text:
dostatečné informace o jejich činnosti.
 1. OBECNÁ USTANOVENÍ
 1.1 Značka (název výrobce): ...
 1.2 Typ a obchodní název (uvést všechny varianty): ...
 1.3 Prostředky identifikace typu, pokud je vyznačen na vozidle: ...
 1.3.1 Umístění tohoto značení: ...
 1.4 Kategorie vozidla: ...
 1.5 Název a adresa výrobce: ...
 1.6 Jméno a adresa případného zástupce výrobce: ...
 2. VŠEOBECNÉ KONSTRUKČNÍ ÚDAJE O VOZIDLE
 2.1 Fotografie a/nebo výkresy představitele typu vozidla: ...
 2.2 Hnací nápravy (počet, umístění, propojení): ...
 3. HMOTNOSTI (kg) (s odkazem na výkres, je-li třeba)
 3.1 Hmotnost vozidla s karoserií v provozním stavu nebo hmotnost podvozku s kabinou, pokud výrobce nemontuje karoserii (včetně chladicí kapaliny, olejů, paliva, nářadí, rezervního kola a řidiče): ...
 3.2 Maximální technicky přípustná hmotnost naloženého vozidla stanovená výrobcem: ...
 4. POPIS HNACÍHO ÚSTROJÍ A KONSTRUKČNÍCH ČÁSTÍ HNACÍHO ÚSTROJÍ
 4.1 Motor s vnitřním spalováním
 4.1.1 Výrobce motoru: ...
 4.1.2 Kód motoru podle výrobce (vyznačený na motoru nebo jiným způsobem): ...
 4.1.2.1 Princip činnosti: zážehový/vznětový, čtyřdobý/dvoudobý (1)
 4.1.2.2 Počet, uspořádání a pořadí zapalování válců:
 4.1.2.2.1
 Vrtání: (2) ...mm
 4.1.2.2.2
 Zdvih: (2) ... mm
 4.1.2.3 Zdvihový objem motoru: (3) ... cm3
 4.1.2.4 Kompresní poměr: (4) ...
 4.1.2.5 Výkresy spalovacího prostoru a dna pístu: ...
 4.1.2.6 Volnoběžné otáčky: (4) ...
 4.1.2.7 Objem oxidu uhelnatého ve výfukovém plynu za volnoběhu: ... % (podle specifikace výrobce) (4) ...
 4.1.2.8 Maximální netto výkon: ... kW přimin–1
 4.1.3 Palivo: benzin/bezolovnatý benzin/motorová nafta/LPG/zemní plyn (1)
 4.1.3.1 Výzkumné oktanové číslo (RON): ...
 4.1.4 Dodávka paliva
 4.1.4.1 Karburátorem (karburátory): ano/ne (1)
 4.1.4.1.1 Značka (Značky): ...
 4.1.4.1.2 Typ (Typy): ...
 4.1.4.1.3 Užitý počet: ...
 4.1.4.1.4 Úpravy: (4)
 4.1.4.1.4.1
 Trysky: ...
 4.1.4.1.4.2
 Difuzéry: ...
 4.1.4.1.4.3
 Hladina v plovákové komoře: ...
 4.1.4.1.4.4
 Hmotnost plováku: ...
 4.1.4.1.4.5
 Jehla plováku: ...
 4.1.4.1.5 Systém startu za studena: ruční/samočinný (1)
 4.1.4.1.5.1 Princip činnosti: ...
 4.1.4.1.5.2 Pracovní omezení/seřízení: (1)
 (4)
 4.1.4.2 Vstřikováním paliva (pouze u vznětových motorů): ano/ne (1)
 4.1.4.2.1 Popis systému: ...
 4.1.4.2.2 Princip činnosti: přímý vstřik/komůrkový/vírová komůrka (1)
 4.1.4.2.3 Vstřikovací čerpadlo
 4.1.4.2.3.1 Značka (Značky): ...
 4.1.4.2.3.2 Typ (Typy): ...
 4.1.4.2.3.3 Maximální hodnota dodávaného paliva (1)
 (4) ... v mm3/zdvih nebo cyklus při otáčkách čerpadla (1)
 (4): ... min–1, nebo charakteristický diagram: ...
 4.1.4.2.3.4 Časování vstřiku: (4) ...
 4.1.4.2.3.5 Křivka předvstřiku: (4) ...
 4.1.4.2.3.6 Postup kalibrace: zkušební stav/motor (1) ...
 4.1.4.2.4 Regulátor
 4.1.4.2.4.1 Typ: ...
 4.1.4.2.4.2 Závěrný bod:
 4.1.4.2.4.2.1
 Bod omezení při plném zatížení: ... min–1
 4.1.4.2.4.2.2
 Závěrný bod bez zatížení: ... min–1
 4.1.4.2.4.3 Volnoběžné otáčky: ... min–1
 4.1.4.2.5 Vstřikovací tryska (trysky):
 4.1.4.2.5.1
 Značka (Značky): ...
 4.1.4.2.5.2
 Typ (Typy): ...
 4.1.4.2.5.3
 Otevírací tlak (4): ... kPa nebo charakteristický diagram: ...
 4.1.4.2.6 Systém pro studený start
 4.1.4.2.6.1 Značka (Značky): ...
 4.1.4.2.6.2 Typ (Typy): ...
 4.1.4.2.6.3 Popis: ...
 4.1.4.2.7 Pomocný startovací prostředek
 4.1.4.2.7.1 Značka (Značky): ...
 4.1.4.2.7.2 Typ (Typy): ...
 4.1.4.2.7.3 Popis: ...
 4.1.4.3 Vstřikováním paliva (pouze u zážehových motorů): ano/ne (1)
 4.1.4.3.1 Popis systému:
 4.1.4.3.2 Pracovní princip (1): sací potrubí (jednobodové/vícebodové)/přímé vstřikování/jiné (uvést jaké)
 Řídicí jednotka – typ (nebo číslo): ...
 Informace, které je třeba poskytnout v případě kontinuálního vstřikování; u jiných systémů poskytněte ekvivalentní údaje
 Regulátor paliva – typ: ...
 Čidlo průtoku vzduchu –


text:
typ: ...
 Rozdělovač paliva – typ: ...
 Regulátor tlaku – typ: ...
 Mikrospínač – typ: ...
 Šroub seřízení volnoběhu – typ: ...
 Komora škrticí klapky – typ: ...
 Čidlo teploty vody – typ: ...
 Čidlo teploty vzduchu – typ: ...
 Spínač teploty vzduchu – typ: ...
 Ochrana proti elektromagnetickému rušení ...
 Popis a/nebo výkres: ...
 4.1.4.3.3 Značka (Značky): ...
 4.1.4.3.4 Typ (Typy): ...
 4.1.4.3.5 Vstřikovače: Otevírací tlak (4): ... kPa nebo charakteristický diagram (4): ...
 4.1.4.3.6 Časování vstřiku: ...
 4.1.4.3.7 Systém startu za studena: ...
 4.1.4.3.7.1 Pracovní princip (principy): ...
 4.1.4.3.7.2 Pracovní mezní hodnoty/seřízení (1)
 (4): ...
 4.1.4.4 Podávací palivové čerpadlo
 4.1.4.4.1 Tlak: (4) ...kPa nebo charakteristický diagram: ...
 4.1.4.5 Systémem dodávky LPG: ano/ne (1)
 4.1.4.5.1 Číslo schválení typu podle předpisu č. 67 a dokumentace: ...
 4.1.4.5.2 Elektronická řídicí jednotka motoru pro dodávku LPG:
 4.1.4.5.2.1
 Značka (Značky): ...
 4.1.4.5.2.2
 Typ: ...
 4.1.4.5.2.3
 Možnosti seřizování z hlediska emisí: ...
 4.1.4.5.3 Další dokumentace:
 4.1.4.5.3.1
 Popis ochrany katalyzátoru při přepínání z benzinu na LPG a naopak: ...
 4.1.4.5.3.2
 Uspořádání systému (elektrické zapojení, podtlakové přípojky, kompenzační hadice atd.): ...
 4.1.4.5.3.3
 Výkres symbolu: ...
 4.1.4.6 Systémem dodávky NG: ano/ne (1)
 4.1.4.6.1 Číslo schválení typu podle předpisu č. 67: ...
 4.1.4.6.2 Elektronická řídicí jednotka motoru pro dodávku NG:
 4.1.4.6.2.1
 Značka (Značky): ...
 4.1.4.6.2.2
 Typ: ...
 4.1.4.6.2.3
 Možnosti seřizování z hlediska emisí: ...
 4.1.4.6.3 Další dokumentace:
 4.1.4.6.3.1
 Popis ochrany katalyzátoru při přepínání z benzinu na zemní plyn a naopak: ...
 4.1.4.6.3.2
 Situační plán fyzického rozmístění systému (elektrické spoje, vakuové přípojky, kompenzační hadice aj.): ...
 4.1.4.6.3.3
 Výkres symbolu: ...
 4.1.5 Zapalování
 4.1.5.1 Značka (Značky): ...
 4.1.5.2 Typ (Typy): ...
 4.1.5.3 Princip činnosti: ...
 4.1.5.4 Křivka předstihu zapalování (4): ...
 4.1.5.5 Statické časování zážehu (4): ... stupňů před HÚ
 4.1.5.6 Mezera kontaktů přerušovače (4): ...
 4.1.5.7 Úhel sepnutí (4): ...
 4.1.5.8 Zapalovací svíčky
 4.1.5.8.1 Značka: ...
 4.1.5.8.2 Typ: ...
 4.1.5.8.3 Nastavení mezery mezi elektrodami zapalovací svíčky: ...mm
 4.1.5.9 Zapalovací cívka
 4.1.5.9.1 Značka: ...
 4.1.5.9.2 Typ: ...
 4.1.5.10 Kondenzátor zapalování
 4.1.5.10.1 Značka: ...
 4.1.5.10.2 Typ: ...
 4.1.6 Systém chlazení: kapalinou/vzduchem (1)
 4.1.7 Systém sání:
 4.1.7.1 Přeplňování: ano/ne (1)
 4.1.7.1.1 Značka (Značky): ...
 4.1.7.1.2 Typ (Typy): ...
 4.1.7.1.3 Popis systému (maximální přeplňovací tlak: ...kPa, odpouštěcí zařízení)
 4.1.7.2 Mezichladič: ano/ne (1)
 4.1.7.3 Popis a výkres potrubí sání a jeho příslušenství (sběrná komora, ohřev, přídavné vstupy sání atd.): ...
 4.1.7.3.1 Popis sacího potrubí (výkresy a/nebo fotografie): ...
 4.1.7.3.2 Čistič sání, výkresy: ..., nebo
 4.1.7.3.2.1 Značka (Značky): ...
 4.1.7.3.2.2 Typ (Typy): ...
 4.1.7.3.3 Tlumič sání, výkresy: ..., nebo
 4.1.7.3.3.1 Značka (Značky): ...
 4.1.7.3.3.2 Typ (Typy): ...
 4.1.8 Výfukový systém
 4.1.8.1 Popis a výkresy výfukového systému: ...
 4.1.9 Seřízení ventilů nebo rovnocenné údaje:
 4.1.9.1
 Maximální zdvih ventilů, úhly otvírání a zavírání nebo podrobnosti o nastavení alternativních systémů rozvodu vzhledem k úvratím: ...
 4.1.9.2
 Referenční a/nebo seřizovací rozpětí: (1) ...
 4.1.10 Použité mazivo:
 4.1.10.1
 Značka: ...
 4.1.10.2
 Typ: ...
 4.1.11 Opatření proti znečišťování ovzduší:
 4.1.11.1 Zařízení pro recyklaci plynů z klikové skříně (popis a výkresy): ...
 4.1.11.2 Přídavná zařízení k omezení znečišťování (pokud existují a nejsou pokryta jinými položkami):
 4.1.11.2.1 Katalyzátor: ano/ne (1)
 4.1.11.2.1.1 Počet katalyzátorů

type: contracts

jurisdiction: EU


text:
a jejich částí: ...
 4.1.11.2.1.2 Rozměry a tvar katalyzátoru (katalyzátorů) (objem, ...): ...
 4.1.11.2.1.3 Druh katalytické činnosti: ...
 4.1.11.2.1.4 Celková náplň drahých kovů: ...
 4.1.11.2.1.5 Poměrná koncentrace: ...
 4.1.11.2.1.6 Nosič (struktura a materiál): ...
 4.1.11.2.1.7 Hustota komůrek: ...
 4.1.11.2.1.8 Druh pouzdra katalyzátoru (katalyzátorů): ...
 4.1.11.2.1.9 Umístění katalyzátoru (katalyzátorů) (místo a vztažné vzdálenosti ve výfukovém systému): ...
 4.1.11.2.1.10 Systémy/metody regenerace systémů následného zpracování výfukových plynů, popis: ...
 4.1.11.2.1.10.1
 Počet zkušebních cyklů typu I, nebo odpovídajících cyklů na motorovém dynamometru za podmínek odpovídajících zkoušce typu I mezi dvěma cykly, ve kterých dochází k regeneraci (vzdálenost „D“ na obr. 10/1 v příloze 10): ...
 4.1.11.2.1.10.2
 Popis metody použité ke stanovení počtu cyklů mezi dvěma cykly, během kterých dochází k regeneraci: ...
 4.1.11.2.1.10.3
 Parametry k určení míry zatížení požadované k tomu, aby došlo k regeneraci (např. teplota, tlak atd.): ...
 4.1.11.2.1.10.4
 Popis metody použité k zatížení systému při zkušebním postupu popsaném v bodě 3.1 přílohy 10: ...
 4.1.11.2.1.11 Kyslíková sonda: druh
 4.1.11.2.1.11.1 Umístění kyslíkové sondy: ...
 4.1.11.2.1.11.2 Řídicí rozsah kyslíkové sondy: ...
 4.1.11.2.2 Přípusť vzduchu: ano/ne (1)
 4.1.11.2.2.1 Typ (pulzující vzduch, vzduchové čerpadlo, ...): ...
 4.1.11.2.3 Recirkulace výfukových plynů (EGR): ano/ne (1)
 4.1.11.2.3.1 Technické údaje (průtok, ...): ...
 4.1.11.2.4 Systém k omezení emisí způsobených vypařováním.
 Úplný podrobný popis zařízení a stav jejich seřízení: ...
 Výkres systému pro regulaci vypařování: ...
 Výkres nádoby s aktivním uhlím: ...
 Výkres palivové nádrže s údaji o objemu a materiálu: ...
 4.1.11.2.5 Filtr částic: ano/ne (1)
 4.1.11.2.5.1 Rozměry a tvar zachycovače částic (objem): ...
 4.1.11.2.5.2 Druh a konstrukce zachycovače částic: ...
 4.1.11.2.5.3 Umístění zachycovače částic (vztažné vzdálenosti ve výfukovém systému): ...
 4.1.11.2.5.4 Systém/metoda regenerace. Popis a výkres: ...
 4.1.11.2.5.4.1 Počet zkušebních cyklů typu I nebo odpovídajících cyklů na motorovém dynamometru za podmínek odpovídajících zkoušce typu I mezi dvěma cykly, ve kterých dochází k regeneraci (vzdálenost „D“ na obr. 10/1 v příloze 10): ...
 4.1.11.2.5.4.2 Popis metody použité ke stanovení počtu cyklů mezi dvěma cykly, během kterých dochází k regeneraci: ...
 4.1.11.2.5.4.3 Parametry pro stanovení úrovně zatížení potřebné k vyvolání regenerace (např. teplota, tlak atd.): ...
 4.1.11.2.5.4.4 Popis metody použité k zatížení systému při zkušebním postupu popsaném v bodě 3.1 přílohy 10: ...
 4.1.11.2.6 Ostatní systémy (popis a princip činnosti): ...
 4.2 Řídicí jednotka hnacího ústrojí
 4.2.1 Značka: ...
 4.2.2 Typ: ...
 4.2.3 Identifikační číslo: ...
 4.3 Převody
 4.3.1 Spojka (typ): ...
 4.3.1.1 Maximální změna točivého momentu: ...
 4.3.2 Převodovka: ...
 4.3.2.1 Typ: ...
 4.3.2.2 Umístění vzhledem k motoru: ...
 4.3.2.3 Způsob ovládání: ...
 4.3.3 Převodové poměry
 Převodové poměry v převodovce
 Převodové poměry koncového převodu
 Celkové převodové poměry
 Max. pro CVT (5)
 1
 2
 3
 4, 5, další
 Min. pro CVT (5)
 Zpětný chod
 5. ZAVĚŠENÍ
 5.1 Pneumatiky a kola
 5.1.1 Kombinace pneumatika/kolo (pro pneumatiky se uvede označení velikosti, minimální index nosnosti, symbol minimální kategorie rychlosti; pro kola se uvede rozměr (rozměry) ráfku a zálisu (zálisů)):
 5.1.1.1 Nápravy
 5.1.1.1.1 Náprava 1: ...
 5.1.1.1.2 Náprava 2: ...
 5.1.1.1.3 Náprava 3: ...
 5.1.1.1.4 Náprava 4: atd. ...
 5.1.2 Horní a dolní mezní hodnota poloměru valení:
 5.1.2.1 Nápravy
 5.1.2.1.1 Náprava 1: ...
 5.1.2.1.2


text:
Náprava 2: ...
 5.1.2.1.3 Náprava 3: ...
 5.1.2.1.4 Náprava 4: atd. ...
 5.1.3 Tlak v pneumatice/pneumatikách dle doporučení výrobce: ...kPa
 6. KAROSERIE
 6.1 Sedadla: ...
 6.1.1 Počet sedadel: ...
 (1) Nehodící se škrtněte.
 (2) Tato hodnota musí být zaokrouhlena na nejbližší desetinu milimetru.
 (3) Tato hodnota se musí vyčíslit pro π = 3,1416 a zaokrouhlit na nejbližší cm3.
 (4) Upřesněte dovolenou odchylku.
 (5) CVT – Plynule měnitelný převod
 PŘÍLOHA 2
 ZÁKLADNÍ VLASTNOSTI VOZIDEL POHÁNĚNÝCH VÝHRADNĚ ELEKTRICKÝM HNACÍM ÚSTROJÍM A INFORMACE TÝKAJÍCÍ SE PROVÁDĚNÍ ZKOUŠEK
 (1)
 Následující informace, pokud přicházejí v úvahu, se předkládají ve trojím vyhotovení s připojeným shrnutím.
 Pokud se předkládají výkresy, musí být ve vhodném měřítku a dostatečně podrobné. Předkládají se ve formátu A4 nebo složené na tento formát. Pokud určité funkce řídí mikroprocesory, předloží se rovněž dostatečné informace o jejich činnosti.
 1. OBECNÁ USTANOVENÍ
 1.1 Značka (název výrobce): ...
 1.2 Typ a obchodní název (uvést všechny varianty): ...
 1.3 Prostředky identifikace typu, pokud je vyznačen na vozidle: ...
 1.3.1 Umístění tohoto značení: ...
 1.4 Kategorie vozidla: ...
 1.5 Název a adresa výrobce: ...
 1.6 Jméno a adresa případného zástupce výrobce: ...
 2. VŠEOBECNÉ KONSTRUKČNÍ ÚDAJE O VOZIDLU
 2.1 Fotografie a/nebo výkresy představitele typu vozidla: ...
 2.2 Hnací nápravy (počet, umístění, propojení): ...
 3. HMOTNOSTI (kg) (s odkazem na výkres, je-li třeba)
 3.1 Hmotnost vozidla s karoserií v provozním stavu nebo hmotnost podvozku s kabinou, pokud výrobce nemontuje karoserii (včetně chladicí kapaliny, olejů, paliva, nářadí, rezervního kola a řidiče): ...
 3.2 Maximální technicky přípustná hmotnost naloženého vozidla stanovená výrobcem: ...
 4. POPIS HNACÍHO ÚSTROJÍ A KONSTRUČNÍCH ČÁSTÍ HNACÍHO ÚSTROJÍ
 4.1 Základní popis elektrického hnacího ústrojí
 4.1.1 Značka: ...
 4.1.2 Typ: ...
 4.1.3 Použití (2): jeden motor/více motorů (počet): ...
 4.1.4 Uspořádání převodů: paralelní/transaxiální/jiné (upřesněte): ...
 4.1.5 Zkušební napětí: ... V
 4.1.6 Jmenovité otáčky motoru: ... min–1
 4.1.7 Maximální otáčky motoru: ... min–1
 nebo standardně:
 maximální počet otáček na výstupní hřídeli reduktoru/rychlostní stupeň v převodovce (uveďte zařazený rychlostní stupeň): ... min–1
 4.1.8 Otáčky při maximálním výkonu (3): ... min–1
 4.1.9 Maximální výkon: ... kW
 4.1.10 Maximální třicetiminutový výkon: ... kW
 4.1.11 Flexibilní interval (kde P ≥ 90 % max. výkonu):
 otáčky na začátku rozsahu: ... min–1
 otáčky na konci rozsahu: ... min–1
 4.2 Trakční baterie
 4.2.1 Obchodní název a značka baterie: ...
 4.2.2 Druh elektrochemického článku: ...
 4.2.3 Jmenovité napětí: ...V
 4.2.4 Maximální třicetiminutový výkon baterie (vybíjení při konstantním výkonu): ... kW
 4.2.5 Výkonnost baterie při dvouhodinovém vybíjení (konstantním výkonem nebo konstantním proudem) (2):
 4.2.5.1
 Energie baterie: ...kWh
 4.2.5.2
 Kapacita baterie: ... Ah za 2 h
 4.2.5.3
 Hodnota napětí na konci vybíjení: ... V
 4.2.6 Indikace konce vybíjení, které vede k povinnému zastavení vozidla (4): ...
 4.2.7 Hmotnost baterie: ... kg
 4.3 Elektromotor
 4.3.1 Princip činnosti:
 4.3.1.1
 Stejnosměrný/střídavý proud (2)/počet fází: ...
 4.3.1.2
 s cizím buzením/sériový/kompaundní (2)
 4.3.1.3
 synchronní/asynchronní (2)
 4.3.1.4
 Rotor s vinutím/s permanentními magnety/plášťový (2)
 4.3.1.5
 Počet pólů motoru: ...
 4.3.2 Setrvačná hmotnost: ...
 4.4 Regulátor výkonu
 4.4.1 Značka ...
 4.4.2 Typ ...
 4.4.3 Princip řízení: vektorový/otevřený regulační obvod/uzavřený regulační obvod/jiný (specifikujte) (2): ...
 4.4.4 Maximální efektivní


text:
hodnota proudu dodávaného do motoru (3): ... A při ... sec.
 4.4.5 Užitý rozsah napětí: ... V ... až ... V
 4.5 Systém chlazení
 motor
 :
 kapalinou/vzduchem (2)
 řídicí zařízení
 :
 kapalinou/vzduchem (2)
 4.5.1 Charakteristiky kapalinového chladicího zařízení:
 4.5.1.1
 Druh kapaliny ... oběhová čerpadla: ano/ne (2)
 4.5.1.2
 Vlastnosti nebo značka (značky) a typ (typy) čerpadla: ...
 4.5.1.3
 Termostat: nastavení: ...
 4.5.1.4
 Chladič: výkres (výkresy) nebo značka (značky) a typ (typy): ...
 4.5.1.5
 Bezpečnostní ventil: nastavený tlak: ...
 4.5.1.6
 Ventilátor: charakteristika nebo značka (značky) a typ (typy): ...
 4.5.1.7
 Potrubí ventilátoru: ...
 4.5.2 Charakteristiky vzduchového chladicího zařízení
 4.5.2.1 Ventilátor: charakteristika nebo značka (značky) a typ (typy): ...
 4.5.2.2 Standardní vedení vzduchu: ...
 4.5.2.3 Systém regulace teploty: ano/ne (2)
 4.5.2.4 Stručný popis: ...
 4.5.2.5 Vzduchový filtr: ... značka (značky): ... typ (typy): ...
 4.5.3
 Teploty přípustné podle výrobce
 Maximální teplota
 4.5.3.1
 Výstup z motoru:
 ... °C
 4.5.3.2
 Vstup do regulátoru:
 ... °C
 4.5.3.3
 V referenčním bodu/bodech motoru:
 ... °C
 4.5.3.4
 V referenčním bodu/bodech regulátoru:
 ... °C
 4.6 Druh izolace: ...
 4.7 Mezinárodní kód ochrany (IP kód): ...
 Princip mazacího systému (2)
 :
 Ložiska
 :
 třecí/kuličková
 Mazivo
 :
 tuk/olej
 Razítko
 :
 ano/ne
 Oběh
 :
 ano/ne
 4.9 Popis převodů
 4.9.1 Hnací kola: přední/zadní/4 × 4 (2)
 4.9.2 Druh převodovky: ruční/samočinný (2)
 4.9.3 Počet rychlostních stupňů: ...
 Rychlostní stupeň
 Otáčky kol
 Převodový poměr
 Otáčky motoru
 1
 2
 3
 4
 5
 Zpětný chod
 minima pro CVT (plynule měnitelný převod): ...
 maxima pro CVT: ...
 4.9.4 Doporučení pro řazení rychlostních stupňů
 1 → 2: ...
 2 → 1: ...
 2 → 3: ...
 3 → 2: ...
 3 → 4: ...
 4 → 3: ...
 4 → 5: ...
 5 → 4: ...
 Zařazení rychloběhu: ...
 Vyřazení rychloběhu: ...
 5. NABÍJEČ
 5.1 Nabíječ: palubní/externí (2)
 U externího nabíječe uveďte popis: (obchodní značka, typ): ...
 5.2 Popis běžného profilu nabíjení: ...
 5.3 Specifikace sítě:
 5.3.1
 Druh sítě: jednofázová/třífázová (2)
 5.3.2
 Napětí: ...
 5.4 Klidová doba doporučená mezi koncem vybíjení a začátkem nabíjení: ...
 5.5 Teoretické trvání úplného nabití: ...
 6. ZAVĚŠENÍ
 6.1 Pneumatiky a kola
 6.1.1 Kombinace pneumatika/kolo (pro pneumatiky se uvede označení velikosti, minimální index nosnosti, symbol minimální kategorie rychlosti; pro kola se uvede rozměr (rozměry) ráfku a zálisu (zálisů)):
 6.1.1.1
 Nápravy
 6.1.1.1.1
 Náprava 1: ...
 6.1.1.1.2
 Náprava 2: ...
 6.1.1.1.3
 Náprava 3: ...
 6.1.1.1.4
 Náprava 4: atd. ...
 6.1.2 Horní a dolní mezní hodnota poloměru valení:
 6.1.2.1
 Nápravy
 6.1.2.1.1
 Náprava 1: ...
 6.1.2.1.2
 Náprava 2: ...
 6.1.2.1.3
 Náprava 3: ...
 6.1.2.1.4
 Náprava 4: atd. ...
 6.1.3 Tlak v pneumatice (pneumatikách) dle doporučení výrobce: ... kPa
 7. KAROSERIE
 7.1 Sedadla: ...
 7.1.1 Počet sedadel: ...
 8. SETRVAČNÁ HMOTNOST
 8.1 Ekvivalentní setrvačná hmotnost úplné přední nápravy: ...
 8.2 Ekvivalentní setrvačná hmotnost úplné zadní nápravy: ...
 (1) U nekonvenčních motorů nebo systémů dodá výrobce údaje ekvivalentní údajům zde požadovaným.
 (2) Nehodící se škrtněte.
 (3) Specifikujte tolerance.
 (4) Připadá-li v úvahu.
 PŘÍLOHA 3
 ZÁKLADNÍ VLASTNOSTI VOZIDEL POHÁNĚNÝCH HYBRIDNÍM ELEKTRICKÝM HNACÍM ÚSTROJÍM A INFORMACE TÝKAJÍCÍ SE PROVÁDĚNÍ ZKOUŠEK
 Následující informace, pokud přicházejí v úvahu, se předkládají ve trojím vyhotovení s připojeným


text:
shrnutím.
 Pokud se předkládají výkresy, musí být ve vhodném měřítku a být dostatečně podrobné. Předkládají se ve formátu A4 nebo složené na tento formát. Pokud určité funkce řídí mikroprocesory, předloží se rovněž dostatečné informace o jejich činnosti.
 1. OBECNÁ USTANOVENÍ
 1.1 Značka (název výrobce): ...
 1.2 Typ a obchodní název (uvést všechny varianty): ...
 1.3 Prostředky identifikace typu, pokud je vyznačen na vozidle: ...
 1.3.1 Umístění tohoto značení: ...
 1.4 Kategorie vozidla: ...
 1.5 Název a adresa výrobce: ...
 1.6 Jméno a adresa případného zástupce výrobce: ...
 2. VŠEOBECNÉ KONSTRUKČNÍ ÚDAJE O VOZIDLU
 2.1 Fotografie a/nebo výkresy představitele typu vozidla: ...
 2.2 Hnací nápravy (počet, umístění, propojení): ...
 3. HMOTNOSTI (kg) (s odkazem na výkres, je-li třeba)
 3.1 Hmotnost vozidla s karoserií v provozním stavu nebo hmotnost podvozku s kabinou, pokud výrobce nemontuje karoserii (včetně chladicí kapaliny, olejů, paliva, nářadí, rezervního kola a řidiče): ...
 3.2 Maximální technicky přípustná hmotnost naloženého vozidla stanovená výrobcem: ...
 4. POPIS HNACÍHO ÚSTROJÍ A KONSTRUKČNÍCH ČÁSTÍ HNACÍHO ÚSTROJÍ
 4.1 Popis hybridního elektrického vozidla
 4.1.1 Kategorie hybridního elektrického vozidla: s nabíjením z externího zdroje/bez nabíjení z externího zdroje (1)
 4.1.2 Přepínač pracovního režimu : ano/ne (1)
 4.1.2.1 Volitelné režimy:
 4.1.2.1.1
 :
 Výhradně elektrický
 :
 ano/ne (1)
 4.1.2.1.2
 :
 Výhradně se spotřebou paliva
 :
 ano/ne (1)
 4.1.2.1.3
 :
 Hybridní režimy
 :
 ano/ne (1) (pokud ano, krátký popis)
 4.1.3 Všeobecný popis hybridního elektrického hnacího ústrojí
 4.1.3.1 Výkres uspořádání systému hybridního hnacího ústrojí (spalovací motor/elektromotor/kombinace převodů (1)): ...
 4.1.3.2 Popis všeobecného pracovního principu hybridního hnacího ústrojí: ...
 4.1.4 Akční dosah vozidla na elektřinu (podle přílohy 9): ...km
 4.1.5 Doporučení výrobce pro stabilizaci: ...
 4.2 Motor s vnitřním spalováním
 4.2.1 Výrobce motoru: ...
 4.2.2 Kód motoru podle výrobce (vyznačený na motoru nebo jiným způsobem): ...
 4.2.2.1 Princip činnosti: zážehový/vznětový, čtyřdobý/dvoudobý (1)
 4.2.2.2 Počet, uspořádání a pořadí zapalování válců: ...
 4.2.2.2.1 Vrtání (2) ...mm
 4.2.2.2.2 Zdvih (2) ... mm
 4.2.2.3 Zdvihový objem motoru: (3) ... cm3
 4.2.2.4 Kompresní poměr: (4)...
 4.2.2.5 Výkresy spalovacího prostoru a dna pístu: ...
 4.2.2.6 Volnoběžné otáčky (4): ...
 4.2.2.7 Objem oxidu uhelnatého ve výfukovém plynu za volnoběhu: ... % (podle specifikace výrobce) (4)
 4.2.2.8 Maximální netto výkon: ... kW při ... min–1
 4.2.3 Palivo: benzin/bezolovnatý benzin/motorová nafta/LPG/zemní plyn (1)
 4.2.3.1 Výzkumné oktanové číslo (RON): ...
 4.2.4 Dodávka paliva
 4.2.4.1 Karburátorem (karburátory): ano/ne (1)
 4.2.4.1.1 Značka (Značky): ...
 4.2.4.1.2 Typ (Typy): ...
 4.2.4.1.3 Užitý počet: ...
 4.2.4.1.4 Úpravy (4)
 4.2.4.1.4.1 Trysky: ...
 4.2.4.1.4.2 Difuzéry: ...
 4.2.4.1.4.3 Hladina v plovákové komoře: ...
 4.2.4.1.4.4 Hmotnost plováku: ...
 4.2.4.1.4.5 Jehla plováku: ...
 4.2.4.1.5 Systém startu za studena: ruční/samočinný (1)
 4.2.4.1.5.1 Princip činnosti: ...
 4.2.4.1.5.2 Pracovní omezení/seřízení (1)
 (4): ...
 4.2.4.2 Vstřikováním paliva (pouze u vznětových motorů): ano/ne (1)
 4.2.4.2.1 Popis systému: ...
 4.2.4.2.2 Princip činnosti: přímý vstřik/komůrkový/vírová komůrka (1)
 4.2.4.2.3 Vstřikovací čerpadlo
 4.2.4.2.3.1 Značka (Značky): ...
 4.2.4.2.3.2 Typ (Typy): ...
 4.2.4.2.3.3 Maximální dodávka paliva (1)
 (4): ...: ... mm3/zdvih nebo cyklus při otáčkách čerpadla (1)
 (4): ... min–1 nebo charakteristický diagram: ...
 4.2.4.2.3.4 Časování vstřiku: (4): ...
 4.2.4.2.3.5 Křivka předvstřiku (4): ...
 4.2.4.2.3.6 Postup kalibrace: zkušební stav/motor (1)
 4.2.4.2.4


text:
Regulátor
 4.2.4.2.4.1 Typ: ...
 4.2.4.2.4.2 Závěrný bod: ...
 4.2.4.2.4.2.1 Bod omezení při plném zatížení: ... min–1
 4.2.4.2.4.2.2 Závěrný bod bez zatížení: ... min–1
 4.2.4.2.4.3 Volnoběžné otáčky: ... min–1
 4.2.4.2.5 Vstřikovací tryska (trysky):
 4.2.4.2.5.1 Značka (Značky): ...
 4.2.4.2.5.2 Typ (Typy): ...
 4.2.4.2.5.3 Otevírací tlak (4): ... kPa nebo charakteristický diagram: ...
 4.2.4.2.6 Systém pro studený start
 4.2.4.2.6.1 Značka (Značky): ...
 4.2.4.2.6.2 Typ (Typy): ...
 4.2.4.2.6.3 Popis: ...
 4.2.4.2.7 Pomocný startovací prostředek
 4.2.4.2.7.1 Značka (Značky): ...
 4.2.4.2.7.2 Typ (Typy): ...
 4.2.4.2.7.3 Popis: ...
 4.2.4.3 Vstřikováním paliva (pouze u zážehových motorů): ano/ne (1)
 4.2.4.3.1 Popis systému: ...
 4.2.4.3.2 Pracovní princip (1): sací potrubí (jednobodové/vícebodové)/přímé vstřikování/jiné (uvést jaké)
 Řídicí jednotka – typ (nebo číslo): ...
 Informace, které je třeba poskytnout v případě
 Regulátor paliva – typ: ...
 Čidlo průtoku vzduchu – typ: ...
 Rozdělovač paliva – typ: ...
 Regulátor tlaku – typ: ...
 Mikrospínač – typ: ...
 Šroub seřízení volnoběhu – typ: ...
 Komora škrticí klapky – typ: ...
 Čidlo teploty vody – typ: ...
 Čidlo teploty vzduchu – typ: ...
 Spínač teploty vzduchu – typ: ...
 Ochrana proti elektromagnetickému rušení ...
 Popis a/nebo výkres: ...
 4.2.4.3.3 Značka (Značky): ...
 4.2.4.3.4 Typ (Typy): ...
 4.2.4.3.5 Vstřikovače: Otevírací tlak (4): ... kPa or characteristic diagram (4): ...
 4.2.4.3.6 Časování vstřiku: ...
 4.2.4.3.7 Systém startu za studena: ...
 4.2.4.3.7.1 Pracovní princip (principy): ...
 4.2.4.3.7.2 Pracovní mezní hodnoty/seřízení (1)
 (4): ...
 4.2.4.4 Podávací palivové čerpadlo:
 4.2.4.4.1 Tlak (4): ... kPa nebo charakteristický diagram: ...
 4.2.5 Zapalování
 4.2.5.1 Značka (Značky): ...
 4.2.5.2 Typ (Typy): ...
 4.2.5.3 Princip činnosti: ...
 4.2.5.4 Křivka předstihu zapalování (4): ...
 4.2.5.5 Statické časování zážehu (4) ... stupňů před HÚ
 4.2.5.6 Mezera kontaktů přerušovače (4): ...
 4.2.5.7 Úhel sepnutí (4): ...
 4.2.5.8 Zapalovací svíčky
 4.2.5.8.1 Značka: ...
 4.2.5.8.2 Typ: ...
 4.2.5.8.3 Nastavení mezery mezi elektrodami zapalovací svíčky: ... mm
 4.2.5.9 Zapalovací cívka
 4.2.5.9.1 Značka: ...
 4.2.5.9.2 Typ: ...
 4.2.5.10 Kondenzátor zapalování
 4.2.5.10.1 Značka: ...
 4.2.5.10.2 Typ: ...
 4.2.6 Systém chlazení: kapalinou/vzduchem (1)
 4.2.7 Systém sání:
 4.2.7.1 Přeplňování: ano/ne (1)
 4.2.7.1.1 Značka (Značky): ...
 4.2.7.1.2 Typ (Typy): ...
 4.2.7.1.3 Popis systému (maximální přeplňovací tlak: ... kPa, regulace plnicího tlaku)
 4.2.7.2 Mezichladič: ano/ne (1)
 4.2.7.3 Popis a výkres potrubí sání a jeho příslušenství (sběrná komora, ohřev, přídavné vstupy sání atd.): ...
 4.2.7.3.1 Popis sacího potrubí (výkresy a/nebo fotografie): ...
 4.2.7.3.2 Čistič sání, výkresy: ...nebo
 4.2.7.3.2.1 Značka (Značky): ...
 4.2.7.3.2.2 Typ (Typy): ...
 4.2.7.3.3 Tlumič sání, výkresy: ...nebo
 4.2.7.3.3.1 Značka (Značky): ...
 4.2.7.3.3.2 Typ (Typy): ...
 4.2.8 Výfukový systém
 4.2.8.1 Popis a výkresy výfukového systému: ...
 4.2.9 Seřízení ventilů nebo rovnocenné údaje:
 4.2.9.1 Maximální zdvih ventilů, úhly otvírání a zavírání nebo podrobnosti o nastavení alternativních systémů rozvodu vzhledem k úvratím: ...
 4.2.9.2 Referenční nebo seřizovací rozpětí (1): ...
 4.2.10 Použité mazivo:
 4.2.10.1 Značka: ...
 4.2.10.2 Typ: ...
 4.2.11 Opatření proti znečišťování ovzduší:
 4.2.11.1 Zařízení pro recyklaci plynů z klikové skříně (popis a výkresy): ...
 4.2.11.2 Přídavná zařízení k omezení znečišťování (pokud existují a nejsou pokryta jinými položkami): ...
 4.2.11.2.1 Katalyzátor: ano/ne (1)
 4.2.11.2.1.1 Počet katalyzátorů a jejich částí: ...
 4.2.11.2.1.2 Rozměry a tvar katalyzátoru (katalyzátorů) (objem, ...):


text:
...
 4.2.11.2.1.3 Druh katalytické činnosti: ...
 4.2.11.2.1.4 Celková náplň drahých kovů: ...
 4.2.11.2.1.5 Poměrná koncentrace: ...
 4.2.11.2.1.6 Nosič (struktura a materiál): ...
 4.2.11.2.1.7 Hustota komůrek: ...
 4.2.11.2.1.8 Druh pouzdra katalyzátoru (katalyzátorů): ...
 4.2.11.2.1.9 Umístění katalyzátoru (katalyzátorů) (místo a vztažné vzdálenosti ve výfukovém systému): ...
 4.2.11.2.1.10 Kyslíková sonda: druh...
 4.2.11.2.1.10.1 Umístění kyslíkové sondy: ...
 4.2.11.2.1.10.2 Řídicí rozsah kyslíkové sondy: ...
 4.2.11.2.2 Přípusť vzduchu: ano/ne (1)
 4.2.11.2.2.1 Typ (pulzující vzduch, vzduchové čerpadlo, ...): ...
 4.2.11.2.3 Recirkulace výfukových plynů (EGR): ano/ne (1)
 4.2.11.2.3.1 Technické údaje (průtok, ...): ...
 4.2.11.2.4 Systém k omezení emisí způsobených vypařováním.
 Úplný podrobný popis zařízení a stav jejich seřízení: ...
 Výkres systému pro regulaci vypařování: ...
 Výkres nádoby s aktivním uhlím: ...
 Výkres palivové nádrže s údaji o objemu a materiálu: ...
 4.2.11.2.5 Filtr částic: ano/ne (1)
 4.2.11.2.5.1 Rozměry a tvar zachycovače částic (objem): ...
 4.2.11.2.5.2 Druh a konstrukce zachycovače částic: ...
 4.2.11.2.5.3 Umístění zachycovače částic (vztažné vzdálenosti ve výfukovém systému): ...
 4.2.11.2.6 Ostatní systémy (popis a princip činnosti): ...
 4.3 Trakční baterie/zásobníky energie
 4.3.1 Popis zásobníků energie: (baterie, kondenzátor, setrvačník/generátor...)
 4.3.1.1 Značka: ...
 4.3.1.2 Typ: ...
 4.3.1.3 Identifikační číslo: ...
 4.3.1.4 Druh elektrochemického článku: ...
 4.3.1.5 Energie: ... (u baterie: napětí a kapacita v Ah za 2 h, u kondenzátoru: J, ...)
 4.3.1.6 Nabíječ: palubní/externí/bez nabíječe (1)
 4.4 Elektrické stroje (každý typ elektrického stroje se popíše samostatně)
 4.4.1 Značka: ...
 4.4.2 Typ: ...
 4.4.3 Primární využití jako: trakční motor/generátor (1)
 4.4.3.1 Při využití jako trakční motor: jednotlivý motor/více motorů (1) (počet): ...
 4.4.4 Maximální výkon: ...kW
 4.4.5 Princip činnosti:
 4.4.5.1
 Stejnosměrný proud/střídavý proud/počet fází (1): ...
 4.4.5.2
 s cizím buzením/sériový/kompaundní (1)
 4.4.5.3
 synchronní/asynchronní (1)
 4.5 Řídicí jednotka hnacího ústrojí
 4.5.1 Značka: ...
 4.5.2 Typ: ...
 4.5.3 Identifikační číslo: ...
 4.6 Regulátor výkonu
 4.6.1 Značka: ...
 4.6.2 Typ: ...
 4.6.3 Identifikační číslo: ...
 4.7 Převody
 4.7.1 Spojka (typ): ...
 4.7.1.1 Maximální změna točivého momentu: ...
 4.7.2 Převodovka:
 4.7.2.1 Typ: ...
 4.7.2.2 Umístění vzhledem k motoru: ...
 4.7.2.3 Způsob ovládání: ...
 4.7.3 Převodové poměry
 Převodové poměry v převodovce
 Převodové poměry koncového převodu
 Celkové převodové poměry
 Max. pro CVT (5)
 1
 2
 3
 4, 5, další
 Min. pro CVT (5)
 Zpětný chod
 5. ZAVĚŠENÍ
 5.1 Pneumatiky a kola
 5.1.1 Kombinace pneumatika/kolo (pro pneumatiky se uvede označení velikosti, minimální index nosnosti, symbol minimální kategorie rychlosti; pro kola se uvede rozměr (rozměry) ráfku a zálisu (zálisů)):
 5.1.1.1 Nápravy
 5.1.1.1.1 Náprava 1: ...
 5.1.1.1.2 Náprava 2: ...
 5.1.1.1.3 Náprava 3: ...
 5.1.1.1.4 Náprava 4: atd....
 5.1.2 Horní a dolní mezní hodnota poloměru valení:
 5.1.2.1 Nápravy
 5.1.2.1.1 Náprava 1: ...
 5.1.2.1.2 Náprava 2: ...
 5.1.2.1.3 Náprava 3: ...
 5.1.2.1.4 Náprava 4: atd. ...
 5.1.3 Tlak v pneumatice (pneumatikách) dle doporučení výrobce: ...kPa
 6. KAROSERIE
 6.1 Sedadla:
 6.1.1 Počet sedadel:
 7. SETRVAČNÁ HMOTNOST
 7.1 Ekvivalentní setrvačná hmotnost úplné přední nápravy: ...
 7.2 Ekvivalentní setrvačná hmotnost úplné zadní nápravy: ...
 (1) Nehodící se škrtněte.
 (2) Tato hodnota musí být zaokrouhlena na nejbližší desetinu milimetru.
 (3) Tato hodnota se musí vyčíslit pro π = 3,1416 a zaokrouhlit na nejbližší cm3.
 (4) Upřesněte dovolenou odchylku.
 (5) CVT – Plynule


text:
měnitelný převod
 PŘÍLOHA 4
 SDĚLENÍ
 (1)
 (Maximální formát: A4 (210 × 297 mm))
 (1) U vozidel, která jsou schválena v rámci rodiny vozidel podle bodu 7.6, musí být tato zpráva předložena pro každé jednotlivé vozidlo z rodiny vozidel.
 PŘÍLOHA 5
 USPOŘÁDÁNÍ ZNAČEK SCHVÁLENÍ TYPU
 VZOR A
 (viz bod 4.4 tohoto předpisu)
 Výše uvedená značka schválení typu umístěná na vozidle udává, že tento typ vozidla byl schválen v Nizozemsku (E4) z hlediska měření emisí CO2 a spotřeby paliva nebo měření spotřeby elektrické energie a akčního dosahu na elektřinu podle předpisu č. 101 a pod číslem schválení typu 012492. První dvě číslice čísla schválení udávají, že schválení bylo uděleno v souladu s požadavky předpisu č. 101 ve znění série změn 01.
 VZOR B
 (viz bod 4.5 tohoto předpisu)
 Výše uvedená značka schválení typu, kterou je opatřeno vozidlo, udává, že tento typ vozidla byl schválen v Nizozemsku (E4) podle předpisů č. 101 a č. 83 (1). První dvě číslice schvalovacích čísel udávají, že v době udělení příslušných schválení předpis č. 101 zahrnoval sérii změn 01 a předpis č. 83 sérii změn 05.
 (1) Druhé číslo je uvedeno pouze jako příklad.
 PŘÍLOHA 6
 METODA MĚŘENÍ EMISÍ OXIDU UHLIČITÉHO A SPOTŘEBY PALIVA U VOZIDEL POHÁNĚNÝCH VÝHRADNĚ SPALOVACÍM MOTOREM
 1. ZKUŠEBNÍ PODMÍNKY
 1.1 Emise oxidu uhličitého (CO2) a spotřeba paliva vozidel poháněných výhradně spalovacím motorem se stanoví postupem pro zkoušku typu I podle přílohy 4 předpisu č. 83 ve znění platném v době schválení typu vozidla.
 1.2 Emise oxidu uhličitého (CO2) a spotřeba paliva se stanoví samostatně pro část jedna (městský provoz) a část dvě (mimoměstský cyklus) stanoveného jízdního cyklu.
 1.3 K podmínkám stanoveným v příloze 4 předpisu č. 83 ve znění platném v době schválení typu vozidla se navíc uplatní následující podmínky:
 1.3.1
 Použijí se pouze zařízení nutná pro funkci vozidla při zkoušce. Pokud má vozidlo ručně ovládané zařízení k předehřívání nasávaného vzduchu, nastaví se toto zařízení do polohy předepsané výrobcem pro teplotu okolí, při které se zkouší. V zásadě se užijí jen pomocná zařízení nutná k běžnému provozu vozidla.
 1.3.2
 Je-li ventilátor chladiče řízen v závislosti na teplotě, musí být v činnosti tak, jak by tomu bylo normálně na vozidle. Vyřadí se z činnosti systém k vytápění prostoru pro cestující, stejně jako klimatizační systém. Kompresor těchto systémů však musí být v normálním provozu.
 1.3.3
 Je-li na vozidle zařízení k přeplňování, musí být v normálním provozním stavu odpovídajícím podmínkám, za nichž se koná zkouška.
 1.3.4
 Jako maziva se ve všech případech použijí maziva doporučená výrobcem vozidla a uvedou se ve zkušebním protokolu.
 1.3.5
 Vybere se nejširší pneumatika. Pokud existují více než tři rozměry pneumatik, vybere se druhá nejširší pneumatika.
 1.4 Výpočet hodnot CO2 a spotřeby paliva
 1.4.1
 Hmotnostní emise CO2 vyjádřené v g/km se vypočítají z výsledků měření podle ustanovení v dodatku 8 k příloze 4 předpisu č. 83 ve znění platném v době schválení typu vozidla.
 1.4.1.1
 Pro účely tohoto výpočtu je hustota CO2: QCO2 = 1,964 g/l.
 1.4.2
 Hodnoty spotřeby paliva se vypočítají z emisí uhlovodíků, oxidu uhelnatého a oxidu uhličitého, stanovených z


text:
výsledků měření za užití ustanovení podle dodatku 8 k příloze 4 předpisu č. 83 ve znění platném v době schválení typu vozidla.
 1.4.3
 Spotřeba paliva vyjádřená v litrech na 100 km (u benzinu, LPG, ethanolu (E85) a motorové nafty) nebo v m3 na 100 km (u NG/biomethanu) se vypočítá podle následujících vzorců:
 a)
 u vozidel se zážehovým motorem používajících jako palivo benzin (E5):
 FC = (0,118/D) · [(0,848 · HC) + (0,429 · CO) + (0,273 · CO2)];
 b)
 u vozidel se zážehovým motorem používajících jako palivo LPG:
 FCnorm = (0,1212/0,538) · [(0,825 · HC) + (0,429 · CO) + (0,273 · CO2)]
 Jestliže se složení paliva použitého pro zkoušku liší od složení uvažovaného pro výpočet normalizované spotřeby, může se na žádost výrobce užít korekční faktor takto:
 FCnorm = (0,1212/0,538) · (cf) · [(0,825 · HC) + (0,429 · CO) + (0,273 · CO2)]
 Korekční faktor cf, který se může užít, se stanoví takto:
 cf = 0,825 + 0,0693 · nactual;
 kde:
 nactual
 =
 skutečný poměr H/C užitého paliva;
 c)
 u vozidel se zážehovým motorem používajících jako palivo NG/biomethan:
 FCnorm = (0,1336/0,654) · [(0,749 · HC) + (0,429 · CO) + (0,273 · CO2)];
 d)
 u vozidel se vznětovým motorem používajících jako palivo motorovou naftu (B5):
 FC = (0,116/D) · [(0,861 · HC) + (0,429 · CO) + (0,273 · CO2)];
 (e)
 u vozidel se zážehovým motorem používajících jako palivo ethanol (E85):
 FC = (0,1742/D) · [(0,574 · HC) + (0,429 · CO) + (0,273 · CO2)].;
 V těchto vzorcích znamená:
 FC
 =
 spotřeba paliva v litrech na 100 km (v případě benzinu, LPG, motorové nafty nebo bionafty) nebo v m3 na 100 km (v případě zemního plynu);
 HC
 =
 změřené emise uhlovodíků v g/km;
 CO
 =
 změřené emise oxidu uhelnatého v g/km;
 CO2
 =
 změřené emise oxidu uhličitého v g/km;
 D
 =
 hustota zkušebního paliva.
 V případě plynných paliv se jedná o hustotu při 15 °C.
 PŘÍLOHA 7
 METODA MĚŘENÍ SPOTŘEBY ELEKTRICKÉ ENERGIE U VOZIDEL POHÁNĚNÝCH VÝHRADNĚ ELEKTRICKÝM HNACÍM ÚSTROJÍM
 1. ZKUŠEBNÍ CYKLUS
 1.1 Složení
 Zkušební cyklus se skládá ze dvou částí (viz obr. 1):
 a)
 městského cyklu složeného ze čtyř základních městských cyklů;
 b)
 mimoměstského cyklu.
 U převodovek s ručním řazením s několika rychlostními stupni řadí zkušební technik rychlostní stupně podle specifikací výrobce.
 Pokud má vozidlo několik způsobů jízdního režimu, které může řidič volit, zvolí zkušební technik takový způsob, který se co nejvíce přiblíží požadované křivce.
 Obrázek 1
 Zkušební cyklus – kategorie vozidel M1 a N1
 1.2 Městský cyklus
 Každý jednotlivý cyklus trvá 195 sekund, celý městský cyklus pak trvá 780 sekund.
 Popis základního městského cyklu je uveden na obr. 2 a v tabulce 1.
 Obrázek 2
 Základní městský cyklus (195 sekund)
 Tabulka 1
 Základní městský cyklus
 Operace č.
 Typ operace
 ZÁKLADNÍ MĚSTSKÝ CYKLUS
 Doba trvání operace
 (s)
 Doba trvání režimu
 (s)
 Čas celkem
 (s)
 Režim č.
 Zrychlení
 (m/s2)
 Rychlost
 (km/h)
 1
 Stání
 1
 0,00
 0
 11
 11
 11
 2
 Zrychlení
 2
 1,04
 0–15
 4
 4
 15
 3
 Konstantní rychlost
 3
 0,00
 15
 8
 8
 23
 4
 Zpomalení


text:
4
 –0,83
 15–0
 5
 5
 28
 5
 Stání
 5
 0,00
 0
 21
 21
 49
 6
 Zrychlení
 6
 0,69
 0–15
 6
 12
 55
 7
 Zrychlení
 0,79
 15–32
 6
 61
 8
 Konstantní rychlost
 7
 0,00
 32
 24
 24
 85
 9
 Zpomalení
 8
 –0,81
 32–0
 11
 11
 96
 10
 Stání
 9
 0,00
 0
 21
 21
 117
 11
 Zrychlení
 10
 0,69
 0–15
 6
 26
 123
 12
 Zrychlení
 0,51
 15–35
 11
 134
 13
 Zrychlení
 0,46
 35–50
 9
 143
 14
 Konstantní rychlost
 11
 0,00
 50
 12
 12
 155
 15
 Zpomalení
 12
 –0,52
 50–35
 8
 8
 163
 16
 Konstantní rychlost
 13
 0,00
 35
 15
 15
 178
 17
 Zpomalení
 14
 –0,97
 35–0
 10
 10
 188
 18
 Stání
 15
 0,00
 0
 7
 7
 195
 Souhrnné údaje
 čas
 (s)
 %
 Stání
 60
 30,77
 Zrychlení
 42
 21,54
 Konstantní rychlost
 59
 30,26
 Zpomalení
 34
 17,44
 Celkem
 195
 100,00
 Průměrná rychlost (km/h)
 18,77
 Trvání cyklu (s)
 195
 Teoretická vzdálenost ujetá při městském cyklu (m)
 1 017
 Teoretická vzdálenost ujetá při čtyřech základních městských cyklech (m)
 4 067
 1.3 Mimoměstský cyklus
 Popis základního mimoměstského cyklu je uveden na obr. 3 a v tabulce 2.
 Obrázek 3
 Mimoměstský cyklus (400 sekund)
 Poznámka:
 Postup, který se použije, pokud vozidlo nesplnilo požadavky na rychlost podle této křivky, je podrobně uveden v bodě 1.4.
 Tabulka 2
 Operace č.
 Typ operace
 MIMOMĚSTSKÝ CYKLUS
 Doba trvání operace
 (s)
 Doba trvání režimu
 (s)
 Čas celkem
 (s)
 Režim č.
 Zrychlení
 (m/s2)
 Rychlost
 (km/h)
 1
 Stání
 1
 0,00
 0
 20
 20
 20
 2
 Zrychlení
 2
 0,69
 0–15
 6
 41
 26
 3
 Zrychlení
 0,51
 15–35
 11
 37
 4
 Zrychlení
 0,42
 35–50
 10
 47
 5
 Zrychlení
 0,40
 50–70
 14
 61
 6
 Konstantní rychlost
 3
 0,00
 70
 50
 50
 111
 7
 Zpomalení
 4
 –0,69
 70–50
 8
 8
 119
 8
 Konstantní rychlost
 5
 0,00
 50
 69
 69
 188
 9
 Zrychlení
 6
 0,43
 50–70
 13
 13
 201
 10
 Konstantní rychlost
 7
 0,00
 70
 50
 50
 251
 11
 Zrychlení
 8
 0,24
 70–100
 35
 35
 286
 12
 Konstantní rychlost
 9
 0,00
 100
 30
 30
 316
 13
 Zrychlení
 10
 0,28
 100–120
 20
 20
 336
 14
 Konstantní rychlost
 11
 0,00
 120
 10
 10
 346
 15
 Zpomalení
 12
 –0,69
 120-80
 16
 34
 362
 16
 Zpomalení
 –1,04
 80–50
 8
 370
 17
 Zpomalení
 –1,39
 50–0
 10
 380
 18
 Stání
 13
 0,00
 0
 20
 20
 400
 Souhrnné údaje
 čas
 (s)
 %
 Stání
 40
 10,00
 Zrychlení
 109
 27,25
 Konstantní rychlost
 209
 52,25
 Zpomalení
 42
 10,50
 Celkem
 400
 100,00
 Průměrná rychlost (km/h)
 62,60
 Trvání cyklu (s)
 400
 Teoretická vzdálenost (m)
 6 956
 1.4 Přípustná odchylka
 Přípustné odchylky jsou uvedeny na obr. 4.
 Obrázek 4
 Rychlost – odchylky
 Přípustné rychlostní (±2 km/h) a časové (±1 s) odchylky se v každém bodě kombinují, jak je znázorněno na obrázku 4.
 Při rychlostech pod 50 km/h jsou odchylky od této tolerance přípustné takto:
 a)
 při řazení rychlostí po dobu kratší než 5 sekund;
 b)
 a až pětkrát za hodinu při jiných činnostech, vždy s dobou trvání kratší než 5 sekund.
 Celková doba mimo toleranci se musí uvést ve zkušebním protokolu.
 Při rychlostech nad 50 km/h je přípustné překročit hranice tolerance za předpokladu,


text:
že je pedál akcelerátoru plně sešlápnut.
 2. POSTUP ZKOUŠKY
 2.1 Princip
 Dále popsaný zkušební postup umožňuje měřit spotřebu elektrické energie vyjádřenou ve Wh/km:
 2.2 Parametry, jednotky a přesnost měření
 Parametr
 Jednotky
 Přesnost
 Rozlišení
 Čas
 s
 ±0,1 s
 0,1 s
 Vzdálenost
 m
 ±0,1 %
 1 m
 Teplota
 °C
 ±1 °C
 1 °C
 Rychlost
 km/h
 ±1 %
 0,2 km/h
 Hmotnost
 kg
 ±0,5 %
 1 kg
 Energie
 Wh
 ±0,2 %
 Třída 0,2 s podle IEC 687
 IEC= International Electrotechnical Commission (Mezinárodní elektrotechnická komise)
 2.3 Vozidlo
 2.3.1 Stav vozidla
 2.3.1.1 Pneumatiky se při teplotě okolí nahustí na tlak stanovený výrobcem vozidla.
 2.3.1.2 Viskozita olejů pro mechanické pohyblivé části odpovídá specifikacím výrobce vozidla.
 2.3.1.3 Zařízení pro osvětlení a světelnou signalizaci a přídavná zařízení se vypnou s výjimkou zařízení požadovaných ke zkouškám a k obvyklému provozu vozidla za dne.
 2.3.1.4 Všechny zásobníky energie, které slouží k jiným účelům než k trakčním (elektrické, hydraulické, pneumatické apod.), se nabijí na maximální hladinu specifikovanou výrobcem.
 2.3.1.5 Pokud se baterie provozují při teplotě vyšší, než je teplota okolí, udržuje zkušební technik teplotu baterie v normálním provozním rozsahu způsobem, který doporučuje výrobce vozidla.
 Zástupce výrobce musí mít možnost ověřit, zda systém řízení teploty baterie není neúčinný nebo účinný jen omezeně.
 2.3.1.6 Vozidlo musí v průběhu sedmi dnů před zkouškou ujet nejméně 300 km s bateriemi, které jsou instalovány ve zkušebním vozidle.
 2.4 Provozní režim
 Všechny testy se provádějí při teplotě mezi 20 °C a 30 °C.
 Metoda zkoušky obsahuje čtyři následující kroky:
 a)
 počáteční nabití baterie;
 b)
 projetí cyklu složeného ze čtyř základních městských cyklů a jednoho mimoměstského cyklu dvakrát za sebou;
 c)
 nabití baterie;
 d)
 výpočet spotřeby elektrické energie.
 Pokud je mezi jednotlivými kroky třeba vozidlo přemístit, odtlačí se vozidlo do následujícího zkušebního prostoru (bez regeneračního dobití).
 2.4.1 Počáteční nabíjení baterie
 Nabití baterie se skládá z následujících kroků:
 2.4.1.1 Vybíjení baterie
 Postup začíná vybitím baterie vozidla jízdou (na zkušební dráze, na vozidlovém dynamometru, atd.) při konstantní rychlosti rovnající se 70 % ± 5 % maximální třicetiminutové rychlosti vozidla.
 Vybíjení se zastaví:
 a)
 pokud vozidlo není schopné jízdy rychlostí, která se rovná 65 % maximální třicetiminutové rychlosti; nebo
 b)
 pokud standardní palubní přístrojové zařízení řidiči signalizuje, že má vozidlo zastavit; nebo
 c)
 po ujetí vzdálenosti 100 km.
 2.4.1.2 Běžné noční nabíjení
 Baterie se nabíjí podle následujícího postupu:
 2.4.1.2.1 Postup běžného nočního nabíjení:
 Nabíjí se:
 a)
 palubním nabíječem, pokud je ve vozidle;
 b)
 externím nabíječem doporučeným výrobcem, postup je shodný jako v případě běžného nabíjení;
 c)
 při okolní teplotě v rozmezí 20–30 °C.
 Z tohoto postupu jsou vyloučeny všechny druhy zvláštního nabíjení, které by se mohly spustit automaticky nebo ručně, jako například vyrovnávací nabíjení nebo servisní nabíjení.
 Výrobce vozidla vydá prohlášení, že během zkoušky nebyl použit speciální postup nabíjení.
 2.4.1.2.2 Kritéria pro konec nabíjení
 Kritériem pro konec nabíjení je nabíjecí doba 12 hodin, pokud není řidiči běžnými přístroji jednoznačně indikováno, že baterie ještě není plně nabita.
 V tomto případě:
 2.4.1.2.3 Plně nabitá baterie
 Baterie, která byla nabita postupem nočního nabíjení až do dosažení kritéria pro konec nabíjení.
 2.4.2 Aplikace zkušebního cyklu a


text:
měření ujeté vzdálenosti
 Konec doby nabíjení t0 (odpojení) se uvede ve zkušebním protokolu.
 Vozidlový dynamometr se nastaví metodou popsanou v dodatku 1 k této příloze.
 V době do 4 hodin od t0 se na vozidlovém dynamometru zahájí a dvakrát projede zkušební cyklus skládající se ze čtyř základních městských cyklů a jednoho mimoměstského cyklu (dráha ujetá při zkoušce: 22 km, trvání zkoušky: 40 minut).
 Nakonec se zaznamená hodnota Dtest ujeté dráhy v km.
 2.4.3 Nabití baterie
 Vozidlo se připojí k síti do 30 minut po ukončení dvakrát projetého zkušebního cyklu skládajícího se ze čtyř základních městských cyklů a jednoho mimoměstského cyklu.
 Vozidlo se nabije postupem běžného nočního nabíjení (viz bod 2.4.1.2 této přílohy).
 Nabíjenou energii E dodávanou ze sítě a dobu nabíjení měří vybavení pro měření energie zapojené mezi síťovou zásuvku a nabíječ vozidla.
 Nabíjení se zastaví po 24 hodinách od konce doby předešlého nabíjení (t0).
 Poznámka:
 V případě výpadku dodávky ze sítě se doba 24 hodin prodlouží o dobu výpadku. Platnost tohoto nabití konzultuje technická zkušebna laboratoře pro schvalování s výrobcem vozidla.
 2.4.4 Výpočet spotřeby elektrické energie
 Změřené hodnoty energie E ve Wh a doby nabíjení se zaznamenávají do zkušebního protokolu.
 Spotřeba elektrické energie c se definuje vzorcem:
 (vyjádřeno ve Wh/km a zaokrouhlená na nejbližší celé číslo),
 kde Dtest je vzdálenost ujetá v průběhu zkoušky (km).
 Dodatek
 URČENÍ CELKOVÉHO JÍZDNÍHO ODPORU VOZIDEL POHÁNĚNÝCH VÝHRADNĚ ELEKTRICKÝM HNACÍM ÚSTROJÍM A KALIBRACE DYNAMOMETRU
 1. ÚVOD
 Účelem tohoto dodatku je definice metody měření celkového jízdního odporu vozidla při konstantní rychlosti se statistickou přesností ±4 % a reprodukce takto změřeného jízdního odporu na dynamometru s přesností na ±5 %.
 2. VLASTNOSTI ZKUŠEBNÍ DRÁHY
 Zkušební dráha musí být rovinná, přímá a bez překážek nebo větrných bariér, které negativně ovlivňují proměnnost měření jízdního odporu.
 Podélný sklon zkušební dráhy nesmí přesáhnout ±2 %. Tento sklon je definován jako poměr rozdílu výšky obou konců zkušební dráhy a její celkové délky. Místní sklon mezi kterýmikoliv dvěma body vzdálenými od sebe 3 m se dále nesmí odchylovat o více než ±0,5 % od uvedeného podélného sklonu.
 Maximální příčný sklon zkušební dráhy nesmí přesahovat 1,5 %.
 3. ATMOSFÉRICKÉ PODMÍNKY
 3.1 Vítr
 Zkoušení se provádí, pokud je průměrná rychlost větru menší než 3 m/s s nárazy větru menšími než 5 m/s. Kromě toho musí být vektorová složka rychlosti větru napříč zkušební drahou menší než 2 m/s. Rychlost větru se měří ve výšce 0,7 m nad povrchem dráhy.
 3.2 Vlhkost
 Zkušební dráha musí být suchá.
 3.3 Referenční podmínky
 barometrický tlak
 :
 H0 = 100 kPa
 teplota
 :
 T0 = 293 K (20 °C)
 hustota vzduchu
 :
 d0 = 1,189 kg/m3
 3.3.1 Hustota vzduchu
 3.3.1.1 Hustota vzduchu při zkoušce vypočtená podle níže uvedeného bodu 3.3.1.2 se nesmí lišit o více než 7,5 % od hustoty vzduchu za referenčních podmínek.
 3.3.1.2 Hustota vzduchu se vypočítá podle vzorce:
 kde:
 dT
 je hustota vzduchu během zkoušky (kg/m3)
 d0
 je hustota vzduchu za referenčních podmínek (kg/m3)
 HT
 je celkový barometrický tlak během zkoušky (kPa)
 TT
 je absolutní teplota během zkoušky (K).
 3.3.2 Podmínky okolí
 3.3.2.1 Okolní teplota musí být


text:
mezi 5 °C (278 K) a 35 °C (308 K) a barometrický tlak mezi 91 kPa a 104 kPa. Relativní vlhkost musí být menší než 95 %.
 3.3.2.2 Se souhlasem výrobce lze však zkoušet při nižších okolních teplotách až do 1 °C. V takovém případě se použije korekční faktor vypočtený pro 5 °C.
 4. PŘÍPRAVA VOZIDLA
 4.1 Záběh
 Vozidlo musí být v obvyklém provozním stavu a v obvyklém stavu seřízení a být po záběhu ujetím vzdálenosti alespoň 300 km. Pneumatiky musí být zajety zároveň s vozidlem nebo musí mít hloubku vzorku mezi 90–50 % původní hloubky.
 4.2 Kontroly
 Podle návodu výrobce se pro uvažované použití provedou kontroly těchto prvků: kola, kryty kol, pneumatiky (značka, typ, tlak), geometrie přední nápravy, seřízení brzd (vyloučení parazitního brzdění), mazání přední a zadní nápravy, seřízení zavěšení náprav a světlá výška vozidla nad vozovkou atd. Volným otáčením kol se ověří, zda nedochází k žádném elektrickému brzdění.
 4.3 Příprava zkoušky
 4.3.1 Vozidlo se naloží na svoji hmotnost při zkoušce, včetně řidiče a měřicího vybavení rozmístěného rovnoměrně v úložných prostorech.
 4.3.2 Okna vozidla musí být zavřena. Veškeré kryty systému klimatizace vzduchu, světlometů atd. musí být zavřeny.
 4.3.3 Vozidlo musí být čisté.
 4.3.4 Bezprostředně před zkouškou se uvede vozidlo vhodným způsobem na běžnou provozní teplotu.
 5. STANOVENÁ RYCHLOST „V“
 Stanovená rychlost se požaduje k určení jízdního odporu při referenční rychlosti z křivky jízdního odporu. Aby bylo možné určit jízdní odpor jako funkci rychlosti vozidla blízké referenční rychlosti Vo, změří se jízdní odpory při stanovené rychlosti V. S referenčními rychlostmi je třeba měřit zároveň nejméně čtyři až pět bodů stanovené rychlosti.
 Stanovené rychlosti pro jednotlivé kategorie maximální rychlosti jsou uvedeny v tabulce 1. Hvězdička (*) udává v tabulce referenční rychlost.
 Tabulka 1
 Kategorie
 V max.
 Stanovené rychlosti (km/h)
 > 130
 120 (2)
 100
 80 (1)
 60
 40
 20
 130 – 100
 90
 80 (1)
 60
 40
 20
 —
 100 – 70
 60
 50 (1)
 40
 30
 20
 —
 < 70
 50 (2)
 40 (1)
 30
 20
 —
 —
 6. ZMĚNA ENERGIE PŘI DOBĚHU
 6.1 Určení celkového jízdního odporu
 6.1.1 Měřicí přístroje a přesnost
 Rozpětí odchylek měření musí být menší než 0,1 sekundy pro čas a menší než ± 0,5 km/h pro rychlost.
 6.1.2 Postup zkoušky
 6.1.2.1 Vozidlo se rozjede tak, aby dosáhlo rychlosti o 5 km/h vyšší, než je rychlost, při níž zkušební měření začalo.
 6.1.2.2 V převodovce se zařadí neutrál nebo se odpojí pohon.
 6.1.2.3 Změří se čas t1 potřebný ke zpomalení vozidla z rychlosti:
 V2 = V + Δ V km/h na rychlost V1 = V – Δ V km/h
 kde:
 Δ V ≤ 5 km/h pro jmenovitou rychlost ≤ 50 km/h
 Δ V ≤ 10 km/h pro jmenovitou rychlost > 50 km/h
 6.1.2.4 Stejná zkouška se provede v opačném směru, změří se čas t2.
 6.1.2.5 Vypočítá se průměr T1 z obou časů t1 a t2.
 6.1.2.6 Tyto zkoušky se opakují tak dlouho, až se statistická přesnost (p) průměru
 rovná 4 % (p ≤ 4 %) nebo je menší.
 Statistická přesnost (p) je definována vzorcem:
 kde:
 T
 je


text:
koeficient uvedený v tabulce níže;
 s
 je směrodatná odchylka: ;
 n
 je počet zkoušek.
 n
 4
 5
 6
 7
 8
 9
 10
 t
 3,2
 2,8
 2,6
 2,5
 2,4
 2,3
 2,3
 1,6
 1,25
 1,06
 0,94
 0,85
 0,77
 0,73
 6.1.2.7 Výpočet síly jízdního odporu
 Síla jízdního odporu F při stanovené rychlosti V se vypočítá takto:
 kde:
 MHP
 je hmotnost při zkoušce
 Mr
 je ekvivalentní setrvačná hmotnost všech kol a součástí vozidla rotujících s koly při doběhu na silnici. Mr se měří nebo vypočítá příslušným způsobem.
 6.1.2.8 Jízdní odpor určený na zkušební dráze se koriguje na referenční podmínky okolí takto:
 F korigované = k · F naměřené
 kde:
 RR
 je valivý odpor při rychlosti V
 RAERO
 je aerodynamický odpor při rychlosti V
 RT
 je celkový jízdní odpor = RR + RAERO
 KR
 je teplotní korekční faktor valivého odporu, který odpovídá: 3,6×10– 3/°C
 t
 je teplota okolí zkušební dráhy ve °C
 t0
 je referenční teplota okolí = 20 °C
 dt
 je hustota vzduchu za zkušebních podmínek
 d0
 je hustota vzduchu za referenčních podmínek (20 °C, 100 kPa) = 1,189 kg/m3.
 Poměry RR/RT a RAERO/RT stanoví výrobce vozidla na základě údajů, které má běžně k dispozici.
 Pokud tyto hodnoty nejsou k dispozici, mohou se za předpokladu dohody mezi výrobcem a příslušnou technickou zkušebnou použít hodnoty pro poměr valivého a celkového jízdního odporu dané tímto vzorcem:
 kde:
 MHP je hmotnost při zkoušce
 a koeficienty a a b jsou uvedeny v následující tabulce:
 V (km/h)
 a
 b
 20
 7,24 · 10–5
 0,82
 40
 1,59 · 10–4
 0,54
 60
 1,96 · 10–4
 0,33
 80
 1,85 · 10–4
 0,23
 100
 1,63 · 10–4
 0,18
 120
 1,57 · 10–4
 0,14
 6.2 Seřízení dynamometru
 Účelem tohoto postupu je simulovat na dynamometru celkový jízdní odpor při dané rychlosti.
 6.2.1 Měřicí přístroje a přesnost
 Měřicí vybavení musí být podobné jako vybavení užité při zkouškách na jízdní dráze.
 6.2.2 Postup zkoušky
 6.2.2.1 Vozidlo se instaluje na dynamometr.
 6.2.2.2 Pneumatiky hnacích kol se nahustí (za studena) podle potřeby vozidlového dynamometru.
 6.2.2.3 Nastaví se ekvivalentní setrvačná hmotnost vozidlového dynamometru podle tabulky 2.
 Tabulka 2
 Hmotnost při zkoušce
 MHP
 (kg)
 Ekvivalentní setrvačná hmotnost
 I
 (kg)
 MHP ≤ 480
 455
 480 < MHP ≤ 540
 510
 540 < MHP ≤ 595
 570
 595 < MHP ≤ 650
 625
 650 < MHP ≤ 710
 680
 710 < MHP ≤ 765
 740
 765 < MHP ≤ 850
 800
 850 < MHP ≤ 965
 910
 965 < MHP ≤ 1 080
 1 020
 1 080 < MHP ≤ 1 190
 1 130
 1 190 < MHP ≤ 1 305
 1 250
 1 305 < MHP ≤ 1 420
 1 360
 1 420 < MHP ≤ 1 530
 1 470
 1 530 < MHP ≤ 1 640
 1 590
 1 640 < MHP ≤ 1 760
 1 700
 1 760 < MHP ≤ 1 870
 1 810
 1 870 < MHP ≤ 1 980
 1 930
 1 980 < MHP ≤ 2 100
 2 040
 2 100 < MHP ≤ 2 210
 2 150
 2 210 < MHP ≤ 2 380
 2


text:
270
 2 380 < MHP ≤ 2 610
 2 270
 2 610 < MHP
 2 270
 6.2.2.4 Vozidlo a vozidlový dynamometr se uvedou do ustálené provozní teploty tak, aby se přiblížily co nejvíce podmínkám na silnici.
 6.2.2.5 Dále se použije postup uvedený v bodě 6.1.2 této přílohy, s výjimkou bodů 6.1.2.4 a 6.1.2.5. Ve vzorci uvedeném v bodě 6.1.2.7 se veličina MHP nahradí veličinou I a veličina Mr se nahradí veličinou Mrm.
 6.2.2.6 Brzda se seřídí tak, aby reprodukovala korigovaný jízdní odpor při polovině užitečného naložení (bod 6.1.2.8) a aby byl vzat v úvahu rozdíl mezi hmotností vozidla M a ekvivalentní setrvačnou hmotností I při zkoušce. To lze provést výpočtem průměrného přepočteného času doběhu na zkušební dráze z rychlosti V2 na rychlost V1 a přepočtem stejného času na dynamometru pomocí následujícího vztahu:
 kde:
 I
 je ekvivalentní setrvačná hmotnost setrvačníků vozidlového dynamometru.
 Mrm
 je ekvivalentní setrvačná hmotnost hnacích kol a částí vozidla rotujících zároveň s koly při doběhu. Mrm se změří nebo vypočte vhodným způsobem.
 6.2.2.7 Stanoví se výkon Pa pohlcený dynamometrem tak, aby bylo možno stejný výkon jízdního odporu reprodukovat pro totéž vozidlo v různých dnech nebo na různých vozidlových dynamometrech téhož typu.
 (1) Referenční rychlost.
 (2) pokud ji vozidlo může vyvinout.
 PŘÍLOHA 8
 METODA MĚŘENÍ EMISÍ OXIDU UHLIČITÉHO, SPOTŘEBY PALIVA A SPOTŘEBY ELEKTRICKÉ ENERGIE U VOZIDEL POHÁNĚNÝCH HYBRIDNÍM ELEKTRICKÝM HNACÍM ÚSTROJÍM
 1. ÚVOD
 1.1 Tato příloha definuje zvláštní ustanovení pro schválení typu hybridního elektrického vozidla (HEV) podle bodu 2.17.1 tohoto předpisu.
 1.2 Pokud není v této příloze stanoveno jinak, základním principem pro zkoušky je, že u hybridních elektrických vozidel se zkoušky provádějí podle stejných principů jako u vozidel poháněných výhradně spalovacím motorem (příloha 6).
 1.3 U hybridních elektrických vozidel s externím nabíjením (OVC podle kategorizace v bodě 2 této přílohy) se zkoušky provádějí podle podmínky A a podmínky B.
 Výsledky zkoušky podle obou podmínek a vážená střední hodnota se uvedou ve formuláři zprávy podle přílohy 4.
 1.4 Jízdní cykly a postup řazení rychlostí
 1.4.1 U vozidel s ručním řazením převodů se použije jízdní cyklus popsaný v dodatku 1 k příloze 4 předpisu č. 83 ve znění platném v době schválení typu vozidla, a to včetně předepsaného postupu řazení rychlostí.
 1.4.2 U vozidel se zvláštním postupem řazení převodů se nevyužije postup řazení rychlostí popsaný v dodatku 1 k příloze 4 předpisu č. 83. U takových vozidel se použije jízdní cyklus popsaný v bodě 2.3.3 přílohy 4 předpisu č. 83 ve znění platném v době schválení typu vozidla. Pokud se týče postupu řazení rychlostí, tato vozidla pojedou podle návodu výrobce v příručce pro řidiče sériově vyrobených vozidel a podle přístrojů pro technické řazení převodů (pro informaci řidiče).
 1.4.3 U vozidel s automatickou převodovkou se použije jízdní cyklus popsaný v bodě 2.3.3 přílohy 4 předpisu č. 83 ve znění platném v době schválení typu vozidla.
 1.4.4 Pro stabilizaci vozidla se použije kombinace části jedna a/nebo části dvě použitelných jízdních cyklů, jak stanoví tato příloha.
 2. KATEGORIE HYBRIDNÍCH ELEKTRICKÝCH VOZIDEL
 Nabíjení vozidla
 OVC
 HEV (1)
 NOVC
 HEV (2)
 Přepínač pracovního režimu
 Ne
 Ano


text:
Ne
 Ano
 3. HYBRIDNÍ ELEKTRICKÉ VOZIDLO S EXTERNÍM NABÍJENÍM (OVC HEV), BEZ PŘEPÍNAČE PRACOVNÍHO REŽIMU
 3.1 Vykonají se dvě zkoušky za následujících podmínek:
 Podmínka A: Zkouška se provádí s plně nabitým zásobníkem elektrické energie/výkonu.
 Podmínka B: Zkouška se provede se zásobníkem energie/výkonu s minimální úrovní nabití (maximální vybití kapacity).
 Profil stavu nabití (SOC-state of charge) zásobníku elektrické energie/výkonu v průběhu různých stupňů zkoušky typu I udává dodatek 1.
 3.2 Podmínka A
 3.2.1 Postup se zahájí vybíjením zásobníku elektrické energie/výkonu, jak je uvedeno v bodě 3.2.1.1 níže:
 3.2.1.1 Vybíjení zásobníku elektrické energie/výkonu
 Zásobník elektrické energie/výkonu se vybíjí při jízdě (na zkušební dráze, vozidlovém dynamometru apod.):
 a)
 při konstantní rychlosti 50 km/h do doby, kdy se nastartuje motor hybridního elektrického vozidla, který spotřebovává palivo;
 b)
 nebo pokud vozidlo nemůže dosáhnout konstantní rychlosti 50 km/h bez nastartování motoru na palivo, sníží se rychlost, dokud vozidlo nemůže jet nižší konstantní rychlostí, při které motor na palivo nenastartuje po definovanou dobu/vzdálenost (která se stanoví po dohodě mezi technickou zkušebnou a výrobcem);
 c)
 nebo podle doporučení výrobce.
 Motor spotřebovávající palivo se zastaví do 10 sekund po automatickém nastartování.
 3.2.2 Stabilizace vozidla
 3.2.2.1 Pro stabilizaci vozidla se vznětovými motory se použije část dvě příslušného jízdního cyklu v kombinaci s příslušnými předpisy pro řazení převodů podle definice v bodě 1.4 této přílohy. Projedou se tři za sebou následující cykly.
 3.2.2.2 Vozidla vybavená zážehovými motory se připraví s využitím jedné části jedna a dvou částí dvě aplikovatelného jízdního cyklu v kombinaci s příslušnými předpisy pro řazení převodů podle definice v bodě 1.4 této přílohy.
 3.2.2.3 Vozidlo se po této stabilizaci a před zkouškou ponechá v místnosti s relativně konstantní teplotou od 293 K do 303 K (od 20 °C do 30 °C). Tato stabilizace musí trvat nejméně šest hodin a pokračovat po dobu, než teplota motorového oleje a případné chladicí kapaliny dosáhne teploty místnosti s přípustnou odchylkou ±2 K a dokud se plně nenabije zásobník elektrické energie/výkonu v důsledku nabíjení uvedeného v bodě 3.2.2.4 níže.
 3.2.2.4 V průběhu odstavení vozidla se zásobník elektrické energie/výkonu nabíjí s využitím postupu běžného nočního nabíjení podle bodu 3.2.2.5 níže.
 3.2.2.5 Běžné noční nabíjení
 Zásobník elektrické energie/výkonu se nabíjí níže uvedeným způsobem.
 3.2.2.5.1 Postup běžného nočního nabíjení:
 Nabíjení se provádí:
 a)
 palubním nabíječem, pokud je namontován; nebo
 b)
 externím nabíječem podle doporučení výrobce a s využitím nabíjecího postupu předepsaného pro běžné nabíjení;
 c)
 při okolní teplotě mezi 20 °C a 30 °C. Tento postup vylučuje veškeré typy zvláštních nabíjení, které by mohly být provedeny ručně nebo automaticky, jako je např. vyrovnávací nabíjení nebo obslužné nabíjení. Výrobce vydá prohlášení, že v průběhu zkoušky nedošlo k postupu zvláštního nabíjení.
 3.2.2.5.2 Kritéria pro konec nabíjení
 Kritériem pro konec nabíjení je nabíjecí doba 12 hodin, pokud není řidiči jednoznačně zřetelně indikováno standardními přístroji, že zásobník elektrické energie/výkonu ještě není plně nabit.
 V tomto případě:
 3.2.3 Postup zkoušky
 3.2.3.1 Vozidlo se nastartuje prostředky, které má řidič běžně k dispozici. První cyklus se zahájí startem vozidla.
 3.2.3.2 Lze použít postupy zkoušek definované buď v bodě 3.2.3.2.1, nebo v bodě 3.2.3.2.2.


text:
3.2.3.2.1 Vzorky se začnou odebírat před zahájením startování vozidla nebo v jeho průběhu a jejich odběr skončí na konci poslední periody volnoběhu v cyklu mimo město (část 2, konec odběru vzorků).
 3.2.3.2.2 Odběr vzorků začíná před zahájením postupu nastartování vozidla nebo v jeho průběhu a pokračuje po dobu několika opakování zkušebních cyklů a končí dokončením závěrečné periody volnoběhu prvního mimoměstského cyklu (část dvě), během něhož dosáhla baterie stavu minimálního nabití podle kritéria definovaného níže (konec odběru vzorků).
 Elektrická bilance Q [Ah] se zjišťuje v každém kombinovaném cyklu postupem podle dodatku 2 k této příloze a použije se ke stanovení okamžiku, kdy baterie dosáhla stavu minimálního nabití.
 Stav minimálního nabití baterie v kombinovaném cyklu N je dosažen tehdy, když elektrická bilance během zkušebního cyklu N + 1 není vyšší než 3 % vybití, vyjádřené jako procento nominální kapacity baterie (v Ah) ve stavu maximálního nabití udaného výrobcem. Na žádost výrobce mohou být provedeny další zkušební cykly a jejich výsledky mohou být zahrnuty do výpočtů v bodech 3.2.3.5 a 3.4.1, pokud elektrická bilance v případě každého dalšího zkušebního cyklu ukáže menší vybití baterie než v předcházejícím cyklu.
 Mezi jednotlivými cykly je dovolena perioda odstavení vozidla za tepla v délce 10 minut. Během této doby musí být motor zastaven.
 3.2.3.3 Vozidlo musí být provozováno podle příslušného jízdního cyklu a předpisu pro řazení podle definice v bodě 1.4 této přílohy.
 3.2.3.4 Výfukové plyny se analyzují podle přílohy 4 předpisu č. 83 ve znění platném v době schválení typu vozidla.
 3.2.3.5 Výsledky zkoušky kombinovaného cyklu (CO2 a spotřeba paliva) podle podmínky A se zaznamenají (hodnoty m1 [g] a c1 [l]). V případě zkoušení podle bodu 3.2.3.2.1 hodnoty m1 a c1 jednoduše vyjadřují výsledky jediného kombinovaného cyklu. V případě zkoušení podle bodu 3.2.3.2.2 jsou m1 a c1 součtem výsledků N kombinovaných cyklů.
 3.2.4 Do 30 minut od ukončení posledního cyklu se zásobník elektrické energie/výkonu nabíjí podle bodu 3.2.2.5 této přílohy. Energie e1 [Wh] dobíjená ze sítě se měří vybavením pro měření energie zapojeným mezi síťovou zástrčku a vozidlový nabíječ.
 3.2.5 Spotřeba elektrické energie pro podmínku A je rovna hodnotě e1 [Wh].
 3.3 Podmínka B
 3.3.1 Stabilizace vozidla
 3.3.1.1 Zásobník elektrické energie/výkonu vozidla se vybije podle bodu 3.2.1.1 této přílohy. Na žádost výrobce lze před vybitím zásobníku elektrické energie/výkonu provést stabilizaci vozidla podle bodu 3.2.2.1 nebo 3.2.2.2 této přílohy.
 3.3.1.2 Před zkouškou se vozidlo odstaví v místnosti s relativně ustálenou teplotou od 293 K do 303 K (od 20 °C do 30 °C). Tato stabilizace se provádí po dobu nejméně šesti hodin a pokračuje do doby, než olej a popřípadě chladivo v motoru dosáhne teploty místnosti s odchylkou ±2 K.
 3.3.2 Postup zkoušky
 3.3.2.1 Vozidlo se nastartuje prostředky, které má řidič běžně k dispozici. První cyklus začíná v okamžiku zahájení postupu nastartování vozidla.
 3.3.2.2 Odběr vzorků začíná před zahájením postupu nastartování motoru a končí dokončením závěrečné periody volnoběhu mimoměstského cyklu (část dvě, konec odběru).
 3.3.2.3 Vozidlo se provozuje podle příslušného jízdního cyklu a předpisu pro řazení podle definice v bodě 1.4 této přílohy.
 3.3.2.4 Výfukové plyny se


text:
analyzují podle přílohy 4 předpisu č. 83 ve znění platném v době schválení typu vozidla.
 3.3.2.5 Výsledky zkoušky kombinovaného cyklu (CO2 a spotřeba paliva) podle podmínky B se zaznamenají (hodnoty m2 [g] a c2 [l]).
 3.3.3 Do 30 minut od ukončení cyklu se zásobník elektrické energie/výkonu nabíjí podle bodu 3.2.2.5 této přílohy.
 Energie e2 [Wh] dobíjená ze sítě se měří vybavením pro měření energie zapojeným mezi síťovou zástrčku a vozidlový nabíječ.
 3.3.4 Zásobník elektrické energie/výkonu vozidla se vybije podle bodu 3.2.1.1 této přílohy.
 3.3.5 Do 30 minut od vybití se zásobník elektrické energie/výkonu nabíjí podle bodu 3.2.2.5 této přílohy.
 Energie e3 [Wh] dobíjená ze sítě se měří vybavením pro měření energie zapojeným mezi síťovou zástrčku a vozidlový nabíječ.
 3.3.6 Spotřeba elektrické energie e4 [Wh] pro podmínku B je rovna: e4 = e2 – e3.
 3.4 Výsledky zkoušek
 3.4.1 Hodnotami CO2 jsou M1 = m1/Dtest1 a M2 = m2/Dtest2 [g/km], kde Dtest1 a Dtest2 jsou celkové skutečně ujeté vzdálenosti při zkouškách podle podmínky A (bod 3.2 této přílohy) a podmínky B (bod 3.3 této přílohy). Hodnoty m1 a m2 jsou stanoveny v bodech 3.2.3.5 a 3.3.2.5 této přílohy.
 3.4.2 Vážené hodnoty CO2 se vypočítají podle níže uvedeného vzorce:
 3.4.2.1
 V případě zkoušek podle bodu 3.2.3.2.1:
 M = (De · M1 + Dav · M2)/(De + Dav),
 kde:
 M
 =
 hmotnostní emise CO2 v gramech na kilometr (g/km)
 M1
 =
 hmotnostní emise CO2 v g/km s plně nabitým zásobníkem elektrické energie/výkonu
 M2
 =
 hmotnostní emise CO2 v g/km se zásobníkem elektrické energie/výkonu ve stavu minimálního nabití (maximálního vybití kapacity)
 De
 =
 akční dosah vozidla na elektřinu zjištěný postupem uvedeným v příloze 9, kde výrobce zajistí prostředky pro měření na vozidle ve stavu výhradně elektrického provozu
 Dav
 =
 25 km (uvažovaná průměrná vzdálenost mezi dvěma nabitími baterie)
 3.4.2.2
 V případě zkoušek podle bodu 3.2.3.2.2:
 M = (Dovc · M1 + Dav · M2)/(Dovc + Dav),
 kde:
 M
 =
 hmotnostní emise CO2 v gramech na kilometr (g/km)
 M1
 =
 hmotnostní emise CO2 v gramech na kilometr (g/km) s plně nabitým zásobníkem elektrické energie/výkonu
 M2
 =
 hmotnostní emise CO2 v gramech na kilometr (g/km) se zásobníkem elektrické energie/výkonu ve stavu minimálního nabití (maximálního vybití kapacity)
 Dovc
 =
 akční dosah OVC podle postupu popsaného v příloze 9
 Dav
 =
 25 km (uvažovaná průměrná vzdálenost mezi dvěma nabitími baterie)
 3.4.3 Hodnoty spotřeby paliva jsou následující:
 C1 = 100 · c1/Dtest1 and C2 = 100 · c2/Dtest2 [l/100 km],
 kde Dtest1 a Dtest2 jsou celkové skutečně ujeté vzdálenosti při zkouškách podle podmínky A (bod 3.2 této přílohy) a B (bod 3.3 této přílohy). Hodnoty c1 a c2 jsou určeny v bodech 3.2.3.5 a 3.3.2.5 této přílohy.
 3.4.4 Vážené hodnoty spotřeby paliva se vypočítají podle níže uvedeného vzorce:
 3.4.4.1
 V případě zkoušek podle bodu 3.2.3.2.1:
 C = (De · C1 + Dav · C2)/(De + Dav),
 kde:
 C
 =
 spotřeba paliva v l/100 km
 C1
 =
 spotřeba paliva v l/100 km s plně nabitým zásobníkem elektrické energie/výkonu
 C2
 =
 spotřeba paliva v l/100 km se zásobníkem elektrické energie/výkonu ve


text:
stavu minimálního nabití (maximálního vybití kapacity)
 De
 =
 akční dosah vozidla na elektřinu zjištěný postupem uvedeným v příloze 9, při kterém musí výrobce zajistit prostředky na měření s vozidlem jedoucím výhradně v elektrickém režimu
 Dav
 =
 25 km (uvažovaná průměrná vzdálenost mezi dvěma nabitími baterie)
 3.4.4.2
 V případě zkoušek podle bodu 3.2.3.2.2:
 C = (Dovc · C1 + Dav · C2)/(Dovc + Dav),
 kde:
 C
 =
 spotřeba paliva v l/100 km
 C1
 =
 spotřeba paliva v l/100 km s plně nabitým zásobníkem elektrické energie/výkonu
 C2
 =
 spotřeba paliva v l/100 km se zásobníkem elektrické energie/výkonu ve stavu minimálního nabití (maximálního vybití kapacity)
 Dovc
 =
 akční dosah OVC podle postupu popsaného v příloze 9
 Dav
 =
 25 km (uvažovaná průměrná vzdálenost mezi dvěma nabitími baterie)
 3.4.5 Hodnoty spotřeby elektrické energie jsou následující:
 E1 = e1/Dtest1 a E4 = e4/Dtest2 [Wh/km],
 kde Dtest1 a Dtest2 jsou celkové skutečně ujeté vzdálenosti při zkouškách podle podmínky A (bod 3.2 této přílohy) a B (bod 3.3 této přílohy). Hodnoty e1 a e4 jsou určeny v bodech 3.2.5 a 3.3.6 této přílohy.
 3.4.6 Vážené hodnoty spotřeby elektrické energie se vypočítají podle níže uvedeného vzorce:
 3.4.6.1
 V případě zkoušek podle bodu 3.2.3.2.1:
 E = (De · E1 + Dav · E4)/(De + Dav),
 kde:
 E
 =
 spotřeba elektrické energie ve Wh/km
 E1
 =
 spotřeba elektrické energie ve Wh/km s plně nabitým zásobníkem elektrické energie/výkonu
 E4
 =
 spotřeba elektrické energie ve Wh/km se zásobníkem elektrické energie/výkonu ve stavu minimálního nabití (maximálního vybití kapacity)
 De
 =
 akční dosah vozidla na elektřinu zjištěný postupem uvedeným v příloze 9, při kterém musí výrobce zajistit prostředky na měření s vozidlem jedoucím výhradně v elektrickém režimu
 Dav
 =
 25 km (uvažovaná průměrná vzdálenost mezi dvěma nabitími baterie)
 3.4.6.2
 V případě zkoušek podle bodu 3.2.3.2.2:
 E = (Dovc · E1 + Dav · E4)/(Dovc + Dav),
 kde:
 E
 =
 spotřeba elektrické energie ve Wh/km
 E1
 =
 spotřeba elektrické energie ve Wh/km s plně nabitým zásobníkem elektrické energie/výkonu
 E4
 =
 spotřeba elektrické energie ve Wh/km se zásobníkem elektrické energie/výkonu ve stavu minimálního nabití (maximálního vybití kapacity)
 Dovc
 =
 akční dosah OVC podle postupu popsaného v příloze 9
 Dav
 =
 25 km (uvažovaná průměrná vzdálenost mezi dvěma nabitími baterie)
 4. HYBRIDNÍ ELEKTRICKÉ VOZIDLO S EXTERNÍM NABÍJENÍM (OVC HEV), S PŘEPÍNAČEM PRACOVNÍHO REŽIMU
 4.1 Vykonají se dvě zkoušky za následujících podmínek:
 4.1.1
 Podmínka A: Zkouška se provádí s plně nabitým zásobníkem elektrické energie/výkonu.
 4.1.2
 Podmínka B: Zkouška se provede se zásobníkem energie/výkonu ve stavu minimálního nabití (maximální vybití kapacity).
 4.1.3
 Přepínač pracovního režimu musí být přepnut podle následující tabulky:
 Hybridní režimy
 Stav nabití baterie
 Výhradně elektrický
 Hybridní
 Přepínač v poloze
 Výhradně se spotřebou paliva
 Hybridní
 Přepínač v poloze
 Výhradně elektrický
 Výhradně se spotřebou paliva
 Hybridní
 Přepínač v poloze
 Hybridní provozní režim n (3)
 ...
 Hybridní provozní režim m (3)
 Přepínač v poloze
 Podmínka A
 Plně nabitá
 Hybridní
 Hybridní
 Hybridní
 Převážně elektrický hybridní provozní režim (4)
 Podmínka B
 Minimální nabití
 Hybridní
 Se spotřebou paliva
 Se spotřebou paliva
 Převážně režim se spotřebou paliva (5)
 4.2 Podmínka A
 4.2.1 Pokud


text:
je akční dosah na elektřinu při měření podle přílohy 9 tohoto předpisu větší než 1 úplný cyklus, může být na žádost výrobce a po dohodě s technickou zkušebnou zkouška pro měření elektrické energie typu I provedena ve výhradně elektrickém režimu. V takovém případě jsou hodnoty M1 a C1 v bodě 4.4 rovny 0.
 4.2.2 Postup začíná vybíjením zásobníku elektrické energie/výkonu vozidla podle postupu uvedeného v bodě 4.2.2.1 níže.
 4.2.2.1 Zásobník elektrické energie/výkonu vozidla se vybije jízdou s přepínačem v poloze výhradně elektrického režimu (na zkušební dráze, na vozidlovém dynamometru atd.) při konstantní rychlosti 70 % ± 5 % maximální rychlosti vozidla ve výhradně elektrickém režimu. Rychlost se stanoví zkušebním postupem pro elektrická vozidla podle definice v předpisu č. 68.
 Vybíjení se přeruší:
 a)
 pokud vozidlo není schopné jízdy rychlostí, která se rovná 65 % maximální třicetiminutové rychlosti; nebo
 b)
 pokud běžné palubní přístroje dávají řidiči výzvu k zastavení vozidla; nebo
 c)
 po ujetí vzdálenosti 100 km.
 Pokud vozidlo není vybaveno výhradně elektrickým režimem, dosáhne se vybití zásobníku elektrické energie/výkonu jízdou vozidla (na zkušební dráze, na vozidlovém dynamometru, apod.):
 a)
 při konstantní rychlosti 50 km/h do doby, kdy se nastartuje motor hybridního elektrického vozidla, který spotřebovává palivo;
 b)
 nebo pokud vozidlo nemůže dosáhnout konstantní rychlosti 50 km/h bez nastartování motoru na palivo, sníží se rychlost, dokud vozidlo nemůže jet nižší konstantní rychlostí, při které motor na palivo nenastartuje po definovanou dobu/vzdálenost (která se stanoví po dohodě mezi technickou zkušebnou a výrobcem);
 c)
 nebo podle doporučení výrobce.
 Motor spotřebovávající palivo se zastaví do 10 sekund po automatickém nastartování.
 4.2.3 Stabilizace vozidla:
 4.2.3.1
 Pro stabilizaci vozidla se vznětovými motory se použije část dvě příslušného jízdního cyklu v kombinaci s příslušnými předpisy pro řazení převodů podle definice v bodě 1.4 této přílohy. Projedou se tři za sebou následující cykly.
 4.2.3.2
 Vozidla vybavená zážehovými motory se připraví s využitím jedné části jedna a dvou částí dvě aplikovatelného jízdního cyklu v kombinaci s příslušnými předpisy pro řazení převodů podle definice v bodě 1.4 této přílohy.
 4.2.3.3
 Vozidlo se po této stabilizaci a před zkouškou ponechá v místnosti s relativně konstantní teplotou od 293 K do 303 K (od 20 °C do 30 °C). Tato stabilizace musí trvat nejméně šest hodin a pokračovat po dobu, než teplota motorového oleje a případné chladicí kapaliny dosáhne teploty místnosti ±2 K a dokud se plně nenabije zásobník elektrické energie/výkonu v důsledku nabíjení uvedeného v bodě 4.2.3.4 níže.
 4.2.3.4
 V průběhu odstavení vozidla se zásobník elektrické energie/výkonu nabíjí s využitím postupu běžného nočního nabíjení podle bodu 3.2.2.5 této přílohy.
 4.2.4 Postup zkoušky
 4.2.4.1 Vozidlo se nastartuje prostředky, které má řidič běžně k dispozici. První cyklus začíná v okamžiku zahájení postupu nastartování vozidla.
 4.2.4.2 Lze použít postupy zkoušek definované buď v bodě 4.2.4.2.1, nebo v bodě 4.2.4.2.2.
 4.2.4.2.1 Vzorky se začnou odebírat před zahájením startování vozidla nebo v jeho průběhu a jejich odběr skončí na konci poslední periody volnoběhu v cyklu mimo město (část 2, konec odběru vzorků).
 4.2.4.2.2 Odběr vzorků začíná před zahájením postupu nastartování vozidla nebo v jeho průběhu a


text:
pokračuje po dobu několika opakování zkušebních cyklů a končí dokončením závěrečné periody volnoběhu prvního mimoměstského cyklu (část dvě), během něhož dosáhla baterie stavu minimálního nabití podle kritéria definovaného níže (konec odběru vzorků).
 Elektrická bilance Q [Ah] se zjišťuje v každém kombinovaném cyklu postupem podle dodatku 2 k této příloze a použije se ke stanovení okamžiku, kdy baterie dosáhla stavu minimálního nabití.
 Stav minimálního nabití baterie v kombinovaném cyklu N je dosažen tehdy, když elektrická bilance během zkušebního cyklu N + 1 není vyšší než 3 % vybití, vyjádřené jako procento nominální kapacity baterie (v Ah) ve stavu maximálního nabití udaného výrobcem. Na žádost výrobce mohou být provedeny další zkušební cykly a jejich výsledky mohou být zahrnuty do výpočtů v bodech 4.2.4.5 a 4.4.1, pokud elektrická bilance v případě každého dalšího zkušebního cyklu ukáže menší vybití baterie než v předcházejícím cyklu.
 Mezi jednotlivými cykly je dovolena perioda odstavení vozidla za tepla v délce 10 minut. Během této doby musí být motor zastaven.
 4.2.4.3 Vozidlo musí být provozováno podle příslušného jízdního cyklu a předpisu pro řazení podle definice v bodě 1.4 této přílohy.
 4.2.4.4 Výfukové plyny se analyzují podle přílohy 4 předpisu č. 83 ve znění platném v době schválení typu vozidla.
 4.2.4.5 Výsledky zkoušky kombinovaného cyklu (CO2 a spotřeba paliva) podle podmínky A se zaznamenají (hodnoty m1 [g] a c1 [l]). V případě zkoušení podle bodu 4.2.4.2.1 hodnoty m1 a c1 jednoduše vyjadřují výsledky jediného kombinovaného zkušebního cyklu. V případě zkoušení podle bodu 4.2.4.2.2 jsou m1 a c1 součtem výsledků N kombinovaných cyklů.
 4.2.5 Do 30 minut od ukončení posledního cyklu se zásobník elektrické energie/výkonu nabíjí podle bodu 3.2.2.5 této přílohy.
 Energie e1 [Wh] dobíjená ze sítě se měří vybavením pro měření energie zapojeným mezi síťovou zástrčku a vozidlový nabíječ.
 4.2.6 Spotřeba elektrické energie pro podmínku A je rovna hodnotě e1 [Wh].
 4.3 Podmínka B
 4.3.1 Stabilizace vozidla
 4.3.1.1 Zásobník elektrické energie/výkonu vozidla se vybije podle bodu 4.2.2.1 této přílohy.
 Na žádost výrobce lze před vybitím zásobníku elektrické energie/výkonu provést stabilizaci vozidla podle bodu 4.2.3.1 nebo 4.2.3.2 této přílohy.
 4.3.1.2 Před zkouškou se vozidlo odstaví v místnosti s relativně ustálenou teplotou od 293 K do 303 K (od 20 °C do 30 °C). Tato stabilizace musí trvat nejméně šest hodin a pokračovat po dobu, než teplota motorového oleje a případné chladicí kapaliny dosáhne teploty místnosti ±2 K.
 4.3.2 Postup zkoušky
 4.3.2.1 Vozidlo se nastartuje prostředky, které má řidič běžně k dispozici. První cyklus se zahájí startem vozidla.
 4.3.2.2 Vzorky se začnou odebírat před zahájením startování vozidla nebo v jeho průběhu a jejich odběr skončí na konci poslední periody volnoběhu v cyklu mimo město (část 2, konec odběru vzorků).
 4.3.2.3 Vozidlo musí být provozováno podle příslušného jízdního cyklu a předpisu pro řazení podle definice v bodě 1.4 této přílohy.
 4.3.2.4 Výfukové plyny se analyzují podle přílohy 4 předpisu č. 83 ve znění platném v době schválení typu vozidla.
 4.3.2.5 Výsledky zkoušky kombinovaného cyklu (CO2 a spotřeba paliva) podle podmínky B se zaznamenají (hodnoty m2 [g] a c2 [l]).
 4.3.3 Do 30 minut


text:
od ukončení cyklu se zásobník elektrické energie/výkonu nabíjí podle bodu 3.2.2.5 této přílohy.
 Energie e2 [Wh] dobíjená ze sítě se měří vybavením pro měření energie zapojeným mezi síťovou zástrčku a vozidlový nabíječ.
 4.3.4 Zásobník elektrické energie/výkonu vozidla se vybije podle bodu 4.2.2.1 této přílohy.
 4.3.5 Do 30 minut od vybití se zásobník elektrické energie/výkonu nabíjí podle bodu 3.2.2.5 této přílohy.
 Energie e3 [Wh] dobíjená ze sítě se měří vybavením pro měření energie zapojeným mezi síťovou zástrčku a vozidlový nabíječ.
 4.3.6 Spotřeba elektrické energie e4 [Wh] pro podmínku B je rovna: e4 = e2 – e3
 4.4 Výsledky zkoušek
 4.4.1 Hodnotami CO2 jsou M1 = m1/Dtest1 a M2 = m2/Dtest2 [g/km], kde Dtest1 a Dtest2 jsou celkové skutečně ujeté vzdálenosti při zkouškách podle podmínky A (bod 4.2 této přílohy) a podmínky B (bod 4.3 této přílohy). Hodnoty m1 a m2 jsou stanoveny v bodech 4.2.4.5 a 4.3.2.5 této přílohy.
 4.4.2 Vážené hodnoty CO2 se vypočítají podle níže uvedeného vzorce:
 4.4.2.1
 V případě zkoušek podle bodu 4.2.4.2.1:
 M = (De · M1 + Dav · M2)/(De + Dav),
 kde:
 M
 =
 hmotnostní emise CO2 v gramech na kilometr (g/km)
 M1
 =
 hmotnostní emise CO2 v g/km s plně nabitým zásobníkem elektrické energie/výkonu
 M2
 =
 hmotnostní emise CO2 v g/km se zásobníkem elektrické energie/výkonu ve stavu minimálního nabití (maximálního vybití kapacity)
 De
 =
 akční dosah vozidla na elektřinu zjištěný postupem uvedeným v příloze 9, při kterém musí výrobce zajistit prostředky na měření s vozidlem jedoucím výhradně v elektrickém režimu
 Dav
 =
 25 km (uvažovaná průměrná vzdálenost mezi dvěma nabitími baterie).
 4.4.2.2
 V případě zkoušek podle bodu 4.2.4.2.2:
 M = (Dovc · M1 + Dav · M2)/(Dovc + Dav),
 kde:
 M
 =
 hmotnostní emise CO2 v gramech na kilometr (g/km)
 M1
 =
 hmotnostní emise CO2 v gramech na kilometr (g/km) s plně nabitým zásobníkem elektrické energie/výkonu
 M2
 =
 hmotnostní emise CO2 v gramech na kilometr (g/km) se zásobníkem elektrické energie/výkonu ve stavu minimálního nabití (maximálního vybití kapacity)
 Dovc
 =
 akční dosah OVC podle postupu popsaného v příloze 9
 Dav
 =
 25 km (uvažovaná průměrná vzdálenost mezi dvěma nabitími baterie)
 4.4.3 Hodnoty spotřeby paliva jsou následující:
 C1 = 100 · c1/Dtest1 a C2 = 100 · c2/Dtest2 [l/100 km],
 kde Dtest1 a Dtest2 jsou celkové skutečně ujeté vzdálenosti při zkouškách podle podmínky A (bod 4.2 této přílohy) a B (bod 4.3 této přílohy). Hodnoty c1 a c2 jsou určeny v bodech 4.2.4.5 a 4.3.2.5 této přílohy.
 4.4.4 Vážené hodnoty spotřeby paliva se vypočítají podle níže uvedeného vzorce:
 4.4.4.1
 V případě zkoušek podle bodu 4.2.4.2.1:
 C = (De · C1 + Dav · C2)/(De + Dav),
 kde:
 C
 =
 spotřeba paliva v l/100 km
 C1
 =
 spotřeba paliva v l/100 km s plně nabitým zásobníkem elektrické energie/výkonu
 C2
 =
 spotřeba paliva v l/100 km se zásobníkem elektrické energie/výkonu ve stavu minimálního nabití (maximálního vybití kapacity)
 De
 =
 akční dosah vozidla na elektřinu zjištěný postupem uvedeným v příloze 9, kde výrobce zajistí prostředky pro měření na vozidle ve stavu výhradně elektrického provozu.
 Dav
 =
 25 km (uvažovaná


text:
průměrná vzdálenost mezi dvěma nabitími baterie).
 4.4.4.2
 V případě zkoušek podle bodu 4.2.4.2.2:
 C = (Dovc · C1 + Dav · C2)/(Dovc + Dav),
 kde:
 C
 =
 spotřeba paliva v l/100 km
 C1
 =
 spotřeba paliva v l/100 km s plně nabitým zásobníkem elektrické energie/výkonu
 C2
 =
 spotřeba paliva v l/100 km se zásobníkem elektrické energie/výkonu ve stavu minimálního nabití (maximálního vybití kapacity)
 Dovc
 =
 akční dosah OVC podle postupu popsaného v příloze 9
 Dav
 =
 25 km (uvažovaná průměrná vzdálenost mezi dvěma nabitími baterie).
 4.4.5 Hodnoty spotřeby elektrické energie jsou následující:
 E1 = e1/Dtest1 a E4 = e4/Dtest2 [Wh/km],
 kde Dtest1 a Dtest2 jsou celkové skutečně ujeté vzdálenosti při zkouškách podle podmínky A (bod 4.2 této přílohy) a B (bod 4.3 této přílohy). Hodnoty e1 a e4 jsou určeny v bodech 4.2.6 a 4.3.6 této přílohy.
 4.4.6 Vážené hodnoty spotřeby elektrické energie se vypočítají podle níže uvedeného vzorce:
 4.4.6.1
 V případě zkoušek podle bodu 4.2.4.2.1:
 E = (De · E1 + Dav · E4)/(De + Dav),
 kde:
 E
 =
 spotřeba elektrické energie ve Wh/km
 E1
 =
 spotřeba elektrické energie ve Wh/km s plně nabitým zásobníkem elektrické energie/výkonu
 E4
 =
 spotřeba elektrické energie ve Wh/km se zásobníkem elektrické energie/výkonu ve stavu minimálního nabití (maximálního vybití kapacity)
 De
 =
 akční dosah vozidla na elektřinu zjištěný postupem uvedeným v příloze 9, kdy výrobce musí poskytnout prostředky k provedení měření s vozidlem jedoucím pouze v elektrickém režimu
 Dav
 =
 25 km (uvažovaná průměrná vzdálenost mezi dvěma nabitími baterie)
 4.4.6.2
 V případě zkoušek podle bodu 4.2.4.2.2:
 E = (Dovc · E1 + Dav · E4)/(Dovc + Dav),
 kde:
 E
 =
 spotřeba elektrické energie ve Wh/km
 E1
 =
 spotřeba elektrické energie ve Wh/km s plně nabitým zásobníkem elektrické energie/výkonu
 E4
 =
 spotřeba elektrické energie ve Wh/km se zásobníkem elektrické energie/výkonu ve stavu minimálního nabití (maximálního vybití kapacity)
 Dovc
 =
 akční dosah OVC podle postupu popsaného v příloze 9
 Dav
 =
 25 km (uvažovaná průměrná vzdálenost mezi dvěma nabitími baterie)
 5. HYBRIDNÍ ELEKTRICKÉ VOZIDLO S JINÝM NEŽ EXTERNÍM NABÍJENÍM (NOVC HEV), BEZ PŘEPÍNAČE PRACOVNÍHO REŽIMU
 5.1 Tato vozidla se testují podle přílohy 6 za použití příslušného jízdního cyklu a předpisu pro řazení převodů dle bodu 1.4 této přílohy.
 5.1.1 Emise oxidu uhličitého (CO2) a spotřeba paliva se stanoví samostatně pro část jedna (městský provoz) a část dvě (mimoměstský provoz) stanoveného jízdního cyklu.
 5.2 Pro stabilizaci se využijí nejméně dva po sobě jdoucí jízdní cykly (jedna část jedna a jedna část dvě) bez odstavení vozidla mezi nimi a s využitím příslušného jízdního cyklu a předpisu pro řazení převodů podle definice v bodě 1.4 této přílohy.
 5.3 Výsledky zkoušek
 5.3.1 Výsledky této zkoušky (spotřeba paliva C [l/100 km] a emise CO2 M [g/km]) se korigují funkcí energetické bilance ΔΕbatt baterie vozidla.
 Korigované hodnoty (C0 [l/100 km] a M0 [g/km]) by měly odpovídat nulové energetické bilanci (ΔΕbatt = 0) a vypočítají se pomocí korekčního koeficientu, který stanoví výrobce níže uvedeným postupem.
 V případě jiných zásobníků energie než elektrické baterie představuje ΔΕbatt energetickou bilanci zásobníku elektrické energie ΔΕstorage.
 5.3.1.1 Elektrická


text:
bilance Q [Ah] měřená postupem podle dodatku 2 k této příloze se využije pro změření rozdílu mezi energetickým obsahem baterie vozidla na konci a na počátku cyklu. Elektrická bilance se stanoví samostatně pro část jedna cyklu a pro část dvě cyklu.
 5.3.2 Za výsledky zkoušky je možné považovat nekorigované hodnoty C a M, pokud:
 1)
 výrobce může prokázat, že mezi energetickou bilancí a spotřebou paliva neexistuje žádný vztah;
 2)
 ΔΕbatt vždy odpovídá nabití baterie;
 3)
 ΔΕbatt vždy odpovídá vybití baterie a pokud hodnota ΔΕbatt nepřesahuje 1 % energetického obsahu spotřebovaného paliva (spotřebovaným palivem se rozumí celková spotřeba paliva za jeden cyklus).
 Změnu obsahu energie akumulované v baterii ΔΕbatt lze vypočítat z měřené elektrické bilance Q takto:
 ΔΕbatt = ΔSOC(%) · ETEbatt ≅ 0.0036 · |ΔAh| · Vbatt = 0.0036 · Q · Vbatt (MJ)
 kde ETEbatt [MJ] je celková kapacita baterie a Vbatt[V] je jmenovité napětí baterie.
 5.3.3 Korekční koeficient spotřeby paliva (Kfuel) dle definice výrobce
 5.3.3.1 Korekční koeficient spotřeby paliva (Kfuel) se stanoví na základě série měření n provedených výrobcem. Tato série musí obsahovat minimálně jedno měření s Qi < 0 a alespoň jedno s Qj > 0.
 Pokud by druhá z podmínek nemohla být při jízdním cyklu (část jedna a část dvě) používaném v této zkoušce realizována, měla by statistickou významnost extrapolace potřebnou ke stanovení hodnoty spotřeby paliva při ΔΕbatt = 0 posoudit technická zkušebna.
 5.3.3.2 Korekční koeficient spotřeby paliva (Kfuel) je definován takto:
 Kfuel = (n · ΣQiCi – ΣQi · ΣCi)/(n · ΣQi
 2 – (ΣQi)2) (l/100 km/Ah),
 kde:
 Ci
 :
 spotřeba paliva měřená během i-té zkoušky výrobce (l/100 km)
 Qi
 :
 elektrická bilance měřená během i-té zkoušky výrobce (Ah)
 n
 :
 počet údajů
 Korekční koeficient spotřeby paliva se zaokrouhlí na čtyři platné číslice (např. 0,xxxx nebo xx,xx). Statistickou významnost korekčního koeficientu spotřeby paliva posuzuje technická zkušebna.
 5.3.3.3 Pro hodnoty spotřeby paliva měřené při části jedna a při části dvě cyklu se stanoví samostatné korekční koeficienty spotřeby paliva.
 5.3.4 Spotřeba paliva při nulové energetické bilanci baterie (C0)
 5.3.4.1 Spotřeba paliva C0 při ΔEbatt = 0 se stanoví z následujícího vzorce:
 C0 = C – Kfuel · Q (l/100 km),
 kde:
 C
 :
 spotřeba paliva měřená při zkoušce (l/100 km)
 Q
 :
 elektrická bilance měřená během zkoušky (Ah)
 5.3.4.2 Spotřeba paliva při nulové energetické bilanci baterie se stanoví samostatně pro měřené hodnoty spotřeby paliva při části jedna cyklu a při části dvě cyklu.
 5.3.5 Korekční koeficient emisí CO2 (KCO2) podle definice výrobce
 5.3.5.1 Korekční koeficient emisí CO2 (KCO2) se stanoví na základě série měření n provedených výrobcem. Tato série musí obsahovat minimálně jedno měření s QI < 0 a alespoň jedno s Qj > 0.
 Pokud by druhá z podmínek nemohla být při jízdním cyklu (část jedna a část dvě) používaném v této zkoušce realizována, měla by statistickou významnost extrapolace potřebnou ke stanovení hodnoty emisí CO2 při ΔEbatt = 0 posoudit technická zkušebna.
 5.3.5.2 Korekční koeficient emisí CO2 (KCO2) je definován takto:
 KCO2 = (n · ΣQiMi – ΣQi · SMi)/(n · ΣQi
 2 – (ΣQi)2) (g/km/Ah),


text:
kde:
 Mi
 :
 emise CO2 změřené během i-té zkoušky výrobce (g/km)
 Qi
 :
 elektrická bilance během i-té zkoušky výrobce (Ah)
 n
 :
 počet údajů
 Korekční koeficient emisí CO2 se zaokrouhlí na čtyři platné číslice (např. 0,xxxx nebo xx,xx). Statistickou významnost korekčního koeficientu emisí CO2 posoudí technická zkušebna.
 5.3.5.3 Pro hodnoty spotřeby paliva měřené při části jedna a při části dvě se stanoví samostatné korekční koeficienty emisí CO2.
 5.3.6 Emise CO2 při nulové energetické bilanci baterie (M0)
 5.3.6.1 Emise CO2 M0 při ΔEbatt = 0 se stanoví dle níže uvedené rovnice:
 M0 = M – KCO2 · Q (g/km),
 kde:
 C
 :
 spotřeba paliva měřená při zkoušce (l/100 km)
 Q
 :
 elektrická bilance měřená během zkoušky (Ah)
 5.3.6.2 Emise CO2 při nulové energetické bilanci baterie se určí samostatně pro hodnoty emisí CO2 naměřené při části jedna cyklu a při části dvě cyklu.
 6. VOZIDLA S NABÍJENÍM JINÝM NEŽ EXTERNÍM (NOVC HEV), S PŘEPÍNAČEM PROVOZNÍHO REŽIMU
 6.1 Tato vozidla se zkoušejí v hybridním režimu podle přílohy 6 za použití příslušného jízdního cyklu a předpisu pro řazení podle definice v bodě 1.4 této přílohy. Pokud je dostupných několik hybridních režimů, zkouška se vykoná v režimu, který se nastaví automaticky po otočení klíčku zapalování (normální režim).
 6.1.1 Emise oxidu uhličitého (CO2) a spotřeba paliva se stanoví samostatně pro část jedna (městský provoz) a část dvě (mimoměstský provoz) stanoveného jízdního cyklu.
 6.2 Pro stabilizaci se využijí nejméně dva po sobě jdoucí jízdní cykly (jedna část jedna a jedna část dvě) bez odstavení vozidla mezi nimi a s využitím příslušného jízdního cyklu a předpisu pro řazení převodů podle definice v bodě 1.4 této přílohy.
 6.3 Výsledky zkoušek
 6.3.1 Výsledky této zkoušky (spotřeba paliva C [l/100 km] a emise CO2 M [g/km]) se korigují funkcí energetické bilance ΔEbatt baterie vozidla.
 Korigované hodnoty (C0 [l/100 km] a M0 [g/km]) by měly odpovídat nulové energetické bilanci (ΔEbatt = 0) a vypočítají se pomocí korekčního koeficientu, který stanoví výrobce níže uvedeným postupem.
 V případě jiných zásobníků energie než elektrické baterie představuje ΔEbatt energetickou bilanci zásobníku elektrické energie ΔEstorage.
 6.3.1.1 Elektrická bilance Q [Ah] měřená postupem podle dodatku 2 k této příloze se využije pro změření rozdílu mezi energetickým obsahem baterie vozidla na konci a na počátku cyklu. Elektrická bilance se stanoví samostatně pro část jedna cyklu a pro část dvě cyklu.
 6.3.2 Za výsledky zkoušky je možné považovat nekorigované naměřené hodnoty C a M, pokud:
 1)
 výrobce může prokázat, že mezi energetickou bilancí a spotřebou paliva neexistuje žádný vztah;
 2)
 ΔEbatt vždy odpovídá nabití baterie;
 3)
 ΔEbatt vždy odpovídá vybití baterie a pokud hodnota ΔEbatt nepřesahuje 1 % energetického obsahu spotřebovaného paliva (spotřebovaným palivem se rozumí celková spotřeba paliva za jeden cyklus).
 Změnu obsahu energie akumulované v baterii ΔEbatt lze vypočítat z měřené elektrické bilance Q takto:
 ΔEbatt = ΔSOC(%) · ETEbatt ≅ 0.0036 · |ΔAh| · Vbatt = 0.0036 · Q · Vbatt (MJ),
 kde ETEbatt [MJ] je celková kapacita baterie a Vbatt[V] je jmenovité napětí baterie.
 6.3.3 Korekční koeficient spotřeby paliva (Kfuel) dle definice výrobce
 6.3.3.1 Korekční koeficient


text:
spotřeby paliva (Kfuel) se stanoví na základě série měření n provedených výrobcem. Tato série musí obsahovat minimálně jedno měření s Qi < 0 a alespoň jedno s Qj > 0.
 Pokud by druhá z podmínek nemohla být při jízdním cyklu (část jedna a část dvě) používaném v této zkoušce realizována, měla by statistickou významnost extrapolace potřebnou ke stanovení hodnoty spotřeby paliva při ΔEbatt = 0 posoudit technická zkušebna.
 6.3.3.2 Korekční koeficient spotřeby paliva (Kfuel) je definován takto:
 Kfuel = (n · ΣQiCi – ΣQi · ΣCi)/(n · ΣQi
 2 – (ΣQi)2) (l/100 km/Ah),
 kde:
 Ci
 :
 spotřeba paliva měřená během i-té zkoušky výrobce (l/100 km)
 Qi
 :
 elektrická bilance měřená během i-té zkoušky výrobce (Ah)
 n
 :
 počet údajů
 Korekční koeficient spotřeby paliva se zaokrouhlí na čtyři platné číslice (např. 0,xxxx nebo xx,xx). Statistickou významnost korekčního koeficientu spotřeby paliva posuzuje technická zkušebna.
 6.3.3.3 Pro hodnoty spotřeby paliva měřené při části jedna a při části dvě cyklu se stanoví samostatné korekční koeficienty spotřeby paliva.
 6.3.4 Spotřeba paliva při nulové energetické bilanci baterie (C0)
 6.3.4.1 Spotřeba paliva C0 při ΣEbatt = 0 se stanoví z následujícího vzorce:
 C0 = C – Kfuel · Q (l/100 km),
 kde:
 C
 :
 spotřeba paliva měřená při zkoušce (l/100 km)
 Q
 :
 elektrická bilance měřená během zkoušky (Ah)
 6.3.4.2 Spotřeba paliva při nulové energetické bilanci baterie se stanoví samostatně pro měřené hodnoty spotřeby paliva při části jedna cyklu a při části dvě cyklu.
 6.3.5 Korekční koeficient emisí CO2 (KCO2) podle definice výrobce
 6.3.5.1 Korekční koeficient emisí CO2 (KCO2) se stanoví na základě série měření n provedených výrobcem. Tato série musí obsahovat minimálně jedno měření s Qi < 0 a alespoň jedno s Qj > 0.
 Pokud by druhá z podmínek nemohla být při jízdním cyklu (část jedna a část dvě) používaném v této zkoušce realizována, měla by statistickou významnost extrapolace potřebnou ke stanovení hodnoty emisí CO2 při ΔEbatt = 0 posoudit technická zkušebna.
 6.3.5.2 Korekční koeficient emisí CO2 (KCO2) je definován takto:
 KCO2 = (n · ΣQiMi – ΣQi · ΣMi)/(n · ΣQi
 2 – (ΣQi)2) (g/km/Ah),
 kde:
 Mi
 :
 emise CO2 změřené během i-té zkoušky výrobce (g/km)
 Qi
 :
 elektrická bilance během i-té zkoušky výrobce (Ah)
 n
 :
 počet údajů
 Korekční koeficient emisí CO2 se zaokrouhlí na čtyři platné číslice (např. 0,xxxx nebo xx,xx). Statistickou významnost korekčního koeficientu emisí CO2 posoudí technická zkušebna.
 6.3.5.3 Pro hodnoty spotřeby paliva měřené při části jedna a při části dvě se stanoví samostatné korekční koeficienty emisí CO2.
 6.3.6 Emise CO2 při nulové energetické bilanci baterie (M0)
 6.3.6.1 Emise CO2 M0 při ΔEbatt = 0 se stanoví dle níže uvedené rovnice:
 M0 = M – KCO2 · Q (g/km),
 kde:
 C
 :
 spotřeba paliva měřená při zkoušce (l/100 km)
 Q
 :
 elektrická bilance měřená během zkoušky (Ah)
 6.3.6.2 Emise CO2 při nulové energetické bilanci baterie se určí samostatně pro hodnoty emisí CO2 naměřené při části jedna cyklu a při části dvě cyklu.
 (1) také označováno jako vozidlo „s externím nabíjením“
 (2) také označováno jako vozidlo „bez externího nabíjení“
 (3) Například: