text:
podmínek
 Minimální Rsce
 Přípustný jednotlivý harmonický proud In/I1
 %
 Přípustné činitele zkreslení harmonického proudu
 %
 I5
 I7
 I11
 I13
 THD
 PWHD
 33
 10,7
 7,2
 3,1
 2
 13
 22
 ≥ 120
 40
 25
 15
 10
 48
 46
 Relativní hodnoty sudých harmonických až do řádu 12 musí být nižší než 16/n %. Sudé harmonické vyšší než řádu 12 se berou v úvahu v THD a PWHD stejným způsobem jako liché harmonické.
 7.4. Specifikace týkající se emisí změn napětí, kolísání napětí a flikru generovaných vozidlem na vedení střídavého proudu.
 7.4.1. Měřicí metoda
 Emise změn napětí, kolísání napětí a flikru na vedeních střídavého proudu generované představitelem typu vozidla se měří metodou popsanou v příloze 12. Metoda měření musí být definována výrobcem vozidla ve shodě s technickou zkušebnou.
 7.4.2. Mezní hodnota pro schválení typu vozidla
 7.4.2.1. Jestliže se měří metodou popsanou v příloze 12, jsou mezními hodnotami pro jmenovitý fázový proud ≤ 16 A, na které se nevztahuje podmíněné připojení, hodnoty vymezené v normě IEC 61000-3-3, bodě 5.
 7.4.2.2. Jestliže se měří metodou popsanou v příloze 12, jsou mezními hodnotami pro jmenovitý fázový proud > 16 A a ≤ 75 A, na které se vztahuje podmíněné připojení, hodnoty vymezené v normě IEC 61000-3-11, bodě 5.
 7.5. Specifikace týkající se emisí vysokofrekvenčních rušení generovaných vozidlem, šířených vedením střídavého nebo stejnosměrného proudu
 7.5.1. Měřicí metoda
 Emise vysokofrekvenčních rušení generovaných představitelem typu vozidla, šířených vedením střídavého nebo stejnosměrného proudu, se měří metodou popsanou v příloze 13. Metoda měření musí být definována výrobcem vozidla ve shodě s technickou zkušebnou.
 7.5.2. Mezní hodnota pro schválení typu vozidla
 7.5.2.1. Jestliže se měří metodou popsanou v příloze 13, jsou mezními hodnotami na vedení střídavého proudu hodnoty vymezené v normě IEC 61000-6-3 a uvedené v tabulce 7.
 Tabulka 7
 Maximální povolené vysokofrekvenční rušení šířené vedením střídavého proudu
 Kmitočet (MHz)
 Mezní hodnoty a detektor
 0,15 až 0,5
 66 až 56 dBμV (kvazišpičková hodnota) 56 až 46 dBμV (průměrná hodnota)
 (lineárně klesající s logaritmem kmitočtu)
 0,5 až 5
 56 dBμV (kvazišpičková hodnota) 46 dBμV (průměrná hodnota)
 5 až 30
 60 dBμV (kvazišpičková hodnota) 50 dBμV (průměrná hodnota)
 7.5.2.2. Jestliže se měří metodou popsanou v příloze 13, jsou mezními hodnotami na vedení stejnosměrného proudu hodnoty vymezené v normě IEC 61000-6-3 a uvedené v tabulce 8.
 Tabulka 8
 Maximální povolené vysokofrekvenční rušení šířené vedením stejnosměrného proudu
 Kmitočet (MHz)
 Mezní hodnoty a detektor
 0,15 až 0,5
 79 dBμV (kvazišpičková hodnota)
 66 dBμV (průměrná hodnota)
 0,5 až 30
 73 dBμV (kvazišpičková hodnota)
 60 dBμV (průměrná hodnota)
 7.6. Specifikace týkající se emisí vysokofrekvenčních rušení generovaných vozidlem na síti a telekomunikačním přístupu
 7.6.1. Měřicí metoda
 Emise vysokofrekvenčních rušení generovaných představitelem typu vozidla na síti a telekomunikačním přístupu se měří metodou popsanou v příloze 14. Metoda měření musí být definována výrobcem vozidla ve shodě s technickou zkušebnou.
 7.6.2. Mezní hodnota pro schválení typu vozidla
 7.6.2.1. Jestliže se měří metodou popsanou v příloze 14, jsou mezními hodnotami na síti a telekomunikačním přístupu (telekomunikační přístup podle definice v bodě 3.6 CISPR 22) hodnoty vymezené v normě IEC 61000-6-3 a uvedené v tabulce 9.
 Tabulka


text:
9
 Maximální povolené vysokofrekvenční rušení šířené vedením na síti a telekomunikačním přístupu
 Kmitočet (MHz)
 Mezní hodnoty napětí (detektor)
 Mezní hodnoty proudu (detektor)
 0,15 až 0,5
 84 až 74 dBμV (kvazišpičková hodnota)
 74 až 64 dBμV (průměrná hodnota)
 (lineárně klesající s logaritmem kmitočtu)
 40 až 30 dBμA (kvazišpičková hodnota)
 30 až 20 dBμA (průměrná hodnota)
 (lineárně klesající s logaritmem kmitočtu)
 0,5 až 30
 74 dBμV (kvazišpičková hodnota)
 64 dBμV (průměrná hodnota)
 30 dBμA (kvazišpičková hodnota)
 20 dBμA (průměrná hodnota)
 7.7. Specifikace týkající se odolnosti vozidel proti elektromagnetickému záření.
 7.7.1. Zkušební metoda
 Odolnost představitele typu vozidla proti elektromagnetickému záření se zkouší metodou popsanou v příloze 6.
 7.7.2. Mezní hodnoty odolnosti pro schválení typu vozidla
 7.7.2.1. Jestliže se zkouší metodou popsanou v příloze 6, musí intenzita pole činit 30 V/m (efektivní hodnota) v 90 % kmitočtového pásma od 20 do 2 000 MHz a nejméně 25 V/m (efektivní hodnota) v celém kmitočtovém pásmu od 20 do 2 000 MHz.
 7.7.2.2. Představitel typu vozidla se považuje za vyhovující požadavkům na odolnost, jestliže během zkoušek provedených podle přílohy 6 nedojde ke snížení výkonu „funkcí souvisejících s odolností“, podle bodu 2.2 přílohy 6.
 7.8. Specifikace týkající se odolnosti vozidel proti rychlým elektrickým přechodovým jevům / skupinám impulzů šířených vedením střídavého a stejnosměrného proudu.
 7.8.1. Zkušební metoda
 7.8.1.1. Odolnost představitele typu vozidla proti rychlým elektrickým přechodovým jevům / skupinám impulzů šířených vedením střídavého a stejnosměrného proudu se zkouší metodou popsanou v příloze 15.
 7.8.2. Mezní hodnoty odolnosti pro schválení typu vozidla
 7.8.2.1. Jestliže se zkouší metodou popsanou v příloze 15, jsou zkušební hodnoty pro vedení střídavého a stejnosměrného proudu tyto: zkušební napětí ±2 kV v otevřeném obvodu, s dobou náběhu (Tr) 5 ns, dobou trvání (Th) 50 ns a s opakovací frekvencí 5 kHz po dobu alespoň 1 minuty.
 7.8.2.2. Představitel typu vozidla se považuje za vyhovující požadavkům na odolnost, jestliže během zkoušek provedených podle přílohy 15 nedojde ke snížení výkonu„funkcí souvisejících s odolností“, podle bodu 2.2 přílohy 6.
 7.9. Specifikace týkající se odolnosti vozidel proti rázovým impulzům šířeným vedením střídavého nebo stejnosměrného proudu.
 7.9.1. Zkušební metoda
 7.9.1.1. Odolnost představitele typu vozidla proti rázovým impulzům šířeným vedením střídavého/stejnosměrného proudu se zkouší metodou popsanou v příloze 16.
 7.9.2. Mezní hodnoty odolnosti pro schválení typu vozidla
 7.9.2.1. Jestliže se zkouší metodou popsanou v příloze 16, jsou zkušební hodnoty tyto:
 a)
 pro vedení střídavého proudu: zkušební napětí ± 2 kV v otevřeném obvodu mezi fází a zemí a ± 1 kV mezi fázemi (impulz 1,2 μs / 50 μs), s dobou náběhu (Tr) 1,2 μs a dobou trvání (Th) 50 μs. Každý rázový impulz se provede pětkrát, přičemž prodleva mezi jednotlivými impulzy nesmí trvat déle než jednu minutu. Tento postup se použije na tyto fáze: 0, 90, 180 a 270°;
 b)
 pro vedení stejnosměrného proudu: zkušební napětí ± 0,5 kV v otevřeném obvodu mezi fází a zemí a ± 0,5 kV mezi fázemi (impulz 1,2 μs / 50 μs), s dobou náběhu (Tr) 1,2 μs a dobou trvání (Th) 50 μs. Každý rázový impulz se provede pětkrát, přičemž prodleva mezi

type: contracts

jurisdiction: EU


text:
jednotlivými impulzy nesmí trvat déle než jednu minutu.
 7.9.2.2. Představitel typu vozidla se považuje za vyhovující požadavkům na odolnost, jestliže během zkoušek provedených podle přílohy 16 nedojde ke snížení výkonu „funkcí souvisejících s odolností“, podle bodu 2.2 přílohy 6.
 7.10. Specifikace týkající se širokopásmového elektromagnetického rušení způsobovaného EMP
 7.10.1. Měřicí metoda
 Elektromagnetické záření generované představitelem typu EMP se měří metodou popsanou v příloze 7.
 7.10.2. Širokopásmové mezní hodnoty pro schválení typu EMP
 7.10.2.1. Jestliže se měří metodou popsanou v příloze 7, činí mezní hodnoty 62 až 52 dBμV/m v kmitočtovém pásmu od 30 do 75 MHz (tato mezní hodnota se při logaritmické stupnici kmitočtu snižuje od kmitočtu 30 MHz) a 52 až 63 dBμV/m v kmitočtovém pásmu od 75 do 400 MHz (tato mezní hodnota se při logaritmické stupnici kmitočtu zvyšuje od kmitočtu 75 MHz, jak je znázorněno v dodatku 6). V kmitočtovém pásmu od 400 do 1 000 MHz je mezní hodnota konstantní, a to 63 dBμV/m.
 7.10.2.2. Hodnoty měřené na představiteli typu EMP, vyjádřené v dBμV/m, musí být nižší než mezní hodnoty pro schválení typu.
 7.11. Specifikace týkající se emisí harmonických generovaných EMP na vedeních střídavého proudu
 7.11.1. Měřicí metoda
 Emise harmonických na vedeních střídavého proudu generované představitelem typu EMP se měří metodou popsanou v příloze 17. Metoda měření musí být definována výrobcem ve shodě s technickou zkušebnou.
 7.11.2. Mezní hodnota pro schválení typu EMP
 7.11.2.1. Jestliže se měří metodou popsanou v příloze 17, jsou mezními hodnotami pro vstupní fázový proud ≤ 16 A hodnoty vymezené v normě IEC 61000-3-2 a uvedené v tabulce 10.
 Tabulka 10
 Maximální povolené harmonické (vstupní fázový proud ≤ 16 A)
 Řád harmonické
 n
 Maximální povolený harmonický proud
 A
 Lichá harmonická
 3
 2,3
 5
 1,14
 7
 0,77
 9
 0,40
 11
 0,33
 13
 0,21
 15 ≤ n ≤ 39
 0,15 × 15/n
 Sudá harmonická
 2
 1,08
 4
 0,43
 6
 0,30
 8 ≤ n ≤ 40
 0,23 × 8/n
 7.11.2.2. Jestliže se měří metodou popsanou v příloze 17, jsou mezními hodnotami pro vstupní fázový proud > 16 A a ≤ 75 A hodnoty vymezené v normě IEC 61000-3-12 a uvedené v tabulkách 11, 12 a 13.
 Tabulka 11
 Maximální povolené harmonické (vstupní fázový proud > 16 A a ≤ 75 A) pro zařízení jiná než symetrická třífázová zařízení
 Minimální Rsce
 Přípustný jednotlivý harmonický proud In/I1
 %
 Přípustné činitele zkreslení harmonického proudu
 %
 I3
 I5
 I7
 I9
 I11
 I13
 THD
 PWHD
 33
 21,6
 10,7
 7,2
 3,8
 3,1
 2
 23
 23
 66
 24
 13
 8
 5
 4
 3
 26
 26
 120
 27
 15
 10
 6
 5
 4
 30
 30
 250
 35
 20
 13
 9
 8
 6
 40
 40
 ≥ 350
 41
 24
 15
 12
 10
 8
 47
 47
 Relativní hodnoty sudých harmonických až do řádu 12 musí být nižší než 16/n %. Sudé harmonické vyšší než řádu 12 se berou v úvahu v THD a PWHD stejným způsobem jako liché harmonické.
 Je povolena lineární interpolace mezi následnými hodnotami Rsce.
 Tabulka 12
 Maximální povolené harmonické (vstupní fázový proud > 16 A a ≤ 75 A) pro symetrická třífázová


text:
zařízení
 Minimální Rsce
 Přípustný jednotlivý harmonický proud In/I1
 %
 Přípustné činitele zkreslení harmonického proudu
 %
 I5
 I7
 I11
 I13
 THD
 PWHD
 33
 10,7
 7,2
 3,1
 2
 13
 22
 66
 14
 9
 5
 3
 16
 25
 120
 19
 12
 7
 4
 22
 28
 250
 31
 20
 12
 7
 37
 38
 ≥ 350
 40
 25
 15
 10
 48
 46
 Relativní hodnoty sudých harmonických až do řádu 12 musí být nižší než 16/n %. Sudé harmonické vyšší než řádu 12 se berou v úvahu v THD a PWHD stejným způsobem jako liché harmonické.
 Je povolena lineární interpolace mezi následnými hodnotami Rsce.
 Tabulka 13
 Maximální povolené harmonické (vstupní fázový proud > 16 A a ≤ 75 A) pro symetrická třífázová zařízení za zvláštních podmínek
 Minimální Rsce
 Přípustný jednotlivý harmonický proud In/I1
 %
 Přípustné činitele zkreslení harmonického proudu
 %
 I5
 I7
 I11
 I13
 THD
 PWHD
 33
 10,7
 7,2
 3,1
 2
 13
 22
 ≥ 120
 40
 25
 15
 10
 48
 46
 Relativní hodnoty sudých harmonických až do řádu 12 musí být nižší než 16/n %. Sudé harmonické vyšší než řádu 12 se berou v úvahu v THD a PWHD stejným způsobem jako liché harmonické.
 7.12. Specifikace týkající se emisí změn napětí, kolísání napětí a flikru generovaných EMP na vedení střídavého proudu
 7.12.1. Měřicí metoda
 Emise změn napětí, kolísání napětí a flikru na vedeních střídavého proudu generované představitelem typu EMP se měří metodou popsanou v příloze 18. Metoda měření musí být definována výrobcem EMP ve shodě s technickou zkušebnou.
 7.12.2. Mezní hodnota pro schválení typu EMP
 7.12.2.1. Jestliže se měří metodou popsanou v příloze 18, jsou mezními hodnotami pro jmenovitý fázový proud ≤ 16 A, na které se nevztahuje podmíněné připojení, hodnoty vymezené v normě IEC 61000-3-3, bodě 5.
 7.12.2.2. Jestliže se měří metodou popsanou v příloze 18, jsou mezními hodnotami pro jmenovitý fázový proud > 16 A a ≤ 75 A, na které se vztahuje podmíněné připojení, hodnoty vymezené v normě IEC 61000-3-11, bodě 5.
 7.13. Specifikace týkající se emisí vysokofrekvenčních rušení generovaných EMP, šířených vedením střídavého nebo stejnosměrného proudu
 7.13.1. Měřicí metoda
 Emise vysokofrekvenčních rušení generovaných představitelem typu EMP, šířených vedením střídavého nebo stejnosměrného proudu, se měří metodou popsanou v příloze 19. Metoda měření musí být definována výrobcem EMP ve shodě s technickou zkušebnou.
 7.13.2. Mezní hodnota pro schválení typu EMP
 7.13.2.1. Jestliže se měří metodou popsanou v příloze 19, jsou mezními hodnotami na vedení střídavého proudu hodnoty vymezené v normě IEC 61000-6-3 a uvedené v tabulce 14.
 Tabulka 14
 Maximální povolené vysokofrekvenční rušení šířené vedením střídavého proudu
 Kmitočet (MHz)
 Mezní hodnoty a detektor
 0,15 až 0,5
 66 až 56 dBμV (kvazišpičková hodnota)
 56 až 46 dBμV (průměrná hodnota)
 (lineárně klesající s logaritmem kmitočtu)
 0,5 až 5
 56 dBμV (kvazišpičková hodnota)
 46 dBμV (průměrná hodnota)
 5 až 30
 60 dBμV (kvazišpičková hodnota)
 50 dBμV (průměrná hodnota)
 7.13.2.2. Jestliže se měří metodou popsanou v příloze 19, jsou mezními hodnotami na vedení stejnosměrného proudu hodnoty vymezené v normě IEC 61000-6-3 a uvedené v tabulce 15.
 Tabulka 15
 Maximální povolené vysokofrekvenční rušení šířené vedením stejnosměrného proudu
 Kmitočet (MHz)


text:
Mezní hodnoty a detektor
 0,15 až 0,5
 79 dBμV (kvazišpičková hodnota)
 66 dBμV (průměrná hodnota)
 0,5 až 30
 73 dBμV (kvazišpičková hodnota)
 60 dBμV (průměrná hodnota)
 7.14. Specifikace týkající se emisí vysokofrekvenčních rušení generovaných EMP na síti a telekomunikačním přístupu
 7.14.1. Měřicí metoda
 Emise vysokofrekvenčních rušení generovaných představitelem typu EMP na síti a telekomunikačním přístupu se měří metodou popsanou v příloze 20. Metoda měření musí být definována výrobcem EMP ve shodě s technickou zkušebnou.
 7.14.2. Mezní hodnota pro schválení typu EMP
 7.14.2.1. Jestliže se měří metodou popsanou v příloze 20, jsou mezními hodnotami na síti a telekomunikačním přístupu (telekomunikační přístup podle definice v bodě 3.6 CISPR 22) hodnoty vymezené v normě IEC 61000-6-3 a uvedené v tabulce 16.
 Tabulka 16
 Maximální povolené vysokofrekvenční rušení šířené vedením na síti a telekomunikačním přístupu
 Kmitočet (MHz)
 Mezní hodnoty napětí (detektor)
 Mezní hodnoty proudu (detektor)
 0,15 až 0,5
 84 až 74 dBμV (kvazišpičková hodnota)
 74 až 64 dBμV (průměrná hodnota)
 (lineárně klesající s logaritmem kmitočtu)
 40 až 30 dBμA (kvazišpičková hodnota)
 30 až 20 dBμA (průměrná hodnota)
 (lineárně klesající s logaritmem kmitočtu)
 0,5 až 30
 74 dBμV (kvazišpičková hodnota)
 64 dBμV (průměrná hodnota)
 30 dBμA (kvazišpičková hodnota)
 20 dBμA (průměrná hodnota)
 7.15. Specifikace týkající se odolnosti EMP proti rychlým elektrickým přechodovým jevům / skupinám impulzů šířených vedením střídavého a stejnosměrného proudu
 7.15.1. Zkušební metoda
 7.15.1.1. Odolnost představitele typu EMP proti rychlým elektrickým přechodovým jevům / skupinám impulzů šířených vedením střídavého a stejnosměrného proudu se zkouší metodou popsanou v příloze 21.
 7.15.2. Mezní hodnoty odolnosti pro schválení typu EMP
 7.15.2.1. Jestliže se zkouší metodou popsanou v příloze 21, jsou zkušební hodnoty pro vedení střídavého a stejnosměrného proudu tyto: zkušební napětí ±2 kV v otevřeném obvodu, s dobou náběhu (Tr) 5 ns, dobou trvání (Th) 50 ns a s opakovací frekvencí 5 kHz po dobu alespoň 1 minuty.
 7.15.2.2. Představitel typu EMP se považuje za vyhovující požadavkům na odolnost, jestliže během zkoušek provedených podle přílohy 21 nedojde ke snížení výkonu „funkcí souvisejících s odolností“, podle bodu 2.2 přílohy 9.
 7.16. Specifikace týkající se odolnosti EMP proti rázovým impulzům šířeným vedením střídavého nebo stejnosměrného proudu
 7.16.1. Zkušební metoda
 7.16.1.1. Odolnost představitele typu EMP proti rázovým impulzům šířeným vedením střídavého/stejnosměrného proudu se zkouší metodou popsanou v příloze 22.
 7.16.2. Mezní hodnoty odolnosti pro schválení typu EMP
 7.16.2.1. Jestliže se zkouší metodou popsanou v příloze 22, jsou zkušební hodnoty tyto:
 a)
 pro vedení střídavého proudu: zkušební napětí ± 2 kV v otevřeném obvodu mezi fází a zemí a ± 1 kV mezi fázemi (impulz 1,2 μs / 50 μs), s dobou náběhu (Tr) 1,2 μs a dobou trvání (Th) 50 μs. Každý rázový impulz se provede pětkrát, přičemž prodleva mezi jednotlivými impulzy nesmí trvat déle než jednu minutu. Tento postup se použije na tyto fáze: 0, 90, 180 a 270°;
 b)
 pro vedení stejnosměrného proudu: zkušební napětí ± 0,5 kV v otevřeném obvodu mezi fází a zemí a ± 0,5 kV mezi fázemi (impulz 1,2 μs / 50 μs), s dobou náběhu (Tr) 1,2 μs a dobou trvání (Th)


text:
50 μs. Každý rázový impulz se provede pětkrát, přičemž prodleva mezi jednotlivými impulzy nesmí trvat déle než jednu minutu.
 7.16.2.2. Představitel typu EMP se považuje za vyhovující požadavkům na odolnost, jestliže během zkoušek provedených podle přílohy 22 nedojde ke snížení výkonu „funkcí souvisejících s odolností“, podle bodu 2.2 přílohy 9.
 7.17. Specifikace týkající se emisí přechodných rušení generovaných EMP, šířených po napájecích vedeních s napětím 12/24 V
 7.17.1. Zkušební metoda
 Emise představitele typu EMP se zkouší metodami podle ISO 7637-2, jak je uvedeno v příloze 10, se zkušebními úrovněmi uvedenými v tabulce 17.
 Tabulka 17
 Maximální povolená amplituda impulzu
 (V)
 Maximální povolená amplituda impulzu pro
 Polarita amplitudy impulzu
 vozidla se systémy 12 V
 vozidla se systémy 24 V
 kladná
 + 75
 + 150
 záporná
 – 100
 – 450
 7.18. Specifikace týkající se odolnosti EMP proti elektromagnetickému záření
 7.18.1. Zkušební metoda (metody)
 Odolnost představitele typu EMP proti elektromagnetickému záření se zkouší metodou (metodami) popsanou (popsanými) v příloze 9.
 7.18.2. Mezní hodnoty odolnosti pro schválení typu EMP
 7.18.2.1. Jestliže se zkouší metodou popsanou v příloze 9, činí efektivní (RMS) zkušební hodnota odolnosti 60 V/m při metodě zkoušení páskovým vedením 150 mm, 15 V/m při metodě zkoušení páskovým vedením 800 mm, 75 V/m při metodě zkoušení v TEM buňce, 60 mA při metodě zkoušení proudovou injektáží (BCI) a 30 V/m při metodě zkoušení ve volném poli v 90 % kmitočtového pásma od 20 do 2 000 MHz a nejméně 50 V/m při metodě zkoušení páskovým vedením 150 mm, 12,5 V/m při metodě zkoušení páskovým vedením 800 mm, 62,5 V/m při metodě zkoušení v TEM buňce, 50 mA při metodě zkoušení proudovou injektáží (BCI) a 25 V/m při metodě zkoušení ve volném poli v celém kmitočtovém pásmu od 20 do 2 000 MHz.
 7.18.2.2. Představitel typu EMP se považuje za vyhovující požadavkům na odolnost, jestliže během zkoušek podle přílohy 9 nedojde ke snížení výkonu „funkcí souvisejících s odolností“.
 7.19. Specifikace týkající se odolnosti EMP proti přechodným rušením po napájecích vedeních s napětím 12/24 V
 7.19.1 Zkušební metoda
 Odolnost představitele typu EMP se zkouší metodou (metodami) podle ISO 7637-2, jak je uvedeno v příloze 10, se zkušebními úrovněmi uvedenými v tabulce 18.
 Tabulka 18
 Odolnost elektrické/elektronické montážní podskupiny (EMP)
 Číslo zkušebního impulzu
 Úroveň zkoušky odolnosti
 Funkční stav systémů:
 Souvislost s funkcemi souvisejícími s odolností
 Bez souvislosti s funkcemi souvisejícími s odolností
 1
 III
 C
 D
 2a
 III
 B
 D
 2b
 III
 C
 D
 3a/3b
 III
 A
 D
 4
 III
 B
 (pro EMP, která musí být v provozu během spouštění motoru)
 C
 (pro ostatní EMP)
 D
 7.20. Výjimky
 7.20.1. Jestliže neexistuje přímé připojení k telekomunikační síti, jež kromě komunikační služby pro dobíjení zahrnuje i telekomunikační službu, nepoužijí se přílohy 14 a 20.
 7.20.2. Jestliže síť a telekomunikační přístup vozidla využívá přenos dat po silnoproudých vedeních (PLT – Power Line Transmission) prostřednictvím svých vedení střídavého/stejnosměrného proudu, nepoužije se příloha 14.
 7.20.3. Jestliže síť a telekomunikační přístup EMP využívá přenos dat po silnoproudých vedeních (PLT – Power Line Transmission) prostřednictvím svých vedení střídavého/stejnosměrného proudu, nepoužije se příloha 20.


text:
7.20.4. Vozidla a/nebo EMP, jež mají být používány v „režimu dobíjení REESS při připojení do elektrické sítě“ v konfiguraci připojení k dobíjecí stanici na stejnosměrný proud pomocí kabelu pro připojení ke stejnosměrné síti, který je kratší než 30 m, nemusí splňovat požadavky příloh 13, 15, 16, 19, 21 a 22.
 V takovém případě výrobce poskytne prohlášení, že vozidlo a/nebo EMP mohou být používány v „režimu dobíjení REESS při připojení do elektrické sítě“ pouze pomocí kabelů kratších než 30 m. Tato informace musí být po schválení typu veřejně zpřístupněna.
 7.20.5. Vozidla a/nebo EMP, jež mají být používány v „režimu dobíjení REESS při připojení do elektrické sítě“ v konfiguraci připojení k lokální/soukromé dobíjecí stanici na stejnosměrný proud bez dalších účastníků, nemusí splňovat požadavky příloh 13, 15, 16, 19, 21 a 22.
 V takovém případě výrobce poskytne prohlášení, že vozidlo a/nebo EMP mohou být používány v „režimu dobíjení REESS při připojení do elektrické sítě“ pouze, jsou-li připojeny k lokální/soukromé dobíjecí stanici na stejnosměrný proud bez dalších účastníků. Tato informace musí být po schválení typu veřejně zpřístupněna.
 8. ZMĚNA NEBO ROZŠÍŘENÍ SCHVÁLENÍ TYPU VOZIDLA PŘIDÁNÍM DALŠÍ ELEKTRICKÉ/ELEKTRONICKÉ MONTÁŽNÍ PODSKUPINY NEBO JEJÍ NÁHRADOU
 8.1. Získal-li výrobce vozidla schválení celého vozidla a přeje-li si vozidlo vybavit dodatečným nebo náhradním elektrickým/elektronickým systémem nebo EMP, které byly schváleny podle tohoto předpisu a které budou instalovány v souladu s veškerými podmínkami připojenými k tomuto předpisu, může být schválení vozidla rozšířeno bez dalšího zkoušení. Dodatečný nebo náhradní elektrický/elektronický systém nebo EMP se pro účely shodnosti výroby považují za součást vozidla.
 8.2. Nebyla-li dodatečná nebo náhradní část (části) schválena (schváleny) podle tohoto předpisu a jestliže se zkoušky pokládají za nezbytné, považuje se celé vozidlo za vyhovující, pokud se prokáže, že nová nebo vylepšená část (části) splňuje (splňují) příslušné požadavky bodu 6 a případně bodu 7, nebo pokud se v rámci srovnávací zkoušky prokáže, že je nepravděpodobné, že by nová část nepříznivě ovlivnila shodu typu vozidla.
 8.3. Schválení vozidla nepozbude platnosti, vybaví-li výrobce vozidla schválené vozidlo dodatečně standardním zařízením pro soukromé nebo obchodní využití, jiným než mobilním komunikačním zařízením, které splňuje požadavky jiných předpisů a jehož instalace, výměna nebo odstranění odpovídá doporučením výrobce zařízení a výrobce vozidla. Tím není vyloučena možnost, aby výrobce vozidla vybavil vozidlo komunikačním zařízením v souladu s vhodným návodem k instalaci vypracovaným jím a/nebo výrobcem (výrobci) takového komunikačního zařízení. Výrobce vozidla musí prokázat (požaduje-li to zkušební orgán), že funkční vlastnosti vozidla nejsou takovými vysílači nepříznivě ovlivněny. Může tak učinit formou prohlášení, že výkonové úrovně a instalace jsou takové, že úrovně odolnosti podle tohoto předpisu poskytují dostatečnou ochranu, je-li vozidlo vystaveno pouze vlivu vlastního přenosu, tzn. bez vlivu přenosu ve spojení se zkouškami podle bodu 6. Tento předpis neopravňuje k použití komunikačního vysílače, pokud se na něj nebo na jeho používání vztahují jiné požadavky.
 9. SHODNOST VÝROBY
 Postupy kontrol shodnosti výroby musí být v souladu s postupy, které stanoví dodatek 2 dohody (E/ECE/324-E/ECE/TRANS/505/Rev.2), s následujícími požadavky:
 9.1. Vozidla nebo konstrukční části nebo EMP schválené podle tohoto předpisu musí být vyrobeny tak, aby byly shodné se schváleným typem tím, že


text:
splňují požadavky stanovené v bodě 6 a případně v bodě 7 výše.
 9.2. Shodnost výroby vozidla nebo konstrukční části nebo samostatného technického celku musí být ověřována na základě údajů uvedených ve formuláři (formulářích) sdělení pro schválení typu podle přílohy 3A a/nebo 3B tohoto předpisu.
 9.3. Není-li schvalovací orgán spokojen s kontrolním postupem výrobce, použijí se body 9.3.1, 9.3.2 a 9.3.3 níže.
 9.3.1. Při ověřování shodnosti vozidla, konstrukční části nebo EMP odebraných ze série se výroba považuje za vyhovující požadavkům tohoto předpisu s ohledem na širokopásmové a úzkopásmové elektromagnetické rušení, jestliže naměřené hodnoty nepřesahují příslušné vztažné mezní hodnoty uvedené v bodech 6.2.2.1, 6.2.2.2, 6.3.2.1, 6.3.2.2 a případně v bodech 7.2.2.1 a 7.2.2.2, pokud jde o vozidla, a v bodech 6.5.2.1, 6.6.2.1 a případně v bodě 7.10.2.1 výše, pokud jde o EMP, o více než 4 dB (60 %).
 9.3.2. Při ověřování shodnosti vozidla, konstrukční části nebo EMP odebraných ze série se výroba považuje za vyhovující požadavkům tohoto předpisu s ohledem na odolnost proti elektromagnetickému záření, jestliže vozidlo nevykazuje žádné zhoršení výkonu v souvislosti s přímým ovládáním vozidla, jež by mohlo být zpozorováno řidičem nebo jiným účastníkem silničního provozu, jestliže je vozidlo ve stavu podle přílohy 6 bodu 4 a je vystaveno účinkům pole, jehož intenzita vyjádřená ve V/m je menší než 80 % vztažných mezních hodnot uvedených v bodě 6.4.2.1 a případně v bodě 7.7.2.1, pokud jde o vozidla, a v bodě 6.8.2.1 a případně v bodě 7.18.2.1, pokud jde o EMP.
 9.3.3. Při ověřování shodnosti konstrukční části nebo samostatného technického celku odebraných ze série se výroba považuje za vyhovující požadavkům tohoto předpisu s ohledem na odolnost proti rušením a emisím šířeným vedením, jestliže konstrukční část nebo samostatný technický celek nevykazují žádné zhoršení výkonu „funkcí souvisejících s odolností“ až do úrovní uvedených v bodě 6.9.1 a případně v bodě 7.19.1 a nepřekračují úrovně uvedené v bodě 6.7.1 a případně v bodě 7.17.1 výše.
 10. POSTIHY ZA NESHODNOST VÝROBY
 10.1. Schválení udělené typu vozidla, konstrukční části nebo samostatného technického celku podle tohoto předpisu je možno odejmout, nejsou-li dodrženy požadavky stanovené v bodě 6 a případně v bodě 7 výše nebo jestliže vybraná vozidla nevyhoví zkouškám podle bodu 6 a případně bodu 7 výše.
 10.2. Pokud některá ze smluvních stran dohody, která uplatňuje tento předpis, odejme schválení, které dříve udělila, musí o tom ihned informovat ostatní smluvní strany, které používají tento předpis, prostřednictvím formuláře sdělení podle vzoru v přílohách 3A a 3B tohoto předpisu.
 11. DEFINITIVNÍ UKONČENÍ VÝROBY
 Pokud držitel schválení zcela přestane vyrábět typ vozidla nebo EMP schválený podle tohoto předpisu, musí o tom informovat schvalovací orgán, který schválení udělil. Uvedený orgán to následně oznámí ostatním stranám dohody z roku 1958, které uplatňují tento předpis, a to prostřednictvím formuláře sdělení podle vzoru v přílohách 3A a 3B tohoto předpisu.
 12. ZMĚNA A ROZŠÍŘENÍ SCHVÁLENÍ TYPU VOZIDLA NEBO ELEKTRICKÉ/ELEKTRONICKÉ MONTÁŽNÍ PODSKUPINY
 12.1. Každá změna typu vozidla nebo EMP musí být oznámena schvalovacímu orgánu, který udělil schválení typu vozidla. Tento orgán potom může buď:
 12.1.1.
 usoudit, že provedené úpravy pravděpodobně nemají znatelný nepříznivý vliv


text:
a že vozidlo nebo EMP v každém případě stále splňuje požadavky, nebo
 12.1.2.
 požadovat od technické zkušebny odpovědné za provedení zkoušek nový zkušební protokol.
 12.2. Potvrzení o udělení nebo odmítnutí schválení s uvedením jednotlivých úprav se oznamuje stranám dohody, které uplatňují tento předpis, a to postupem uvedeným v bodě 4 tohoto předpisu výše.
 12.3. Schvalovací orgán, který udělí rozšíření schválení typu, přidělí takovému rozšíření pořadové číslo a informuje o tom ostatní strany dohody z roku 1958, které uplatňují tento předpis, a to prostřednictvím formuláře sdělení podle vzoru uvedeného v přílohách 3A a 3B tohoto předpisu.
 13. PŘECHODNÁ USTANOVENÍ
 13.1. Počínaje úředním datem vstupu série změn 03 v platnost žádná ze smluvních stran uplatňujících tento předpis neodmítne udělit schválení podle tohoto předpisu ve znění série změn 03.
 13.2. Po uplynutí 12 měsíců od vstupu tohoto předpisu ve znění série změn 03 v platnost udělí smluvní strany uplatňující tento předpis schválení, pouze pokud typ vozidla, konstrukční část nebo samostatný technický celek, který se má schválit, splňuje požadavky tohoto předpisu ve znění série změn 03.
 13.3. Smluvní strany, které uplatňují tento předpis, nesmí odmítnout udělit rozšíření schválení podle předchozích sérií změn tohoto předpisu.
 13.4. Po uplynutí 48 měsíců po datu vstupu série změn 03 tohoto předpisu v platnost mohou smluvní strany, které uplatňují tento předpis, odmítnout první vnitrostátní registraci (první uvedení do provozu) vozidla, konstrukční části nebo samostatného technického celku, které nesplňují požadavky série změn 03 tohoto předpisu.
 13.5. Počínaje úředním datem vstupu série změn 04 v platnost žádná ze smluvních stran uplatňujících tento předpis neodmítne udělit schválení typu podle tohoto předpisu ve znění série změn 04.
 13.6. Po uplynutí 36 měsíců od úředního data vstupu tohoto předpisu ve znění série změn 04 v platnost udělí smluvní strany uplatňující tento předpis schválení, pouze pokud typ vozidla, konstrukční část nebo samostatný technický celek, který se má schválit, splňuje požadavky tohoto předpisu ve znění série změn 04.
 13.7. Smluvní strany, které uplatňují tento předpis, musí po dobu 36 měsíců od data vstupu série změn 04 v platnost nadále udělovat schválení typům vozidel nebo konstrukčních částí nebo samostatných technických celků, které splňují požadavky tohoto předpisu ve znění předchozích sérií změn.
 13.8. Do uplynutí 60 měsíců ode dne vstupu série změn 04 v platnost žádná ze smluvních stran neodmítne vnitrostátní nebo regionální schválení typu vozidla, konstrukční části nebo samostatného technického celku, jež bylo uděleno podle předcházejících sérií změn tohoto předpisu.
 13.9. Po uplynutí 60 měsíců ode dne vstupu série změn 04 v platnost mohou smluvní strany, které uplatňují tento předpis, odmítnout udělit vnitrostátní nebo regionální schválení typu a odmítnout první registraci typu vozidla nebo první uvedení konstrukční části nebo samostatného technického celku do provozu, pokud nesplňují požadavky série změn 04 tohoto předpisu.
 13.10. Bez ohledu na ustanovení bodů 13.8 a 13.9 zůstanou schválení podle předcházejících sérií změn tohoto předpisu udělená typům vozidel, jež nejsou vybaveny propojovacím systémem pro nabíjení REESS, nebo konstrukčním částem nebo samostatným technickým celkům, jež nezahrnuji propojovací součást pro nabíjení REESS, nadále v platnosti a smluvní strany uplatňující tento předpis je musí nadále uznávat.


text:
13.11 Po uplynutí 36 měsíců od vstupu série změn 05 v platnost udělí smluvní strany uplatňující tento předpis schválení typu, pouze pokud typ vozidla, konstrukční část nebo samostatný technický celek, které se mají schválit, splňují požadavky tohoto předpisu ve znění série změn 05.
 14. NÁZVY A ADRESY TECHNICKÝCH ZKUŠEBEN PROVÁDĚJÍCÍCH SCHVALOVACÍ ZKOUŠKY A NÁZVY A ADRESY SCHVALOVACÍCH ORGÁNŮ
 Smluvní strany dohody z roku 1958, které uplatňují tento předpis, sdělí sekretariátu Organizace spojených národů názvy a adresy technických zkušeben provádějících schvalovací zkoušky a názvy a adresy schvalovacích orgánů, které udělují schválení typu a kterým se zasílají formuláře potvrzující udělení nebo rozšíření, zamítnutí nebo odebrání schválení typu vydané v jiných zemích.
 (1) Podle definice v Úplném usnesení o konstrukci vozidel (R.E.3), dokument ECE/TRANS/WP.29/78/Rev.3, bod 2 – www.unece.org/trans/main/wp29/wp29wgs/wp29gen/wp29resolutions.html.
 (2) Rozlišovací čísla smluvních stran Dohody z roku 1958 jsou uvedena v příloze 3 Úplného usnesení o konstrukci vozidel (R.E.3), dokument ECE/TRANS/WP.29/78/Rev. 3 – www.unece.org/trans/main/wp29/wp29wgs/wp29gen/wp29resolutions.html.
 Dodatek 1
 Seznam norem uvedených v tomto předpise
 1.
 CISPR 12 „Charakteristiky vysokofrekvenčního rušení vozidel, motorových člunů a zařízení poháněných zážehovým motorem – Mezní hodnoty a metody měření“, 5. vydání 2001 a změna č. 1 z roku 2005.
 2.
 CISPR 16-1-4 „Specifikace metod a přístrojů pro měření rádiového rušení a odolnosti proti rádiovému rušení – Část 1: Přístroje pro měření vysokofrekvenčního rušení a odolnosti – Antény a zkušební stanoviště pro měření rušení šířeného zářením“, 3. vydání 2010.
 3.
 CISPR 25 „Mezní hodnoty a metody měření charakteristik vysokofrekvenčního rušení pro ochranu přijímačů používaných na palubách vozidel“, 2. vydání 2002 a oprava z roku 2004.
 4.
 ISO 7637-1 „Silniční vozidla – Elektrické rušení vedením a vazbou – Část 1: Definice a všeobecné zásady“, 2. vydání 2002.
 5.
 ISO 7637-2 „Silniční vozidla – Elektrické rušení vedením a vazbou – Část 2: Šíření elektrického přechodového jevu pouze po napájecím vedení u vozidel se jmenovitým napájecím napětím 12 V nebo 24 V“, 2. vydání 2004.
 6.
 ISO-EN 17025 „Všeobecné požadavky na způsobilost zkušebních a kalibračních laboratoří“, 2. vydání 2005 a oprava z roku 2006.
 7.
 ISO 11451 „Silniční vozidla – Elektrické rušení úzkopásmovým vyzařováním elektromagnetické energie – Metody zkoušek vozidla“:
 Část 1: Obecná ustanovení a definice (ISO 11451-1, 3. vydání 2005 a změna č. 1 z roku 2008);
 Část 2: Zdroj vyzařování mimo vozidlo (ISO 11451-2, 3. vydání 2005);
 Část 4: Proudová injektáž (BCI) (ISO 11451-4, 1. vydání 1995).
 8.
 ISO 11452 „Silniční vozidla – Elektrické rušení úzkopásmovým vyzařováním elektromagnetické energie – Metody zkoušek konstrukční části“:
 Část 1: Obecná ustanovení a definice (ISO 11452-1, 3. vydání 2005 a změna č. 1 z roku 2008);
 Část 2: Bezodrazová komora (ISO 11452-2, 2. vydání 2004);
 Část 3: TEM buňka s příčnou elektromagnetickou vlnou (ISO 11452-3, 3. vydání 2001);
 Část 4: Proudová injektáž (BCI) (ISO 11452-4, 3. vydání 2005 a oprava č. 1 z roku 2009);
 Část 5: Páskové vedení (ISO 11452-5, 2. vydání 2002).
 9.
 Radiokomunikační řád Mezinárodní telekomunikační unie, vydání 2008.
 10.
 IEC 61000-3-2 „Elektromagnetická kompatibilita (EMC) – Část 3-2 – Meze pro emise proudu harmonických (zařízení se vstupním fázovým proudem ≤ 16 A)“, vydání 3.2


text:
– 2005 + změna č. 1 z roku 2008 + změna č. 2 z roku 2009.
 11.
 IEC 61000-3-3 „Elektromagnetická kompatibilita (EMC) – Část 3-3 – Meze – Omezování změn napětí, kolísání napětí a flikru v rozvodných sítích nízkého napětí pro zařízení se jmenovitým fázovým proudem ≤ 16 A, které není předmětem podmíněného připojení“, vydání 2.0 – 2008.
 12.
 IEC 61000-3-11 „Elektromagnetická kompatibilita (EMC) – Část 3-11 – Meze – Omezování změn napětí, kolísání napětí a flikru v rozvodných sítích nízkého napětí – Zařízení se jmenovitým fázovým proudem ≤ 75 A, které je předmětem podmíněného připojení“, vydání 1.0 – 2000.
 13.
 IEC 61000-3-12 „Elektromagnetická kompatibilita (EMC) – Část 3-12 – Meze pro emise harmonických proudů způsobených zařízením se vstupním fázovým proudem > 16 A a ≤ 75 A“, vydání 1.0 – 2004.
 14.
 IEC 61000-4-4 „Elektromagnetická kompatibilita (EMC) – Část 4-4 – Zkušební a měřicí technika – Rychlé elektrické přechodové jevy / skupiny impulzů – Zkouška odolnosti“, vydání 2.0 – 2004.
 15.
 IEC 61000-4-5 „Elektromagnetická kompatibilita (EMC) – Část 4-5 – Zkušební a měřicí technika – Rázový impulz – Zkouška odolnosti“, vydání 2.0 – 2005.
 16.
 IEC 61000-6-2 „Elektromagnetická kompatibilita (EMC) – Část 6-2 – Kmenové normy – Odolnost pro průmyslové prostředí“, vydání 2.0 – 2005.
 17.
 IEC 61000-6-3 „Elektromagnetická kompatibilita (EMC) – Část 6-3 – Kmenové normy – Emise – Prostředí obytné, obchodní a lehkého průmyslu“, vydání 2.0 – 2006.
 18.
 CISPR 16-2-1 „Specifikace přístrojů a metod pro měření vysokofrekvenčního rušení a odolnosti – Část 2-1 – Metody měření rušení a odolnosti – Měření rušení šířeného vedením“, vydání 2.0 – 2008.
 19.
 CISPR 22 „Zařízení informační techniky – Charakteristiky vysokofrekvenčního rušení – Meze a metody měření“, vydání 6.0 – 2008.
 20.
 CISPR 16-1-2 „Specifikace přístrojů a metod pro měření vysokofrekvenčního rušení a odolnosti – Část 1-2: Přístroje pro měření vysokofrekvenčního rušení a odolnosti – Pomocná zařízení – Rušení šířené vedením“, vydání 1.2: 2006.
 Dodatek 2
 Širokopásmové vztažné mezní hodnoty vozidla – Vzdálenost anténa–vozidlo: 10 m
 Mezní hodnota E (dBμV/m) pro kmitočet F (MHz)
 30–75 MHz
 75–400 MHz
 400–1 000 MHz
 E = 32
 E = 32 + 15,13 log (F/75)
 E = 43
 Kmitočet (MHz), logaritmická stupnice
 (Viz body 6.2.2.1 a 7.2.2.1 tohoto předpisu)
 Dodatek 3
 Širokopásmové vztažné mezní hodnoty vozidla – Vzdálenost anténa–vozidlo: 3 m
 Mezní hodnota E (dBμV/m) pro kmitočet F (MHz)
 30–75 MHz
 75–400 MHz
 400–1 000 MHz
 E = 42
 E = 42 + 15,13 log (F/75)
 E = 53
 Kmitočet (MHz), logaritmická stupnice
 (Viz body 6.2.2.2 a 7.2.2.2 tohoto předpisu)
 Dodatek 4
 Úzkopásmové vztažné mezní hodnoty vozidla – Vzdálenost anténa–vozidlo: 10 m
 Mezní hodnota E (dBμV/m) pro kmitočet F (MHz)
 30–75 MHz
 75–400 MHz
 400–1 000 MHz
 E = 22
 E = 22 + 15,13 log (F/75)
 E = 33
 Kmitočet (MHz), logaritmická stupnice
 (Viz bod 6.3.2.1 tohoto předpisu)
 Dodatek 5
 Úzkopásmové vztažné mezní hodnoty vozidla – Vzdálenost anténa–vozidlo: 3 m
 Mezní hodnota E (dBμV/m) pro kmitočet F (MHz)
 30–75 MHz
 75–400 MHz
 400–1 000 MHz
 E = 32
 E = 32 + 15,13


text:
log (F/75)
 E = 43
 Kmitočet (MHz), logaritmická stupnice
 (Viz bod 6.3.2.2 tohoto předpisu)
 Dodatek 6
 Elektrická/elektronická montážní podskupina – Širokopásmové vztažné mezní hodnoty
 Mezní hodnota E (dBμV/m) pro kmitočet F (MHz)
 30–75 MHz
 75–400 MHz
 400–1 000 MHz
 E = 62 – 25,13 log (F/30)
 E = 52 + 15,13 log (F/75)
 E = 63
 Kmitočet (MHz), logaritmická stupnice
 (Viz body 6.5.2.1 a 7.10.2.1 tohoto předpisu)
 Dodatek 7
 Elektrická/elektronická montážní podskupina – Úzkopásmové vztažné mezní hodnoty
 Mezní hodnota E (dBμV/m) pro kmitočet F (MHz)
 30–75 MHz
 75–400 MHz
 400–1 000 MHz
 E = 52 – 25,13 log (F/30)
 E = 42 + 15,13 log (F/75)
 E = 53
 Kmitočet (MHz), logaritmická stupnice
 (Viz bod 6.6.2.1 tohoto předpisu)
 Dodatek 8
 Vysokonapěťová umělá síť
 Obrázek 1
 Vysokonapěťová umělá síť
 Legenda
 C2: 0,1 μF
 L1: 5 μH
 R1: 1 kΩ
 C1: 0,1 μF
 R2: 1 MΩ (vybíjení C2 až na < 50 Vdc během 60 s)
 Obrázek 2
 Impedance vysokonapěťové umělé sítě
 Obrázek 3
 Kombinace vysokonapěťových umělých sítí
 PŘÍLOHA 1
 PŘÍKLADY ZNAČEK SCHVÁLENÍ TYPU
 Vzor A
 (Viz bod 5.2 tohoto předpisu)
 Výše uvedená značka schválení typu umístěná na vozidle nebo EMP udává, že tento typ vozidla byl z hlediska elektromagnetické kompatibility schválen v Nizozemsku (E 4) podle předpisu č. 10 pod číslem schválení 05 2439. Číslo schválení typu udává, že schválení bylo uděleno podle požadavků předpisu č. 10 ve znění série změn 05.
 Vzor B
 (Viz bod 5.2 tohoto předpisu)
 Výše uvedená značka schválení typu umístěná na vozidle nebo EMP udává, že tento typ vozidla byl z hlediska elektromagnetické kompatibility schválen v Nizozemsku (E 4) podle předpisů č. 10 a č. 33 (1). Čísla schválení typu udávají, že ke dni udělení příslušných schválení zahrnoval předpis č. 10 sérii změn 05 a předpis č. 33 byl stále ve svém původním znění.
 (1) Druhé číslo je uvedeno pouze jako příklad.
 PŘÍLOHA 2A
 INFORMAČNÍ DOKUMENT PRO SCHVÁLENÍ TYPU VOZIDLA Z HLEDISKA ELEKTROMAGNETICKÉ KOMPATIBILITY
 Následující informace se spolu se soupisem obsahu dodávají trojmo.
 Předkládají-li se výkresy, musí být vypracovány ve vhodném měřítku na formátu A4 nebo musí být na tento formát složeny a musí být dostatečně podrobné.
 Předkládají-li se fotografie, musí zobrazovat dostatečně podrobně.
 Mají-li systémy, konstrukční části nebo samostatné technické celky elektronické řízení, musí být dodány informace o jeho vlastnostech.
 Obecně
 1. Značka (obchodní název výrobce): ...
 2. Typ: ...
 3. Kategorie vozidla: ...
 4. Název a adresa výrobce: ...
 Název a adresa případného zplnomocněného zástupce: ...
 5. Adresa (adresy) montážního závodu (závodů): ...
 Obecné konstrukční vlastnosti vozidla
 6. Fotografie a/nebo výkres (výkresy) vozidla představujícího příslušný typ: ...
 7. Umístění a uspořádání motoru: ...
 Pohonná jednotka
 8. Výrobce: ...
 9. Kód motoru podle označení výrobcem na motoru: ...
 10. Spalovací motor: ...
 11. Funkční princip: zážehový/vznětový, čtyřtakt/dvoutakt (1)
 12. Počet a uspořádání válců: ...
 13. Přívod paliva: ...
 14. Vstřikem paliva (pouze vznětové motory): ano/ne (1)
 15. Elektronická řídící jednotka: ...
 16. Značka (značky): ...
 17. Popis sytému: ...
 18. Vstřikem paliva (pouze zážehové motory): ano/ne (1)
 19. Elektrický systém: ...
 20. Jmenovité napětí: ...V,


text:
na kostře kladný/záporný (1) pól
 21. Generátor: ...
 22. Typ: ...
 23. Zapalování: ...
 24. Značka (značky): ...
 25. Typ (typy): ...
 26. Funkční princip: ...
 27. Palivový systém LPG: ano/ne (1)
 28. Elektronická řídící jednotka motoru pro palivo LPG: ...
 29. Značka (značky): ...
 30. Typ (typy): ...
 31. Palivový systém NG: ano/ne (1)
 32. Elektronická řídící jednotka motoru pro palivo NG: ...
 33. Značka (značky): ...
 34. Typ (typy): ...
 35. Elektromotor: ...
 36. Typ (vinutí, buzení): ...
 37. Provozní napětí: ...
 Motory na plynové palivo (v případě systémů s odlišnou konstrukcí nutno dodat odpovídající informace)
 38. Elektronická řídící jednotka (ECU):
 39. Značka (značky): ...
 40. Typ (typy): ...
 Převod
 41. Druh (mechanický, hydraulický, elektrický atd.): ...
 42. Stručný popis případných elektrických/elektronických konstrukčních částí: ...
 Zavěšení
 43. Stručný popis případných elektrických/elektronických konstrukčních částí: ...
 Řízení
 44. Stručný popis případných elektrických/elektronických konstrukčních částí: ...
 Brzdy
 45. Protiblokovací brzdový systém: ano/ne/volitelně (1)
 46. U vozidel s protiblokovacími brzdovými systémy popis činnosti systému (včetně všech elektronických částí), elektrické blokové schéma, schéma hydraulického nebo pneumatického obvodu: ...
 Karoserie
 47. Druh karoserie: ...
 48. Použité materiály a způsoby konstrukce: ...
 49. Čelní sklo a ostatní okna:
 50. Stručný popis případných elektrických/elektronických konstrukčních částí mechanismu spouštění okna: ...
 51. Zařízení pro nepřímý výhled v oblasti působnosti předpisu č. 46: ...
 52. Stručný popis případných elektrických/elektronických konstrukčních částí: ...
 53. Bezpečnostní pásy a/nebo jiné zádržné systémy: ...
 54. Stručný popis případných elektrických/elektronických konstrukčních částí: ...
 55. Potlačení vysokofrekvenčního rušení:
 56. Popis a výkresy/fotografie tvarů a základních materiálů části karoserie, která tvoří motorový prostor a jemu nejbližší část prostoru pro cestující: ...
 57. Výkresy nebo fotografie polohy kovových konstrukčních částí v motorovém prostoru (např. topná zařízení, náhradní kolo, filtr sání, mechanismus řízení atd.): ...
 58. Tabulka a výkres zařízení pro potlačení vysokofrekvenčního rušení: ...
 59. Údaje o jmenovitých hodnotách stejnosměrného odporu a u odporových kabelů zapalování o jejich jmenovitém odporu na 1 m: ...
 Zařízení pro osvětlení a světelnou signalizaci
 60. Stručný popis případných elektrických/elektronických konstrukčních částí jiných než svítilny: ...
 Různé
 61. Prostředky ochrany proti neoprávněnému použití vozidla: ...
 62. Stručný popis případných elektrických/elektronických konstrukčních částí: ...
 63. Tabulka pro instalaci a použití případných rádiových vysílačů ve vozidle (vozidlech) (viz bod 3.1.8 tohoto předpisu): ...
 kmitočtová pásma [Hz]
 max. výstupní výkon [W]
 poloha antény ve vozidle, charakteristické podmínky pro instalaci a/nebo použití
 64. Vozidlo vybavené radarovým zařízením krátkého dosahu v pásmu 24 GHz: ano/ne/volitelně (1)
 Žadatel o schválení typu předloží v příslušných případech také následující:
 Dodatek 1:
 Seznam (se značkami a typy všech elektrických a/nebo elektronických konstrukčních částí, kterých se tento předpis týká (viz body 2.9 a 2.10 tohoto předpisu) a které nebyly uvedeny dříve).
 Dodatek 2:
 Schéma nebo výkres celkového uspořádání elektrických a/nebo elektronických konstrukčních částí (kterých se tento předpis týká) a celkového uspořádání kabeláže.
 Dodatek 3:
 Popis vozidla vybraného jako představitel typu:
 Druh karoserie: ...
 Levostranné nebo pravostranné řízení: ...
 Rozvor: ...
 Dodatek 4:
 Příslušný zkušební protokol (protokoly) předložený (předložené) výrobcem, vypracovaný (vypracované) zkušební laboratoří akreditovanou podle ISO 17025 a uznanou schvalovacím orgánem


text:
za účelem vystavení certifikátu schválení typu.
 65. Nabíječka: na palubě/externí/bez (1):
 66. Nabíjecí proud: stejnosměrný/střídavý proud (počet fází / kmitočet) (1):
 67. Maximální jmenovitý proud (v případě potřeby v každém režimu): ...
 68. Jmenovité nabíjecí napětí: ...
 69. Základní funkce rozhraní vozidla: např.: L1/L2/L3/N/E/control pilot: ...
 70. Minimální hodnota Rsce (viz bod 7.3)
 71. Nabíjecí kabel dodán spolu s vozidlem: ano/ne (1)
 72. V případě, že nabíjecí kabel je dodán spolu s vozidlem:
 Délka [m] ...
 Průřez [mm2] ...
 (1) Nehodící se škrtněte.
 PŘÍLOHA 2B
 INFORMAČNÍ DOKUMENT PRO SCHVÁLENÍ TYPU ELEKTRICKÉ/ELEKTRONICKÉ MONTÁŽNÍ PODSKUPINY Z HLEDISKA ELEKTROMAGNETICKÉ KOMPATIBILITY
 Následující informace, přicházejí-li v úvahu, se spolu se soupisem obsahu dodávají trojmo. Předkládají-li se výkresy, musí být vypracovány ve vhodném měřítku na formátu A4 nebo musí být na tento formát složeny a musí být dostatečně podrobné. Předkládají-li se fotografie, musí zobrazovat dostatečně podrobně.
 Mají-li systémy, konstrukční části nebo samostatné technické celky elektronické řízení, musí být dodány informace o jeho vlastnostech.
 1. Značka (obchodní název výrobce): ...
 2. Typ: ...
 3. Způsob označení typu, je-li na konstrukční části / samostatném technickém celku vyznačen (1):
 3.1. Umístění tohoto označení: ...
 4. Název a adresa výrobce: ...
 Název a adresa případného zplnomocněného zástupce: ...
 5. U konstrukčních částí a samostatných technických celků umístění a způsob připevnění značky schválení typu: ...
 6. Adresa (adresy) montážního závodu (závodů): ...
 7. Tato EMP musí být schválena jako konstrukční část / samostatný technický celek (2)
 8. Omezení použití a podmínky montáže: ...
 9. Jmenovité napětí elektrického systému: V, na kostře kladný/záporný (2) pól ...
 Dodatek 1:
 Popis EMP vybrané jako představitel typu (elektrické blokové schéma a seznam hlavních konstrukčních částí představujících EMP (např. značka a typ mikroprocesoru, krystalu atd.).
 Dodatek 2:
 Příslušný zkušební protokol (protokoly) předložený (předložené) výrobcem, vypracovaný (vypracované) zkušební laboratoří akreditovanou podle ISO 17025 a uznanou schvalovacím orgánem za účelem vystavení certifikátu schválení typu.
 Platí pouze pro nabíjecí systémy: ...
 10. Nabíječka: na palubě/externí/bez (2) ...
 11. Nabíjecí proud: stejnosměrný/střídavý proud (počet fází / kmitočet) (2) ...
 12. Maximální jmenovitý proud (v případě potřeby v každém režimu) ...
 13. Jmenovité nabíjecí napětí ...
 14. Základní funkce rozhraní EMP: např. L1/L2/L3/N/PE/control pilot: ...
 15. Minimální hodnota Rsce (viz bod 7.11 tohoto předpisu) ...
 (1) Pokud způsob označení typu obsahuje znaky, které se netýkají popisu typů konstrukční části nebo samostatného technického celku, na které se tento informační dokument vztahuje, musí být takové znaky v dokumentaci nahrazeny znakem „?“ (např. ABC??123??).
 (2) Nehodící se škrtněte.
 PŘÍLOHA 3A
 Text obrazu
 SDĚLENÍ
 (Maximální formát: A4 (210 × 297 mm))
 (1)
 Vydal: Název správního orgánu
 Týkající se: (2) Udělení schválení
 Rozšíření schválení
 Zamítnutí schválení
 Odebrání schválení
 Definitivního ukončení výroby
 typu vozidla / konstrukční části / samostatného technického celku (2) podle předpisu č. 10
 Schválení č.: Rozšíření č.:
 1. Značka (obchodní název výrobce):
 2. Typ:
 3. Způsob označení typu, je-li na vozidle / konstrukční části / samostatném technickém celku vyznačen (2)
 3.1. Umístění tohoto označení:
 4. Kategorie vozidla:
 5. Název a adresa výrobce:
 6. U konstrukčních částí a samostatných technických celků umístění a způsob připevnění


text:
značky schválení typu:
 7. Adresa (adresy) montážního závodu (závodů):
 8. Případné doplňující informace: viz dodatek níže
 9. Technická zkušebna odpovědná za provedení zkoušek:
 10. Datum zkušebního protokolu:
 11. Číslo zkušebního protokolu:
 12. Případné poznámky: viz dodatek níže
 13. Místo:
 14. Datum:
 15. Podpis:
 16. Je přiložen seznam informačních dokumentů uložených u schvalovacího orgánu, které lze obdržet na požádání:
 17. Důvody rozšíření:
 Text obrazu
 Dodatek k formuláři sdělení pro schválení typu č. ... týkajícího se schválení typu vozidla podle předpisu č. 10
 1. Doplňující informace:
 2. Jmenovité napětí elektrického systému: V, na kostře kladný/záporný (2) pól
 3. Druh karoserie:
 4. Seznam elektronických systémů instalovaných na zkoušeném vozidle (vozidlech) není omezen na položky v informačním dokumentu:
 4.1. Vozidlo vybavené radarovým zařízením krátkého dosahu v pásmu 24 GHz: ano/ne/volitelně (2)
 5. Laboratoř akreditovaná podle ISO 17025 a uznaná schvalovacím orgánem jako odpovědná za provádění zkoušek:
 6. Poznámky (např. platné pro vozidla s levostranným i pravostranným řízením):
 (1) Rozlišovací číslo země, která schválení udělila/rozšířila/zamítla nebo odebrala (viz ustanovení týkající se schválení uvedená v předpise).
 (2) Nehodící se škrtněte.
 PŘÍLOHA 3B
 Text obrazu
 SDĚLENÍ
 (Maximální formát: A4 (210 × 297 mm))
 (1)
 Vydal: Název správního orgánu
 Týkající se: (2) Udělení schválení
 Rozšíření schválení
 Zamítnutí schválení
 Odebrání schválení
 Definitivního ukončení výroby
 typu elektrické/elektronické montážní podskupiny (2) podle předpisu č. 10
 Schválení č.: Rozšíření č.:
 1. Značka (obchodní název výrobce):
 2. Typ a obecný obchodní popis (popisy):
 3. Způsob označení typu, je-li na vozidle / konstrukční části / samostatném technickém celku vyznačen (2)
 3.1. Umístění tohoto označení:
 4. Kategorie vozidla:
 5. Název a adresa výrobce:
 6. U konstrukčních částí a samostatných technických celků umístění a způsob připevnění značky schválení typu:
 7. Adresa (adresy) montážního závodu (závodů):
 8. Případné doplňující informace: viz dodatek níže
 9. Technická zkušebna odpovědná za provedení zkoušek:
 10. Datum zkušebního protokolu:
 11. Číslo zkušebního protokolu:
 12. Případné poznámky: viz dodatek níže
 13. Místo:
 14. Datum:
 15. Podpis:
 16. Je přiložen seznam informačních dokumentů uložených u schvalovacího orgánu, které lze obdržet na požádání: .
 17. Důvody rozšíření:
 Text obrazu
 Dodatek k formuláři sdělení pro schválení typu č. ... týkajícího se schválení typu elektrické/elektronické montážní podskupiny podle předpisu č. 10
 1. Doplňující informace:
 1.1. Jmenovité napětí elektrického systému: V, na kostře kladný/záporný (2) pól
 1.2. Tato EMP může být použita pro libovolný typ vozidla s následujícími omezeními:
 1.2.1. Případné podmínky instalace:
 1.3. Tato EMP může být použita pouze pro následující typy vozidel:
 1.3.1. Případné podmínky instalace:
 1.4. Použitá specifická zkušební metoda (metody) a kmitočtové rozsahy pro stanovení odolnosti (uveďte přesnou metodu použitou podle přílohy 9):
 1.5. Laboratoř akreditovaná podle ISO 17025 a uznaná schvalovacím orgánem jako odpovědná za provádění zkoušek:
 2. Poznámky:
 (1) Rozlišovací číslo země, která schválení vydala/rozšířila/zamítla nebo odebrala. (viz ustanovení týkající se schválení uvedená v předpise).
 (2) Nehodící se škrtněte.
 PŘÍLOHA 4
 METODA MĚŘENÍ VYZAŘOVANÝCH ŠIROKOPÁSMOVÝCH ELEKTROMAGNETICKÝCH EMISÍ VOZIDEL
 1. OBECNĚ
 1.1. Zkušební metoda popsaná v této příloze se použije pouze pro vozidla. Tato metoda se týká obou konfigurací vozidla:
 a)
 jiná než „režim dobíjení REESS při připojení do elektrické sítě“;
 b)
 „režim


text:
dobíjení REESS při připojení do elektrické sítě“.
 1.2. Zkušební metoda
 Cílem této zkoušky je změřit širokopásmové emise elektrických nebo elektronických systémů namontovaných do vozidla (např. systém zapalování nebo elektromotory).
 Není-li v této příloze uvedeno jinak, provede se zkouška podle normy CISPR 12.
 2. STAV VOZIDLA BĚHEM ZKOUŠEK
 2.1. Vozidlo v konfiguraci jiné než „režim dobíjení REESS při připojení do elektrické sítě“
 2.1.1. Motor
 Chod motoru musí odpovídat požadavkům normy CISPR 12.
 2.1.2. Ostatní systémy vozidla
 Všechna zařízení schopná generovat širokopásmové emise, která mohou být zapnuta trvale řidičem nebo spolujezdcem, by měla být v provozu s maximálním zatížením, např. motory stíračů nebo ventilátory. Houkačka a elektrické motory stahování oken jsou vyloučeny, protože se neužívají trvale.
 2.2. Vozidlo v konfiguraci „režim dobíjení REESS při připojení do elektrické sítě“
 Stav nabití trakční baterie se udržuje na úrovni 20–80 % stavu maximálního nabití po celou dobu měření kmitočtového rozsahu (může se stát, že měření je třeba rozdělit na různá dílčí pásma, přičemž před zahájením měření každého následujícího dílčího pásma je vždy nutné trakční baterii vozidla vybít). Je-li spotřeba proudu nastavitelná, musí být proud nastaven na hodnotu odpovídající minimálně 80 % jeho jmenovité hodnoty.
 Zkušební sestava pro připojení vozidla v konfiguraci „režim dobíjení REESS při připojení do elektrické sítě“ je znázorněna na obrázcích 3a až 3h (v závislosti na tom, zda se jedná o dobíjení střídavým proudem, nebo stejnosměrným proudem, kde se nachází zásuvka pro dobíjení a zda se jedná o dobíjení s komunikací, nebo bez komunikace) v dodatku k této příloze.
 2.3. Dobíjecí stanice / elektrická síť
 Dobíjecí stanice může být umístěna buď ve zkušebních prostorách, nebo mimo ně.
 Poznámka 1: V případě, že komunikaci mezi vozidlem a dobíjecí stanicí lze simulovat, je možné dobíjecí stanici nahradit připojením do elektrické sítě.
 V obou případech musí být zdvojená zásuvka / zdvojené zásuvky elektrické sítě a komunikačních vedení umístěna/umístěny ve zkušebních prostorách, a to za těchto podmínek:
 a)
 musí být umístěny na zemní rovině;
 b)
 délka svazku kabelů mezi zásuvkou elektrické sítě / komunikačního vedení a umělou sítí (umělými sítěmi) / impedančním stabilizátorem (impedančními stabilizátory) musí být co nejkratší;
 c)
 svazek kabelů mezi zásuvkou elektrické sítě / komunikačního vedení a umělou sítí (umělými sítěmi) / impedančním stabilizátorem (impedančními stabilizátory) musí být umístěn co nejblíže zemní rovině.
 Poznámka 2: Zásuvka (zásuvky) elektrické sítě a komunikačních vedení musí být filtrována (filtrovány).
 Je-li dobíjecí stanice umístěna ve zkušebních prostorách, musí umístění kabelů mezi dobíjecí stanicí a zásuvkou elektrické sítě / komunikačních vedení splňovat tyto podmínky:
 a)
 svazek kabelů na straně dobíjecí stanice musí viset svisle dolů směrem k zemní rovině;
 b)
 jsou-li kabely delší, než je potřeba, umístí se jejich přebytečná část co nejblíže zemní rovině a v případě potřeby se složí do tvaru písmene „Z“.
 Poznámka 3: Dobíjecí stanice by měla být umístěna mimo vyzařovací úhel přijímací antény.
 2.4. Umělé sítě
 Umělá síť (umělé sítě) se nainstaluje (nainstalují) přímo na zemní rovinu. Skříň umělé sítě (umělých sítí) se spojí se zemní rovinou.
 Měřicí port každé umělé sítě se zakončí odporem 50 Ω.
 Umístění umělé sítě se provede podle


text:
obrázků 3a až 3h.
 2.5. Impedanční stabilizátory
 Komunikační vedení se k vozidlu připojí přes impedanční stabilizátor (impedanční stabilizátory).
 Pro připojení do sítě a na komunikační kabely se použije impedanční stabilizátor vymezený v bodě 9.6.2 normy CISPR 22.
 Impedanční stabilizátor (stabilizátory) se nainstaluje (nainstalují) přímo na zemní rovinu. Skříň impedančního stabilizátoru (impedančních stabilizátorů) se spojí se zemní rovinou.
 Měřicí port každého impedančního stabilizátoru se zakončí odporem 50 Ω.
 Umístění impedančního stabilizátoru se provede podle obrázků 3e až 3h.
 2.6. Nabíjecí/komunikační kabel
 Nabíjecí/komunikační kabel se položí rovně mezi umělou síť (umělé sítě) / impedanční stabilizátor (impedanční stabilizátory) a zásuvku pro dobíjení vozidla. Požadovaná délka kabelu činí 0,8 m (+ 0,2 / – 0 m).
 Je-li kabel delší než 1 m, složí se jeho přebytečná část do tvaru písmene „Z“ o šířce menší než 0,5 m.
 Nabíjecí/komunikační kabel na straně vozidla musí viset svisle ve vzdálenosti 100 mm (+ 200 / – 0 mm) od karoserie vozidla.
 Kabel musí být v celé délce položen na nevodivém materiálu s nízkou relativní permitivitou (dielektrickou konstantou) (εr ≤ 1,4), a to ve výšce 100 mm (± 25 mm) nad zemní rovinou.
 3. MÍSTO MĚŘENÍ
 3.1. Alternativně k požadavkům podle CISPR 12 může být zkušební plocha pro vozidla kategorie L jakékoliv místo, které splňuje podmínky uvedené na obrázku v dodatku k této příloze. V tomto případě se musí měřicí zařízení nacházet vně části uvedené na obrázku v dodatku k této příloze.
 3.2. Může být použito zakryté zkušební zařízení, lze-li prokázat korelaci mezi výsledky dosaženými v zakrytém zkušebním zařízení a výsledky dosaženými na venkovní zkušební ploše. Zakryté zkušební zařízení nemusí splňovat rozměrové požadavky venkovní zkušební plochy, pouze vzdálenost mezi anténou a vozidlem a výška antény musí být dodrženy.
 4. POŽADAVKY ZKOUŠEK
 4.1. Mezní hodnoty platí v celém kmitočtovém rozsahu 30 až 1 000 MHz pro měření prováděná v semianechoidní komoře nebo na venkovní zkušební ploše.
 4.2. Měření mohou být provedena buď s kvazišpičkovými, nebo špičkovými detektory. Mezní hodnoty uvedené v bodech 6.2 a 6.5 tohoto předpisu platí pro kvazišpičkové detektory. V případě špičkových detektorů se použije korekční faktor 20 dB stanovený v CISPR 12.
 4.3. Měření se provedou se spektrálním analyzátorem nebo skenovacím přijímačem. Použijí se parametry vymezené v tabulkách 1 a 2.
 Tabulka 1
 Parametry spektrálního analyzátoru
 Kmitočtový rozsah
 [MHz]
 Špičkový detektor
 Kvazišpičkový detektor
 Detektor střední hodnoty
 RBW při – 3 dB
 Doba skenování
 RBW při – 6 dB
 Doba skenování
 RBW při – 3 dB
 Doba skenování
 30 až 1 000
 100/120 kHz
 100 ms/MHz
 120 kHz
 20 s/MHz
 100/120 kHz
 100 ms/MHz
 Poznámka: Při použití spektrálního analyzátoru pro měření špičkové hodnoty musí být šířka videopásma třikrát větší než šířka pásma rozlišení (RBW).
 Tabulka 2
 Parametry skenovacího přijímače
 Kmitočtový rozsah
 [MHz]
 Špičkový detektor
 Kvazišpičkový detektor
 Detektor střední hodnoty
 BW při – 6 dB
 Velikost kroku (1)
 Doba prodlevy
 BW při – 6 dB
 Velikost kroku (1)
 Doba prodlevy
 BW při – 6 dB
 Velikost kroku (1)
 Doba prodlevy
 30 až 1 000
 120 kHz
 50 kHz
 5 ms
 120 kHz
 50 kHz
 1 s
 120 kHz


text:
50 kHz
 5 ms
 4.4. Měření
 Technická zkušebna provede zkoušku v intervalech předepsaných v normě CISPR 12 v celém kmitočtovém rozsahu 30 až 1 000 MHz.
 Alternativně, jestliže výrobce poskytne údaje naměřené pro celé kmitočtové pásmo ze zkušební laboratoře akreditované podle příslušných částí normy ISO 17025 a uznané schvalovacím orgánem, může technická zkušebna rozdělit kmitočtový rozsah na 14 kmitočtových pásem 30–34, 34–45, 45–60, 60–80, 80–100, 100–130, 130–170, 170–225, 225–300, 300–400, 400–525, 525–700, 700–850 a 850–1 000 MHz a provést zkoušky na 14 kmitočtech, které vykazují nejvyšší úrovně emisí v každém pásmu za účelem potvrzení, že vozidlo vyhovuje požadavkům této přílohy.
 Je-li během zkoušky mezní hodnota překročena, je třeba ověřit, že překročení bylo způsobeno vozidlem, a nikoli rušením v okolí.
 4.5. Naměřené hodnoty
 Maximální naměřené hodnoty vztažené k mezní hodnotě (při horizontální a vertikální polarizaci a umístění antény na levé a pravé straně vozidla) pro každé ze 14 kmitočtových pásem se považují za charakteristické údaje na kmitočtu, na kterém bylo měření provedeno.
 (1) V případě čistě širokopásmového rušení lze maximální velikost kmitočtového kroku zvýšit až na hodnotu, která není větší než hodnota šířky pásma (BW).
 Dodatek
 Obrázek 1
 Čistá vodorovná plocha bez elektromagneticky odrazivých
 povrchů určená elipsou
 Obrázek 2
 Poloha antény vzhledem k vozidlu
 Obrázek 2a
 Poloha dipólu antény pro měření svislé složky vyzařovaného pole
 Text obrazu
 3,00 ± 0,05 m
 (1,80 ± 0,05 m)
 10,0 ± 0,2 m
 (3,00 ± 0,05 m)
 Pohled zepředu
 Obrázek 2b
 Poloha dipólu antény pro měření vodorovné složky vyzařovaného pole
 Text obrazu
 Střed motoru
 Motor
 Vozidlo
 10,0 ± 0,2 m
 (3,00 ± 0,05 m)
 Pohled shora
 Obrázek 3
 Vozidlo v konfiguraci „režim dobíjení REESS při připojení do elektrické sítě“
 Příklad zkušební sestavy pro vozidlo, kdy se zásuvka nachází na boku vozidla (dobíjení střídavým proudem bez komunikace)
 Obrázek 3a
 Text obrazu
 100 (+200/-0) mm
 10,00 ± 0,2 m
 3,00 ± 0,05 m
 (1,80 ± 0,05 m)
 (3,00 ± 0,05 m)
 0,8 (+0,2/-0) m
 Pohled zepředu
 Obrázek 3b
 Text obrazu
 Pohled shora
 Přebytečný kabel složený do tvaru písmene „Z“
 max. 0,5 m
 0,8 (+0,2/-0) m
 (3,00 ± 0,05 m)
 10,0 ± 0,2 m
 Legenda:
 1
 Zkoušené vozidlo
 2
 Izolační podložka
 3
 Nabíjecí kabel
 4
 Uzemněná umělá síť (uzemněné umělé sítě)
 5
 Zásuvka elektrické sítě
 Vozidlo v konfiguraci „režim dobíjení REESS při připojení do elektrické sítě“
 Příklad zkušební sestavy pro vozidlo, kdy se zásuvka nachází na přední/zadní části vozidla (dobíjení střídavým proudem bez komunikace)
 Obrázek 3c
 Text obrazu
 0,8 (+0,2/-0) m
 Pohled zepředu
 3,00 ± 0,05 m
 (1,80 ± 0,05 m)
 10,00 ± 0,2 m
 (3,00 ± 0,05 m)
 Obrázek 3d
 Text obrazu
 Přebytečný kabel složený do tvaru písmene „Z“
 Pohled shora
 max. 0,5 m
 0,8 (+0,2/-0) m
 0,1 (+0,2/-0) m
 (3,00 ± 0,05 m)
 10,0 ± 0,2 m
 Legenda:
 1
 Zkoušené vozidlo
 2
 Izolační podložka
 3
 Nabíjecí kabel
 4
 Uzemněná umělá síť (uzemněné umělé sítě)
 5
 Zásuvka elektrické sítě
 Vozidlo v konfiguraci „režim dobíjení REESS při připojení do elektrické sítě“
 Příklad zkušební sestavy pro vozidlo, kdy se zásuvka nachází na boku vozidla (dobíjení střídavým nebo stejnosměrným proudem


text:
s komunikací)
 Obrázek 3e
 Text obrazu
 100 (+200/-0) mm
 0,8 (+0,2/-0) m
 Pohled zepředu
 3,00 ± 0,05 m
 (1,80 ± 0,05 m)
 10,00 ± 0,2 m
 (3,00 ± 0,05 m)
 Obrázek 3f
 Text obrazu
 Pohled shora
 max. 0,5 m
 0,8 (+0,2/-0) m
 Přebytečný kabel složený do tvaru písmene „Z“
 10,0 ± 0,2 m
 (3,00 ± 0,05 m)
 Legenda:
 1
 Zkoušené vozidlo
 2
 Izolační podložka
 3
 Nabíjecí/komunikační kabel
 4
 Uzemněná umělá síť (uzemněné umělé sítě) se střídavým nebo stejnosměrným proudem
 5
 Zásuvka elektrické sítě
 6
 Uzemněný impedanční stabilizátor (uzemněné impedanční stabilizátory)
 7
 Dobíjecí stanice
 Vozidlo v konfiguraci „režim dobíjení REESS při připojení do elektrické sítě“
 Příklad zkušební sestavy pro vozidlo, kdy se zásuvka nachází na přední/zadní části vozidla (dobíjení střídavým nebo stejnosměrným proudem s komunikací)
 Obrázek 3g
 Text obrazu
 3,00 ± 0,05 m
 (1,80 ± 0,05 m)
 0,8 (+0,2/-0) m
 10,00 ± 0,2 m
 (3,00 ± 0,05 m)
 Pohled zepředu
 Obrázek 3h
 Text obrazu
 max. 0,5 m
 Přebytečný kabel složený do tvaru písmene „Z“
 0,8 (+0,2/-0) m
 0,1 (+0,2/-0) m
 (3,00 ± 0,05 m)
 10,0 ± 0,2 m
 Pohled shora
 Legenda:
 1
 Zkoušené vozidlo
 2
 Izolační podložka
 3
 Nabíjecí/komunikační kabel
 4
 Uzemněná umělá síť (uzemněné umělé sítě) se střídavým nebo stejnosměrným proudem
 5
 Zásuvka elektrické sítě
 6
 Uzemněný impedanční stabilizátor (uzemněné impedanční stabilizátory)
 7
 Dobíjecí stanice
 PŘÍLOHA 5
 METODA MĚŘENÍ VYZAŘOVANÝCH ÚZKOPÁSMOVÝCH ELEKTROMAGNETICKÝCH EMISÍ VOZIDEL
 1. OBECNĚ
 1.1. Zkušební metoda popsaná v této příloze se použije pouze pro vozidla. Tato metoda se týká pouze konfigurace vozidla jiné než „režim dobíjení REESS při připojení do elektrické sítě“.
 1.2. Zkušební metoda
 Cílem této zkoušky je změřit úzkopásmové elektromagnetické emise, jež mohou být způsobeny systémy založenými na mikroprocesorech nebo jinými úzkopásmovými zdroji.
 Není-li v této příloze uvedeno jinak, provede se zkouška podle norem CISPR 12 nebo CISPR 25.
 1.3. Nejprve se detektorem střední hodnoty změří úroveň emisí u antény rádiového přijímače vozidla v kmitočtovém pásmu FM (76–108 MHz). Není-li překročena úroveň uvedená v bodě 6.3.2.4 tohoto předpisu, považuje se vozidlo za vyhovující požadavkům této přílohy, pokud jde o toto kmitočtové pásmo, a úplná zkouška se nemusí provádět.
 1.4. Alternativně pro vozidla kategorie L může být místo měření vybráno podle přílohy 4 bodů 3.1 a 3.2.
 2. STAV VOZIDLA BĚHEM ZKOUŠEK
 2.1. Spínač zapalování musí být zapnut. Motor nesmí být v provozu.
 2.2. Elektronické systémy vozidla musí být v normálním provozním režimu, přičemž vozidlo stojí.
 2.3. Všechna zařízení s vnitřními oscilátory > 9 kHz nebo opakovanými signály, která mohou být zapnuta trvale řidičem nebo spolujezdcem, by měla být v normálním provozu.
 3. POŽADAVKY ZKOUŠEK
 3.1. Mezní hodnoty platí v celém kmitočtovém rozsahu 30 až 1 000 MHz pro měření prováděná v semianechoidní komoře nebo na venkovní zkušební ploše.
 3.2. Měření se provedou s detektorem střední hodnoty.
 3.3. Měření se provedou se spektrálním analyzátorem nebo skenovacím přijímačem. Použijí se parametry vymezené v tabulkách 1 a 2.
 Tabulka 1
 Parametry spektrálního analyzátoru
 Kmitočtový rozsah
 [MHz]
 Špičkový detektor
 Kvazišpičkový detektor
 Detektor střední hodnoty
 RBW při – 3 dB
 Doba skenování
 RBW při – 6 dB
 Doba skenování
 RBW


text:
při – 3 dB
 Doba skenování
 30 až 1 000
 100/120 kHz
 100 ms/MHz
 120 kHz
 20 s/MHz
 100/120 kHz
 100 ms/MHz
 Poznámka: Při použití spektrálního analyzátoru pro měření špičkové hodnoty musí být šířka videopásma třikrát větší než šířka pásma rozlišení (RBW).
 Tabulka 2
 Parametry skenovacího přijímače
 Kmitočtový rozsah
 [MHz]
 Špičkový detektor
 Kvazišpičkový detektor
 Detektor střední hodnoty
 BW při – 6 dB
 Velikost kroku (1)
 Doba prodlevy
 BW při – 6 dB
 Velikost kroku (1)
 Doba prodlevy
 BW při – 6 dB
 Velikost kroku (1)
 Doba prodlevy
 30 až 1 000
 120 kHz
 50 kHz
 5 ms
 120 kHz
 50 kHz
 1 s
 120 kHz
 50 kHz
 5 ms
 3.4. Měření
 Technická zkušebna provede zkoušku v intervalech předepsaných v normě CISPR 12 v celém kmitočtovém rozsahu 30 až 1 000 MHz.
 Alternativně, jestliže výrobce poskytne údaje naměřené pro celé kmitočtové pásmo ze zkušební laboratoře akreditované podle příslušných částí normy ISO 17025 a uznané schvalovacím orgánem, může technická zkušebna rozdělit kmitočtový rozsah na 14 kmitočtových pásem 30–34, 34–45, 45–60, 60–80, 80–100, 100–130, 130–170, 170–225, 225–300, 300–400, 400–525, 525–700, 700–850 a 850–1 000 MHz a provést zkoušky na 14 kmitočtech, které vykazují nejvyšší úrovně emisí v každém pásmu za účelem potvrzení, že vozidlo vyhovuje požadavkům této přílohy.
 Je-li během zkoušky mezní hodnota překročena, je třeba ověřit, že překročení bylo způsobeno vozidlem, a nikoli rušením v okolí včetně širokopásmového záření z některé EMP.
 3.5. Naměřené hodnoty
 Maximální naměřené hodnoty vztažené k mezní hodnotě (při horizontální a vertikální polarizaci a umístění antény na levé a pravé straně vozidla) pro každé ze 14 kmitočtových pásem se považují za charakteristické údaje na kmitočtu, na kterém bylo měření provedeno.
 (1) V případě čistě širokopásmového rušení lze maximální velikost kmitočtového kroku zvýšit až na hodnotu, která není větší než hodnota šířky pásma (BW).
 PŘÍLOHA 6
 METODA ZKOUŠENÍ ODOLNOSTI VOZIDEL PROTI ELEKTROMAGNETICKÉMU ZÁŘENÍ
 1. OBECNĚ
 1.1. Zkušební metoda popsaná v této příloze se použije pouze pro vozidla. Tato metoda se týká obou konfigurací vozidla:
 a)
 jiná než „režim dobíjení REESS při připojení do elektrické sítě“;
 b)
 „režim dobíjení REESS při připojení do elektrické sítě“.
 1.2. Zkušební metoda
 Cílem této zkoušky je prokázat odolnost elektronických systémů vozidla. Vozidlo se vystaví účinkům elektromagnetických polí tak, jak je popsáno v této příloze. Vozidlo musí být v průběhu zkoušky monitorováno.
 Není-li v této příloze uvedeno jinak, provede se zkouška podle normy ISO 11451-2.
 1.3. Alternativní zkušební metody
 Zkouška může být u všech vozidel alternativně provedena na venkovní zkušební ploše. Zkušební zařízení musí splňovat požadavky vnitrostátních právních předpisů týkajících se emisí elektromagnetických polí.
 Je-li vozidlo delší než 12 m a/nebo širší než 2,60 m a/nebo vyšší než 4,00 m, použije se metoda zkoušení proudovou injektáží (BCI) podle normy ISO 11451-4 pro kmitočtový rozsah 20–2 000 MHz s úrovněmi stanovenými v bodě 6.8.2.1 tohoto předpisu.
 2. STAV VOZIDLA BĚHEM ZKOUŠEK
 2.1. Vozidlo v konfiguraci jiné než „režim dobíjení REESS při připojení do elektrické sítě“
 2.1.1. Vozidlo musí být v nenaloženém stavu s výjimkou zatížení nezbytným zkušebním zařízením.
 2.1.1.1. Motor musí normálně otáčet hnací kola konstantní


text:
rychlostí 50 km/h, není-li žádný důvod technické povahy související s vozidlem pro stanovení jiných podmínek. U vozidel kategorií L1 a L2 se hnací kola musí normálně otáčet konstantní rychlostí 25 km/h. Vozidlo se umístí na přiměřeně zatíženém dynamometru nebo, není-li k dispozici dynamometr, na elektricky izolovaných podpěrách náprav v minimální vzdálenosti od země. Spojovací hřídele, řemeny nebo řetězy mohou být v případě potřeby odpojeny (např. u nákladních automobilů, dvou- a tříkolových vozidel).
 2.1.1.2. Základní podmínky vozidla
 Tento bod vymezuje minimální podmínky zkoušky (pokud to je vhodné) a kritéria selhání při zkouškách odolnosti vozidel. Ostatní systémy vozidla, které mohou ovlivnit funkce související s odolností, musí být zkoušeny způsobem, který byl odsouhlasen mezi výrobcem a technickou zkušebnou.
 Podmínky zkoušky vozidla pro „cyklus 50 km/h“
 Kritéria selhání při zkoušce
 Rychlost vozidla 50 km/h (resp. 25 km/h u vozidel kategorií L1, L2) ± 20 % (vozidlo pohánějící válce). Je-li vozidlo vybaveno tempomatem, musí být zapnutý.
 Kolísání rychlosti větší než ± 10 % jmenovité rychlosti. V případě automatické převodovky: změna převodového stupně navozující odchylky rychlosti větší než ± 10 % jmenovité rychlosti.
 Potkávací světla ZAPNUTA (ruční režim)
 Světla VYPNUTA
 Stěrač čelního skla ZAPNUT (ruční režim) na nejvyšší rychlost
 Úplné zastavení stěrače čelního skla
 Směrová svítilna na straně řidiče ZAPNUTA
 Změna kmitočtu (menší než 0,75 Hz nebo větší než 2,25 Hz). Změna pracovního cyklu (menší než 25 % nebo větší než 75 %).
 Nastavitelné zavěšení v normální poloze
 Neočekávaná významná odchylka
 Sedadlo řidiče a volant ve střední poloze
 Neočekávaná odchylka větší než 10 % celkového rozsahu
 Alarm nenastaven
 Neočekávaná aktivace alarmu
 Houkačka VYPNUTA
 Neočekávaná aktivace houkačky
 Airbag a bezpečnostní zádržné systémy funkční s vypnutým airbagem spolujezdce, pokud je tato funkce instalována
 Neočekávaná aktivace
 Automatické dveře uzavřeny
 Neočekávané otevření
 Přestavitelná páka odlehčovací brzdy v normální poloze
 Neočekávaná aktivace
 Podmínky zkoušky vozidla pro „brzdný cyklus“
 Kritéria selhání při zkoušce
 Musí být stanoveny v plánu zkoušek brzdného cyklu. Ten musí obsahovat činnost brzdového pedálu (pokud technické důvody nesvědčí proti), ale činnost protiblokovacího brzdného systému není nutně vyžadována.
 Brzdová světla během cyklu vyřazena.
 Výstražná brzdová světla ZAPNUTA se ztrátou funkce.
 Neočekávaná aktivace
 2.1.1.3. Všechna zařízení, která mohou být trvale zapnuta řidičem nebo spolujezdcem, by měla být v normálním provozu.
 2.1.1.4. Všechny další systémy, které ovlivňují kontrolu řidiče nad vozidlem, musí být nastaveny jako za normálního provozu vozidla.
 2.1.2. Pokud existují elektrické/elektronické systémy vozidla, které jsou nedílnou součástí přímého ovládání vozidla a nefungují za podmínek popsaných v bodě 2.1, je výrobci povoleno předat technické zkušebně zprávu nebo dodatečný důkaz o tom, že elektrický/elektronický systém vozidla splňuje požadavky tohoto předpisu. Takový důkaz je součástí dokumentace schválení typu.
 2.1.3. Při monitorování vozidla smí být použito pouze zařízení, které není zdrojem rušení. Vnější části vozidla a prostor pro cestující musí být sledovány za účelem zjištění, zda jsou požadavky této přílohy splněny (např. použitím a) videokamery/videokamer, b) mikrofonu atd.).
 2.2. Vozidlo v konfiguraci „režim dobíjení REESS při připojení do elektrické sítě“
 2.2.1. Vozidlo musí být v nenaloženém stavu s výjimkou zatížení nezbytným zkušebním zařízením.
 2.2.1.1. Vozidlo musí být znehybněno, motor musí být VYPNUTÝ a v


text:
režimu nabíjení.
 2.2.1.2. Základní podmínky vozidla
 Tento bod vymezuje minimální podmínky zkoušky (pokud to je vhodné) a kritéria selhání při zkouškách odolnosti vozidel. Ostatní systémy vozidla, které mohou ovlivnit funkce související s odolností, musí být zkoušeny způsobem, který byl odsouhlasen mezi výrobcem a technickou zkušebnou.
 Podmínky zkoušky vozidla pro „režim dobíjení REESS“
 Kritéria selhání při zkoušce
 REESS musí být v režimu dobíjení. Stav nabití REESS se udržuje na úrovni 20–80 % stavu maximálního nabití po celou dobu měření kmitočtového rozsahu (může se stát, že měření je třeba rozdělit na různá dílčí pásma, přičemž před zahájením měření každého následujícího dílčího pásma je vždy nutné vybít trakční baterii vozidla). Je-li spotřeba proudu nastavitelná, musí být proud nastaven na hodnotu odpovídající minimálně 20 % jeho jmenovité hodnoty.
 Vozidlo se uvede do pohybu.
 2.2.1.3. Všechna ostatní zařízení, která mohou být trvale zapnuta řidičem nebo spolujezdcem, by měla být VYPNUTA.
 2.2.2. Při monitorování vozidla smí být použito pouze zařízení, které není zdrojem rušení. Vnější části vozidla a prostor pro cestující musí být sledovány za účelem zjištění, zda jsou požadavky této přílohy splněny (např. použitím a) videokamery/videokamer, b) mikrofonu atd.).
 2.2.3. Zkušební sestava pro připojení vozidla v konfiguraci „režim dobíjení REESS při připojení do elektrické sítě“ je znázorněna na obrázcích 4a až 4h (v závislosti na tom, zda se jedná o dobíjení střídavým proudem, nebo stejnosměrným proudem, kde se nachází zásuvka pro dobíjení a zda se jedná o dobíjení s komunikací, nebo bez komunikace) v dodatku k této příloze.
 2.3. Dobíjecí stanice / elektrická síť
 Dobíjecí stanice může být umístěna buď ve zkušebních prostorách, nebo mimo ně.
 Poznámka 1: V případě, že komunikaci mezi vozidlem a dobíjecí stanicí lze simulovat, je možné dobíjecí stanici nahradit připojením do elektrické sítě.
 V obou případech musí být zdvojená zásuvka / zdvojené zásuvky elektrické sítě a komunikačních vedení umístěna/umístěny ve zkušebních prostorách, a to za těchto podmínek:
 a)
 musí být umístěny na zemní rovině;
 b)
 délka svazku kabelů mezi zásuvkou elektrické sítě / komunikačního vedení a umělou sítí (umělými sítěmi) / impedančním stabilizátorem (impedančními stabilizátory) musí být co nejkratší;
 c)
 svazek kabelů mezi zásuvkou elektrické sítě / komunikačního vedení a umělou sítí (umělými sítěmi) / impedančním stabilizátorem (impedančními stabilizátory) musí být umístěn co nejblíže zemní rovině.
 Poznámka 2: Zásuvka (zásuvky) elektrické sítě a komunikačních vedení musí být filtrována (filtrovány).
 Je-li dobíjecí stanice umístěna ve zkušebních prostorách, musí umístění svazku kabelů mezi dobíjecí stanicí a zásuvkou elektrické sítě / komunikačních vedení splňovat tyto podmínky:
 a)
 svazek kabelů na straně dobíjecí stanice musí viset svisle dolů směrem k zemní rovině;
 b)
 jsou-li kabely delší, než je potřeba, umístí se jejich přebytečná část co nejblíže zemní rovině a v případě potřeby se složí do tvaru písmene „Z“.
 Poznámka 3: Dobíjecí stanice by měla být umístěna mimo vyzařovací úhel vysílající antény.
 2.4. Umělé sítě
 Umělá síť (umělé sítě) se nainstaluje (nainstalují) přímo na zemní rovinu. Skříň umělé sítě (umělých sítí) se spojí se zemní rovinou.
 Měřicí port každé umělé sítě se zakončí odporem 50 Ω.
 Umístění umělé sítě se provede podle obrázků 4a až


text:
4h.
 2.5. Impedanční stabilizátory
 Komunikační vedení se k vozidlu připojí přes impedanční stabilizátor (impedanční stabilizátory).
 Pro připojení do sítě a na komunikační kabely se použije impedanční stabilizátor vymezený v bodě 9.6.2 normy CISPR 22.
 Impedanční stabilizátor (stabilizátory) se nainstaluje (nainstalují) přímo na zemní rovinu. Skříň impedančního stabilizátoru (impedančních stabilizátorů) se spojí se zemní rovinou.
 Měřicí port každého impedančního stabilizátoru se zakončí odporem 50 Ω.
 Umístění impedančního stabilizátoru se provede podle obrázků 4e až 4h.
 2.6. Nabíjecí/komunikační kabel
 Nabíjecí/komunikační kabel se položí rovně mezi umělou síť (umělé sítě) / impedanční stabilizátor (impedanční stabilizátory) a zásuvku pro dobíjení vozidla. Požadovaná délka kabelu činí 0,8 m (+ 0,2 / – 0 m).
 Je-li kabel delší než 1 m, složí se jeho přebytečná část do tvaru písmene „Z“ o šířce menší než 0,5 m.
 Nabíjecí/komunikační kabel na straně vozidla musí viset svisle ve vzdálenosti 100 mm (+ 200 / – 0 mm) od karoserie vozidla.
 Kabel musí být v celé délce položen na nevodivém materiálu s nízkou relativní permitivitou (dielektrickou konstantou) (εr ≤ 1,4), a to ve výšce 100 mm (±25 mm) nad zemní rovinou.
 3. VZTAŽNÝ BOD
 3.1. Pro účely této přílohy je vztažným bodem bod, ve kterém se stanoví intenzita pole a který je definován takto:
 3.2. pro vozidla kategorií M, N a O podle normy ISO 11451-2;
 3.3. pro vozidla kategorie L:
 3.3.1. vodorovně nejméně 2 m od fázového středu antény nebo svisle nejméně 1 m od vyzařujících částí systému TLS (transmission-line-system);
 3.3.2. na ose vozidla (v podélné střední rovině vozidla);
 3.3.3. ve výšce 1,0 ± 0,05 m nad rovinou, na které vozidlo stojí, nebo 2,0 ± 0,05 m, jestliže minimální výška střechy jakéhokoli vozidla v typové řadě přesahuje 3,0 m;
 3.3.4. buď 1,0 ± 0,2 m za svislou osou předního kola vozidla (bod C na obrázku 1 v dodatku 1 k této příloze) v případě tříkolových vozidel,
 nebo 0,2 ± 0,2 m za svislou osou předního kola vozidla (bod D na obrázku 2 v dodatku 1 k této příloze) v případě dvoukolových vozidel.
 3.3.5. Je-li rozhodnuto ozářit zadní část vozidla, určí se vztažný bod podle bodů 3.3.1 až 3.3.4 výše. V tomto případě se vozidlo postaví čelem od antény tak, jako by bylo natočeno vodorovně o 180° kolem svého středu, t.j. vzdálenost mezi anténou a nejbližší vnější částí karoserie vozidla zůstává stejná. To je znázorněno na obrázku 3 v dodatku k této příloze.
 4. POŽADAVKY ZKOUŠEK
 4.1. Kmitočtový rozsah, doby prodlevy, polarizace
 Vozidlo se vystaví elektromagnetickému záření v kmitočtovém rozsahu 20 až 2 000 MHz při vertikální polarizaci.
 Modulace zkušebního signálu:
 a)
 AM (amplitudová modulace), modulační kmitočet 1 kHz a hloubka modulace 80 % v kmitočtovém rozsahu 20–800 MHz a
 b)
 PM (pulzní modulace), během doby „t“ rovné 577 μs je nosný kmitočet vysílán, ve zbývajícím čase do periody 4 600 μs je nosný kmitočet vypnutý, nosný kmitočet je v rozsahu 800–2 000 MHz,
 není-li mezi technickou zkušebnou a výrobcem vozidla dohodnuto jinak.
 Velikost kmitočtového kroku a doba prodlevy musí být zvoleny v souladu s normou ISO 11451-1.
 4.1.1. Technická


text:
zkušebna provede zkoušku v intervalech předepsaných v ISO 11451-1 v celém kmitočtovém rozsahu 20 až 2 000 MHz.
 Alternativně, poskytne-li výrobce údaje z měření pro celé kmitočtové pásmo ze zkušební laboratoře akreditované podle příslušných částí normy ISO 17025 a uznané schvalovacím orgánem, může technická zkušebna zvolit snížený počet pevných kmitočtů v rozsahu, například 27, 45, 65, 90, 120, 150, 190, 230, 280, 380, 450, 600, 750, 900, 1 300 a 1 800 MHz za účelem potvrzení, že vozidlo splňuje požadavky této přílohy.
 Jestliže vozidlo nevyhoví zkoušce popsané v této příloze, musí být ověřeno, že k selhání došlo za příslušných zkušebních podmínek, a nikoli následkem generování nekontrolovaných polí.
 5. GENEROVÁNÍ POŽADOVANÉ INTENZITY POLE
 5.1. Metodika zkoušky
 5.1.1. Pro vytvoření podmínek zkušebního pole se použije substituční metoda podle ISO 11451-1.
 5.1.2. Kalibrace
 Pro generátory pole (systémy přenosového vedení TLS) se použije jeden snímač pole ve vztažném bodě zařízení.
 Pro antény se použijí čtyři snímače pole ve vztažné ose zařízení.
 5.1.3. Zkušební fáze
 Vozidlo se umístí osou vozidla do vztažného bodu nebo vztažné osy zařízení. Vozidlo musí normálně stát čelem k pevné anténě. Nacházejí-li se však jednotky elektronického ovládání a související kabeláž převážně v zadní části vozidla, měla by zkouška být provedena s vozidlem odvráceným čelní stranou od antény. V případě dlouhých vozidel (t.j. kromě vozidel kategorií L, M1 a N1), jejichž jednotky elektronického ovládání a související kabeláž se nachází převážně směrem ke středu vozidla, může být vztažný bod buď na pravé, nebo na levé straně povrchu vozidla. Tento vztažný bod musí být určen ve středu délky vozidla nebo v jednom bodě na straně vozidla, který byl určen výrobcem ve spolupráci se schvalovacím orgánem po posouzení rozložení elektronických systémů a umístění příslušné kabeláže.
 Takovou zkoušku lze provést, pouze umožňuje-li to fyzická konstrukce komory. Umístění antény se zaznamená ve zkušebním protokolu.
 Dodatek
 Obrázek 1
 Obrázek 2
 Obrázek 3
 Obrázek 4
 Vozidlo v konfiguraci „režim dobíjení REESS při připojení do elektrické sítě“
 Příklad zkušební sestavy pro vozidlo, kdy se zásuvka nachází na boku vozidla (dobíjení střídavým proudem bez komunikace)
 Obrázek 4a
 Text obrazu
 0,8 (+0,2/-0) m
 100 (+200/-0) mm
 Pohled zepředu
 Obrázek 4b
 Text obrazu
 max. 0,5 m
 Přebytečný kabel složený do tvaru písmene „Z“
 0,8 (+0,2/-0) m
 ≥ 2,0 m
 Pohled shora
 Vztažný bod
 Legenda:
 1
 Zkoušené vozidlo
 2
 Izolační podložka
 3
 Nabíjecí kabel
 4
 Uzemněná umělá síť (uzemněné umělé sítě)
 5
 Zásuvka elektrické sítě
 Příklad zkušební sestavy pro vozidlo, kdy se zásuvka nachází na přední/zadní části vozidla (dobíjení střídavým proudem bez komunikace)
 Obrázek 4c
 Text obrazu
 0,8 (+0,2/-0) m
 Pohled zepředu
 Obrázek 4d
 Text obrazu
 Přebytečný kabel složený do tvaru písmene „Z“
 max. 0,5 m
 Pohled shora
 ≥ 2,0 m
 0,1 (+0,2/-0) m
 Vztažný bod
 0,8 (+0,2/-0) m
 Legenda:
 1
 Zkoušené vozidlo
 2
 Izolační podložka
 3
 Nabíjecí kabel
 4
 Uzemněná umělá síť (uzemněné umělé sítě)
 5
 Zásuvka elektrické sítě
 Příklad zkušební sestavy pro vozidlo, kdy se zásuvka nachází na boku vozidla (dobíjení střídavým nebo stejnosměrným proudem s komunikací)
 Obrázek 4e
 Text obrazu
 100 (+200/-0) mm
 0,8 (+0,2/-0) m
 Pohled zepředu
 Obrázek 4f
 Text


text:
obrazu
 Přebytečný kabel složený do tvaru písmene „Z“
 max. 0,5 m
 0,8 (+0,2/-0) m
 ≥ 2,0 m
 Pohled shora
 Vztažný bod
 Legenda:
 1
 Zkoušené vozidlo
 2
 Izolační podložka
 3
 Nabíjecí/komunikační kabel
 4
 Uzemněná umělá síť (uzemněné umělé sítě) se střídavým nebo stejnosměrným proudem
 5
 Zásuvka elektrické sítě
 6
 Uzemněný impedanční stabilizátor (uzemněné impedanční stabilizátory)
 7
 Dobíjecí stanice
 Příklad zkušební sestavy pro vozidlo, kdy se zásuvka nachází na přední/zadní části vozidla (dobíjení střídavým nebo stejnosměrným proudem s komunikací)
 Obrázek 4g
 Text obrazu
 0,8 (+0,2/-0) m
 Pohled zepředu
 Obrázek 4h
 Text obrazu
 Přebytečný kabel složený do tvaru písmene „Z“
 max. 0,5 m
 0,1 (+0,2/-0) m
 ≥ 2,0 m
 0,8 (+0,2/-0) m
 Pohled shora
 Vztažný bod
 Legenda:
 1
 Zkoušené vozidlo
 2
 Izolační podložka
 3
 Nabíjecí/komunikační kabel
 4
 Uzemněná umělá síť (uzemněné umělé sítě) se střídavým nebo stejnosměrným proudem
 5
 Zásuvka elektrické sítě
 6
 Uzemněný impedanční stabilizátor (uzemněné impedanční stabilizátory)
 7
 Dobíjecí stanice
 PŘÍLOHA 7
 METODA MĚŘENÍ VYZAŘOVANÝCH ŠIROKOPÁSMOVÝCH ELEKTROMAGNETICKÝCH EMISÍ ELEKTRICKÝCH/ELEKTRONICKÝCH MONTÁŽNÍCH PODSKUPIN (EMP)
 1. OBECNĚ
 1.1. Zkušební metoda popsaná v této příloze může být použita pro EMP, které mohou být následně montovány do vozidel, která splňují požadavky přílohy 4.
 Tato metoda se týká obou druhů EMP:
 a)
 EMP jiné než uplatněné v rámci „režimu dobíjení REESS při připojení do elektrické sítě“;
 b)
 EMP uplatněné v rámci „režimu dobíjení REESS při připojení do elektrické sítě“.
 1.2. Zkušební metoda
 Cílem této zkoušky je změřit širokopásmové elektromagnetické emise EMP (např. systémy zapalování, elektromotor, dobíječky baterií ve vozidle atd.).
 Není-li v této příloze uvedeno jinak, provede se zkouška podle normy CISPR 25.
 2. STAV EMP BĚHEM ZKOUŠEK
 2.1. EMP musí být během zkoušek v normálním provozním režimu, nejlépe při maximálním zatížení.
 EMP uplatněné v rámci „režimu dobíjení REESS při připojení do elektrické sítě“ musí být v režimu dobíjení.
 Stav nabití trakční baterie se udržuje na úrovni 20–80 % stavu maximálního nabití po celou dobu měření kmitočtového rozsahu (může se stát, že měření je třeba rozdělit na různá dílčí pásma, přičemž před zahájením měření každého následujícího dílčího pásma je vždy nutné trakční baterii vozidla vybít).
 V případě, že se zkouška neprovádí s REESS, měla by EMP být zkoušena při jmenovitém proudu. Je-li spotřeba proudu nastavitelná, musí být proud nastaven na hodnotu odpovídající minimálně 80 % jeho jmenovité hodnoty.
 3. ZKUŠEBNÍ USPOŘÁDÁNÍ
 3.1. V případě EMP jiné než uplatněné v rámci „režimu dobíjení REESS při připojení do elektrické sítě“ se zkouška provede podle metody ALSE popsané v bodě 6.4 normy CISPR 25.
 3.2. V případě EMP v konfiguraci „režim dobíjení REESS při připojení do elektrické sítě“ musí zkušební uspořádání odpovídat obrázku 2 v dodatku k této příloze.
 3.2.1. Konfigurace stínění musí odpovídat sériové konfiguraci vozidla. Obecně platným pravidlem je, že všechny stíněné díly pod vysokým napětím (např. umělé sítě, kabely, konektory atd.) musí být řádně uzemněny s nízkou impedancí. EMP a zátěže musí být uzemněny. Externí vysokonapěťové napájení musí být připojeno přes průchodkový filtr.
 3.2.2. Není-li stanoveno jinak, musí délka svazku nízkonapěťových kabelů a svazku vysokonapěťových kabelů rovnoběžně k přední hraně zemní roviny činit 1 500 mm (±


text:
75 mm). Celková délka zkušebního svazku kabelů včetně konektoru musí činit 1 700 mm (+ 300/– 0 mm). Svazek nízkonapěťových kabelů a svazek vysokonapěťových kabelů musí být od sebe vzdáleny 100 mm (+ 100/– 0 mm).
 3.2.3. Veškerá kabeláž musí být v celé délce položena na nevodivém materiálu s nízkou relativní permitivitou (εr ≤ 1,4), a to ve výšce 50 mm (± 5 mm) nad zemní rovinou.
 3.2.4. Jako stíněné napájecí vedení pro vedení kladného a záporného vysokého napětí a třífázová vedení lze použít koaxiální kabely, nebo lze využít společného stínění, podle toho, jaký systém zásuvek je použit. Volitelně lze použít i původní vysokonapěťovou kabeláž vozidla.
 3.2.5. Není-li stanoveno jinak, připojí se skříň EMP k zemní rovině buď přímo, nebo přes určenou impedanci.
 3.2.6. Co se týče nabíječek na palubě, musí být vedení střídavého/stejnosměrného proudu umístěna co nejdále od antény (za svazky nízkonapěťových a vysokonapěťových kabelů). Vedení střídavého/stejnosměrného proudu musí být od nejbližšího svazku kabelů (nízkonapěťových nebo vysokonapěťových) vzdálena 100 mm (+ 100/– 0 mm).
 3.3. Alternativní místo měření
 Jako alternativa k měření pomocí absorpční stíněné komory (ALSE) může být použita metoda měření v otevřeném prostoru (OATS), která vyhovuje požadavkům normy CISPR 16-1-4 (viz dodatek k této příloze).
 3.4. Okolí
 Aby bylo vyloučeno vnější rušení hlukem nebo signály s úrovní, která by mohla podstatně ovlivnit měření, učiní se potřebná měření před nebo po hlavní zkoušce. Při tomto měření musí být úroveň vnějšího hluku nebo signálu nejméně o 6 dB nižší než mezní hodnoty rušení uvedené v bodě 6.5.2.1 tohoto předpisu, s výjimkou záměrného okolního úzkopásmového vysílání.
 4. POŽADAVKY ZKOUŠEK
 4.1. Mezní hodnoty platí v celém kmitočtovém rozsahu 30 až 1 000 MHz pro měření prováděná v semianechoidní komoře nebo na venkovní zkušební ploše.
 4.2. Měření mohou být provedena buď s kvazišpičkovými, nebo špičkovými detektory. Mezní hodnoty uvedené v bodech 6.2 a 6.5 tohoto předpisu platí pro kvazišpičkové detektory. V případě špičkových detektorů se použije korekční faktor 20 dB stanovený v CISPR 12.
 4.3. Měření se provedou se spektrálním analyzátorem nebo skenovacím přijímačem. Použijí se parametry vymezené v tabulkách 1 a 2.
 Tabulka 1
 Parametry spektrálního analyzátoru
 Kmitočtový rozsah
 [MHz]
 Špičkový detektor
 Kvazišpičkový detektor
 Detektor střední hodnoty
 RBW při –3 dB
 Doba skenování
 RBW při – 6 dB
 Doba skenování
 RBW při – 3 dB
 Doba skenování
 30 až 1 000
 100/120 kHz
 100 ms/MHz
 120 kHz
 20 s/MHz
 100/120 kHz
 100 ms/MHz
 Poznámka: Při použití spektrálního analyzátoru pro měření špičkové hodnoty musí být šířka videopásma třikrát větší než šířka pásma rozlišení (RBW).
 Tabulka 2
 Parametry skenovacího přijímače
 Kmitočtový rozsah
 [MHz]
 Špičkový detektor
 Kvazišpičkový detektor
 Detektor střední hodnoty
 BW při – 6 dB
 Velikost kroku (1)
 Doba prodlevy
 BW při – 6 dB
 Velikost kroku (1)
 Doba prodlevy
 BW při – 6 dB
 Velikost kroku (1)
 Doba prodlevy
 30 až 1 000
 120 Hz
 50 kHz
 5 ms
 120 Hz
 50 kHz
 1 s
 120 kHz
 50 kHz
 5 ms
 4.4. Měření
 Není-li stanoveno jinak, provede se zkouška konfigurace se svazkem nízkonapěťových kabelů blíže k anténě.
 U kmitočtů do 1 000