
 b)
 hodnotě naměřené v bodě 6.4.1 písm. d) ≤ 120 procentům průměrných hodnot zpomalení zaznamenaných v základní zkoušce podle bodu 6.3.1 písm. a) bodu iii), tedy během celého zastavování s výjimkou poslední 0,5 sekundy.
 7. SLÁBNUTÍ ÚČINNOSTI BRZD ZAHŘÍVÁNÍM
 7.1. Obecně:
 a)
 Zkouška se skládá ze tří částí, které se provádějí postupně pro každý brzdový systém:
 i)
 základní zkouška s využitím zkoušky zastavení na suchu – aktivace jediného ovládacího prvku brzd (viz oddíl 3 této přílohy),
 ii)
 proces zahřívání, který zahrnuje řadu opakovaných zastavení za účelem zahřátí brzd(y),
 iii)
 zastavení se zahřátými brzdami s využitím zkoušky zastavení na suchu – aktivace jediného ovládacího prvku brzd (viz oddíl 3 této přílohy) za účelem změření účinnosti brzd po procesu zahřívání;
 b)


text:
tato zkouška se provede u vozidel kategorií L3, L5 a L4;
 c)
 zkouška se neprovede u parkovacího brzdového systému a u nouzového brzdového systému;
 d)
 veškerá zastavení se provedou s naloženým vozidlem;
 e)
 k procesu zahřívání musí být vozidlo vybaveno zařízením, které umožňuje kontinuální záznam síly aktivující ovládací prvek brzd a zpomalení vozidla. Měření MFDD a brzdné dráhy není v případě procesu zahřívání vhodné. Při základní zkoušce a při zastavení se zahřátými brzdami se měří buď MFDD, nebo brzdná dráha.
 7.2. Základní zkouška
 7.2.1. Stav vozidla:
 Motor odpojen.
 7.2.2. Zkušební podmínky a postup:
 a)
 počáteční teplota brzd ≥ 55 °C a ≤ 100 °C;
 b)
 zkušební rychlost: 60 km/h nebo 0,9 Vmax, podle toho, která hodnota je nižší;
 c)
 aktivace brzd:
 každý ovládací prvek provozního brzdového systému se aktivuje zvlášť;
 d)
 síla aktivující brzdy:
 ruční ovládací prvek
 :
 ≤ 200 N;
 nožní ovládací prvek
 :
 ≤ 350 N u vozidel kategorií L3 a L4;
 ≤ 500 N u vozidel kategorie L5;
 e)
 vozidlo se zrychlí na zkušební rychlost, následně se aktivuje ovládací prvek brzd za požadovaných podmínek a zaznamená se síla aktivující ovládací prvek, která je potřebná k dosažení brzdného účinku stanoveného v tabulce k bodu 3.3 této přílohy.
 7.3. Proces zahřívání
 7.3.1. Stav vozidla:
 Převodovka motoru:
 i)
 z požadované zkušební rychlosti na 50 procent požadované zkušební rychlosti: zapojena na nejvyšší vhodný převodový stupeň zvolený tak, aby otáčky motoru přesahovaly výrobcem uvedené otáčky volnoběhu,
 ii)
 z rychlosti na úrovni 50 procent požadované zkušební rychlosti do zastavení: odpojena.
 7.3.2. Zkušební podmínky a postup:
 a)
 počáteční teplota brzd pouze před prvním zastavením: ≥ 55 °C a ≤ 100 °C;
 b)
 zkušební rychlost:
 jednookruhový brzdový systém, brzdění pouze předního kola: 100 km/h nebo 0,7 Vmax, podle toho, která hodnota je nižší;
 jednookruhový brzdový systém, brzdění pouze zadního kola: 80 km/h nebo 0,7 Vmax, podle toho, která hodnota je nižší;
 CBS nebo víceokruhový provozní brzdový systém: 100 km/h nebo 0,7 Vmax, podle toho, která hodnota je nižší;
 c)
 aktivace brzd:
 každý ovládací prvek provozního brzdového systému se aktivuje zvlášť;
 d)
 síla aktivující brzdy:
 i)
 při prvním zastavení:
 konstantní síla aktivující ovládací prvek, která vede ke zpomalení 3,0–3,5 m/s2, když vozidlo zpomaluje z 80 procent na 10 procent požadované rychlosti;
 pokud vozidlo není schopno dosáhnout požadovaného zpomalení, provede se toto zastavení tak, aby byly splněny požadavky na zpomalení uvedené v tabulce v bodě 3.3 této přílohy;
 ii)
 při dalších zastaveních:
 a)
 stejná konstantní síla aktivující ovládací prvek brzd jako síla použitá při prvním zastavení,
 b)
 počet zastavení: 10,
 c)
 interval mezi zastaveními: 1 000 m;
 e)
 po zastavení za podmínek požadovaných v tomto bodě se vozidlo okamžitě maximálně zrychlí, aby dosáhlo požadované rychlosti, která se udržuje až do dalšího zastavení.
 7.4. Zastavení se zahřátými brzdami
 7.4.1. Zkušební podmínky a postup:
 Provede se jediné zastavení za podmínek uvedených pro základní zkoušku (bod 7.2) pro brzdový systém, který byl zahřát v souladu s postupem v bodě 7.3. Toto zastavení se provede do jedné minuty od dokončení postupu stanoveného v bodě 7.3 s použitím síly aktivující ovládací prvek


text:
brzd rovnající se síle použité při zkoušce uvedené v bodě 7.2 nebo menší.
 7.5. Požadavky na účinnost
 Zkouší-li se brzdy podle zkušebního postupu stanoveného v bodě 7.4.1:
 a)
 brzdná dráha: S2 ≤ 1,67 S1 – 0,67 × 0,1 V
 kde:
 S1
 =
 korigovaná brzdná dráha v metrech dosažená při základní zkoušce popsané v bodě 7.2
 S2
 =
 korigovaná brzdná dráha v metrech dosažená při zastavení se zahřátými brzdami popsaném v bodě 7.4.1
 V
 =
 požadovaná zkušební rychlost v km/h; nebo
 b)
 MFDD ≥ 60 procentům MFDD zaznamenaného při zkoušce popsané v bodě 7.2.
 8. ZKOUŠKA PARKOVACÍHO BRZDOVÉHO SYSTÉMU – U VOZIDEL VYBAVENÝCH PARKOVACÍMI BRZDAMI
 8.1. Stav vozidla:
 a)
 tato zkouška se provede u vozidel kategorií L2, L5 a L4;
 b)
 naložený stav;
 c)
 motor odpojen.
 8.2. Zkušební podmínky a postup:
 a)
 počáteční teplota brzd: ≤ 100 °C;
 b)
 sklon zkušebního povrchu = 18 procent;
 c)
 síla aktivující brzdy:
 ruční ovládací prvek
 :
 ≤ 400 N;
 nožní ovládací prvek
 :
 ≤ 500 N;
 d)
 před první částí zkoušky se vozidlo zaparkuje na skloněném zkušebním povrchu čelem vzhůru a aktivuje se parkovací brzdový systém za podmínek popsaných v tomto bodě. Pokud vozidlo zůstává stát, začne se s měřením zkušební doby;
 e)
 po ukončení zkoušky s vozidlem skloněným čelem vzhůru se tatáž zkouška opakuje s vozidlem skloněným čelem dolů.
 8.3. Požadavky na účinnost:
 Zkouší-li se parkovací brzdový systém podle zkušebního postupu stanoveného v bodě 8.2, musí udržet vozidlo zastavené po dobu 5 minut jak čelem vzhůru, tak čelem dolů.
 9. ZKOUŠKA ABS
 9.1. Obecně:
 a)
 tyto zkoušky se provedou pouze u systémů ABS, kterými jsou vybavena vozidla kategorií L1 a L3;
 b)
 cílem těchto zkoušek je potvrdit účinnost brzdových systémů vybavených ABS a jejich účinnost v případě elektrické poruchy ABS;
 c)
 „plným cyklováním“ se rozumí, že protiblokovací systém opakovaně mění brzdnou sílu, aby zabránil blokování přímo řízených kol;
 d)
 blokování kol je přípustné, pokud není ovlivněna stabilita vozidla do té míry, že musí řidič uvolnit ovládací prvek nebo že blokování způsobí vyjetí kol vozidla mimo zkušební jízdní pruh.
 Série zkoušek zahrnuje tyto jednotlivé zkoušky, které mohou být prováděny v jakémkoli pořadí:
 ZKOUŠKY ABS
 Bod
 a)
 Zastavení na povrchu s vysokým třením – jak je popsáno v bodě 1.1.1
 9.3
 b)
 Zastavení na povrchu s nízkým třením – jak je popsáno v bodě 1.1.2
 9.4
 c)
 Kontrola blokování kol na površích s vysokým a s nízkým třením
 9.5
 d)
 Kontrola blokování kol – přechod z povrchu s vysokým třením na povrch s nízkým třením
 9.6
 e)
 Kontrola blokování kol – přechod z povrchu s nízkým třením na povrch s vysokým třením
 9.7
 f)
 Zastavení s elektrickou poruchou ABS
 9.8
 9.2. Stav vozidla:
 a)
 mírně naložený stav;
 b)
 motor odpojen.
 9.3. Zastavení na povrchu s vysokým třením:
 9.3.1. Zkušební podmínky a postup:
 a)
 počáteční teplota brzd: ≥ 55 °C a ≤ 100 °C;
 b)
 zkušební rychlost: 60 km/h nebo 0,9 Vmax, podle toho, která hodnota je nižší;
 c)
 aktivace brzd:
 současná aktivace jak ovládacích prvků provozního brzdového systému, je-li jím vozidlo vybaveno, tak ovládacího prvku


text:
jednookruhového brzdového systému v případě provozního brzdového systému, který působí na všechna kola;
 d)
 síla aktivující brzdy:
 použije se taková síla, která zajistí plné cyklování systému ABS během celé doby zastavování až do rychlosti 10 km/h;
 e)
 pokud jedno kolo není vybaveno systémem ABS, musí být síla aktivující ovládací prvek provozní brzdy na tomto kole nižší než síla, která by způsobila jeho zablokování;
 f)
 počet zastavení: dokud vozidlo nesplní požadavky na účinnost, maximálně 6 zastavení;
 g)
 před každým zastavením se vozidlo zrychlí na zkušební rychlost a poté se aktivuje ovládací prvek brzd za podmínek uvedených v tomto bodě.
 9.3.2. Požadavky na účinnost
 Zkouší-li se brzdy podle zkušebních postupů stanovených v bodě 9.3.1:
 a)
 musí být brzdná dráha (S) ≤ 0,0063V2 (kde V je požadovaná zkušební rychlost v km/h a S je požadovaná brzdná dráha v metrech) nebo musí být MFDD ≥ 6,17 m/s2 a
 b)
 nesmí dojít k zablokování žádného kola a kola vozidla musí zůstat ve zkušebním jízdním pruhu.
 9.4. Zastavení na povrchu s nízkým třením:
 9.4.1. Zkušební podmínky a postup:
 jak je stanoveno v bodě 9.3.1, avšak za použití povrchu s nízkým třením místo povrchu s vysokým třením.
 9.4.2. Požadavky na účinnost
 Zkouší-li se brzdy podle zkušebních postupů stanovených v bodě 9.4.1:
 a)
 musí být brzdná dráha (S) ≤ 0,0056 V2/P (kde V je požadovaná zkušební rychlost v km/h, P je maximální brzdný koeficient a S je požadovaná brzdná dráha v metrech) nebo musí být MFDD ≥ 6,87 × P, v m/s2, a
 b)
 nesmí dojít k zablokování žádného kola a kola vozidla musí zůstat ve zkušebním jízdním pruhu.
 9.5. Kontrola blokování kol na površích s vysokým a s nízkým třením:
 9.5.1. Zkušební podmínky a postup:
 a)
 zkušební povrchy:
 i)
 povrch s vysokým třením a
 ii)
 povrch s nízkým třením;
 b)
 počáteční teplota brzd: ≥ 55 °C a ≤ 100 °C;
 c)
 zkušební rychlost:
 i)
 na povrchu s vysokým třením: 80 km/h nebo 0,8 Vmax, podle toho, která hodnota je nižší,
 ii)
 na povrchu s nízkým třením: 60 km/h nebo 0,8 Vmax, podle toho, která hodnota je nižší;
 d)
 aktivace brzd:
 i)
 každý ovládací prvek provozního brzdového systému se aktivuje zvlášť,
 ii)
 jsou-li oba brzdové systémy vybaveny ABS, aktivují se kromě ustanovení bodu i) současně ovládací prvky obou brzdových systémů;
 e)
 síla aktivující brzdy:
 použije se taková síla, která zajistí plné cyklování systému ABS během celé doby zastavování až do rychlosti 10 km/h;
 f)
 míra aktivace brzd:
 síla aktivující ovládací prvek brzd se vyvíjí 0,2–0,5 sekundy;
 g)
 počet zastavení: dokud vozidlo nesplní požadavky na účinnost, maximálně 3 zastavení;
 h)
 před každým zastavením se vozidlo zrychlí na zkušební rychlost a poté se aktivuje ovládací prvek brzd za podmínek uvedených v tomto bodě.
 9.5.2. Požadavky na účinnost:
 Zkouší-li se brzdy podle zkušebních postupů stanovených v bodě 9.5.1, nesmí dojít k zablokování žádného kola a kola vozidla musí zůstat ve zkušebním jízdním pruhu.
 9.6. Kontrola blokování kol – přechod z povrchu s vysokým třením na povrch s nízkým třením
 9.6.1. Zkušební podmínky a postup:
 a)
 zkušební povrchy:
 povrch s vysokým třením,


text:
po němž bezprostředně následuje povrch s nízkým třením;
 b)
 počáteční teplota brzd: ≥ 55 °C a ≤ 100 °C;
 c)
 zkušební rychlost:
 rychlost, díky níž se bude vozidlo v místě, kde přejíždí z povrchu s vysokým třením na povrch s nízkým třením, pohybovat rychlostí 50 km/h nebo 0,5 Vmax, podle toho, která hodnota je nižší;
 d)
 aktivace brzd:
 i)
 každý ovládací prvek provozního brzdového systému se aktivuje zvlášť,
 ii)
 jsou-li oba brzdové systémy vybaveny ABS, aktivují se kromě ustanovení bodu i) současně ovládací prvky obou brzdových systémů;
 e)
 síla aktivující brzdy:
 použije se taková síla, která zajistí plné cyklování systému ABS během celé doby zastavování až do rychlosti 10 km/h;
 f)
 počet zastavení: dokud vozidlo nesplní požadavky na účinnost, maximálně 3 zastavení;
 g)
 před každým zastavením se vozidlo zrychlí na zkušební rychlost a poté se aktivuje ovládací prvek brzd, dříve než vozidlo přejede z povrchu s vysokým třením na povrch s nízkým třením.
 9.6.2. Požadavky na účinnost:
 Zkouší-li se brzdy podle zkušebních postupů stanovených v bodě 9.6.1, nesmí dojít k zablokování žádného kola a kola vozidla musí zůstat ve zkušebním jízdním pruhu.
 9.7. Kontrola blokování kol – přechod z povrchu s nízkým třením na povrch s vysokým třením
 9.7.1. Zkušební podmínky a postup:
 a)
 zkušební povrchy:
 povrch s nízkým třením, po němž bezprostředně následuje povrch s vysokým třením s maximálním brzdným koeficientem ≥ 0,8;
 b)
 počáteční teplota brzd: ≥ 55 °C a ≤ 100 °C;
 c)
 zkušební rychlost:
 rychlost, díky níž se bude vozidlo v místě, kde přejíždí z povrchu s nízkým třením na povrch s vysokým třením, pohybovat rychlostí 50 km/h nebo 0,5 Vmax, podle toho, která hodnota je nižší;
 d)
 aktivace brzd:
 i)
 každý ovládací prvek provozního brzdového systému se aktivuje zvlášť,
 ii)
 jsou-li oba brzdové systémy vybaveny ABS, aktivují se kromě ustanovení bodu i) současně ovládací prvky obou brzdových systémů;
 e)
 síla aktivující brzdy:
 použije se taková síla, která zajistí plné cyklování systému ABS během celé doby zastavování až do rychlosti 10 km/h;
 f)
 počet zastavení: dokud vozidlo nesplní požadavky na účinnost, maximálně 3 zastavení;
 g)
 před každým zastavením se vozidlo zrychlí na zkušební rychlost a poté se aktivuje ovládací prvek brzd, dříve než vozidlo přejede z povrchu s nízkým třením na povrch s vysokým třením;
 h)
 zaznamená se kontinuální zpomalení vozidla.
 9.7.2. Požadavky na účinnost:
 a)
 Zkouší-li se brzdy podle zkušebních postupů stanovených v bodě 9.7.1, nesmí dojít k zablokování žádného kola a kola vozidla musí zůstat ve zkušebním jízdním pruhu.
 b)
 Do 1 sekundy poté, co zadní kolo přejede bod přechodu mezi povrchem s nízkým třením a povrchem s vysokým třením, se zpomalení vozidla musí zvýšit.
 9.8. Zastavení s elektrickou poruchou ABS
 9.8.1. Zkušební podmínky a postup:
 provede se zkouška popsaná v oddíle 3 této přílohy (zastavení na suchu – aktivace jediného ovládacího prvku brzd) s vypnutým elektrickým systémem ABS za podmínek platných pro daný brzdový systém a zkoušené vozidlo.
 9.8.2. Požadavky na účinnost:
 Zkouší-li se brzdy podle zkušebního postupu stanoveného v bodě 9.8.1:
 a)
 systém musí splňovat požadavky na signalizaci poruchy stanovené v bodě


text:
5.1.13 tohoto předpisu a
 b)
 minimální požadavky na brzdnou dráhu nebo MFDD musí odpovídat požadavkům uvedeným v sloupcích 2 a 3 pod nadpisem „Jednookruhový brzdový systém, brzdění pouze zadního kola (zadních kol)“ v tabulce k bodu 3.3 této přílohy.
 10. ZKOUŠKA S ČÁSTEČNOU PORUCHOU – U VÍCEOKRUHOVÝCH PROVOZNÍCH BRZDOVÝCH SYSTÉMŮ
 10.1. Všeobecné informace:
 a)
 zkouška se provede pouze u vozidel vybavených víceokruhovým provozním brzdovým systémem;
 b)
 zkouška má potvrdit účinnost zbývajícího subsystému v případě poruchy s únikem kapaliny z hydraulické soustavy.
 10.2. Stav vozidla:
 a)
 tato zkouška se provede u vozidel kategorií L3, L5 a L4;
 b)
 mírně naložený stav;
 c)
 motor odpojen.
 10.3. Zkušební podmínky a postup:
 a)
 počáteční teplota brzd: ≥ 55 °C a ≤ 100 °C;
 b)
 zkušební rychlosti: 50 km/h a 100 km/h nebo 0,8 Vmax, podle toho, která hodnota je nižší;
 c)
 síla aktivující brzdy:
 ruční ovládací prvek
 :
 ≤ 250 N;
 nožní ovládací prvek
 :
 ≤ 400 N;
 d)
 počet zastavení: dokud vozidlo nesplní požadavky na účinnost, maximálně 6 zastavení pro každou zkušební rychlost;
 e)
 provozní brzdový systém se upraví tak, aby jeden ze subsystémů zcela ztratil brzdnou účinnost. Poté se před každým zastavením vozidlo zrychlí na zkušební rychlost a následně se aktivuje ovládací prvek brzd za podmínek uvedených v tomto bodě;
 f)
 zkouška se opakuje pro každý subsystém.
 10.4. Požadavky na účinnost:
 Zkouší-li se brzdy podle zkušebního postupu stanoveného v bodě 10.3:
 a)
 systém musí splňovat požadavky na signalizaci poruchy stanovené v bodě 5.1.11 tohoto předpisu a
 b)
 brzdná dráha (S) musí být S ≤ 0,1 V + 0,0117 V2 (kde V je požadovaná zkušební rychlost v km/h a S je požadovaná brzdná dráha v metrech) nebo musí být MFDD ≥ 3,3 m/s2.
 11. PORUCHA BRZDOVÉHO SYSTÉMU S POSILOVÁNÍM
 11.1. Všeobecné informace:
 a)
 zkouška se neprovede u vozidel, která jsou vybavena dalším samostatným provozním brzdovým systémem;
 b)
 zkouška má potvrdit účinnost provozního brzdového systému v případě poruchy posilování.
 11.2. Zkušební podmínky a postup:
 Provede se zkouška popsaná v oddíle 3 této přílohy (zastavení na suchu – aktivace jediného ovládacího prvku brzd) pro každý provozní brzdový systém s vypnutým posilováním.
 11.3. Požadavky na účinnost
 Zkouší-li se brzdy podle zkušebního postupu stanoveného v bodě 11.2, musí brzdná dráha odpovídat požadavkům v sloupci 2 nebo musí MFDD odpovídat požadavkům v sloupci 3 následující tabulky:
 Sloupec 1
 Sloupec 2
 Sloupec 3
 Kategorie vozidla
 BRZDNÁ DRÁHA (BRZDNÉ DRÁHY)
 (kde V je požadovaná zkušební rychlost v km/h a S je požadovaná brzdná dráha v metrech)
 MFDD
 Jednookruhový brzdový systém
 L1
 S ≤ 0,1 V + 0,0143 V2
 ≥ 2,7 m/s2
 L2
 S ≤ 0,1 V + 0,0143 V2
 ≥ 2,7 m/s2
 L3
 S ≤ 0,1 V + 0,0133 V2
 ≥ 2,9 m/s2
 L4
 S ≤ 0,1 V + 0,0105 V2
 ≥ 3,6 m/s2
 Vozidla s CBS nebo SSBS
 VŠECHNY
 S ≤ 0,1 V + 0,0154 V2
 ≥ 2,5 m/s2
 Poznámka: Pokud se posilování zapíná více než jedním ovládačem, musí být výše uvedené účinnosti dosaženo, je-li každý ovládač zapnut samostatně.
 (1) Zkouška slábnutí účinnosti brzd zahříváním je vždy poslední zkouškou,


text:
která má být provedena.
 DODATEK
 ALTERNATIVNÍ METODA PRO URČENÍ MAXIMÁLNÍHO BRZDNÉHO KOEFICIENTU
 (viz bod 1.1.3 této přílohy)
 1.1. Obecně:
 a)
 Účelem zkoušky je stanovit maximální brzdný koeficient pro typ vozidla při brzdění na zkušebních površích popsaných v příloze 3 bodech 1.1.1 a 1.1.2.
 b)
 Zkouška se skládá z určitého počtu zastavení s různou silou aktivující ovládací prvek brzd. Obě kola musí být brzděna současně až do okamžiku těsně před zablokováním kol, tak aby bylo dosaženo maximálního zpomalení vozidla na daném zkušebním povrchu.
 c)
 Maximální zpomalení vozidla je nejvyšší hodnota zaznamenaná během všech zkušebních zastavení.
 d)
 Maximální brzdný koeficient se vypočítá ze zkušebního zastavení, při němž dojde k maximálnímu zpomalení vozidla, tímto postupem:
 kde:
 t
 =
 čas potřebný ke snížení rychlosti vozidla ze 40 km/h na 20 km/h v sekundách.
 Poznámka: U vozidel, která nemohou dosáhnout rychlosti 50 km/h, se maximální brzdný koeficient měří takto:
 kde:
 t
 =
 čas v sekundách potřebný ke snížení rychlosti vozidla z 0,8 Vmax na (0,8 Vmax – 20), kde Vmax je vyjádřeno v km/h.
 e)
 Hodnota maximálního brzdného koeficientu se zaokrouhlí na tři desetinná místa.
 1.2. Stav vozidla:
 a)
 tato zkouška se provede u vozidel kategorií L1 a L3;
 b)
 protiblokovací zařízení musí být vypnuto nebo být mimo činnost mezi rychlostmi 40 km/h a 20 km/h.
 c)
 mírně naložený stav;
 d)
 motor odpojen.
 1.3. Zkušební podmínky a postup:
 a)
 počáteční teplota brzd: ≥ 55 °C a ≤ 100 °C;
 b)
 zkušební rychlost: 60 km/h nebo 0,9 Vmax, podle toho, která hodnota je nižší;
 c)
 aktivace brzd:
 současná aktivace obou ovládacích prvků provozního brzdového systému, je-li jimi vozidlo vybaveno, nebo ovládacího prvku jednookruhového brzdového systému v případě provozního brzdového systému, který působí na všechna kola.
 U vozidel vybavených jednookruhovým provozním brzdovým systémem může být zapotřebí upravit brzdový systém, pokud se zpomalení jednoho z kol neblíží maximálnímu zpomalení;
 d)
 síla aktivující brzdy:
 síla aktivující ovládací prvek brzd, kterou se dosáhne maximálního zpomalení vozidla, jak je definováno v bodě 1.1 písm. c).
 Působení síly aktivující ovládací prvek brzd musí být během brzdění konstantní;
 e)
 počet zastavení: dokud vozidlo nedosáhne maximálního zpomalení;
 f)
 před každým zastavením se vozidlo zrychlí na zkušební rychlost a poté se aktivuje ovládací prvek (prvky) brzd za podmínek uvedených v tomto bodě.


text:
 11.7.2008
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 L 183/41
 Pouze původní texty EHK/OSN mají podle mezinárodního veřejného práva právní účinek. Je zapotřebí ověřit status a datum vstupu tohoto předpisu v platnost v nejnovější verzi dokumentu EHK/OSN o statusu Trans/WP.29/343, který je k dispozici na internetové adrese: http://www.unece.org/trans/main/wp29/wp29wgs/wp29gen/wp29fdocstts.html
 Předpis Evropské hospodářské komise Organizace spojených národů (EHK/OSN) č. 54 – Jednotná ustanovení pro schvalování typu pneumatik užitkových vozidel a jejich přípojných vozidel
 Zahrnuje veškerá platná znění až po:
 Doplněk 16 k původnímu znění předpisu – datum vstupu v platnost: 13. listopadu 2004
 OBSAH
 PŘEDPIS
 1.
 Oblast působnosti
 2.
 Definice
 3.
 Označení
 4.
 Žádost o schválení
 5.
 Schválení
 6.
 Specifikace
 7.
 Změna a rozšíření schválení typu pneumatiky
 8.
 Shodnost výroby
 9.
 Postihy za neshodnost výroby
 10.
 Definitivní ukončení výroby
 11.
 Názvy a adresy technických zkušeben odpovědných za provádění zkoušek pro schválení typu a správních orgánů
 PŘÍLOHY
 Příloha I
 Sdělení o udělení, rozšíření, odmítnutí nebo odejmutí schválení typu nebo o definitivním ukončení výroby typu pneumatiky motorových vozidel podle předpisu č. 54
 Příloha II
 Uspořádání značky schválení typu
 Příloha III
 Uspořádání označení pneumatiky
 Příloha IV
 Seznam značek indexů únosnosti
 Příloha V
 Označení rozměru pneumatik a rozměry: Část I – Evropské pneumatiky; Část II – Pneumatiky USA
 Příloha VI
 Metoda měření pneumatik
 Příloha VII
 Postup při zkouškách životnosti zatížením a rychlostí
 Dodatek 1
 Program zkoušek životnosti
 Dodatek 2
 Vztah mezi indexem tlaku a jednotkami tlaku
 Příloha VIII
 Změna únosnosti v závislosti na rychlosti u radiálních a diagonálních pneumatik užitkových vozidel
 Příloha IX
 SDĚLENÍ Zvýšení parametrů provozního popisu pro účely obnovování v souladu s předpisem č. 109
 1. OBLAST PŮSOBNOSTI
 Tento předpis se vztahuje na nové pneumatiky určené především pro vozidla kategorií M2, M3, N a O3 a O4
 (1) (avšak nejen pro ně). Nevztahuje se však na typy pneumatik označené značkami kategorie rychlosti odpovídajícími rychlosti nižší než 80 km/h.
 2. DEFINICE
 Pro účely tohoto předpisu platí následující definice:
 2.1
 „Typem pneumatiky“ se rozumí kategorie pneumatik, které se neliší v takových zásadních hlediscích, jako jsou:
 2.1.1
 výrobce;
 2.1.2
 označení rozměru pneumatiky;
 2.1.3
 druh užití;
 2.1.4
 konstrukce (diagonální, radiální);
 2.1.5
 kategorie rychlosti;
 2.1.6
 indexy únosnosti a
 2.1.7
 příčný průřez.
 2.2
 Druh užití:
 2.2.1
 „normální pneumatikou“ se rozumí pneumatika určená k běžnému každodennímu užití na silnici;
 2.2.2
 „pneumatikou pro zvláštní užití“ se rozumí pneumatika určená pro smíšené užití, jak na silnici, tak v terénu, nebo pro jiný zvláštní účel;
 2.2.3
 „pneumatikou pro jízdu na sněhu“ se rozumí pneumatika, jejíž vzorek běhounu, materiál běhounu nebo konstrukce jsou provedeny především tak, aby ve sněhu zajišťovaly lepší výkon než normální pneumatika, pokud jde o její schopnost uvést vozidlo do pohybu nebo jej v pohybu udržet.
 2.3
 „Konstrukcí“ pneumatiky se rozumějí technické vlastnosti kostry pneumatiky. Rozlišují se zejména tyto druhy konstrukce:
 2.3.1
 „diagonální“ označuje konstrukci pneumatiky, v níž kordové vrstvy sahají až k patkám a jsou pokládány střídavě v úhlech podstatně menších než 90 ° ke střednici běhounu;
 2.3.2
 „radiální“ označuje konstrukci pneumatiky, v níž kordové vrstvy sahají až k patkám a jsou pokládány v podstatě v úhlu 90 ° ke střednici běhounu,


text:
přičemž kostra je stabilizována v podstatě neroztažitelným obvodovým pásem.
 2.4
 „Patkou“ se rozumí ta část pneumatiky, jejíž tvar a konstrukce slouží k přizpůsobení se ráfku a k uchycení pneumatiky na něm (2).
 2.5
 „Kordem“ se rozumějí vlákna tvořící tkanivo vrstev v pneumatice (2).
 2.6
 „Vrstvou“ se rozumí vrstva tvořená rovnoběžnými pogumovanými kordy (2).
 2.7
 „Kostrou“ se rozumí ta část pneumatiky, která není ani běhounem, ani gumovými bočnicemi a která po nahuštění nese zátěž (2).
 2.8
 „Běhounem“ se rozumí ta část pneumatiky, která přichází do styku s vozovkou, chrání kostru před mechanickým poškozením a přispívá k adhezi se zemí (2).
 2.9
 „Bočnicí“ se rozumí část pneumatiky mezi běhounem a povrchem určeným k překrytí okrajem ráfku (2).
 2.10
 „Spodní plocha bočnice“ se rozumí plocha mezi čárou největší šířky průřezu pneumatiky a plochou určenou k překrytí okrajem ráfku (2).
 2.10.1
 V případě pneumatik označených symbolem „A“„konfigurace typu pneumatiky a ráfku“ (viz bod 3.1.11) se však spodní plochou bočnice rozumí plocha pneumatiky, která dosedá na ráfek.
 2.11
 „Drážkou běhounu“ se rozumí prostor mezi dvěma sousedními žebry a/nebo bloky vzorku běhounu (2).
 2.12
 „Šířkou průřezu (S)“ se rozumí přímá vzdálenost mezi vnějšími okraji bočnic nahuštěné pneumatiky, bez výčnělků vytvořených označením, zdobením nebo ochrannými pásy nebo žebry (2).
 2.13
 „Celkovou šířkou“ se rozumí přímá vzdálenost mezi vnějšími okraji bočnic nahuštěné pneumatiky, včetně označení, zdobení a ochranných pásů nebo žeber (2).
 2.14
 „Výškou průřezu (H)“ se rozumí vzdálenost rovnající se polovině rozdílu mezi vnějším průměrem pneumatiky a jmenovitým průměrem ráfku.
 2.15
 „Jmenovitým profilovým číslem (Ra)“ se rozumí stonásobek čísla získaného dělením čísla, které vyjadřuje výšku průřezu (H), číslem vyjadřujícím jmenovitou šířku průřezu (S1), přičemž oba rozměry jsou vyjádřeny ve stejných jednotkách.
 2.16
 „Vnějším průměrem (D)“ se rozumí celkový průměr nahuštěné nové pneumatiky (2).
 2.17
 „Označením rozměru pneumatiky“ se rozumí
 2.17.1
 označení udávající:
 2.17.1.1
 jmenovitou šířku průřezu (S1). Šířka je vyjádřena v milimetrech, s výjimkou typů pneumatik, pro které je označení rozměru uvedeno v prvním sloupci tabulek v příloze 5 tohoto předpisu;
 2.17.1.2
 jmenovité profilové číslo, s výjimkou určitých typů pneumatik, pro které je označení rozměru uvedeno v prvním sloupci tabulek v příloze V tohoto předpisu, nebo v závislosti na typu konstrukce pneumatiky jmenovitý vnější průměr vyjádřený v milimetrech;
 2.17.1.3
 smluvené číslo „d“ (značka „d“), které udává jmenovitý průměr ráfku a odpovídá jeho průměru vyjádřenému buď v kódech (čísla menší než 100) nebo v milimetrech (čísla větší než 100). V označení lze užít čísel odpovídajících oběma druhům měření.
 2.17.1.3.1
 Níže jsou uvedeny hodnoty značek „d“ v milimetrech:
 Kód jmenovitého průměru ráfku (značka „d“)
 Hodnota značky „d“ v mm
 8
 203
 9
 229
 10
 254
 11
 279
 12
 305
 13
 330
 14
 356
 15
 381
 16
 406
 17
 432
 18
 457
 19
 482
 20
 508
 21
 533
 22
 559
 24
 610
 25
 635
 14,5
 368
 16,5
 419
 17,5
 445
 19,5
 495
 20,5
 521
 22,5
 572
 24,5
 622
 26
 660
 28
 711
 30
 762
 2.17.1.4
 Údaj o konfiguraci typu pneumatiky a ráfku, pokud se liší od standardní konfigurace a není již vyjádřena značkou „d“ udávající kód jmenovitého průměru ráfku.
 2.18


text:
„Jmenovitým průměrem ráfku (d)“ se rozumí průměr ráfku, na který je pneumatika určena k namontování (2).
 2.19
 „Ráfkem“ se rozumí nosný prvek pro soupravu pneumatiky s duší nebo pro bezdušovou pneumatiku, o který se opírají patky pneumatiky (2).
 2.20
 „Teoretickým ráfkem“ se rozumí ráfek, jehož šířka by byla x-násobkem jmenovité šířky průřezu pneumatiky; hodnota x musí být stanovena výrobcem typu pneumatiky.
 2.21
 „Měřicím ráfkem“ se rozumí ráfek, na který se pneumatika namontuje pro měření rozměrů.
 2.22
 „Zkušebním ráfkem“ se rozumí ráfek, na který se pneumatika namontuje pro zkoušku životnosti zatížením a rychlostí.
 2.23
 „Vytrháváním“ se rozumí oddělování částí pryže z běhounu.
 2.24
 „Oddělováním kordu“ se rozumí oddělování kordů od jejich povlaku.
 2.25
 „Oddělováním vrstev“ se rozumí oddělování sousedních vrstev.
 2.26
 „Oddělováním běhounu“ se rozumí oddělování běhounu od kostry.
 2.27
 „Indexem únosnosti“ se rozumí jedno nebo dvě čísla, která udávají zatížení, které pneumatika unese při jednoduché a dvojité montáži při rychlosti odpovídající přiřazené kategorii rychlosti za provozu v souladu s požadavky na užití stanovenými výrobcem. Typ pneumatiky může mít jeden nebo dva soubory indexů únosnosti v závislosti na tom, zda se použijí ustanovení bodu 6.2.5, či nikoli. Seznam těchto indexů a odpovídajících zatížení je uveden v příloze IV.
 2.28
 „Kategorií rychlosti“ se rozumí:
 2.28.1
 rychlost udaná pomocí značky, při které může pneumatika unést zatížení udávané přiřazeným indexem únosnosti.
 2.28.2
 Kategorie rychlosti jsou uvedeny v následující tabulce (3):
 Značka kategorie rychlosti
 Odpovídající rychlost (km/h)
 F
 80
 G
 90
 J
 100
 K
 110
 L
 120
 M
 130
 N
 140
 P
 150
 Q
 160
 R
 170
 S
 180
 T
 190
 U
 200
 H
 210
 2.29
 „Tabulkou změny únosnosti v závislosti na rychlosti“ se rozumí:
 tabulka v příloze VIII, která udává změny zatížení, které pneumatika může přenášet při rychlosti odlišné od rychlosti odpovídající značce kategorie jmenovité rychlosti, jako funkci indexu únosnosti a značky kategorie jmenovité rychlosti. Změny zatížení neplatí v případě doplňkové značky únosnosti a kategorie rychlosti získaných v případě použití ustanovení bodu 6.2.5.
 3. OZNAČENÍ
 3.1 Pneumatiky předané ke schválení musí mít v případě symetrických pneumatik na obou bočnicích a v případě nesymetrických pneumatik alespoň na vnější bočnici uvedeny tyto údaje:
 3.1.1
 název nebo obchodní značka výrobce;
 3.1.2
 označení rozměru pneumatiky podle definice v bodě 2.17 tohoto předpisu;
 3.1.3
 následující údaje o konstrukci:
 3.1.3.1
 na diagonálních pneumatikách: žádné označení, nebo písmeno „D“;
 3.1.3.2
 na radiálních pneumatikách: písmeno „R“ umístěné před označením průměru ráfku a nepovinně slovo „RADIAL“;
 3.1.4
 značka (nebo značky) kategorie rychlosti;
 3.1.4.1
 údaj o kategorii jmenovité rychlosti pneumatiky v podobě značky předepsané v bodě 2.28.2;
 3.1.4.2
 údaj o druhé kategorii rychlosti v případech, kdy se použije bod 6.2.5;
 3.1.5
 nápis M+S nebo M.S nebo M&S v případě pneumatiky pro jízdu na sněhu;
 3.1.6
 indexy únosnosti vymezené v bodě 2.27 tohoto předpisu;
 3.1.7
 slovo „TUBELESS“, jde-li o pneumatiku konstruovanou pro užití bez duše;
 3.1.8
 datum výroby ve tvaru skupiny čtyř číslic; první dvě číslice udávají týden a poslední dvě číslice rok výroby. Toto označení, které může být omezeno na jednu bočnici, však nesmí být povinné u jakékoliv pneumatiky předané ke schválení do dvou


text:
let po vstupu tohoto předpisu v platnost (4);
 3.1.9
 na pneumatice s obnovitelným drážkováním značka „
 “ o průměru nejméně 20 mm, nebo slovo „REGROOVABLE“ vylisované v reliéfu nebo zahloubením na obě bočnice;
 3.1.10
 údaj o tlaku v pneumatice předepsaném pro zkoušky životnosti zatížením a rychlostí pomocí indexu „PSI“, jak je vysvětleno v příloze VII dodatku 2. Tento údaj, který může být omezen na jednu bočnici, však nesmí být povinný u jakékoliv pneumatiky předané ke schválení do dvou let po vstupu tohoto předpisu v platnost;
 3.1.11
 v případě pneumatik, které byly poprvé schváleny po 1. březnu 2004, se údaj uvedený v bodě 2.17.1.4 umístí pouze bezprostředně za označení průměru ráfku podle bodu 2.17.1.3;
 3.1.12
 nápis „ET“ nebo „ML“ nebo „MPT“ pro „pneumatiky pro zvláštní užití“ (5);
 3.1.13
 přípona „C“ nebo „LT“ za označením průměru ráfku podle bodu 2.17.1.3 a popřípadě za konfiguraci typu pneumatiky a ráfku podle bodu 2.17.1.4:
 3.1.13.1
 toto označení není povinné v případě pneumatik montovaných na prohloubené ráfky s úkosem dosedací plochy 5 °, vhodných pro jednoduchou a dvojitou montáž, s indexem únosnosti při jednoduché montáži nižším nebo rovným 121 a určených pro vybavení motorových vozidel;
 3.1.13.2
 toto označení je povinné v případě pneumatik montovaných na prohloubené ráfky s úkosem dosedací plochy 5 °, vhodných pouze pro jednoduchou montáž, s indexem únosnosti vyšším nebo rovným 122 a určených pro vybavení motorových vozidel;
 3.1.14
 přípona „CP“ za označením průměru ráfku podle bodu 2.17.1.3 a popřípadě za konfigurací typu pneumatiky a ráfku podle bodu 2.17.1.4. Toto označení je povinné v případě pneumatik montovaných na prohloubené ráfky s úkosem dosedací plochy 5 °, s indexem únosnosti při jednoduché montáži nižším nebo rovným 121 a určeným konkrétně pro vybavení obytných automobilů;
 3.1.15
 nápis „FRT“ (Free Rolling Tyre) v případě pneumatik určených pro vybavení náprav přípojných vozidel a náprav motorových vozidel jiných než předních řízených náprav a hnacích náprav.
 3.2 Pneumatiky musí mít dostatečně velikou volnou plochu pro umístění značky schválení podle přílohy II tohoto předpisu.
 3.3 Příloha III tohoto předpisu uvádí příklad uspořádání označení pneumatiky.
 3.4 Označení uvedená v bodě 3.1 a značka schválení předepsaná v bodě 5.4 tohoto předpisu musí být vylisovány v reliéfu nebo zahloubením na pneumatikách. Musí být jasně čitelné a musí být (kromě označení uvedeného v bodě 3.1.1) umístěny alespoň na jedné spodní ploše bočnice.
 3.4.1. U pneumatik opatřených značkou „A“„konfigurace typu pneumatiky a ráfku“ (viz bod 3.1.11) však mohou být označení umístěna kdekoli na bočnici pneumatiky.
 4. ŽÁDOST O SCHVÁLENÍ
 4.1 Žádost o schválení typu pneumatiky podává držitel názvu nebo obchodní značky výrobce nebo jeho pověřený zástupce. Žádost musí obsahovat:
 4.1.1
 označení rozměru pneumatiky podle definice v bodě 2.17 tohoto předpisu;
 4.1.2
 název nebo obchodní značku výrobce;
 4.1.3
 druh užití (normální nebo zvláštní nebo pro jízdu na sněhu);
 4.1.4
 konstrukci: diagonální nebo radiální;
 4.1.5
 kategorii rychlosti;
 4.1.6
 indexy únosnosti;
 4.1.7
 údaj, zda je pneumatika určená pro montáž s duší nebo bez duše;
 4.1.8
 celkové rozměry: celková šířka průřezu a vnější průměr;
 4.1.9
 součinitele „x“ uvedeného v bodě 2.20;
 4.1.10
 ráfky, na něž může být pneumatika namontována;