text:
je zjištěna viditelná plastická deformace.
 c)
 V případě, že chování ochranného systému neodpovídá specifikaci výrobce a vede k narušení zkušebních podmínek, je výsledek zkoušky neplatný.
 d)
 U kompozitních nádrží je únik LPG povrchem přijatelný, je-li únik řízený. Únik plynného LPG do 2 minut od zahájení zkoušky nebo únik o objemu více než 30 litrů za minutu činí výsledek zkoušky neplatným.
 e)
 Výsledky musí být uvedeny ve shrnutí zkoušky a musí obsahovat alespoň následující údaje pro každou nádrž:
 i)
 popis konfigurace nádrže;
 ii)
 fotografii přípravy nádrže a přetlakového zařízení;
 iii)
 použitou metodu, včetně časového intervalu mezi měřeními;
 iv)
 čas, který uplyne od zažehnutí ohně do počátku vypouštění LPG, a skutečný tlak;
 v)
 čas k dosažení atmosférického tlaku;
 vi)
 tlakové a teplotní diagramy.
 2.7. Rázová zkouška
 2.7.1. Obecné informace
 Podle volby výrobce je možno provést všechny zkoušky odolnosti proti nárazu na jedné nádrži, nebo může být každá zkouška provedena na jiné nádrži.
 2.7.2. Zkušební postup
 Kapalným médiem pro tuto zkoušku je směs vody/glykolu nebo jiná kapalina s nízkým bodem tuhnutí, která nezmění vlastnosti materiálu nádrže.
 Nádrž naplněná kapalným médiem na hmotnost, která se rovná 80 % naplnění LPG s referenční hmotností 0,568 kg/l, se vysune, paralelně s délkovou osou (osa x na obr. 1) vozidla, na které má být montována, při rychlosti V = 50 km/hod, oproti pevnému klínu připevněnému vodorovně, kolmo k pohybu nádrže.
 Klín musí být umístěn tak, aby těžiště (T) nádrže narazilo do středu klínu.
 Klín musí mít úhel α = 90 stupňů a bod nárazu musí být kulatý s maximálním poloměrem 2,5 mm.
 Délka klínu L musí být alespoň rovna šířce nádrže z hlediska jejího pohybu během zkoušky. Výška klínu H musí být alespoň 600 milimetrů.
 Obrázek 1
 Popis postupu rázové zkoušky
 V případě, kdy může být nádrž na vozidle namontována ve více než jedné poloze, se zkouší každá poloha.
 Po provedení této zkoušky se nádrž předkládá ke zkoušce vnější těsnosti, jak je stanoveno v bodě 2.3.6.3 této přílohy.
 2.7.3. Výklad zkoušky
 Nádrž musí vyhovět požadavkům zkoušky vnější těsnosti stanoveným v bodě 2.3.6.3 této přílohy.
 2.7.4. Opakování zkoušky
 Opakování rázové zkoušky je povoleno.
 Druhá zkouška se provádí na dvou nádržích, které byly vyrobeny bezprostředně po první nádrži v rámci stejné šarže.
 Pokud jsou výsledky těchto zkoušek uspokojivé, první zkouška se ignoruje.
 V případě, že jedna nebo obě opakované zkoušky nevyhoví požadavkům, šarže musí být vyřazena.
 2.8. Pádová zkouška
 2.8.1. Zkušební postup
 Jedna dokončená nádrž se zkouší pádem při teplotě okolí bez vnitřního přetlaku a bez připojených ventilů. Povrch, na který jsou nádrže upuštěny, musí být tvořen hladkým vodorovným betonovým panelem nebo podlahou.
 Výška pádu (Hd) musí být 2 m (měřeno k nejnižšímu bodu nádrže).
 Tatáž prázdná nádrž se upustí:
 a)
 ve vodorovné poloze;
 b)
 ve svislé poloze na každý konec;
 c)
 pod úhlem 45°.
 Po provedení pádové zkoušky se nádrže podrobí zkoušce tlakovým cyklem při teplotě okolí podle požadavků bodu 2.3.6.1 této přílohy.
 2.8.2. Vyhodnocení zkoušky
 Nádrže musí vyhovět požadavkům zkoušky tlakovým cyklem při teplotě okolí podle požadavků bodu 2.3.6.1 této přílohy.
 2.8.3. Opakování zkoušky
 Opakování pádové zkoušky


text:
je povoleno.
 Druhá zkouška se provádí na dvou nádržích, které byly vyrobeny bezprostředně po první nádrži v rámci stejné šarže.
 Pokud jsou výsledky těchto zkoušek uspokojivé, první zkouška se ignoruje.
 V případě, že jedna nebo obě opakované zkoušky nevyhoví požadavkům, šarže musí být vyřazena.
 2.9. Zkouška hrdla ve zkrutu
 2.9.1. Zkušební postup
 Těleso nádrže se zadrží proti rotaci a na každé přípojné hrdlo nádrže se působí krouticím momentem ve výši dvojnásobku krouticího momentu ventilu nebo přetlakového zařízení po montáži stanoveného výrobcem, nejprve ve směru utažení závitového spojení, poté ve směru jeho uvolnění a na závěr opět ve směru utažení.
 Nádrž se pak podrobí zkoušce vnější těsnosti podle požadavků uvedených v bodě 2.3.6.3 této přílohy.
 2.9.2. Vyhodnocení zkoušky
 Nádrž musí vyhovět požadavkům zkoušky vnější těsnosti uvedeným v bodě 2.3.6.3 této přílohy.
 2.9.3. Opakování zkoušky
 Opakování zkoušky hrdla ve zkrutu je povoleno.
 Druhá zkouška se provádí na dvou nádržích, které byly vyrobeny bezprostředně po první nádrži v rámci stejné šarže.
 Pokud jsou výsledky těchto zkoušek uspokojivé, první zkouška se ignoruje.
 V případě, že jedna nebo obě opakované zkoušky nevyhoví požadavkům, šarže musí být vyřazena.
 2.10. Zkouška v kyselém prostředí
 2.10.1. Zkušební postup
 Dokončená nádrž se vystaví po dobu 100 hodin působení 30 % roztoku kyseliny sírové (akumulátorové kyseliny s měrnou hmotností 1,219), přičemž se v nádrži udržuje tlak 3 000 kPa. Během zkoušky musí být nejméně 20 % celkové plochy nádrže pokryto roztokem kyseliny sírové.
 Pak se nádrž podrobí zkoušce na roztržení, jak je stanoveno v bodě 2.2 této přílohy.
 2.10.2. Vyhodnocení zkoušky
 Změřený tlak při roztržení musí být alespoň 85 % projektovaného tlaku při roztržení nádrže.
 2.10.3. Opakování zkoušky
 Opakování zkoušky v kyselém prostředí je povoleno.
 Druhá zkouška se provádí na dvou nádržích, které byly vyrobeny bezprostředně po první nádrži v rámci stejné šarže.
 Pokud jsou výsledky těchto zkoušek uspokojivé, první zkouška se ignoruje.
 V případě, že jedna nebo obě opakované zkoušky nevyhoví požadavkům, šarže musí být vyřazena.
 2.11. Zkouška ultrafialovým (UV) zářením
 2.11.1. Zkušební postup
 Pokud je nádrž přímo vystavena slunečnímu světlu (i za sklem), může UV záření poškozovat polymerové materiály. Proto musí výrobce prokázat schopnost vnější vrstvy materiálu odolávat UV záření po dobu jeho životnosti v délce 20 let.
 a)
 Pokud má vnější vrstva mechanickou (nosnou) funkci, musí být nádrž po vystavení reprezentativnímu UV záření podrobena zkoušce na roztržení podle požadavků bodu 2.2 této přílohy.
 b)
 Pokud má vnější vrstva ochrannou funkci, výrobce musí prokázat, že povlak zůstane neporušený po dobu 20 let tak, aby chránil spodní konstrukční vrstvy před reprezentativním UV zářením.
 2.11.2. Vyhodnocení zkoušky
 Pokud má vnější vrstva mechanickou funkci, nádrž musí vyhovět požadavkům zkoušky na roztržení uvedeným v bodě 2.2 této přílohy.
 2.11.3. Opakování zkoušky
 Opakování zkoušky ultrafialovým zářením je povoleno.
 Druhá zkouška se provádí na dvou nádržích, které byly vyrobeny bezprostředně po první nádrži v rámci stejné šarže.
 Pokud jsou výsledky těchto zkoušek uspokojivé, první zkouška se ignoruje.
 V případě, že jedna nebo obě opakované zkoušky nevyhoví požadavkům, šarže musí být vyřazena.
 (1) Tyto zkušební vzorky mohou být odebrány z jedné nádrže.
 Poznámka 1:
 Ke

type: contracts

jurisdiction: EU


text:
schválení typu se předkládá 6 nádrží.
 Poznámka 2:
 Na jednom z těchto prototypů se určí objem nádrže a tloušťka stěny každé části nádrže.
 (2) Další příslušenství, změny a rozšíření příslušenství namontovaného na nádrži je možné bez opakování zkoušek, je-li oznámeno schvalovacímu orgánu, který nádrž schválil, a tento orgán je toho názoru, že je nepravděpodobné, že by provedené změny měly znatelný negativní účinek. Schvalovací orgán může požádat technickou zkušebnu zodpovědnou za provádění zkoušek o nový zkušební protokol. Nádrž a její konfigurace příslušenství budou uvedeny v dodatku 1 k příloze 2B.
 Dodatek 1
 Obrázek 1
 Hlavní typy podélných tupých svarů
 Obrázek 2
 Obvodový tupý svar
 Obrázek 3
 Příklady svařovaných desek s hřeby
 Obrázek 4
 Příklady svařovaných kruhů s přírubou
 Dodatek 2
 Obrázek 1
 Nádrže s podélnými a obvodovými svary, umístění zkušebních vzorků
 a)
 Zkouška tahem na základním materiálu
 b)
 Zkouška tahem na základním materiálu ze dna
 c)
 Zkouška tahem na podélném svaru
 d)
 Zkouška tahem na obvodovém svaru
 e)
 Zkouška ohybem na podélném svaru, vnitřní povrch namáhaný tahem
 f)
 Zkouška ohybem na podélném svaru, vnější povrch namáhaný tahem
 g)
 Zkouška ohybem na obvodovém svaru, vnitřní povrch namáhaný tahem
 h)
 Zkouška ohybem na obvodovém svaru, vnější povrch namáhaný tahem
 m1, m2)
 Výřezy svarů ventilového hrdla/desky pro makroskopické zkoušky (boční montáž ventilového bloku)
 Obrázek 2a
 Nádrže s pouze obvodovými svary a s boční montáží ventilového bloku; umístění zkušebních vzorků
 a) nebo b)
 Zkouška tahem na základním materiálu
 d)
 Zkouška tahem na obvodovém svaru
 g)
 Zkouška ohybem na obvodovém svaru, vnitřní povrch namáhaný tahem
 h)
 Zkouška ohybem na obvodovém svaru, vnější povrch namáhaný tahem
 m1, m2)
 Výřezy svarů ventilového hrdla/desky pro makroskopické zkoušky (boční montáž ventilového bloku)
 Obrázek 2b
 Nádrže s pouze obvodovými svary a s ventilovým hrdlem/deskou připevněnou ke dnu
 m1, m2)
 Výřezy svarů ventilového hrdla/desky pro makroskopické zkoušky
 (pro jiná umístění zkušebních vzorků viz obrázek 2a)
 Dodatek 3
 Obrázek 1
 Schéma zkoušky ohybem
 Obrázek 2
 Zkušební kus pro zkoušku tahem ve směru kolmém na svar
 Dodatek 4
 Pozn.:
 Pro torosférická dna
 Vztah mezi H/D a tvarovým součinitelem C
 Hodnoty tvarového součinitele C pro H/D mezi 0,20 a 0,25
 Vztah mezi H/D a tvarovým součinitelem C
 Hodnoty tvarového součinitele C pro H/D mezi 0,25 a 0,50
 H/D
 C
 H/D
 C
 0,25
 1,000
 0,38
 0,612
 0,26
 0,931
 0,39
 0,604
 0,27
 0,885
 0,40
 0,596
 0,28
 0,845
 0,41
 0,588
 0,29
 0,809
 0,42
 0,581
 0,30
 0,775
 0,43
 0,576
 0,31
 0,743
 0,44
 0,572
 0,32
 0,714
 0,45
 0,570
 0,33
 0,687
 0,46
 0,568
 0,34
 0,667
 0,47
 0,566
 0,35
 0,649
 0,48
 0,565
 0,36
 0,633
 0,49
 0,564
 0,37
 0,621
 0,50
 0,564
 Pozn.: Mezilehlé hodnoty mohou být získány lineární interpolací.
 Dodatek 5
 PŘÍKLADY SPECIÁLNÍCH NÁDRŽÍ
 Elipsoidní nádrž
 Toroidální nádrž
 Dvojitá nádrž
 Dvojnásobná nádrž
 Dodatek 6
 METODY ZKOUŠEK MATERIÁLŮ
 1. Odolnost proti chemikáliím
 Materiály použité pro plně kompozitní nádrže musí být zkoušeny podle normy ISO 175 po dobu 72 hodin při pokojové teplotě.
 Je rovněž povoleno prokázat chemickou odolnost pomocí údajů z literatury.
 Ověří se slučitelnost s těmito médii:
 a)
 brzdová kapalina;
 b)
 přípravek na mytí oken;
 c)
 chladicí kapalina;
 d)
 bezolovnatý benzin;
 e)
 roztok


text:
deionizované vody, chloridu sodného (2,5 % hmot. ± 0,1 %), chloridu vápenatého (2,5 % hmot. ± 0,1 %) a kyseliny sírové v množství dostačujícím k dosažení roztoku s faktorem pH 4,0 ± 0,2.
 Kritéria přijatelnosti zkoušky:
 a)
 Prodloužení:
 Prodloužení termoplastických materiálů po zkoušce musí odpovídat alespoň 85 % počátečního prodloužení. Prodloužení elastomeru po zkoušce musí být alespoň větší než 100 %.
 b)
 Pro konstrukční prvky (například vlákna):
 Zbytková pevnost pro konstrukční prvek po zkoušce musí odpovídat alespoň 80 % původní pevnosti v tahu.
 c)
 Nekonstrukční prvky (například povlaky):
 Nejsou povoleny žádné viditelné trhliny.
 2. Kompozitová konstrukce
 a) Vlákna zabudovaná do matrice
 Vlastnosti v tahu:
 ASTM 3039
 Vláknito-pryskyřičné kompozity
 ASTM D2343
 Sklo, aramid (vlastnosti skleněné příze v tahu)
 ASTM D4018.81
 Uhlík (vlastnosti souvislého vlákna v tahu) se zvláštní poznámkou pro matrici
 Střihové vlastnosti:
 ASTM D2344
 (interlaminární střihové napětí paralelních kompozitních vláken při zkoušce metodou krátkého nosníku)
 b) Suchá vlákna na isotensoidním tvaru
 Vlastnosti v tahu:
 ASTM D4018.81
 Uhlík (souvislé vlákno), ostatní vlákna.
 3. Ochranný povlak
 UV-záření degraduje polymerní materiál, pokud je přímo vystaven slunečnímu záření. V závislosti na druhu instalace musí výrobce prokázat „bezpečnou životnost“ povlaku.
 4. Termoplastické díly
 Vicatova změkčovací teplota termoplastických dílů musí být vyšší než 70 °C. Pro konstrukční prvky musí Vicatova změkčovací teplota dosahovat alespoň 75 °C.
 5. Termosetové díly
 Vicatova změkčovací teplota termosetového dílu musí být vyšší než 70 °C.
 6. Elastomerové díly
 Teplota skelného přechodu (Tg) elastomerového dílu musí být nižší než – 40 °C. Teplota skelného přechodu se zkouší podle normy ISO 6721 „Plasty – určování dynamických mechanických vlastností“. Počáteční teplota zkoušky Tg se odvodí z grafu, kde je vynesen modul v závislosti na teplotě, stanovením teploty, ve které se protínají dvě tangenty reprezentující sklon závislosti před a po dramatické ztrátě tuhosti.
 PŘÍLOHA 11
 USTANOVENÍ O SCHVALOVÁNÍ ZAŘÍZENÍ PRO VSTŘIK PLYNU NEBO SMĚŠOVAČE PLYNU NEBO VSTŘIKOVAČE A PALIVOVOU LIŠTU
 1. Zařízení pro vstřik plynu nebo vstřikovač
 1.1. Definice: viz bod 2.10 tohoto předpisu.
 1.2. Klasifikace konstrukční části (podle obrázku 1 v bodě 2): Třída 1 nebo třída 0.
 1.3. Klasifikační tlak:
 Třída 0
 :
 Deklarovaný pracovní tlak
 Třída 1
 :
 3 000 kPa.
 1.4. Konstrukční teploty:
 – 20 °C až 120 °C
 Pro teploty přesahující výše uvedené hodnoty se použijí zvláštní zkušební podmínky.
 1.5. Obecná pravidla pro návrh:
 Bod 6.15.2 – Ustanovení pro elektrickou izolaci.
 Bod 6.15.2.1 – Ustanovení pro třídu krytí.
 Bod 6.15.3.1 – Ustanovení pro situace, kdy je napájení vypnuto.
 Bod 6.15.4.1 – Médium tepelné výměny (požadavky na slučitelnost a tlak).
 1.6. Použitelné zkušební postupy:
 Přetlaková zkouška
 Příloha 15 bod 4
 Vnější těsnost
 Příloha 15 bod 5
 Vysoká teplota
 Příloha 15 bod 6
 Nízká teplota
 Příloha 15 bod 7
 Slučitelnost s LPG
 Příloha 15 bod 11 (*)
 Odolnost vůči korozi
 Příloha 15 bod 12 (**)
 Odolnost proti suchému teplu
 Příloha 15 bod 13 (*)
 Stárnutí v ozonovém prostředí
 Příloha 15 bod 14 (*)
 Tečení
 Příloha 15 bod 15 (*)
 Teplotní cyklus
 Příloha 15 bod 16 (*)
 2. Zařízení pro vstřik plynu nebo směšovač plynu
 2.1. Definice: viz bod 2.10 tohoto předpisu.
 2.2.


text:
Klasifikace konstrukční části (podle obrázku 1 v bodě 2):
 Třída 2: pro část s maximálním regulovaným tlakem během provozu 450 kPa.
 Třída 2 A: pro část s maximálním regulovaným tlakem během provozu 120 kPa.
 2.3. Klasifikační tlak:
 Části třídy 2
 :
 450 kPa.
 Části třídy 2 A
 :
 120 kPa.
 2.4. Konstrukční teploty:
 – 20 °C až 120 °C, pokud je palivové čerpadlo namontováno vně nádrže.
 Pro teploty přesahující výše uvedené hodnoty se použijí zvláštní zkušební podmínky.
 2.5. Obecná pravidla pro návrh:
 Bod 6.15.2 – Ustanovení pro elektrickou izolaci.
 Bod 6.15.2.1 – Ustanovení pro třídu krytí.
 Bod 6.15.3.1 – Ustanovení pro situace, kdy je napájení vypnuto.
 Bod 6.15.4.1 – Médium tepelné výměny (požadavky na slučitelnost a tlak).
 2.6. Použitelné zkušební postupy:
 Přetlaková zkouška
 Příloha 15 bod 4
 Vnější těsnost
 Příloha 15 bod 5
 Vysoká teplota
 Příloha 15 bod 6
 Nízká teplota
 Příloha 15 bod 7
 Slučitelnost s LPG
 Příloha 15 bod 11 (*)
 Odolnost vůči korozi
 Příloha 15 bod 12 (**)
 3. Palivová lišta
 3.1. Definice: viz bod 2.18 tohoto předpisu.
 3.2. Klasifikace konstrukční části (podle obrázku 1 v bodě 2):
 Palivové lišty mohou být třídy 0, 1, 2 nebo 2 A.
 3.3. Klasifikační tlak:
 Části třídy 0
 :
 Deklarovaný pracovní tlak
 Části třídy 1
 :
 3 000 kPa.
 Části třídy 2
 :
 450 kPa.
 Části třídy 2 A
 :
 120 kPa.
 3.4. Konstrukční teploty:
 – 20 °C až 120 °C
 Pro teploty přesahující výše uvedené hodnoty se použijí zvláštní zkušební podmínky.
 3.5. Obecná pravidla pro návrh: (nepoužije se)
 3.6. Použitelné zkušební postupy:
 3.6.1.
 Pro palivové lišty třídy 0 a 1:
 Přetlaková zkouška
 Příloha 15 bod 4
 Vnější těsnost
 Příloha 15 bod 5
 Vysoká teplota
 Příloha 15 bod 6
 Nízká teplota
 Příloha 15 bod 7
 Slučitelnost s LPG
 Příloha 15 bod 11 (*)
 Odolnost vůči korozi
 Příloha 15 bod 12 (**)
 Odolnost proti suchému teplu
 Příloha 15 bod 13 (*)
 Stárnutí v ozonovém prostředí
 Příloha 15 bod 14 (*)
 Tečení
 Příloha 15 bod 15 (*)
 Teplotní cyklus
 Příloha 15 bod 16 (*)
 3.6.2.
 Pro palivové lišty třídy 2 a/nebo 2 A:
 Přetlaková zkouška
 Příloha 15 bod 4
 Vnější těsnost
 Příloha 15 bod 5
 Vysoká teplota
 Příloha 15 bod 6
 Nízká teplota
 Příloha 15 bod 7
 Slučitelnost s LPG
 Příloha 15 bod 11 (*)
 Odolnost vůči korozi
 Příloha 15 bod 12 (**)
 (*) Pouze pro nekovové části.
 (**) Pouze pro kovové části.
 PŘÍLOHA 12
 USTANOVENÍ O SCHVALOVÁNÍ DÁVKOVACÍ JEDNOTKY PLYNU, NENÍ-LI KOMBINOVÁNA SE ZAŘÍZENÍM (ZAŘÍZENÍMI) PRO VSTŘIK PLYNU
 1. Definice: viz bod 2.11 tohoto předpisu.
 2. Klasifikace konstrukční části (podle obrázku 1 v bodě 2):
 Třída 2: pro část s maximálním regulovaným tlakem během provozu 450 kPa.
 Třída 2 A: pro část s maximálním regulovaným tlakem během provozu 120 kPa.
 3. Klasifikační tlak:
 Části třídy 2
 :
 450 kPa.
 Části třídy 2 A
 :
 120 kPa.
 4. Konstrukční teploty:
 – 20 °C až 120 °C
 Pro teploty přesahující výše uvedené hodnoty se použijí zvláštní zkušební podmínky.
 5. Obecná pravidla pro návrh:
 Bod 6.15.2 – Ustanovení pro elektrickou izolaci.
 Bod 6.15.3.1 –


text:
Ustanovení pro ventily aktivované elektrickou energií.
 Bod 6.15.4 – Médium tepelné výměny (požadavky na slučitelnost a tlak).
 Bod 6.15.5 – Ochrana proti přetlaku obtokem.
 6. Použitelné zkušební postupy:
 Přetlaková zkouška
 Příloha 15 bod 4
 Vnější těsnost
 Příloha 15 bod 5
 Vysoká teplota
 Příloha 15 bod 6
 Nízká teplota
 Příloha 15 bod 7
 Slučitelnost s LPG
 Příloha 15 bod 11 (*)
 Odolnost vůči korozi
 Příloha 15 bod 12 (**)
 Poznámky:
 Části dávkovací jednotky plynu (třída 2 nebo 2 A) musí být s uzavřeným výstupem (výstupy) dané části nepropustné.
 Pro přetlakovou zkoušku musí být všechny výstupy, včetně výstupů v prostoru chlazení, uzavřeny.
 (*) Pouze pro nekovové části.
 (**) Pouze pro kovové části.
 PŘÍLOHA 13
 USTANOVENÍ O SCHVALOVÁNÍ SNÍMAČE TLAKU A/NEBO TEPLOTY
 1. Definice:
 Snímač tlaku: viz bod 2.13 tohoto předpisu.
 Snímač teploty: viz bod 2.13 tohoto předpisu.
 2. Klasifikace konstrukční části (podle obrázku 1 v bodě 2):
 Snímače tlaku a teploty mohou být třídy 0, 1, 2 nebo 2 A.
 3. Klasifikační tlak:
 Části třídy 0
 :
 Deklarovaný pracovní tlak
 Části třídy 1
 :
 3 000 kPa.
 Části třídy 2
 :
 450 kPa.
 Části třídy 2 A
 :
 120 kPa.
 4. Konstrukční teploty:
 – 20 °C až 120 °C
 Pro teploty přesahující výše uvedené hodnoty se použijí zvláštní zkušební podmínky.
 5. Obecná pravidla pro návrh:
 Bod 6.15.2 – Ustanovení pro elektrickou izolaci.
 Bod 6.15.4.1 – Médium tepelné výměny (požadavky na slučitelnost a tlak).
 Bod 6.15.6.2 – Zamezení průtoku plynu.
 6. Použitelné zkušební postupy:
 6.1.
 Pro části třídy 0 a 1:
 Přetlaková zkouška
 Příloha 15 bod 4
 Vnější těsnost
 Příloha 15 bod 5
 Vysoká teplota
 Příloha 15 bod 6
 Nízká teplota
 Příloha 15 bod 7
 Slučitelnost s LPG
 Příloha 15 bod 11 (*)
 Odolnost vůči korozi
 Příloha 15 bod 12 (**)
 Odolnost proti suchému teplu
 Příloha 15 bod 13 (*)
 Stárnutí v ozonovém prostředí
 Příloha 15 bod 14 (*)
 Tečení
 Příloha 15 bod 15 (*)
 Teplotní cyklus
 Příloha 15 bod 16 (*)
 6.2.
 Pro části třídy 2 nebo 2 A:
 Přetlaková zkouška
 Příloha 15 bod 4
 Vnější těsnost
 Příloha 15 bod 5
 Vysoká teplota
 Příloha 15 bod 6
 Nízká teplota
 Příloha 15 bod 7
 Slučitelnost s LPG
 Příloha 15 bod 11 (*)
 Odolnost vůči korozi
 Příloha 15 bod 12 (**)
 (*) Pouze pro nekovové části.
 (**) Pouze pro kovové části.
 PŘÍLOHA 14
 USTANOVENÍ O SCHVALOVÁNÍ ELEKTRONICKÉ ŘÍDICÍ JEDNOTKY
 1. Elektronickou řídicí jednotkou může být jakékoli zařízení, které řídí spotřebu LPG v motoru a iniciuje odpojení dálkově ovládaného servisního ventilu (ventilů), uzavíracích ventilů a palivového čerpadla systému LPG v případě prasklého potrubí přívodu paliva a/nebo v případě zastavení motoru.
 2. Zpoždění vypnutí servisních uzavíracích ventilů po zastavení motoru nesmí být delší než 5 sekund.
 2.1. Aniž jsou dotčena ustanovení bodů 1 a 2, dálkově ovládaný servisní ventil (ventily) a uzavírací ventily mohou během fází nařízeného vypnutí zůstat otevřeny.
 3. Elektronická řídicí jednotka musí být v souladu s příslušnými požadavky na elektromagnetickou kompatibilitu (EMC) podle předpisu č. 10 ve znění série změn 02 nebo rovnocenného předpisu.
 4. Selhání elektrického systému vozidla nesmí vést k neřízenému


text:
otevření kteréhokoli ventilu.
 5. Výstup elektronické řídicí jednotky nesmí být aktivní, dojde-li k vypnutí nebo odpojení elektrické energie.
 PŘÍLOHA 15
 ZKUŠEBNÍ POSTUPY
 1. Klasifikace
 1.1. Konstrukční části pro LPG pro použití ve vozidlech se klasifikují z hlediska maximálního provozního tlaku a funkce podle kapitoly 2 tohoto předpisu.
 1.2. Klasifikace konstrukčních částí určuje zkoušky, které musí být provedeny pro schválení typu konstrukční části nebo částí konstrukční části.
 2. Použitelné zkušební postupy
 V tabulce 1 jsou uvedeny zkušební postupy, které se použijí podle klasifikace.
 Tabulka 1
 Zkouška
 Třída 0
 Třída 1
 Třída 2(A)
 Třída 3
 Bod
 Přetlak
 x
 x
 x
 x
 4
 Vnější těsnost
 x
 x
 x
 x
 5
 Vysoká teplota
 x
 x
 x
 x
 6
 Nízká teplota
 x
 x
 x
 x
 7
 Těsnost sedel
 x
 x
 x
 8
 Životnost/funkční zkoušky
 x
 x
 x
 9
 Provozní zkouška
 x
 x
 10
 Slučitelnost s LPG
 x
 x
 x
 x
 11
 Odolnost vůči korozi
 x
 x
 x
 x
 12
 Odolnost proti suchému teplu
 x
 x
 x
 13
 Stárnutí v ozonovém prostředí
 x
 x
 x
 14
 Tečení
 x
 x
 x
 15
 Teplotní cyklus
 x
 x
 x
 16
 Slučitelnost s médiem tepelné výměny
 x
 x
 17
 3. Obecné požadavky
 3.1. Zkoušky těsnosti se provádí tlakovým plynem, jako je vzduch nebo dusík.
 3.2. K získání požadovaného tlaku pro hydrostatickou zkoušku pevnosti se smí použít voda nebo jiná kapalina.
 3.3. Všechny zkušební hodnoty musí uvádět typ případně použitého zkušebního média.
 3.4. Doba trvání zkoušek těsnosti a hydrostatických zkoušek pevnosti musí být nejméně 1 minuta.
 3.5. Veškeré zkoušky se provádějí při pokojové teplotě 20 ± 5 °C, není-li stanoveno jinak.
 4. Přetlaková zkouška v hydraulických podmínkách
 Konstrukční část obsahující LPG musí odolávat bez jakékoli viditelné známky roztržení nebo trvalé deformace hydraulickému zkušebnímu tlaku, který je stanoven v tabulce 1 (rovnému 2,25násobku maximálního klasifikačního tlaku) po dobu nejméně jedné minuty, a to se zaslepeným výstupem vysokotlaké části.
 Vzorky, které byly předtím podrobeny zkoušce životnosti podle bodu 9 této přílohy, se připojí ke zdroji hydrostatického tlaku. Na přívodní potrubí hydrostatického tlaku se namontuje automatický uzavírací ventil a tlakoměr s rozsahem v rozmezí nejméně 1,5násobku a nejvýše 2násobku zkušebního tlaku.
 Tabulka 2 ukazuje klasifikační tlak a tlaky použité při přetlakové zkoušce podle klasifikace:
 Tabulka 2
 Klasifikace konstrukční části
 Klasifikační tlak [kPa]
 Zkušební tlak pro přetlakovou zkoušku v hydraulických podmínkách [kPa]
 Třída 0
 pracovní tlak
 2,25násobek pracovního tlaku
 Třída 1
 3 000
 6 750
 Třída 3
 3 000 nebo pracovní tlak
 6 750 nebo 2,25násobek pracovního tlaku
 Třída 2 A
 120
 270
 Třída 2
 450
 1 015
 5. Zkouška vnější těsnosti
 5.1. Při zkoušce popsané v bodě 5.3 nesmí konstrukční část propouštět těsněními vřetene nebo tělesa ani jinými spoji a nesmí vykazovat známky pórovitosti odlitku při jakémkoli aerostatickém tlaku mezi 0 a tlakem uvedeným v tabulce 3. Výše uvedené požadavky se považují za splněné, jsou-li splněna ustanovení bodu 5.4.
 5.2. Zkouška se provede za následujících podmínek:
 a)
 při pokojové teplotě;
 b)
 při minimální provozní teplotě;
 c)
 při maximální provozní teplotě.
 Maximální a minimální provozní teploty jsou uvedeny v přílohách.
 5.3. Během této zkoušky je


text:
zkoušené zařízení připojeno ke zdroji aerostatického tlaku (rovnému 1,5násobku maximálního tlaku a v případě konstrukční části třídy 3 rovnému 2,25násobku maximálního klasifikačního tlaku). Na přívodní potrubí tlaku se namontuje automatický uzavírací ventil a tlakoměr s rozsahem v rozmezí nejméně 1,5násobku a nejvýše 2násobku zkušebního tlaku. Tlakoměr musí být namontován mezi automatickým uzavíracím ventilem a zkušebním vzorkem. Za účelem zjištění úniku by vzorek měl být po dobu vystavení zkušebnímu tlaku ponořen ve vodě, nebo se použije jakákoli jiná rovnocenná zkušební metoda (měření průtoku nebo poklesu tlaku).
 Tabulka 3
 Klasifikační tlak a tlak při zkoušce těsnosti podle klasifikace
 Klasifikace konstrukční části
 Klasifikační tlak
 [kPa]
 Zkušební tlak pro zkoušku těsnosti
 [kPa]
 Třída 0
 pracovní tlak
 1,5násobek pracovního tlaku
 Třída 1
 3 000
 4 500
 Třída 2 A
 120
 180
 Třída 2
 450
 675
 Třída 3
 3 000
 6 750
 5.4. Vnější únik musí být nižší než požadavky uvedené v přílohách nebo, nejsou-li žádné požadavky uvedeny, nižší než 15 cm3/hod se zaslepeným výstupem, při vystavení tlaku plynu rovnému tlaku při zkoušce těsnosti.
 6. Zkouška za vysoké teploty
 Konstrukční část obsahující LPG nesmí se zaslepeným výstupem při vystavení tlaku plynu rovnému tlaku při zkoušce těsnosti (tabulka 3 v bodě 5.3) a při maximální provozní teplotě uvedené v přílohách propouštět více než 15 cm3/hod. Konstrukční část musí být klimatizována při dané teplotě nejméně 8 hodin.
 7. Zkouška za nízké teploty
 Konstrukční část obsahující LPG nesmí se zaslepeným výstupem při vystavení tlaku plynu rovnému tlaku při zkoušce těsnosti (tabulka 3 v bodě 5.3) a při minimální provozní teplotě (– 20 °C) propouštět více než 15 cm3/hod. Konstrukční část musí být klimatizována při dané teplotě nejméně 8 hodin.
 8. Zkouška těsnosti sedel
 8.1. Následující zkoušky těsnosti sedel musí být provedeny na vzorcích servisního ventilu nebo plnicí jednotky, které byly předtím podrobeny zkoušce vnější těsnosti podle bodu 5.
 8.1.1. Zkoušky těsnosti sedel se provádí se vstupem zkoušeného ventilu připojeným ke zdroji aerostatického tlaku, s ventilem v uzavřené poloze a s otevřeným výstupem. Na přívodní potrubí tlaku se namontuje automatický uzavírací ventil a tlakoměr s rozsahem v rozmezí nejméně 1,5násobku a nejvýše 2násobku zkušebního tlaku. Tlakoměr musí být namontován mezi automatickým uzavíracím ventilem a zkušebním vzorkem. Není-li uvedeno jinak, musí být při vystavení zkušebnímu tlaku únik sledován s otevřeným výstupem ponořeným ve vodě.
 8.1.2. Soulad s body 8.2 až 8.8 se ověří připojením kusu potrubí na výstup ventilu. Otevřený konec výstupního potrubí musí být umístěn uvnitř obráceného odměrného válce se stupnicí kalibrovanou v krychlových centimetrech. Obrácený válec musí být uzavřen vodotěsným těsněním. Přístroj musí být seřízen tak, aby:
 a)
 konec výstupního potrubí byl umístěn přibližně 13 mm nad hladinou vody v obráceném odměrném válci; a
 b)
 hladina vody uvnitř a vně odměrného válce byla na stejné úrovni. Po provedení těchto úprav se zaznamená hladina vody uvnitř válce. S ventilem v uzavřené poloze, o které se předpokládá, že je výsledkem normálního provozu, se do vstupu ventilu přivádí vzduch nebo dusík o stanoveném zkušebním tlaku po zkušební dobu nejméně dvou minut. V průběhu této doby se případně upraví vertikální poloha odměrného válce,


text:
aby byla zachována stejná úroveň hladiny vody uvnitř a vně válce.
 Po uplynutí zkušební doby a při stejné hladině vody uvnitř a vně odměrného válce se znovu zaznamená hladina vody uvnitř odměrného válce. Míra úniku se vypočte ze změny objemu uvnitř odměrného válce podle následujícího vzorce:
 kde:
 V1
 =
 míra úniku v centimetrech krychlových vzduchu nebo dusíku za hodinu.
 Vt
 =
 nárůst objemu uvnitř odměrného válce během zkoušky.
 t
 =
 doba zkoušky v minutách.
 P
 =
 barometrický tlak během zkoušky v kPa.
 T
 =
 teplota okolí během zkoušky v K.
 8.1.3. Namísto metody popsané výše může být únik měřen pomocí průtokoměru namontovaného na přívodní straně zkoušeného ventilu. Průtokoměr musí být schopen pro použité zkušební médium přesně změřit maximální povolenou míru únikového průtoku.
 8.2. Sedlo uzavíracího ventilu nesmí v uzavřené poloze propouštět při libovolném aerostatickém tlaku mezi 0 a 3 000 kPa nebo od 0 do hodnoty pracovního tlaku v souladu s klasifikačním tlakem ventilu.
 8.3. Zpětný ventil vybavený pružným sedlem nesmí v uzavřené poloze propouštět při libovolném aerostatickém tlaku mezi 50 a 3 000 kPa.
 8.4. Zpětný ventil vybavený sedlem „kov na kov“ nesmí v uzavřené poloze propouštět v míře přesahující 0,50 dm3/hod při vstupním tlaku až do výše zkušebního tlaku podle tabulky 3 v bodě 5.3.
 8.5. Sedlo horního zpětného ventilu použité v sestavě plnicí jednotky nesmí v uzavřené poloze propouštět při libovolném aerostatickém tlaku mezi 50 a 3 000 kPa.
 8.6. Sedlo servisní spojky nesmí v uzavřené poloze propouštět při libovolném aerostatickém tlaku mezi 0 a 3 000 kPa.
 8.7. U přetlakového ventilu plynového potrubí nesmí docházet k vnitřním únikům až do hodnoty 3 000 kPa nebo až do hodnoty pracovního tlaku v souladu s klasifikačním tlakem ventilu.
 8.8. U přetlakového ventilu (odpouštěcího ventilu) nesmí docházet k vnitřním únikům až do hodnoty 2 600 kPa.
 9. Zkouška životnosti
 9.1. Plnicí jednotka nebo servisní ventil se podrobí určitému počtu cyklů otevření a zavření, jak je uvedeno v přílohách tohoto předpisu, a poté musí být schopny vyhovět příslušným požadavkům zkoušky těsnosti podle bodů 5 a 8.
 9.2. Uzavírací ventil se zkouší se zaslepeným výstupem ventilu. Těleso ventilu se naplní n-hexanem a vstup ventilu se vystaví tlaku 3 000 kPa nebo pracovnímu tlaku v souladu s klasifikačním tlakem ventilu.
 9.3. Zkouška životnosti se provádí při rychlosti nejvýše 10krát za minutu. V případě uzavíracího ventilu musí uzavírací krouticí moment odpovídat velikosti ručního kolečka, klíče nebo jiného nástroje použitého k ovládání ventilu.
 9.4. Okamžitě po dokončení zkoušky životnosti se provedou odpovídající zkoušky vnější těsnosti a těsnosti sedel, jak je popsáno v části o zkoušce vnější těsnosti v bodě 5 a v části o zkoušce těsnosti sedel v bodě 8.
 9.5. Životnost pro 80 % uzavírací ventil
 9.5.1. 80 % uzavírací ventil musí být schopen odolat 6 000 kompletních cyklů plnění na maximální stupeň naplnění.
 9.6. Zkouška životnosti regulátoru tlaku a odpařovače
 Regulátor musí být schopen odolat 50 000 cyklů bez jakékoliv poruchy při zkoušení následujícím postupem:
 a)
 Regulátor se nastaví na 95 % celkového počtu cyklů při pokojové teplotě a při klasifikačním tlaku.


text:
Každý cyklus musí zahrnovat průtok plynu, dokud se nedosáhne stabilního tlaku na výstupu, a následně se přívod plynu zastaví pomocí výstupního ventilu na 1 s, dokud se nestabilizuje spodní uzavřený tlak. Stabilizované tlaky na výstupu jsou definovány jako stabilní tlak s tolerancí ± 15 % po dobu nejméně 5 s.
 b)
 Vstupní tlak regulátoru se nastaví na 1 % celkového počtu cyklů při pokojové teplotě od 100 % do 50 % klasifikačního tlaku. Doba trvání každého cyklu nesmí být kratší než 10 s.
 c)
 Postup cyklování podle písmene a) se zopakuje při 120 °C a klasifikačním tlaku nastaveném na 1 % celkového počtu cyklů.
 d)
 Postup cyklování podle písmene b) se zopakuje při 120 °C a klasifikačním tlaku nastaveném na 1 % celkového počtu cyklů.
 e)
 Postup cyklování podle písmene a) se zopakuje při – 20 °C a 50 % klasifikačního tlaku nastaveného na 1 % celkového počtu cyklů.
 f)
 Postup cyklování podle písmene b) se zopakuje při – 20 °C a 50 % klasifikačního tlaku nastaveného na 1 % celkového počtu cyklů.
 g)
 Po dokončení všech zkoušek uvedených v písmenech a), b), c), d), e) a f) musí být regulátor nepropustný (jak je popsáno u zkoušky vnější těsnosti v bodě 5) při teplotě – 20 °C, při pokojové teplotě a při teplotě + 120 °C.
 10. Provozní zkoušky
 10.1. Provozní zkouška přetlakového ventilu (plynového potrubí)
 10.1.1. Pro zkoušky otevíracího a uzavíracího tlaku přetlakových ventilů se použijí tři vzorky od každé velikosti, návrhu a nastavení. Stejná sada tří ventilů se použije pro průtokové zkoušky pro další zjištění uvedená v následujících bodech.
 V rámci zkoušek č. 1 a 3 podle bodů 10.1.2 a 10.1.4 se musí každý ze tří zkušebních ventilů nejméně dvakrát za sebou otevřít pro odpouštění tlaku a znovu uzavřít.
 10.1.2. Otevírací a uzavírací tlak přetlakových ventilů – zkouška č. 1
 10.1.2.1. Před provedením průtokové zkoušky musí být otevírací tlak každého ze tří vzorků přetlakových ventilů konkrétní velikosti, návrhu a nastavení do +3 % průměru tlaků. U žádného ze tří ventilů však tento tlak nesmí být méně než 95 % a více než 105 % nastaveného tlaku uvedeného na ventilu.
 10.1.2.2. Před provedením průtokové zkoušky musí být uzavírací tlak přetlakového ventilu nejméně 50 % na počátku zaznamenaného otevíracího tlaku.
 10.1.2.3. Přetlakový ventil musí být připojen ke zdroji vzduchu nebo jinému aerostatickému zdroji schopnému udržovat skutečný tlak alespoň o 500 kPa vyšší než vyznačený nastavený tlak zkoušeného ventilu. Na přívodní potrubí tlaku se namontuje automatický uzavírací ventil a tlakoměr s rozsahem v rozmezí nejméně 1,5 násobku a nejvýše 2 násobku zkušebního tlaku. Tlakoměr musí být namontován na potrubí mezi zkoušený ventil a automatický uzavírací ventil. Otevírací a uzavírací tlak se zjišťuje prostřednictvím vodotěsného těsnění v hloubce nepřesahující 100 mm.
 10.1.2.4. Jakmile je zaznamenán otevírací tlak ventilu, musí se tlak zvýšit dostatečně nad hodnotu otevíracího tlaku, aby bylo zajištěno zvednutí kuželky ze sedla ventilu. Uzavírací ventil se pak těsně uzavře a vodotěsné těsnění, jakož i tlakoměr se pečlivě sledují. Tlak, při kterém přestávají být zaznamenávány bubliny přes vodotěsné těsnění, je uzavíracím


text:
tlakem ventilu.
 10.1.3. Průtok přetlakového ventilu – zkouška č. 2
 10.1.3.1. Průtok každého ze tří vzorků přetlakového ventilu konkrétní velikosti, návrhu a nastavení musí být v rozmezí 10 % nejvyššího zjištěného průtoku.
 10.1.3.2. Během průtokové zkoušky každého ventilu se nesmí objevit žádné známky otřesů nebo jiného abnormálního provozního stavu.
 10.1.3.3. Uzavírací tlak každého ventilu musí být nejméně 65 % na počátku zaznamenaného otevíracího tlaku.
 10.1.3.4. Průtoková zkouška přetlakového ventilu se provádí při jmenovitém hydrodynamickém tlaku rovném 120 % maximálního nastaveného tlaku.
 10.1.3.5. Průtoková zkouška přetlakového ventilu se provádí za pomoci vhodně navrženého a kalibrovaného clonového průtokoměru přírubového typu připojeného ke zdroji vzduchu odpovídající kapacity a tlaku. Úpravy průtokoměru zde nepopsané a použití jiného aerostatického média než vzduchu jsou přípustné za předpokladu, že výsledky zkoušky budou stejné.
 10.1.3.6. Průtokoměr musí být uspořádán tak, aby před i za clonou byly dostatečně dlouhé kusy potrubí, nebo musí mít jiné uspořádání, včetně rovnacích lopatek, aby bylo zajištěno, že pro použité poměry clony k průměrům potrubí nebude prostor clony narušen.
 Příruby, mezi kterými je clona umístěna a připevněna, musí být opatřeny potrubím pro odvod tlaku připojeným k manometru. Toto zařízení ukazuje tlakový rozdíl na cloně a snímané hodnoty se používají při výpočtu průtoku. Kalibrovaný tlakoměr musí být namontován v té části potrubí měřiče, která se nachází za clonou. Tento tlakoměr ukazuje hydrodynamický tlak a snímané hodnoty se také používají při výpočtu průtoku.
 10.1.3.7. Zařízení ukazující teplotu se připojí k potrubí měřiče za clonou, aby ukazovalo teplotu vzduchu proudícího do pojistného ventilu. Údaje snímané tímto zařízením se zahrnou do výpočtu pro korekci teploty proudění vzduchu na základní teplotu 15 °C. K dispozici musí být barometr ukazující převažující atmosférický tlak.
 Hodnoty snímané barometrem se připočtou k tlaku, který ukazuje měřič průtoku vzduchu. Tento absolutní tlak se obdobně zahrne do výpočtu průtoku. Tlak vzduchu přiváděného do průtokoměru musí být řízen vhodným ventilem namontovaným v přívodním potrubí vzduchu před průtokoměrem. Zkoušený přetlakový ventil se připojí k výstupnímu konci průtokoměru.
 10.1.3.8. Jakmile jsou provedeny všechny přípravy na průtokové zkoušky, ventil na přívodním potrubí vzduchu se pomalu otevře a tlak na zkoušeném ventilu se zvýší na odpovídající jmenovitý hydrodynamický tlak. Během tohoto intervalu se tlak, při kterém se ventil otevře, zaznamená jako otevírací tlak.
 10.1.3.9. Předem stanovený jmenovitý hydrodynamický tlak se udržuje konstantní po krátkou dobu, dokud se snímání zařízení nestabilizuje. Hodnoty snímané hydrodynamickým manometrem, diferenciálním manometrem a ukazatelem teploty proudícího vzduchu se zaznamenávají souběžně. Tlak se pak snižuje, dokud ventil nepřestane odpouštět.
 Tlak, při kterém k tomu dochází, se zaznamená jako uzavírací tlak ventilu.
 10.1.3.10. Ze zaznamenaných údajů a ze známého koeficientu clony průtokoměru se průtok vzduchu zkoušeného přetlakového ventilu vypočte za pomoci následujícího vzorce:
 kde:
 Q
 =
 průtok vzduchu přetlakového ventilu v m3/min při absolutním tlaku 100 kPa a teplotě 15 °C.
 Fb
 =
 základní koeficient clony průtokoměru při absolutním tlaku 100 kPa a teplotě 15 °C.
 HUF
 =
 koeficient teploty proudícího vzduchu pro převod zaznamenané teploty na základní teplotu 15 °C.
 h
 =
 rozdílový tlak na cloně měřiče v kPa.
 p
 =
 tlak vzduchu proudícího do přetlakového ventilu


text:
při absolutním tlaku v kPa (zaznamenaný manometrický tlak plus zaznamenaný barometrický tlak).
 60.
 =
 jmenovatel pro převod rovnice z m3/hod na m3/min.
 10.1.3.11. Průměrný průtok tří přetlakových ventilů zaokrouhlený na nejbližších pět jednotek se považuje za průtok ventilu dané velikosti, návrhu a nastavení.
 10.1.4. Opakovaná zkouška otevíracího a uzavíracího tlaku přetlakových ventilů – zkouška č. 3
 10.1.4.1. Po skončení průtokových zkoušek musí být otevírací tlak přetlakového ventilu nejméně 85 % počátečního otevíracího tlaku a uzavírací tlak musí být nejméně 80 % počátečního uzavíracího tlaku tak, jak byly zaznamenány v rámci zkoušky č. 1 podle bodu 10.1.2.
 10.1.4.2. Tyto zkoušky se provádí přibližně 1 hodinu po průtokové zkoušce, a to postupem popsaným v bodě 10.1.2 pro zkoušku č. 1.
 10.2. Provozní zkouška pro přepadový ventil
 10.2.1. Přepadový ventil musí pracovat nejvýše 10 % nad a nejméně 20 % pod hodnotou jmenovitého uzavíracího průtoku stanoveného výrobcem a musí se automaticky zavřít při rozdílu tlaků napříč ventilem nepřesahujícím 100 kPA během provozních zkoušek popsaných níže.
 10.2.2. Těmto zkouškám se podrobí tři vzorky od každé velikosti a typu ventilu. Ventil určený pro použití pouze s kapalinami se zkouší s vodou, jinak se zkoušky provádějí jak se vzduchem, tak s vodou. Není-li v bodě 10.2.3 stanoveno jinak, provádějí se samostatné zkoušky každého vzorku umístěného ve svislé, vodorovné a převrácené poloze. Zkoušky se vzduchem se provádějí bez potrubí nebo jiného omezení připojeného k výstupu zkušebního vzorku.
 10.2.3. Ventil určený pro montáž pouze v jedné poloze může být zkoušen pouze v dané poloze.
 10.2.4. Zkouška se vzduchem se provádí za pomoci vhodně navrženého a kalibrovaného clonového průtokoměru přírubového typu připojeného ke zdroji vzduchu odpovídající kapacity a tlaku.
 10.2.5. Zkušební vzorek se připojí k výstupu průtokoměru. Před zkušební vzorek se namontuje manometr nebo kalibrovaný tlakoměr snímající v přírůstcích nejvýše 3 kPa, který ukazuje uzavírací tlak.
 10.2.6. Zkouška se provádí pomalým zvyšováním průtoku vzduchu průtokoměrem, dokud se pojistný ventil neuzavře. V okamžiku uzavření se zaznamená tlakový rozdíl na cloně průtokoměru a uzavírací tlak, který ukazuje tlakoměr. Poté se vypočte průtok při uzavírání.
 10.2.7. Mohou být použity i jiné typy průtokoměrů a jiný plyn než vzduch.
 10.2.8. Zkouška s vodou se provádí za pomoci kapalinového průtokoměru (nebo rovnocenného zařízení) namontovaného v potrubním systému s dostatečným tlakem umožňujícím požadovaný průtok. Systém musí zahrnovat vstupní piezometr nebo trubku alespoň dvojnásobného rozměru, než je zkoušený ventil, s regulačním ventilem průtoku připojeným mezi průtokoměrem a piezometrem. Ke snížení účinku tlakového šoku při uzavření přepadového ventilu může být použita hadice nebo přetlakový ventil pro regulaci hydrostatického tlaku, popřípadě obojí.
 10.2.9. Zkušební vzorek se připojí k výstupnímu konci piezometru. Manometr nebo kalibrovaný tlakoměr zpomalovacího typu, který umožní snímání v rozmezí od 0 do 1 440 kPa a bude ukazovat uzavírací tlak, se připojí k systému odvodu tlaku před zkušebním vzorkem. Připojení se provede za pomoci kusu gumové hadice spojující tlakoměr a systém odvodu tlaku, s ventilem namontovaným na vstupu tlakoměru, aby mohl ze systému odcházet vzduch.
 10.2.10. Před zahájením zkoušky se regulační ventil průtoku mírně otevře, přičemž musí být otevřen odpouštěcí ventil na tlakoměru, aby mohl


text:
ze systému odcházet vzduch. Odpouštěcí ventil se pak uzavře a zkouška se provádí pomalým zvyšováním průtoku, dokud se pojistný ventil neuzavře. Během zkoušky musí být tlakoměr umístěn ve stejné úrovni jako zkušební vzorek. V okamžiku uzavření se zaznamenají rychlost průtoku a uzavírací tlak. Když je přepadový ventil v uzavřené poloze, zaznamená se míra úniku nebo obtok.
 10.2.11. Přepadový ventil použitý v sestavě plnicí jednotky se musí při zkouškách popsaných níže automaticky uzavřít při rozdílu tlaků nepřesahujícím 138 kPa.
 10.2.12. Těmto zkouškám se podrobí tři vzorky od každé velikosti ventilu. Zkoušky se provádějí se vzduchem a pro každý vzorek namontovaný svisle a vodorovně se provádí samostatná zkouška. Zkoušky se provádějí postupem popsaným v bodech 10.2.4 až 10.2.7, přičemž hadicová spojka plnicí jednotky se připojí ke zkušebnímu vzorku a horní zpětný ventil se udržuje v otevřené poloze.
 10.3. Zkouška plnění při různých rychlostech
 10.3.1. Zkouška funkčnosti zařízení omezujícího stupeň naplnění nádrže musí být provedena při rychlostech plnění 20, 50 a 80 l/min nebo při maximálním průtoku s předem nastaveným tlakem 700 kPa abs.
 10.4. Zkouška životnosti omezovače plnění
 Zařízení omezující stupeň naplnění nádrže musí být schopno odolat 6 000 kompletních cyklů plnění na maximální stupeň naplnění.
 10.4.1. Oblast působnosti
 Jakékoli zařízení omezující stupeň naplnění nádrže a pracující za pomoci plováku, které bylo podrobeno zkouškám ověřujícím, že:
 zařízení omezuje stupeň naplnění nádrže na 80 % její kapacity nebo méně;
 zařízení neumožňuje – v uzavřené poloze – naplnění nádrže rychlostí přesahující 0,5 l/min,
 musí být podrobeno zkoušce jedním z postupů stanovených v bodě 10.5.5 nebo 10.5.6, aby bylo zajištěno, že zařízení je zkonstruováno tak, aby odolávalo očekávanému dynamickému namáhání vibracemi, a aby bylo zajištěno, že provozní vibrace nezpůsobí narušení výkonnosti nebo selhání.
 10.5. Postup zkoušky odolnosti proti vibracím
 10.5.1. Zařízení a způsoby upevňování
 Zkušební vzorek se upevní k vibračnímu zařízení za pomoci jeho běžných upevňovacích prostředků, buď přímo k budiči vibrací, nebo k přechodovému stolu, nebo za pomoci pevného přípravku schopného přenášet stanovené vibrace. Zařízení používané k měření a/nebo záznamu hladiny zrychlení nebo hladiny amplitudy a frekvence musí mít přesnost alespoň 10 % měřené hodnoty.
 10.5.2. Volba postupu
 Dle volby schvalovacího orgánu musí být provedeny zkoušky buď postupem A popsaným v bodě 10.5.5, nebo postupem B popsaným v bodě 10.5.6.
 10.5.3. Obecné informace
 Následující zkoušky musí být provedeny v každé ze tří ortogonálních os zkušebního vzorku.
 10.5.4. Postup A
 10.5.4.1. Zjišťování rezonancí
 Rezonanční kmitočty omezovače plnění se stanoví pomalou změnou kmitočtu použitých vibrací ve stanoveném rozsahu při snížené zkušební hladině buzení, ale s dostatečnou amplitudou, aby se vzorek otřásal. Stanovení sinusové rezonance může být provedeno se zkušební hladinou a dobou cyklování stanovenou pro zkoušku sinusovými vibracemi za předpokladu, že doba zjišťování rezonancí je zahrnuta do požadované doby zkoušky sinusovými vibracemi podle bodu 10.5.4.3.
 10.5.4.2. Zkouška s konstantní rezonancí
 Zkušební vzorek se otřásá po dobu 30 minut v každé ose při nejvýznamnějších rezonančních kmitočtech stanovených v bodě 10.5.5.1. Zkušební hladina zrychlení je 1,5 g (14,7 m/s2). Pokud jsou pro kteroukoli osu zjištěny více než čtyři významné rezonanční kmitočty, zvolí se pro tuto zkoušku čtyři nejvýznamnější.


text:
Pokud v rezonančním kmitočtu nastane během zkoušky změna, čas této změny se zaznamená a kmitočet se okamžitě upraví tak, aby byla udržována špičková hodnota rezonance. Konečný rezonanční kmitočet se zaznamená. Celkový čas této zkoušky se zahrne do požadované doby zkoušky sinusovými vibracemi podle bodu 10.5.4.3.
 10.5.4.3. Zkouška sinusovými vibracemi
 Zkušební vzorek se vystaví sinusovým vibracím po dobu tří hodin v každé z jeho ortogonálních os v souladu s těmito podmínkami:
 hladina zrychlení 1,5 g (14,7 m/s2);
 kmitočtový rozsah 5 až 200 Hz;
 doba rozmítání 12 minut.
 Kmitočet použitých vibrací musí být logaritmicky rozmítán ve stanoveném rozsahu.
 Stanovená doba rozmítání zahrnuje dobu rozmítání nahoru i dolů.
 10.5.5. Postup B
 10.5.5.1. Zkouška se provádí na sinusové vibrační lavici při konstantním zrychlení 1,5 g a kmitočtech v rozsahu od 5 do 200 Hz. Zkouška se provádí po dobu 5 hodin pro každou z os stanovených v bodě 10.5.4. Kmitočtové pásmo 5–200 Hz musí být pokryto v každém z obou směrů do 15 minut.
 10.5.5.2. V případě, že zkouška není prováděna za použití lavice s konstantním zrychlením, musí být kmitočtové pásmo v rozsahu od 5 do 200 Hz rozděleno do 11 polooktávových pásem, z nichž každé musí být pokryto konstantní amplitudou, aby se teoretické zrychlení pohybovalo v rozmezí od 1 do 2 g (g = 9,8 m/s2).
 Vibrační amplitudy pro každé pásmo jsou:
 Amplituda v mm
 (špičková efektivní hodnota)
 Frekvence v Hz
 (pro zrychlení = 1 g)
 Frekvence v Hz
 (pro zrychlení = 2 g)
 10
 5
 7
 5
 7
 10
 2,50
 10
 14
 1,25
 14
 20
 0,60
 20
 29
 0,30
 29
 41
 0,15
 41
 57
 0,08
 57
 79
 0,04
 79
 111
 0,02
 111
 157
 0,01
 157
 222
 Každé pásmo musí být pokryto v obou směrech do 2 minut, 30 minut celkem pro každé pásmo.
 10.5.6. Specifikace
 Po dokončení vibrační zkoušky jedním z výše uvedených postupů nesmí zařízení vykazovat žádné mechanické poruchy a považuje se za vyhovující požadavkům vibrační zkoušky pouze v případě, že hodnoty jeho vlastních parametrů:
 stupeň naplnění v uzavřené poloze,
 povolená rychlost plnění v uzavřené poloze,
 nepřesahují předepsané meze a nepřesahují hodnoty předcházející vibrační zkoušce o více než 10 %.
 11. Zkoušky slučitelnosti s LPG pro syntetické materiály
 11.1. Syntetická část v kontaktu s kapalným LPG nesmí vykazovat nadměrnou změnu objemu nebo ztrátu hmotnosti.
 Odolnost vůči n-pentanu podle ISO 1817 za následujících podmínek:
 a)
 médium: n-pentan;
 b)
 teplota: 23 °C (tolerance podle ISO 1817);
 c)
 doba ponoření: 72 hodin.
 11.2. Požadavky:
 maximální změna objemu 20 %.
 Po skladování na vzduchu o teplotě 40 °C po dobu 48 hodin se hmotnost nesmí v porovnání s původní hodnotou snížit o více než 5 %.
 12. Odolnost vůči korozi
 12.1. Kovová konstrukční část obsahující LPG musí po vystavení zkoušce solným postřikem podle ISO 9227 po dobu 144 hodin se všemi vstupy uzavřenými splňovat požadavky zkoušek těsnosti uvedených v bodech 4, 5, 6 a 7.
 Nebo volitelná zkouška:
 12.1.1. Kovová konstrukční část obsahující LPG musí po vystavení zkoušce solným postřikem podle IEC 68-2-52 Kb: Zkouška solným postřikem (mlhou) splňovat požadavky zkoušek těsnosti uvedených v bodech


text:
4, 5, 6 a 7.
 Zkušební postup:
 Před zkouškou se konstrukční část očistí podle pokynů výrobce. Všechny vstupy musí být uzavřeny. Konstrukční část nesmí být během zkoušky uváděna v činnost.
 Poté se konstrukční část po dobu 2 hodin při teplotě 20 °C vystaví rozprašovanému roztoku soli, který obsahuje 5 % NaCl ( % hmot.) s obsahem příměsí menším než 0,3 % a 95 % destilované nebo demineralizované vody. Po postřiku se konstrukční část skladuje při teplotě 40 °C a relativní vlhkosti 90–95 % po dobu 168 hodin. Tato posloupnost se čtyřikrát opakuje.
 Po zkoušce se konstrukční část očistí a suší po dobu 1 hodiny při 55 °C. Nyní musí být před podrobením dalším zkouškám konstrukční část klimatizována na referenční podmínky po dobu 4 hodin.
 12.2. Měděné nebo mosazné konstrukční části obsahující LPG musí po ponoření do roztoku amoniaku podle ISO 6957 se všemi vstupy uzavřenými po dobu 24 hodin splňovat požadavky zkoušek těsnosti uvedených v bodech 4, 5, 6 a 7.
 13. Odolnost proti suchému teplu
 Zkouška musí být provedena v souladu s ISO 188. Zkušební vzorky musí být vystaveny vzduchu o teplotě rovné maximální provozní teplotě po dobu 168 hodin.
 Povolená změna pevnosti v tahu nesmí přesáhnout +25 %.
 Povolená změna prodloužení při roztržení nesmí přesáhnout následující hodnoty:
 maximální nárůst 10 %
 maximální pokles 30 %
 14. Stárnutí v ozonovém prostředí
 14.1. Zkouška musí být v souladu s ISO 1431/1.
 Zkušební vzorek napnutý na délkové prodloužení 20 % se po dobu 72 hodin vystaví vzduchu o teplotě 40 °C s koncentrací ozonu 50 dílů na sto milionů.
 14.2. Není přípustné žádné popraskání zkušebního vzorku.
 15. Tečení
 Nekovová část obsahující kapalný LPG musí poté, co byla vystavena hydraulickému tlaku ve výši 2,25 násobku maximálního provozního tlaku při teplotě 120 °C po dobu alespoň 96 hodin, splňovat požadavky zkoušek těsnosti uvedených v bodech 5, 6 a 7. Jako zkušební médium může být použita voda nebo jakákoli jiná vhodná hydraulická kapalina.
 16. Zkouška teplotním cyklem
 Nekovová část obsahující kapalný LPG musí poté, co byla vystavena za maximálního pracovního tlaku po dobu 96 hodin teplotnímu cyklu od minimální provozní teploty do maximální provozní teploty s délkou trvání cyklu 120 minut, splňovat požadavky zkoušek těsnosti uvedených v bodech 5, 6 a 7.
 17. Slučitelnost nekovových částí s médii tepelné výměny
 17.1. Zkušební vzorky se ponoří do média tepelné výměny na dobu 168 hodin při teplotě 90 °C; pak se suší po dobu 48 hodin při teplotě 40 °C. Složení média tepelné výměny použitého pro zkoušku je voda/ethylenglykol v poměru 50 %/50 %.
 17.2. Výsledek zkoušky se považuje za uspokojivý, pokud je změna objemu méně než 20 %, změna hmotnosti méně než 5 %, změna pevnosti v tahu méně než – 25 % a změna délkového prodloužení při přetržení v rozmezí od – 30 % do + 10 %.
 PŘÍLOHA 16
 USTANOVENÍ O IDENTIFIKAČNÍM OZNAČENÍ LPG PRO VOZIDLA KATEGORIÍ M2 A M3
 Označení je tvořeno samolepkou, která musí být odolná proti povětrnostním vlivům.
 Barvy a rozměry samolepky musí splňovat následující požadavky:
 Barvy:
 Pozadí
 :
 zelené


text:
Okraj
 :
 bílý nebo bílý reflexní
 Písmena
 :
 bílá nebo bílá reflexní
 Rozměry
 Šířka okraje
 :
 4–6 mm
 Výška písmen
 :
 ≥ 25 mm
 Tloušťka písmen
 :
 ≥ 4 mm
 Šířka samolepky
 :
 110–150 mm
 Výška samolepky
 :
 80–110 mm
 Zkratka „LPG“ musí být ve středu samolepky.
 PŘÍLOHA 17
 USTANOVENÍ O IDENTIFIKAČNÍM OZNAČENÍ PRO SERVISNÍ SPOJKU
 Označení je tvořeno samolepkou, která musí být odolná proti povětrnostním vlivům.
 Barvy a rozměry samolepky musí splňovat následující požadavky:
 Barvy:
 Pozadí
 :
 červené
 Písmena
 :
 bílá nebo bílá reflexní
 Rozměry
 Výška písmen
 :
 ≥ 5 mm
 Tloušťka písmen
 :
 ≥ 1 mm
 Šířka samolepky
 :
 70–90 mm
 Výška samolepky
 :
 20–30 mm
 Text „POUZE PRO SERVISNÍ ÚČELY“ musí být ve středu samolepky.


text:
 17.7.2014
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 L 211/34
 ROZHODNUTÍ SMÍŠENÉHO VÝBORU EHP
 č. 25/2014
 ze dne 14. února 2014,
 kterým se mění příloha XIII (Doprava) Dohody o EHP
 SMÍŠENÝ VÝBOR EHP,
 s ohledem na Dohodu o Evropském hospodářském prostoru (dále jen „Dohoda o EHP“), a zejména na článek 98 této dohody,
 vzhledem k těmto důvodům:
 (1)
 Prováděcí rozhodnutí Komise 2013/2045/EU ze dne 17. dubna 2013, kterým se mění rozhodnutí Komise K(2010) 774, pokud jde o detekční kontroly tekutin, aerosolů a gelů na letištích EU, má být začleněno do Dohody o EHP.
 (2)
 Prováděcí rozhodnutí Komise 2013/4180/EU ze dne 9. července 2013, kterým se mění rozhodnutí Komise K(2010) 774, kterým se stanoví prováděcí opatření ke společným základním normám letecké bezpečnosti, pokud jde o letecký náklad a poštu, má být začleněno do Dohody o EHP.
 (3)
 Příloha XIII Dohody o EHP by proto měla být odpovídajícím způsobem změněna,
 PŘIJAL TOTO ROZHODNUTÍ:
 Článek 1
 V bodě 66hf (rozhodnutí Komise K(2010) 774 v konečném znění) přílohy XIII Dohody o EHP se doplňují nové odrážky, které znějí:
 „—
 32013 D 2045: prováděcího rozhodnutí Komise 2013/2045/EU ze dne 17. dubna 2013, kterým se mění rozhodnutí Komise K(2010) 774, pokud jde o detekční kontroly tekutin, aerosolů a gelů na letištích EU,
 —
 32013 D 4180: prováděcího rozhodnutí Komise 2013/4180/EU ze dne 9. července 2013, kterým se mění rozhodnutí Komise K(2010) 774, kterým se stanoví prováděcí opatření ke společným základním normám letecké bezpečnosti, pokud jde o letecký náklad a poštu.“
 Článek 2
 Toto rozhodnutí vstupuje v platnost dnem 15. února 2014 za předpokladu, že jsou učiněna veškerá oznámení podle čl. 103 odst. 1 Dohody o EHP (1).
 Článek 3
 Toto rozhodnutí bude zveřejněno v oddíle EHP a v dodatku EHP Úředního věstníku Evropské unie.
 V Bruselu dne 14. února 2014.
 Za Smíšený výbor EHP
 předseda
 Gianluca GRIPPA
 (1) Nebyly oznámeny žádné ústavní požadavky.


text:
 4.3.2021
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 L 75/3
 ROZHODNUTÍ SMÍŠENÉHO VÝBORU EHP č. 174/2018
 ze dne 21. září 2018,
 kterým se mění příloha II (Technické předpisy, normy, zkoušení a certifikace) Dohody o EHP [2021/288]
 SMÍŠENÝ VÝBOR EHP,
 s ohledem na Dohodu o Evropském hospodářském prostoru (dále jen „Dohoda o EHP“), a zejména na článek 98 této dohody,
 vzhledem k těmto důvodům:
 (1)
 Nařízení Komise v přenesené pravomoci (EU) 2018/829 ze dne 15. února 2018, kterým se mění a opravuje nařízení v přenesené pravomoci (EU) 2015/208, kterým se doplňuje nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 167/2013, pokud jde o požadavky na funkční bezpečnost vozidel pro účely schvalování zemědělských a lesnických vozidel (1), by mělo být začleněno do Dohody o EHP.
 (2)
 Příloha II Dohody o EHP by proto měla být odpovídajícím způsobem změněna,
 PŘIJAL TOTO ROZHODNUTÍ:
 Článek 1
 V bodě 41 (nařízení Komise v přenesené pravomoci (EU) 2015/208) kapitoly II přílohy II Dohody o EHP se doplňuje nová odrážka, která zní:
 „–
 32018 R 0829: nařízení Komise v přenesené pravomoci (EU) 2018/829 ze dne 15. února 2018 (Úř. věst. L 140, 6.6.2018, s. 8).“
 Článek 2
 Znění nařízení v přenesené pravomoci (EU) 2018/829 v islandském a norském jazyce, která mají být zveřejněna v dodatku EHP Úředního věstníku Evropské unie, jsou platná.
 Článek 3
 Toto rozhodnutí vstupuje v platnost dnem 22. září 2018 za předpokladu, že jsou učiněna veškerá oznámení podle čl. 103 odst. 1 Dohody o EHP (*1).
 Článek 4
 Toto rozhodnutí bude zveřejněno v oddíle EHP a v dodatku EHP Úředního věstníku Evropské unie.
 V Bruselu dne 21. září 2018.
 Za Smíšený výbor EHP
 předsedkyně
 Oda Helen SLETNES
 (1) Úř. věst. L 140, 6.6.2018, s. 8.
 (*1) Nebyly oznámeny žádné ústavní požadavky.


text:
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 202/293
 PROTOKOL (č. 20)
 O POUŽITÍ NĚKTERÝCH HLEDISEK ČLÁNKU 26 SMLOUVY O FUNGOVÁNÍ EVROPSKÉ UNIE NA SPOJENÉ KRÁLOVSTVÍ A IRSKO
 VYSOKÉ SMLUVNÍ STRANY,
 PŘEJÍCE SI upravit určité otázky týkající se Spojeného království a Irska,
 S OHLEDEM na to, že mezi Spojeným královstvím a Irskem existuje mnoho let zvláštní úprava cestování,
 SE DOHODLY na následujících ustanoveních, která se připojují ke Smlouvě o Evropské unii a ke Smlouvě o fungování Evropské unie:
 Článek 1
 Bez ohledu na články 26 a 77 Smlouvy o fungování Evropské unie, jakékoli jiné ustanovení Smluv, jakékoli opatření vydané v rámci těchto smluv nebo jakoukoli mezinárodní dohodu uzavřenou Unií nebo Unií a členskými státy s jednou nebo několika třetími zeměmi je Spojené království oprávněno provádět na svých hranicích s jinými členskými státy kontroly osob, které chtějí vstoupit do Spojeného království, pokud to považují za nezbytné:
 a)
 k ověření práva na vstup do Spojeného království občanů členských států a osob na nich závislých, které požívají práv udělených právem Unie, jakož i občanů jiných států, jimž taková práva náleží podle dohody, kterou je Spojené království vázáno; a
 b)
 k rozhodnutí, zda jiným osobám povolení ke vstupu do Spojeného království bude vydáno či nikoli.
 Články 26 a 77 Smlouvy o fungování Evropské unie nebo jiná ustanovení zmíněné smlouvy nebo Smlouvy o Evropské unii nebo opatření přijatá v rámci těchto smluv se v žádném případě nedotýkají práva Spojeného království takové kontroly zavést a provádět. Uvádí-li se v tomto článku Spojené království, rozumí se tím i území, za jejichž zahraniční vztahy převzalo odpovědnost Spojené království.
 Článek 2
 Spojené království a Irsko mohou i nadále mezi sebou upravovat pohyb osob mezi svými územími („společný prostor cestování“), pokud práva osob uvedených v čl. 1 prvním pododstavci písm. a) tohoto protokolu zůstanou v plném rozsahu zachována. Článek 1 tohoto protokolu tudíž platí, pokud je zachována tato úprava, za stejných podmínek a předpokladů jako pro Spojené království též pro Irsko. Články 26 a 77 Smlouvy o fungování Evropské unie nebo jiná ustanovení zmíněné smlouvy nebo Smlouvy o Evropské unii nebo opatření přijatá v rámci těchto smluv se této úpravy nedotýkají.
 Článek 3
 Ostatní členské státy jsou oprávněny na svých hranicích nebo na všech místech, kde je možno vstoupit na jejich území, provádět kontroly osob, které chtějí vstoupit na jejich území ze Spojeného království nebo z území, za jejichž zahraniční vztahy převzalo odpovědnost Spojené království, pro tytéž účely, jaké jsou uvedeny v článku 1 tohoto protokolu, nebo z Irska, pokud článek 1 tohoto protokolu platí pro Irsko.
 Články 26 a 77 Smlouvy o fungování Evropské unie nebo jiná ustanovení zmíněné smlouvy nebo Smlouvy o Evropské unii nebo opatření přijatá v rámci těchto smluv se nedotýkají práv ostatních členských států takové kontroly zavést a provádět.


text:
 12.12.2019
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 L 323/59
 ROZHODNUTÍ SMÍŠENÉHO VÝBORU EHP
 č. 30/2018
 ze dne 9. února 2018,
 kterým se mění příloha XX (Životní prostředí) Dohody o EHP [2019/2066]
 SMÍŠENÝ VÝBOR EHP,
 s ohledem na Dohodu o Evropském hospodářském prostoru (dále jen „Dohoda o EHP“), a zejména na článek 98 této dohody,
 vzhledem k těmto důvodům:
 (1)
 Nařízení Komise v přenesené pravomoci (EU) 2016/2071 ze dne 22. září 2016, kterým se mění nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2015/757, pokud jde o metody monitorování emisí oxidu uhličitého a pravidla pro monitorování dalších příslušných informací (1), by mělo být začleněno do Dohody o EHP.
 (2)
 Příloha XX Dohody o EHP by proto měla být odpovídajícím způsobem změněna,
 PŘIJAL TOTO ROZHODNUTÍ:
 Článek 1
 V bodě 21aw (nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2015/757) přílohy XX Dohody o EHP se doplňují nová slova a nová odrážka, které znějí:
 „, ve znění:
 —
 32016 R 2071: nařízení Komise v přenesené pravomoci (EU) 2016/2071 ze dne 22. září 2016 (Úř. věst. L 320, 26.11.2016, s. 1).“
 Článek 2
 Znění nařízení v přenesené pravomoci (EU) 2016/2071 v islandském a norském jazyce, která mají být zveřejněna v dodatku EHP Úředního věstníku Evropské unie, jsou platná.
 Článek 3
 Toto rozhodnutí vstupuje v platnost dnem 10. února 2018 za předpokladu, že jsou učiněna veškerá oznámení podle čl. 103 odst. 1 Dohody o EHP (*1).
 Článek 4
 Toto rozhodnutí bude zveřejněno v oddíle EHP a v dodatku EHP Úředního věstníku Evropské unie.
 V Bruselu dne 9. února 2018.
 Za Smíšený výbor EHP
 předseda
 Claude MAERTEN
 (1) Úř. věst. L 320, 26.11.2016, s. 1.
 (*1) Nebyly oznámeny žádné ústavní požadavky.


text:
 Důležité právní upozornění
 |
 21994A1231(51)
 Úřední věstník L 380 , 31/12/1994 S. 0003 - 0023 Finské zvláštní vydání: Kapitola 12 Svazek 3 S. 0055 Švédské zvláštní vydání: Kapitola 12 Svazek 3 S. 0055 L 069 09/03/1998 P. 0005
 Závěrečný akt konference o evropské energetické chartěI. Závěrečné plenární zasedání konference o Evropské energetické chartě se konalo v Lisabonu ve dnech 16. a 17. prosince 1994. Konference se zúčastnili zástupci Albánské republiky, Arménské republiky, Austrálie, Ázerbájdžánské republiky, Belgického království, Běloruské republiky, Bulharské republiky, České republiky, Dánského království, Estonské republiky, Evropských společenství, Finské republiky, Francouzské republiky, Gruzie, Chorvatské republiky, Irska, Islandské republiky, Italské republiky, Japonska, Kanady, Kazašské republiky, Kyperské republiky, Kyrgyzské republiky, Lichtenštejnského knížectví, Litevské republiky, Lotyšské republiky, Lucemburského velkovévodství, Maďarské republiky, Maltské republiky, Moldavské republiky, Nizozemského království, Norského království, Polské republiky, Portugalské republiky, Rakouské republiky, Rumunska, Ruské federace, Řecké republiky, Slovenské republiky, Republiky Slovinsko, Spojeného království Velké Británie a Severního Irska, Spojených států amerických, Spolkové republiky Německo, Španělského království, Švédského království, Švýcarské konfederace, Tádžické republiky, Turecké republiky, Turkmenistánu, Ukrajiny a Uzbecké republiky (dále jen "zástupci") a přizvaní pozorovatelé z některých zemí a mezinárodních organizací.VÝCHOZÍ INFORMACEII. Na zasedání Evropské rady v Dublinu v červnu 1990 předseda vlády Nizozemska navrhl, že hospodářská obnova východní Evropy a tehdejšího Svazu sovětských socialistických republik by mohla být povzbuzena a urychlena spoluprací v odvětví energetiky. Rada tento návrh uvítala a vyzvala Komisi Evropských společenství, aby prostudovala, jak by bylo možné takovou spolupráci co nejlépe provádět. V únoru roku 1991 navrhla Komise myšlenku Evropské energetické charty.Po projednání návrhu Komise v Radě Evropských společenství vyzvala Evropská společenství ostatní země západní a východní Evropy, Svaz sovětských socialistických republik a neevropské členy Organizace pro hospodářskou spolupráci a rozvoj k účasti na konferenci pořádané v Bruselu v červenci roku 1991 s cílem zahájit jednání o Evropské energetické chartě. Některé další země a mezinárodní organizace byly přizvány, aby se konference o Evropské energetické chartě zúčastnily jako pozorovatelé.Jednání o Evropské energetické chartě byla uzavřena v roce 1991 a charta byla přijata podpisem závěrečného dokumentu na konferenci v Haagu ve dnech 16. a 17. prosince 1991. K signatářům charty (tehdejším nebo pozdějším) patří všechny státy a organizace uvedené v bodě I s výjimkou pozorovatelů.Signatáři Evropské energetické charty se zavázali:- sledovat cíle a zásady charty a co nejrychleji zavést a rozšířit vzájemnou spolupráci tím, že v dobré víře sjednají základní dohodu a protokoly.Konference o Evropské energetické chartě proto začala jednat o základní dohodě – později nazvané Smlouvou o energetické chartě - zaměřené na podporu průmyslové spolupráce mezi východem a západem poskytnutím právních záruk v takových oblastech, jako jsou investice, tranzit a obchod. Začala také jednání o protokolech v oblastech energetické účinnosti, jaderné bezpečnosti a uhlovodíků, přestože v posledním případě byla později jednání pozastavena do uzavření Smlouvy o energetické chartě.Jednání o Smlouvě o energetické chartě a Protokolu k energetické chartě o energetické účinnosti a souvisejících ekologických hlediscích byla úspěšně dokončena v roce 1994.SMLOUVA O ENERGETICKÉ CHARTĚIII. Konference o Evropské energetické chartě přijala jako výsledek svých jednání znění Smlouvy o energetické chartě (dále jen "smlouv"), jež je obsaženo


text: v příloze 1, a související rozhodnutí uvedená v příloze 2, a dohodla se, že smlouva budeotevřena k podpisu v Lisabonu od 17. prosince 1994 do 16. června 1995.DOLOŽKY O VÝKLADUIV. Podpisem závěrečného aktu se zástupci dohodli přijmout tyto doložky o výkladu smlouvy:1. Ke smlouvě jako celkua) Zástupci zdůrazňují, že ustanovení smlouvy byla dohodnuta se zřetelem ke zvláštní povaze smlouvy, jejímž cílem je vytvořit právní rámec na podporu dlouhodobé spolupráce v konkrétním odvětví, a proto je není možné vykládat jako ustanovení představující precedens pro jiná mezinárodní jednání.b) Ustanovení smlouvy:i) nezavazují žádnou smluvní stranu, aby zavedla povinný přístup třetích stran; aniii) nebrání používání cenových systémů, které v rámci určité kategorie spotřebitelů stanoví stejné ceny pro spotřebitele na různých místech.c) Odchylky od zacházení podle doložky nejvyšších výhod nejsou určeny na opatření, která se týkají jednoho investora nebo skupiny investorů, avšak použijí se všeobecně.2. K čl. 1 bodu 5)a) Rozumí se, že smlouva neuděluje žádné pravomoci k jiným hospodářským činnostem než hospodářským činnostem v odvětví energetiky.b) Příkladem hospodářských činností v odvětví energetiky jsou tyto činnosti:i) vyhledávání, průzkum a těžba např. ropy, plynu, uhlí a uranu;ii) stavba a provoz elektrárenských zařízení, včetně zařízení poháněných větrem a jinými obnovitelnými zdroji energie;iii) přeprava po zemi, distribuce, skladování a dodávání energetických materiálů a produktů, např. pomocí rozvodných a distribučních sítí a potrubí nebo jednoúčelových železničních tratí, a stavba souvisejících zařízení, včetně pokládání ropovodů, plynovodů a potrubí pro přepravu uhelného kalu;iv) odstranění a likvidace odpadů z energetických zařízení, jakými jsou například elektrárny, včetně radioaktivního odpadu z jaderných elektráren;v) odstavování energetických zařízení, včetně vrtných plošin, ropných rafinérií a elektráren;vi) uvádění na trh a prodej energetických materiálů a produktů a obchodování s nimi, např. maloobchodní prodej benzínu; avii) výzkumné, poradenské, plánovací, řídící a vývojové činnosti spojené s výše uvedenými činnostmi, včetně činností zaměřených na zlepšení energetické účinnosti.3. K čl. 1 bodu 6)Aby bylo možné jasněji určit, zda je určitá investice učiněná v oblasti jedné smluvní strany přímo nebo nepřímo kontrolována investorem z jiné smluvní strany, rozumí se "kontrolou investice" skutečná kontrola, o níž se rozhodne po přezkoumání skutečných okolností každé situace. Při takovém přezkoumání se přihlíží ke všem důležitým faktorům, včetně:a) finančního zájmu investora na investici, včetně majetkové účasti;b) schopnosti investora uplatňovat podstatný vliv na řízení a provoz investice ac) schopnosti investora uplatňovat podstatný vliv na výběr členů správní rady nebo jiného řídícího orgánu.V případě pochybností o tom, zda investor přímo nebo nepřímo kontroluje určitou investici, leží povinnost prokázat existenci takové kontroly na investorovi, který tvrdí, že taková kontrola existuje.4. K čl. 1 bodu 8)V souladu s australskou politikou zahraničních investic se zahájení nového projektu těžby nebo zpracování surovin v Austrálii s celkovými investicemi zahraničního podílníka ve výši nejméně 10 miliónů australských dolarů považuje za novou investici, i když dotčený zahraniční podílník již v Austrálii provozuje podobný podnik.5. K čl. 1 bodu 12)Zástupci uznávají nutnost přiměřené a účinné ochrany práv k duševnímu vlastnictví podle nejvyšších mezinárodně uznávaných norem.6. K čl. 5 odst. 1Souhlas zástupců s článkem 5 neznamená přijetí stanoviska k tomu, zda nebo do jaké míry jsou ustanovení "Dohody o


text: investičních opatřeních týkajících se obchodu", jež je připojena k závěrečnému aktu Uruguayského kola mnohostranných obchodních jednání, implicitně vyjádřena v článcích III a XI Všeobecné dohody o clech a obchodu (GATT).7. K článku 6a) Jednostranné jednání a jednání ve vzájemné shodě narušující hospodářskou soutěž v čl. 6 odst. 2 definuje každá smluvní strana podle svých právních a správních předpisů a může zahrnovat bezohledné využívání.b) Výrazy "uplatňování" a "uplatňovat" zahrnují veškerá opatření přijatá v souladu s právními předpisy některé smluvní strany o hospodářské soutěži ve formě vyšetřování, soudního řízení nebo správního opatření, jakož i ve formě jakéhokoli rozhodnutí nebo nového zákona přidělujícího nebo prodlužujícího povolení.8. K čl. 7 odst. 4Použitelné právní předpisy v zásadě zahrnují předpisy o ochraně životního prostředí, využití půdy a bezpečnosti nebo technické normy.9. K článkům 9 a 10 a části VPokud programy smluvní strany, která poskytuje veřejné půjčky, subvence, záruky nebo pojištění na podporu obchodu nebo investic v zahraničí, nejsou spojeny s investicemi nebo souvisejícími činnostmi investorů z jiných smluvních stran činných v dané oblasti, může být účast v daných programech předmětem určitých omezení.10. K čl. 10 odst. 4Doplňková smlouva upřesní podmínky pro poskytování zacházení popsaného v čl. 10 odst. 3. Tyto podmínky budou mimo jiné zahrnovat ustanovení, která se týkají prodeje nebo jiného zcizení státního majetku (privatizace) a odstranění monopolů (demonopolizace).11. K čl. 10 odst. 4 a čl. 29 odst. 6Smluvní strany mohou zvážit jakékoli spojení mezi ustanoveními čl. 10 odst. 4 a čl. 29 odst. 6.12. K čl. 14 odst. 5Předpokládá se, že smluvní strana, která uzavře dohodu uvedenou v čl. 14 odst. 5, zajistí, aby podmínky takové dohody nebyly v rozporu se závazky této smluvní strany vyplývající ze statutu Mezinárodního měnového fondu.13. K čl. 19 odst. 1 bodu i)Každá smluvní strana rozhodne o rozsahu, v němž bude posuzování a následné sledování vlivu na životní prostředí podléhat právním požadavkům, o orgánech příslušných pro přijímání rozhodnutí v souvislosti s těmito požadavky a o vhodných postupech, které mají být používány.14. K článkům 22 a 23Pokud jde o obchod s energetickými materiály a produkty podle článku 29, upřesňuje tentýž článek ustanovení, která se týkají otázek obsažených v článcích 22 a 23.15. K článku 24Výjimky obsažené v GATT a souvisejících aktech se použijí, jak uznává článek 4, mezi konkrétními smluvními stranami, které jsou členy GATT. Pokud jde o obchod s energetickými materiály a produkty podle článku 29, upřesňuje článek 29 ustanovení, která se týkají otázek obsažených v článku 24.16. K čl. 26 odst. 2 písm. a)Ustanovení čl. 26 odst. 2 písm. a) není možné vykládat tak, jako by požadoval od některé smluvní strany, aby zavedla do svého vnitrostátního práva část III smlouvy.17. K článkům 26 a 27Odkaz na smluvní závazky v předposlední větě čl. 10 odst. 1 nezahrnuje rozhodnutí přijatá mezinárodními organizacemi, i když jsou právně závazná, ani smlouvy, které vstoupily v platnost před 1. lednem 1970.18. K čl. 29 odst. 2 písm. a)a) Pokud ustanovení GATT 1947 nebo souvisejícího aktu, na který odkazuje tento odstavec, stanoví společnou akci stran GATT, předpokládá se, že takovou akci provede Konference charty.b) Slova


text: "jak se používají ke dni 1. března 1994 a jak je vůči energetickým materiálům a produktům uplatňují strany GATT 1947 mezi sebou" nejsou zamýšlena tak, aby odkazovala na případy, v nichž se strana GATT odvolává na článek XXXV GATT, a tak přestává používat GATT vůči jiné straně GATT, ale nicméně se jednostranně použije na de facto základě na některá ustanovení GATT vůči takové jiné straně GATT.19. K článku 33Prozatímní konference charty by měla co nejdříve rozhodnout, jak nejlépe dosáhnout cíle hlavy III Evropské energetické charty, tedy sjednání protokolů v oblastech spolupráce vyjmenovaných v hlavě III charty.20. K článku 34a) Prozatímní generální tajemník by měl okamžitě navázat styk v ostatními mezinárodními institucemi a organizacemi, aby zjistil, za jakých podmínek by mohly být ochotny vzít na sebe úkoly vyplývající ze smlouvy a z charty. Prozatímní generální tajemník by mohl podat zprávu Prozatímní konferenci charty na zasedání, které je třeba podle čl. 45 odst. 4 svolat nejpozději 180 dnů po dni, kdy bude smlouva otevřena k podpisu.b) Konference charty by měla přijmout roční rozpočet před začátkem účetního období.21. K čl. 34 odst. 3 písm. m)Technické změny příloh by prozatím mohly zahrnovat například vyškrtnutí ze seznamu nesignatářů nebo signatářů, kteří oznámili svůj úmysl neratifikovat, nebo doplnění příloh N a VC. Předpokládá se, že sekretariát navrhne takové změny Konferenci charty ve vhodné době.22. K příloze TFU odst. 1a) Pokud některé strany dohody uvedené v odstavci 1 nepodepsaly smlouvu nebo k ní nepřistoupily v době vyžadované pro oznámení, mohou oznámení jejich jménem provést strany dohody, které smlouvu podepsaly nebo k ní přistoupily.b) Obecná potřeba oznamovat dohody čistě obchodní povahy se nepředpokládá, protože takové dohody nevyvolávají otázku o souladu s čl. 29 odst. 2 písm. a), i když je uzavírají veřejné subjekty. Konference charty by však měla pro účely přílohy TFU vyjasnit, jaké typy dohod uvedených v čl. 29 odst. 2 písm. b) vyžadují oznámení podle dané přílohy a jaké typy toto oznámení nevyžadují.PROHLÁŠENÍV. Zástupci prohlásili, že čl. 18 odst. 2 se nebude vykládat tak, aby umožnil obcházení používání ostatních ustanovení smlouvy.VI. Zástupci také vzali na vědomí následující prohlášení, která byla učiněna ke smlouvě:1. K čl. 1 bodu 6)Ruská federace si přeje, aby při jednání o doplňkové smlouvě uvedené v čl. 10 odst. 4 byla znovu zvážena otázka významu vnitrostátních právních předpisů týkajících se kontroly vyjádřené v doložce o výkladu k čl. 1 bodu 6).2. K článku 5 a čl. 10 odst. 11Austrálie poznamenává, že článek 5 a čl. 10 odst. 11 nemají vliv na její práva a povinnosti podle GATT, včetně práv a povinností vypracovaných během Dohody o investičních opatřeních souvisejících s obchodem uzavřené v rámci Uruguayského kola, zejména pokud jde o seznam výjimek v čl. 5 odst. 3, který považuje za neúplný.Austrálie dále poznamenává, že by nebylo přiměřené, aby rozhodčí soudy zřízené podle smlouvy vykládaly články III a XI GATT v rámci sporů mezi stranami GATT nebo mezi investorem strany GATT a jinou stranou GATT. Domnívá se, že pokud jde o použití čl. 10 odst. 11 při sporu mezi investorem a smluvní stranou GATT, je


text: jedinou otázkou, která může být řešena podle článku 26, otázka vynesení rozhodčího nálezu v případě, že porota GATT nebo rozhodčí orgán WTO nejprve stanoví, že investiční opatření související s obchodem prováděné smluvní stranou není slučitelné s jejími závazky podle GATT nebo Dohody o investičních opatřeních souvisejících s obchodem.3. K článku 7Evropská společenství a jejich členské státy, jakož i Rakousko, Norsko, Švédsko a Finsko prohlašují, že článek 7 podléhá platným zvyklostem mezinárodního práva o pravomoci nad podmořskými kabely a produktovody, nebo pokud takové zvyklosti neexistují, obecnému mezinárodnímu právu.Dále prohlašují, že účelem článku 7 není ovlivnit výklad stávajícího mezinárodního práva o pravomoci nad podmořskými kabely a produktovody a že na něj nelze takto pohlížet.4. K článku 10Kanada a Spojené státy americké potvrzují, že použijí článek 10 v souladu s těmito body:Pro účely posouzení zacházení, které je nutno přiznávat investorům jiných smluvních stran a jejich investicím, je třeba zvažovat okolnosti případ od případu. Srovnání mezi zacházením přiznaným investorům jedné smluvní strany nebo investicím investorů jedné smluvní strany a zacházením přiznaným investicím nebo investorům jiné smluvní strany je platné pouze tehdy, srovnávají-li se investice a investoři za podobných okolností. Při určování, zda je různé zacházení s investory nebo investicemi slučitelné s článkem 10, se berou v úvahu dva základní faktory.Prvním faktorem jsou cíle obecné politiky smluvních stran v různých oblastech, pokud jsou slučitelné se zásadou nediskriminace stanovenou v článku 10. Legitimní politické cíle mohou odůvodnit diferencované zacházení se zahraničními investory nebo jejich investicemi, jehož cílem je zohlednit rozdíl v důležitých okolnostech těchto investorů a investic a jejich domácích partnerů. Např. cíl zajistit integritu finančního systému země může ospravedlnit rozumná obezřetnostní opatření ohledně zahraničních investorů nebo investic, přestože taková opatření nejsou nezbytná pro dosažení stejných cílů u domácích investorů nebo investic. Uvedení zahraniční investoři nebo jejich investice by se tak nenalézaly "v podobných okolnostech" jako domácí investoři a jejich investice. Z toho důvodu by uvedená opatření, i kdyby z nich vyplývalo diferencované zacházení, nebyla v rozporu s článkem 10.Druhým faktorem je rozsah, v jakém je opatření motivováno skutečností, že daný investor nebo investice podléhají zahraničnímu vlastnictví nebo zahraniční kontrole. Opatření, které by bylo zaměřeno na investory právě proto, že jsou zahraniční, aniž by existovaly dostatečné vyvažující politické důvody související s předcházejícím odstavcem, by bylo neslučitelné se zásadami článku 10. Zahraniční investor nebo investice by se nalézaly "v podobných okolnostech" jako domácí investoři a jejich investice a dané opatření by bylo v rozporu s článkem 10.5. K článku 25Evropská společenství a jejich členské státy připomínají, že podle článku 58 Smlouvy o založení Evropského společenství:a) se se společnostmi založenými podle práva některého členského státu, jež mají své sídlo, svou ústřední správu nebo hlavní provozovnu uvnitř Společenství, pro účely práva usazování podle části 3 hlavy III kapitoly 2 Smlouvy o založení Evropského společenství zachází stejně jako s fyzickými osobami, které jsou státními příslušníky členských států; společnosti nebo podniky, které mají ve Společenství pouze sídlo, musí mít pro tento účel skutečnou a trvalou vazbu s hospodářstvím některého z členských států;b) "společnostmi a podniky" se rozumějí společnosti nebo podniky zřízené


text: podle občanského nebo obchodního práva, včetně družstev a jiných právnických osob řízených veřejným nebo soukromým právem, s výjimkou neziskových subjektů.Evropská společenství a jejich členské státy dále připomínají, že:právo Společenství umožňuje rozšířit výše uvedené zacházení na pobočky a agentury společností nebo podniků, které nejsou usazeny v některém z členských států; použití článku 25 Smlouvy o energetické chartě umožňuje pouze takové odchylky, které jsou nezbytné k zabezpečení přednostního zacházení vyplývajícího z širšího procesu hospodářské integrace vyplývající ze Smluv o založení Evropských společenství.6. K článku 40Dánsko připomíná, že Evropská energetická charta se nepoužije na Grónsko a Faerské ostrovy do té doby, dokud místní vlády Grónska a Faerských ostrovů nepodají odpovídající oznámení.V tomto ohledu Dánsko potvrzuje, že pro Grónsko a Faerské ostrovy se použije článek 40 smlouvy.7. K příloze G bodu 4a) Evropská společenství a Ruská federace prohlašují, že až do dosažení jiné dohody se jejich vzájemný obchod s jadernými materiály řídí článkem 22 Dohody o partnerství a spolupráci, zakládající partnerství mezi Evropskými společenstvími a jejich členskými státy na jedné straně a Ruskou federací na straně druhé, podepsanou na Korfu dne 24. června 1994, k ní přiloženou výměnou dopisů a souvisejícími společnými prohlášeními a že spory týkající se takového obchodu podléhají postupům uvedené dohody.b) Evropská společenství a Ukrajina prohlašují, že podle Dohody o partnerství a spolupráci podepsané v Lucemburku dne 14. června 1994 a s ní související prozatímní dohody, parafované téhož dne na stejném místě, se jejich vzájemný obchod s jadernými materiály řídí výhradně zvláštní dohodou, která bude uzavřena mezi Evropským společenstvím pro atomovou energii a Ukrajinou.Dokud tato zvláštní dohoda nevstoupí v platnost, použije se i nadále na jejich vzájemný obchod s jadernými materiály výhradně Dohoda mezi Evropským hospodářským společenstvím, Evropským společenstvím pro atomovou energii a Svazem sovětských socialistických republik o obchodu a obchodní a hospodářské spolupráci, podepsaná v Bruselu dne 18. prosince 1989.c) Evropská společenství a Kazachstán prohlašují, že podle Dohody o partnerství a spolupráci parafované v Bruselu dne 20. května 1994 se jejich vzájemný obchod s jadernými materiály řídí výhradně zvláštní dohodou, která bude uzavřena mezi Evropským společenstvím pro atomovou energii a Kazachstánem.Dokud tato zvláštní dohoda nevstoupí v platnost, použije se i nadále na jejich vzájemný obchod s jadernými materiály výhradně Dohoda mezi Evropským hospodářským společenstvím, Evropským společenstvím pro atomovou energii a Svazem sovětských socialistických republik o obchodu a obchodní a hospodářské spolupráci, podepsaná v Bruselu dne 18. prosince 1989.d) Evropská společenství a Kyrgyzstán prohlašují, že podle Dohody o partnerství a spolupráci parafované v Bruselu dne 31. května 1994 se jejich vzájemný obchod s jadernými materiály řídí výhradně zvláštní dohodou, která bude uzavřena mezi Evropským společenstvím pro atomovou energii a Kyrgyzstánem.Dokud tato zvláštní dohoda nevstoupí v platnost, použije se i nadále na jejich vzájemný obchod s jadernými materiály výhradně Dohoda mezi Evropským hospodářským společenstvím, Evropským společenstvím pro atomovou energii a Svazem sovětských socialistických republik o obchodu a obchodní a hospodářské spolupráci, podepsaná v Bruselu dne 18. prosince 1989.e) Evropská společenství a Tádžikistán prohlašují, že se jejich vzájemný obchod s jadernými materiály řídí výhradně zvláštní dohodou, která bude uzavřena mezi Evropským společenstvím pro


text: atomovou energii a Tádžikistánem.Dokud tato zvláštní dohoda nevstoupí v platnost, použije se i nadále na jejich vzájemný obchod s jadernými materiály výhradně Dohoda mezi Evropskými hospodářským společenstvím, Evropským společenstvím pro atomovou energii a Svazem sovětských socialistických republik o obchodu a obchodní a hospodářské spolupráci, podepsaná v Bruselu dne 18. prosince 1989.f) Evropská společenství a Uzbekistán prohlašují, že se jejich vzájemný obchod s jadernými materiály řídí výhradně zvláštní dohodou, která bude uzavřena mezi Evropským společenstvím pro atomovou energii a Uzbekistánem.Dokud tato zvláštní dohoda nevstoupí v platnost, použije se i nadále na jejich vzájemný obchod s jadernými materiály výhradně Dohoda mezi Evropskými hospodářským společenstvím, Evropským společenstvím pro atomovou energii a Svazem sovětských socialistických republik o obchodu a obchodní a hospodářské spolupráci, podepsaná v Bruselu dne 18. prosince 1989.PROTOKOL K ENERGETICKÉ CHARTĚ O ENERGETICKÉ ÚČINNOSTI A SOUVISEJÍCÍCH EKOLOGICKÝCH HLEDISCÍCHVII. Konference o Evropské energetické chartě přijala text Protokolu k energetické chartě o energetické účinnosti a souvisejících ekologických hlediscích, který je uveden v příloze 3.EVROPSKÁ ENERGETICKÁ CHARTAVIII. Prozatímní konference charty a Konference charty stanovené smlouvou jsou od nynějška příslušné pro přijímání rozhodnutí o žádostech o podepsání závěrečného dokumentu Haagské konference o Evropské energetické chartě a touto konferencí přijaté Evropské energetické charty.DOKUMENTACEXI. Zápisy z jednání konference o Evropské energetické chartě se ukládají na sekretariátě.Done at Lisbon on the seventeenth day of December in the year one thousand nine hundred and ninety-four.Fait à Lisbonne, le dix-sept décembre mil neuf cent quatre-vingt-quatorze.Geschehen zu Lissabon am siebzehnten Dezember neunzehnhundertvierundneunzig.Fatto a Lisbona il diciassettesimo giorno del mese di dicembre dell'anno millenovecentonovantaquattro.Совершено в Лиссабоне в семнадцатый день декабря одна тысяча девятьсот девяносто четвертого года.Hecho en Lisboa, el diecisiete de diciembre de mil novecientos noventa y cuatro.Udfærdiget i Lissabon, den syttende december nittenhundrede og fireoghalvfems.Έγινε στη Λισαβόνα, στις δέκα επτά Δεκεμβρίου του έτους χίλια ενιακόσια ενενήντα τέσσερα.Gedaan te Lissabon, de zeventiende december negentienhonderd vierennegentig.Feito em Lisboa, aos dezassete de Dezembro de mil novecentos e noventa e quatro.Për Republikën e Shqipërisë+++++ TIFF ++++++++++ TIFF ++++++++++ TIFF +++++For Australia+++++ TIFF +++++Für die Republik Österreich+++++ TIFF +++++Азербайдан ачынчан+++++ TIFF +++++Pour le royaume de BelgiqueVoor het Koninkrijk BelgiëFür das Königreich Belgien+++++ TIFF +++++Cette signature engage également la Communauté française de Belgique, la Communauté flamande, la Communauté germanophone de Belgique, la Région wallonne, la Région flamande et la région de Bruxelles-Capitale.Deze handtekening bindt eveneens de Vlaamse Gemeenschap, de Franse Gemeenschap van België, de Duitstalige Gemeenschap van België, het Waals Gewest en het Brussels Hoofdstedelijk Gewest.Diese Unterschrift bindet ebenso die Flämische Gemeinschaft, die Französische Gemeinschaft Belgiens, die Deutschsprachige Gemeinschaft Belgiens, die Flämische Region, die Wallonische Region und die Region Brüssel-Hauptstadt.Ад імя Рэспублікі Беларусь+++++ TIFF +++++За Република България+++++ TIFF +++++For CanadaPour le Canadaza Republiku Hrvatsku+++++ TIFF +++++For the Republic of Cyprus+++++ TIFF +++++Za Českou Republiku+++++ TIFF +++++For Kongeriget Danmark+++++ TIFF +++++Eesti Vabariigi nimel+++++ TIFF +++++Por las Comunidades EuropeasFor De Europæiske FællesskaberFür die Europäischen GemeinschaftenΓια τις Ευρωπαϊκές ΚοινότητεςFor the European CommunitiesPour les Communautés européennesPer le Comunità europeeVoor de Europese GemeenschappenPelas Comunidades Europeias+++++ TIFF +++++Suomen tasavallan puolesta+++++ TIFF +++++Pour la République française+++++ TIFF ++++++++++ TIFF ++++++++++ TIFF +++++Für die Bundesrepublik Deutschland+++++


text: TIFF +++++Για την Ελληνική Δημοκρατία+++++ TIFF +++++A Magyar Köztársaság nevébenFyrir hönd Lyöveldisins íslands+++++ TIFF +++++Thar cheann na hÉireannFor Ireland+++++ TIFF +++++Per la Repubblica italiana+++++ TIFF ++++++++++ TIFF ++++++++++ TIFF +++++Казахстан Республикасынын атынан+++++ TIFF +++++Киргиз Республикасы Учун+++++ TIFF +++++Latvijas Republikas varda+++++ TIFF +++++Für das Fürstentum Liechtenstein+++++ TIFF +++++Lietuvos Respublikos vardu+++++ TIFF +++++Pour le grand-duché de Luxembourg+++++ TIFF +++++For the Republic of Malta+++++ TIFF +++++Pentru Republica Moldova+++++ TIFF +++++Voor het Koninkrijk der Nederlanden+++++ TIFF +++++For Kongeriket Norge+++++ TIFF +++++Za Rzeczpospolitą Polską+++++ TIFF +++++Pela República Portuguesa+++++ TIFF +++++Pentru Rômania+++++ TIFF +++++За Российскую Федерацию+++++ TIFF +++++Za Slovenskú republiku+++++ TIFF +++++Za Republiko Slovenijo+++++ TIFF +++++Por el Reino de España+++++ TIFF +++++För Konungariket Sverige+++++ TIFF +++++Für die Schweizerische EidgenossenschaftPour la Confédération suissePer la Confederazione svizzera+++++ TIFF +++++Лз поми Тауикистои+++++ TIFF +++++Türkiye Cumhuriyeti adina+++++ TIFF +++++Туркменистан Хекуметинин адынданЗа Укpaїну+++++ TIFF +++++For the United Kingdom of Great Britain and Northern Ireland+++++ TIFF +++++For the United States of AmericaУзбекистои Республикаси Хукумати иомидан--------------------------------------------------


text:
 16.11.2017
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 L 300/34
 ROZHODNUTÍ SMÍŠENÉHO VÝBORU EHP
 č. 87/2016
 ze dne 29. dubna 2016,
 kterým se mění příloha II (Technické předpisy, normy, zkoušení a certifikace) Dohody o EHP [2017/2037]
 SMÍŠENÝ VÝBOR EHP,
 s ohledem na Dohodu o Evropském hospodářském prostoru (dále jen „Dohoda o EHP“), a zejména na článek 98 této dohody,
 vzhledem k těmto důvodům:
 (1)
 Prováděcí nařízení Komise (EU) 2015/2198 ze dne 27. listopadu 2015, kterým se v souladu s nařízením Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1107/2009 o uvádění přípravků na ochranu rostlin na trh schvaluje účinná látka reskalur a mění příloha prováděcího nařízení Komise (EU) č. 540/2011 (1), by mělo být začleněno do Dohody o EHP.
 (2)
 Příloha II Dohody o EHP by proto měla být odpovídajícím způsobem změněna,
 PŘIJAL TOTO ROZHODNUTÍ:
 Článek 1
 V příloze II Dohody o EHP se kapitola XV mění takto:
 1)
 V bodě 13a (prováděcí nařízení Komise (EU) č. 540/2011) se doplňuje nová odrážka, která zní:
 „—
 32015 R 2198: prováděcího nařízení Komise (EU) 2015/2198 ze dne 27. listopadu 2015 (Úř. věst. L 313, 28.11.2015, s. 35).“
 2)
 Za bod 13zzzzzt (prováděcí nařízení Komise (EU) 2015/2105) se vkládá nový bod, který zní:
 „13zzzzzu.
 32015 R 2198: prováděcí nařízení Komise (EU) 2015/2198 ze dne 27. listopadu 2015, kterým se v souladu s nařízením Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1107/2009 o uvádění přípravků na ochranu rostlin na trh schvaluje účinná látka reskalur a mění příloha prováděcího nařízení Komise (EU) č. 540/2011 (Úř. věst. L 313, 28.11.2015, s. 35).“
 Článek 2
 Znění prováděcího nařízení (EU) 2015/2198 v islandském a norském jazyce, která mají být zveřejněna v dodatku EHP Úředního věstníku Evropské unie, jsou platná.
 Článek 3
 Toto rozhodnutí vstupuje v platnost dnem 30. dubna 2016 za předpokladu, že jsou učiněna veškerá oznámení podle čl. 103 odst. 1 Dohody o EHP (*1).
 Článek 4
 Toto rozhodnutí bude zveřejněno v oddíle EHP a v dodatku EHP Úředního věstníku Evropské unie.
 V Bruselu dne 29. dubna 2016.
 Za Smíšený výbor EHP
 předseda
 Claude MAERTEN
 (1) Úř. věst. L 313, 28.11.2015, s. 35.
 (*1) Nebyly oznámeny žádné ústavní požadavky.