text:
 16.9.2004
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 L 293/15
 ROZHODNUTÍ SMÍŠENÉ RADY ES-MEXIKO č. 3/2004
 ze dne 29. července 2004,
 kterým se mění rozhodnutí Smíšené rady č. 2/2000 ze dne 23. března 2000
 (2004/640/ES)
 SMÍŠENÁ RADA,
 s ohledem na Dohodu mezi Evropským společenstvím a jeho členskými státy na straně jedné a Spojenými státy mexickými na straně druhé o hospodářském partnerství, politické koordinaci a spolupráci (1) (dále jen „dohoda“), podepsanou v Bruselu dne 8. prosince 1997, a zejména na články 5 a 10 ve spojení s článkem 47 uvedené dohody,
 vzhledem k těmto důvodům:
 (1)
 Po přistoupení České republiky, Estonské republiky, Kyperské republiky, Lotyšské republiky, Litevské republiky, Maďarské republiky, Republiky Malta, Polské republiky, Republiky Slovinsko a Slovenské republiky (dále jen „nové členské státy“) k 1. květnu 2004 je nutno upravit, s účinkem od stejného dne, některá ustanovení rozhodnutí Smíšené rady č. 2/2000 ze dne 23. března 2000 (2) o obchodu se zbožím, osvědčování původu a veřejných zakázkách.
 (2)
 Je třeba přijmout přechodná ustanovení pro obchod v tranzitu nebo na cestě mezi Mexikem a novými členskými státy nebo pro přechodné skladování ke dni přistoupení,
 ROZHODLA TAKTO:
 Článek 1
 1. Příloha I rozhodnutí Smíšené rady č. 2/2000 se mění v souladu s ustanoveními uvedenými v příloze I tohoto rozhodnutí.
 2. Celní kvóta na produkty spadající do podpoložky KN 0803 00 19 banány, uvedená v příloze II tohoto rozhodnutí, přestane být použitelná okamžikem, kdy budou současné kvóty WTO nahrazeny pouhými cly.
 3. Strany se dohodly, že se na žádost kterékoli z nich sejdou k projednání situace v dvoustranném obchodě s banány poté, co bude současný dovozní režim Společenství nahrazen pouhými cly.
 4. Tímto článkem není dotčen obsah doložky o přezkumu stanovené v článku 10 rozhodnutí Smíšené rady č. 2/2000.
 Článek 2
 1. Ustanovení dohody se použijí na zboží vyvážené z Mexika do některého z nových členských států a z některého z nových členských států do Mexika, pokud vyhovuje ustanovením přílohy III rozhodnutí Smíšené rady č. 2/2000 a pokud bylo ke dni přistoupení nových členských států k Evropské unii v tranzitu nebo na cestě, nebo bylo prozatímně uskladněno anebo umístěno v celním skladu nebo ve svobodném celním pásmu v Mexiku nebo v některém novém členském státě.
 2. V případech, kdy bude celním orgánům dovážejícího státu do čtyř měsíců ode dne přistoupení předloženo průvodní osvědčení EUR. 1 vydané dodatečně celními nebo příslušnými státními orgány vyvážející země spolu s doklady prokazujícími přímou přepravu zboží, je přiznáno preferenční zacházení.
 Článek 3
 Ustanovení čl. 17 odst. 4 a čl. 18 odst. 2 a dodatku IV k příloze III rozhodnutí Smíšené rady č. 2/2000 se mění v souladu s ustanoveními přílohy III tohoto rozhodnutí.
 Článek 4
 1. Subjekty nových členských států uvedené v příloze IV tohoto rozhodnutí se doplňují k odpovídajícím částem části B přílohy VI rozhodnutí Smíšené rady č. 2/2000.
 2. Publikace nových členských států obsažené v příloze V tohoto rozhodnutí se doplňují v části B přílohy XIII rozhodnutí Smíšené rady č. 2/2000.
 Článek 5
 1. Toto rozhodnutí vstupuje v platnost dnem přijetí; čl. 1 odst. 1 a 2


text:
nabývají účinku dnem 1. května 2004.
 2. Bez ohledu na odstavec 1 se strany dohodly, že do dokončení vnitřních postupů Evropského společenství za účelem přijetí tohoto rozhodnutí budou Spojené státy mexické od 1. května 2004 do doby přijetí tohoto rozhodnutí Smíšenou radou prozatímně uplatňovat ustanovení tohoto rozhodnutí.
 V Bruselu dne 29. července 2004.
 Za Smíšenou radu
 L. E. DERBEZ
 (1) Úř. věst. L 276, 28.10.2000, s. 45.
 (2) Úř. věst. L 157, 30.6.2000, s. 10.
 PŘÍLOHA I
 Rozpis odstraňování cel Společenství
 Kód KN
 Popis
 Množství
 Celní sazba
 1302 20 10
 Pektinové látky, pektináty a pektany v suchém stavu, práškové
 250 tun
 2 %
 PŘÍLOHA II
 Přechodná kvóta
 Kód KN
 Popis
 Množství
 Celní sazba
 0803 00 19
 banány, čerstvé (bez banánů plantejnů)
 2 000 tun
 75 EUR/tunu
 PŘÍLOHA III
 Nová jazyková znění správních poznámek a „prohlášení na faktuře“ uvedených v příloze III rozhodnutí č. 2/2000
 1.
 V článku 17 přílohy III rozhodnutí č. 2/2000 se odstavec 4 mění takto:
 „4. Dodatečně vydaná průvodní osvědčení EUR. 1 musí obsahovat některou z těchto poznámek:
 ES
 ‚EXPEDIDO A POSTERIORI‘
 CS
 ‚VYSTAVENO DODATEČNĚ‘
 DA
 ‚UDSTEDT EFTERFØLGENDE‘
 DE
 ‚NACHTRÄGLICH AUSGESTELLT‘
 ET
 ‚VÄLJA ANTUD TAGASIULATUVALT‘
 EL
 ‚ΕΚΔΟΘΕΝ ΕΚ ΤΩΝ ΥΣΤΕΡΩΝ‘
 EN
 ‚ISSUED RETROSPECTIVELY‘
 FR
 ‚DÉLIVRÉ A POSTERIORI‘
 IT
 ‚RILASCIATO A POSTERIORI‘
 LV
 ‚IZSNIEGTS RETROSPEKTĪVI‘
 LT
 ‚RETROSPEKTYVUSIS IŠDAVIMAS‘
 HU
 ‚KIADVA VISSZAMENŐLEGES HATÁLLYAL‘
 MT
 ‚MAĦRUĠ RETROSPETTIVAMENT‘
 NL
 ‚AFGEGEVEN A POSTERIORI‘
 PL
 ‚WYSTAWIONE RETROSPEKTYWNIE‘
 PT
 ‚EMITIDO A POSTERIORI‘
 SK
 ‚VYDANÉ DODATOČNE‘
 SL
 ‚IZDANO NAKNADNO‘
 FI
 ‚ANNETTU JÄLKIKÄTEEN‘
 SV
 ‚UTFÄRDAT I EFTERHAND‘
 “.
 2.
 V článku 18 přílohy III rozhodnutí Smíšené rady č. 2/2000 se odstavec 2 mění takto:
 „2. Duplikát vydaný v tomto postupu musí obsahovat některou z těchto poznámek:
 ES
 ‚DUPLICADO‘
 CS
 ‚DUPLIKÁT‘
 DA
 ‚DUPLIKAT‘
 DE
 ‚DUPLIKAT‘
 ET
 ‚DUPLIKAAT‘
 EL
 ‚ΑΝΤΙΓΡΑΦΟ‘
 EN
 ‚DUPLICATE‘
 FR
 ‚DUPLICATA‘
 IT
 ‚DUPLICATO‘
 LV
 ‚DUBLIKĀTS‘
 LT
 ‚DUBLIKATAS‘
 HU
 ‚MÁSODLAT‘
 MT
 ‚DUPLIKAT‘
 NL
 ‚DUPLICAAT‘
 PL
 ‚DUPLIKAT‘
 PT
 ‚SEGUNDA VIA‘
 SK
 ‚DUPLIKÁT‘
 SL
 ‚DVOJNIK‘
 FI
 ‚KAKSOISKAPPALE‘
 SV
 ‚DUPLIKAT‘
 “.
 3.
 Dodatek IV k příloze III rozhodnutí Smíšené rady č. 2/2000 se doplňuje takto:
 České znění
 Vývozce výrobků uvedených v tomto dokumentu (číslo povolení celního orgánu příslušného státního orgánu ... (1)) prohlašuje, že kromě zřetelně označených, mají tyto výrobky preferenční původ v ... (2).
 Estonské znění
 Käesoleva dokumendiga hõlmatud toodete eksportija (tolliameti või pädeva valitsusasutuse luba nr ... (1)) deklareerib, et need tooted on ... (2) sooduspäritoluga, välja arvatud juhul kui on selgelt näidatud teisiti.
 Maďarské znění
 A jelen okmányban szereplő áruk exportőre (vámfelhatalmazási szám: ... (1) vagy az illetékes kormányzati szerv által kiadott engedély száma: ...) kijelentem, hogy eltérő jelzés hiányában az áruk kedvezményes ... származásúak (2).
 Lotyšské znění
 Eksportētājs produktiem, kuri ietverti šajā dokumentā (muitas vai kompetentu valsts iestāžu pilnvara Nr. ... (1)), deklarē, ka, izņemot tur, kur ir citādi skaidri noteikts, šiem produktiem ir priekšrocību izcelsme no ... (2).
 Litevské znění
 Šiame dokumente išvardintų prekių eksportuotojas (muitinės arba kompetentingos vyriausybinės institucijos liudijimo Nr. ... (1)) deklaruoja, kad, jeigu kitaip nenurodyta, tai yra ... (2) preferencinės kilmės prekės.
 Maltské znění
 L-esportatur tal-prodotti koperti b’dan id-dokument (awtorizzazzjoni kompetenti tal-gvern jew tad-dwana nru. ... (1)) jiddikjara li, ħlief

type: contracts

jurisdiction: EU


text:
fejn indikat b’mod ċar li mhux hekk, dawn il-prodotti huma ta’ oriġini preferenzjali ... (2).
 Polské znění
 Eksporter produktów objętych tym dokumentem (upoważnienie władz celnych lub upoważnienie właściwych władz nr ... (1)) deklaruje, że z wyjątkiem gdzie jest to wyraźnie określone, produkty te mają ... (2) preferencyjne pochodzenie.
 Slovenské znění
 Vývozca výrobkov uvedených v tomto dokumente (číslo povolenia colnej správy alebo príslušného vládneho povolenia ... (1)) vyhlasuje, že okrem zreteľne označených, majú tieto výrobky preferenčný pôvod v ... (2).
 Slovinské znění
 Izvoznik proizvodov, zajetih s tem dokumentom, (pooblastilo carinskih ali pristojnih državnih organov št. ... (1)) izjavlja, da razen če ni drugače jasno navedeno, imajo ti proizvodi ... preferencialno poreklo (2).
 PŘÍLOHA IV
 ÚSTŘEDNÍ VLÁDNÍ ORGÁNY
 1.
 V příloze VI části B oddílu 1 rozhodnutí Smíšené rady č. 2/2000 se doplňují tyto ústřední vládní orgány:
 „Q. Česká Republika
 1.
 Ministerstvo dopravy
 2.
 Ministerstvo informatiky
 3.
 Ministerstvo financí
 4.
 Ministerstvo kultury
 5.
 Ministerstvo obrany
 6.
 Ministerstvo pro místní rozvoj
 7.
 Ministerstvo práce a sociálních věcí
 8.
 Ministerstvo průmyslu a obchodu
 9.
 Ministerstvo spravedlnosti
 10.
 Ministerstvo školství, mládeže a tělovýchovy
 11.
 Ministerstvo vnitra
 12.
 Ministerstvo zahraničních věcí
 13.
 Ministerstvo zdravotnictví
 14.
 Ministerstvo zemědělství
 15.
 Ministerstvo životního prostředí
 R. Estonsko
 1.
 Haridus- ja Teadusministeerium (Ministerstvo školství a výzkumu)
 2.
 Justiitsministeerium (Ministerstvo spravedlnosti)
 3.
 Kaitseministeerium (Ministerstvo obrany)
 4.
 Keskkonnaministeerium (Ministerstvo životního prostředí)
 5.
 Kultuuriministeerium (Ministerstvo kultury)
 6.
 Majandus- ja Kommunikatsiooniministeerium (Ministerstvo hospodářství a spojů)
 7.
 Pollumajandusministeerium (Ministerstvo zemědělství)
 8.
 Rahandusministeerium (Ministerstvo financí)
 9.
 Siseministeerium (Ministerstvo vnitra)
 10.
 Sotsiaalministeerium (Ministerstvo sociálních věcí)
 11.
 Välisministeerium (Ministerstvo zahraničních věcí)
 S. Kypr
 1.
 Υπουργείο Άμυνας (Ministerstvo obrany)
 2.
 Υπουργείο Γεωργίας, Φυσικών Πόρων και Περιβάλλοντος (Ministerstvo zemědělství, přírodních zdrojů a životního prostředí)
 3.
 Υπουργείο Δικαιοσύνης και Δημοσίας Τάξεως (Ministerstvo spravedlnosti a veřejného pořádku)
 4.
 Υπουργείο Εμπορίου, Βιομηχανίας και Τουρισμού (Ministerstvo obchodu, průmyslu a cestovního ruchu)
 5.
 Υπουργείο Εργασίας και Κοινωνικών Ασφαλίσεων (Ministerstvo práce a sociálního pojištění)
 6.
 Υπουργείο Εσωτερικών (Ministerstvo vnitra)
 7.
 Υπουργείο Εξωτερικών (Ministerstvo zahraničních věcí)
 8.
 Υπουργείο Οικονομικών (Ministerstvo financí)
 9.
 Υπουργείο Παιδείας και Πολιτισμού (Ministerstvo školství a kultury)
 10.
 Υπουργείο Συγκοινωνιών και Έργων (Ministerstvo spojů a veřejných prací)
 11.
 Υπουργείο Υγείας (Ministerstvo zdravotnictví)
 T. Lotyšsko
 1.
 Aizsardzības ministrija un tās pakļautībā un pārraudzībā esošās iestādes (Ministerstvo obrany a instituce jemu podřízené a pod jeho dohledem)
 2.
 Ārlietu ministrija un tās pakļautībā un pārraudzībā esošās iestādes (Ministerstvo zahraničních věcí a instituce jemu podřízené a pod jeho dohledem)
 3.
 Ekonomikas ministrija un tās pakļautībā un pārraudzībā esošās iestādes (Ministerstvo hospodářství a instituce jemu podřízené a pod jeho dohledem)
 4.
 Finanšu ministrija un tās pakļautībā un pārraudzībā esošās iestādes (Ministerstvo financí a instituce jemu podřízené a pod jeho dohledem)
 5.
 Iekšlietu ministrija un tās pakļautībā un pārraudzībā esošās iestādes (Ministerstvo vnitra a instituce jemu podřízené a pod jeho dohledem)
 6.
 Izglītības un zinātnes ministrija un tās pakļautībā un pārraudzībā esošās iestādes (Ministerstvo školství a vědy a instituce jemu podřízené a pod jeho dohledem)
 7.
 Kultūras ministrija un tās pakļautībā un pārraudzībā esošās iestādes (Ministerstvo kultury a instituce jemu podřízené a pod jeho dohledem)
 8.
 Labklājības ministrija un tās pakļautībā


text:
un pārraudzībā esošās iestādes (Ministerstvo sociálních věcí a instituce jemu podřízené a pod jeho dohledem)
 9.
 Satiksmes ministrija un tās pakļautībā un pārraudzībā esošās iestādes (Ministerstvo dopravy a instituce jemu podřízené a pod jeho dohledem)
 10.
 Tieslietu ministrija un tās pakļautībā un pārraudzībā esošās iestādes (Ministerstvo spravedlnosti a instituce jemu podřízené a pod jeho dohledem)
 11.
 Veselības ministrija un tās pakļautībā un pārraudzībā esošās iestādes (Ministerstvo zdravotnictví a instituce jemu podřízené a pod jeho dohledem)
 12.
 Vides ministrija un tās pakļautībā un pārraudzībā esošās iestādes (Ministerstvo životního prostředí a instituce jemu podřízené a pod jeho dohledem)
 13.
 Zemkopības ministrija un tās pārraudzībā esošās iestādes (Ministerstvo zemědělství a instituce pod jeho dohledem)
 14.
 Īpašu uzdevumu ministrs bērnu un ģimenes lietās un tā pakļautībā un pārraudzībā esošās iestādes (Ministr pro zvláštní úkoly týkající se dětí a rodinných věcí a instituce jemu podřízené a pod jeho dohledem)
 15.
 Īpašu uzdevumu ministrs sabiedrības integrācijas lietās un tā pakļautībā un pārraudzībā esošās iestādes (Ministr pro zvláštní úkoly týkající se integrace a instituce jemu podřízené a pod jeho dohledem)
 U. Litva
 1.
 Aplinkos ministerija ir įstaigos prie ministerijos (Ministerstvo životního prostředí a instituce jemu podřízené)
 2.
 Finansų ministerija ir įstaigos prie ministerijos (Ministerstvo financí a instituce jemu podřízené)
 3.
 Krašto apsaugos ministerija ir įstaigos prie ministerijos (Ministerstvo národní obrany a instituce jemu podřízené)
 4.
 Kultūros ministerija ir įstaigos prie ministerijos (Ministerstvo kultury a instituce jemu podřízené)
 5.
 Socialinės apsaugos ir darbo ministerija ir įstaigos prie ministerijos (Ministerstvo sociálního zabezpečení a práce a instituce jemu podřízené)
 6.
 Susisiekimo ministerija ir įstaigos prie ministerijos (Ministerstvo dopravy a spojů a instituce jemu podřízené)
 7.
 Sveikatos apsaugos ministerija ir įstaigos prie ministerijos (Ministerstvo zdravotnictví a instituce jemu podřízené)
 8.
 Švietimo ir mokslo ministerija ir įstaigos prie ministerijos (Ministerstvo školství a vědy a instituce jemu podřízené)
 9.
 Teisingumo ministerija ir įstaigos prie ministerijos (Ministerstvo spravedlnosti a instituce jemu podřízené)
 10.
 Ūkio ministerija ir įstaigos prie ministerijos (Ministerstvo hospodářství a instituce jemu podřízené)
 11.
 Užsienio reikalų ministerija ir įstaigos prie ministerijos (Ministerstvo zahraničních věcí a instituce jemu podřízené)
 12.
 Vidaus reikalų ministerija ir įstaigos prie ministerijos (Ministerstvo vnitra a instituce jemu podřízené)
 13.
 Žemės ūkio ministerija ir įstaigos prie ministerijos (Ministerstvo zemědělství a instituce jemu podřízené)
 V. Maďarsko
 1.
 Belügyminisztérium (Ministerstvo vnitra)
 2.
 Egészségügyi, Szociális és Családügyi Minisztérium (Ministerstvo zdravotnictví, sociálních a rodinných věcí)
 3.
 Foglalkoztatáspolitikai és Munkaügyi Minisztérium (Ministerstvo politiky zaměstnanosti a pracovních věcí)
 4.
 Földművelésügyi és Vidékfejlesztési Minisztérium (Ministerstvo zemědělství a rozvoje venkova)
 5.
 Gazdasági és Közlekedési Minisztérium (Ministerstvo hospodářství a dopravy)
 6.
 Gyermek-, Ifjúsági és Sportminisztérium (Ministerstvo dětí, mládeže a sportu)
 7.
 Honvédelmi Minisztérium (Ministerstvo obrany)
 8.
 Igazságügyi Minisztérium (Ministerstvo spravedlnosti)
 9.
 Informatikai és Hírközlési Minisztérium (Ministerstvo informatiky a spojů)
 10.
 Környezetvédelmi és Vízügyi Minisztérium (Ministerstvo životního prostředí a vodního hospodářství)
 11.
 Külügyminisztérium (Ministerstvo zahraničních věcí)
 12.
 Miniszterelnöki Hivatal (Úřad předsedy vlády)
 13.
 Nemzeti Kulturális Örökség Minisztériuma (Ministerstvo národního kulturního dědictví)
 14.
 Oktatási Minisztérium (Ministerstvo školství)
 15.
 Pénzügyminisztérium (Ministerstvo financí)
 W. Malta
 1.
 Ministeru għall-Politika Soċjali (Ministerstvo sociální politiky)
 2.
 Ministeru ta' l-Edukazzjoni (Ministerstvo školství)
 3.
 Ministeru tal-Finanzi (Ministerstvo


text:
financí)
 4.
 Ministeru għar- Riżorsi u Infrastruttura (Ministerstvo zdrojů a infrastruktury)
 5.
 Ministeru għat-Turiżmu (Ministerstvo cestovního ruchu)
 6.
 Ministeru għat-Trasport u Komunikazzjoni (Ministerstvo dopravy a spojů)
 7.
 Ministeru għas-Servizzi Ekonomiċi (Ministerstvo hospodářských služeb)
 8.
 Ministeru għall-Intern u l-Ambjent (Ministerstvo vnitra a životního prostředí)
 9.
 Ministeru għall-Agrikoltura u Sajd (Ministerstvo zemědělství a rybolovu)
 10.
 Ministeru għal Għawdex (Ministerstvo pro Gozo)
 11.
 Ministeru għas-Saħħa (Ministerstvo zdravotnictví)
 12.
 Ministeru ta" l-Affarijiet Barranin (Ministerstvo zahraničních věcí)
 13.
 Ministeru għall-Ġustizzja u Gvern Lokali (Ministerstvo spravedlnosti a vlády)
 14.
 The Armed Forces of Malta (Maltské ozbrojené síly, AFM)
 X. Polsko
 1.
 Ministerstwo Finansów (Ministerstvo financí)
 2.
 Ministerstwo Gospodarki Pracy i Polityki Społecznej (Ministerstvo hospodářství, práce a sociální politiky)
 3.
 Ministerstwo Kultury (Ministerstvo kultury)
 4.
 Ministerstwo Obrony Narodowej (Ministerstvo národní obrany)
 5.
 Ministerstwo Rolnictwa i Rozwoju Wsi (Ministerstvo zemědělství a rozvoje venkova)
 6.
 Ministerstwo Skarbu Państwa (Ministerstvo pro státní pokladnu)
 7.
 Ministerstwo Sprawiedliwości (Ministerstvo spravedlnosti)
 8.
 Ministerstwo Infrastruktury (Ministerstvo infrastruktury)
 9.
 Ministerstwo Środowiska (Ministerstvo životního prostředí)
 10.
 Ministerstwo Spraw Wewnętrznych i Administracji (Ministerstvo vnitra a veřejné správy)
 11.
 Ministerstwo Spraw Zagranicznych (Ministerstvo zahraničních věcí)
 12.
 Ministerstwo Zdrowia (Ministerstvo zdravotnictví)
 13.
 Ministerstwo Edukacji Narodowej i Sportu (Ministerstvo národního školství a sportu)
 Y. Slovinsko
 1.
 Ministrstvo za finance (Ministerstvo financí)
 2.
 Ministrstvo za notranje zadeve (Ministerstvo vnitra)
 3.
 Ministrstvo za zunanje zadeve (Ministerstvo zahraničních věcí)
 4.
 Ministrstvo za obrambo (Ministerstvo obrany)
 5.
 Ministrstvo za pravosodje (Ministerstvo spravedlnosti)
 6.
 Ministrstvo za gospodarstvo (Ministerstvo hospodářství)
 7.
 Ministrstvo za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano (Ministerstvo zemědělství, lesnictví a výživy)
 8.
 Ministrstvo za promet (Ministerstvo dopravy)
 9.
 Ministrstvo za okolje, prostor in energio (Ministerstvo životního prostředí, územního plánování a energetiky)
 10.
 Ministrstvo za delo, družino in socialne zadeve (Ministerstvo práce, rodiny a sociálních věcí)
 11.
 Ministrstvo za zdravje (Ministerstvo zdravotnictví)
 12.
 Ministrstvo za informacijsko družbo (Ministerstvo pro informační společnost)
 13.
 Ministrstvo za šolstvo, znanost in šport (Ministerstvo školství, vědy a sportu)
 14.
 Ministrstvo za kulturo (Ministerstvo kultury)
 Z. Slovensko
 1.
 Ministerstvo zahraničných vecí (Ministerstvo zahraničních věcí)
 2.
 Ministerstvo hospodárstva (Ministerstvo hospodářství)
 3.
 Ministerstvo obrany (Ministerstvo obrany)
 4.
 Ministerstvo vnútra (Ministerstvo vnitra)
 5.
 Ministerstvo financií (Ministerstvo financí)
 6.
 Ministerstvo kultúry (Ministerstvo kultury)
 7.
 Ministerstvo pre správu a privatizáciu národného majetku (Ministerstvo pro správu a privatizaci národního majetku)
 8.
 Ministerstvo zdravotníctva (Ministerstvo zdravotnictví)
 9.
 Ministerstvo práce, sociálnych vecí a rodiny (Ministerstvo práce, sociálních věcí a rodiny)
 10.
 Ministerstvo školstva (Ministerstvo školství)
 11.
 Ministerstvo spravodlivosti (Ministerstvo spravedlnosti)
 12.
 Ministerstvo životného prostredia (Ministerstvo životního prostředí)
 13.
 Ministerstvo pôdohospodárstva (Ministerstvo zemědělství)
 14.
 Ministerstvo dopravy, pôšt a telekomunikácií (Ministerstvo dopravy, pošt a telekomunikací)
 15.
 Ministerstvo výstavby a regionálneho rozvoja (Ministerstvo výstavby a regionálního rozvoje)“
 2.
 K dodatku k příloze VI části B oddílu 2 rozhodnutí Smíšené rady č. 2/2000 se přidávají následující subjekty a kategorie subjektů uvedené v příloze I, II, VII, VIII a IX směrnice 93/38/EHS:
 a)
 Příloha I
 „ZADAVATELÉ V ODVĚTVÍ VÝROBY, DOPRAVY NEBO DISTRIBUCE PITNÉ VODY“:
 „ČESKÁ REPUBLIKA
 Všechny subjekty vyrábějící, dopravující nebo distribuující pitnou vodu jako veřejně prospěšnou službu (§ 2 písm. b) zákona č. 199/1994 Sb., o zadávání veřejných zakázek).
 ESTONSKO
 Subjekty činné podle článku


text:
5 zákona o veřejných zakázkách (RT I 2001, 40, 224) a článku 14 zákona o hospodářské soutěži (RT I 2001, 56 332).
 KYPR
 Vodárny zajišťující distribuci vody v obecních a jiných oblastech podle zákona o zásobování vodou (obce a jiné oblasti), Cap. 350. (Τα Συμβούλια Υδατοπρομήθειας που διανέμουν νερό σε δημοτικές και άλλες περιοχές, δυνάμει του περί Υδατοπρομήθειας Δημοτικών και Άλλων Περιοχών Νόμου, Κεφ. 350).
 LOTYŠSKO
 Veřejnoprávní subjekty místní samosprávy, které vyrábějí a distribuují pitnou vodu do vodovodních sítí jako veřejně prospěšnou službu.
 LITVA
 Subjekty zajišťující výrobu, dopravu a distribuci pitné vody podle Lietuvos Respublikos geriamojo vandens įstatymas (Žin., 2001, Nr. 64-2327) a Lietuvos Respublikos vandens įstatymas (Žin., 1997, Nr. 104-2615) a v souladu s ustanoveními Lietuvos Respublikos viešųjų pirkimų įstatymas (Žin., 2002, Nr. 118-5296).
 MAĎARSKO
 Subjekty, které vyrábějí, dopravují nebo distribuují vodu podle zákona LVII z roku 1995 o vodním hospodářství (1995. évi LVII. törvény a vízgazdálkodásról).
 MALTA
 Korporazzjoni għas-Servizzi ta' l-Ilma (Společnost vodních služeb).
 POLSKO
 Przedsiębiorstwa wodociągowo-kanalizacyjne w rozumieniu ustawy z dnia 7 czerwca 2001 r. o zbiorowym zaopatrzeniu w wodę i zbiorowym odprowadzaniu ścieków prowadzące działalność gospodarczą w zakresie zbiorowego zaopatrzenia w wodę lub zbiorowego odprowadzania ścieków. (Vodárny a kanalizace ve smyslu zákona ze dne 7. června 2001 o hromadném zásobování vodou a vypouštění odpadních vod).
 SLOVINSKO
 Podjetja, ki črpajo, izvajajo prenos ali dobavo pitne vode, skladno s koncesijskim aktom, izdanim na podlagi Zakona o varstvu okolja (Uradni list RS, 32/93, 1/96) in odloki občin. (Subjekty zajišťující výrobu, dopravu nebo distribuci pitné vody, v souladu s koncesí vydanou podle zákona o ochraně životního prostředí (Úřední věstník Slovinské republiky, 32/93, 1/96) a v souladu s rozhodnutími vydanými obcemi).
 SLOVENSKO
 Zadavatel je vymezen v § 3 odst. 2 a 3 zákona č. 263/1999 Z. z. o veřejných zakázkách, ve znění pozdějších předpisů, jako právnická osoba, která podniká ve vodním hospodářství výrobou a provozováním veřejných rozvodů pitné vody, provozuje veřejné kanalizace nebo čistírny odpadních vod (např. Západoslovenské vodárne a kanalizácie, Stredoslovenské vodárne a kanalizácie, Východoslovenské vodárne a kanalizácie).“
 b)
 Příloha II
 „ZADAVATELÉ V ODVĚTVÍ VÝROBY, DOPRAVY NEBO DISTRIBUCE ELEKTŘINY“:
 „ČESKÁ REPUBLIKA
 Zadavatel je vymezen v § 2 písm. b) zákona č. 199/1994 Sb. o zadávání veřejných zakázek jako České energetické závody, a. s. (výrobce) a 8 regionálních distribučních společností: Středočeská energetická a. s., Východočeská energetická, a. s., Severočeská energetická a. s., Západočeská energetická, a. s., Jihočeská a. s., Pražské energetické závody, a. s., Jihomoravská energetická, a. s., Severomoravská energetická, a. s.; tyto subjekty vyrábějí nebo dopravují elektřinu na základě energetického zákona č. 458/2000 Sb.
 ESTONSKO
 Subjekty činné podle článku 5 zákona o veřejných zakázkách (RT I 2001, 40, 224) a článku 14 zákona o hospodářské soutěži (RT I 2001, 56 332).
 KYPR
 Kyperský úřad pro elektřinu zřízený zákonem o rozvoji v odvětví elektřiny, Cap. 171. (Η Αρχή Ηλεκτρισμού Κύπρου που εγκαθιδρύθηκε από τον περί Αναπτύξεως Ηλεκτρισμού Νόμο, Κεφ. 171).
 LOTYŠSKO
 Valsts akciju sabiedrība ‚Latvenergo‘ (Státní akciová společnost ‚Latvenergo‘).
 LITVA
 Subjekty zajišťující výrobu, dopravu nebo distribuci elektřiny podle Lietuvos Respublikos elektros energetikos įstatymas (Žin., 2000, Nr. 66-1984) a v souladu s


text:
ustanoveními Lietuvos Respublikos viešuju pirkimų istatymas (Žin., 2002, Nr. 118-5296).
 Valstybės įmonė Ignalinos atominė elektrinė (Státní podnik Jaderná elektrárna Ignalina) zřízená podle Lietuvos Respublikos branduolinės energijos įstatymas (Žin., 1996, Nr. 119-2771).
 MAĎARSKO
 Subjekty zajišťující výrobu, dopravu nebo distribuci elektřiny na základě povolení podle zákona CX z roku 2001 o elektřině (2001. évi CX. törvény a villamos energiáról).
 MALTA
 Korporazzjoni Enemalta (Společnost Enemalta).
 POLSKO
 Przedsiębiorstwa energetyczne w rozumieniu ustawy z dnia 10 kwietnia 1997 r. Prawo energetyczne (Energetické podniky ve smyslu zákona ze dne 10. dubna 1997 o energetice).
 SLOVINSKO
 ELES- Elektro Slovenija, podjetja, ki proizvajajo električno energijo, skladno z Energetskim zakonom (Uradni list RS, 79/99), podjetja, ki izvajajo transport električne energije, skladno z Energetskim zakonom (Uradni list RS, 79/99), podjetja, ki dobavljajo električno energijo, skladno z Energetskim zakonom (Uradni list RS, 79/99) (ELES- Elektro Slovenija; podniky, které zajišťují výrobu, dopravu nebo distribuci elektřiny podle zákona o energetice (Úřední věstník Slovinské republiky, 79/99)).
 SLOVENSKO
 Zadavatel je vymezen v § 3 odst. 2 a 3 zákona č. 263/1999 Z. z. o veřejných zakázkách, ve znění pozdějších předpisů, jako právnická osoba, která podniká v energetických odvětvích výrobou, nákupem a rozvodem elektřiny a přenosem elektřiny (zákon č. 70/1998 Z. z., ve znění pozdějších předpisů – např. Slovenské elektrárne a. s., Regionálne rozvodné závody).“
 c)
 Příloha VII
 „ZADAVATELÉ V ODVĚTVÍ MĚSTSKÝCH ŽELEZNIČNÍCH, TRAMVAJOVÝCH, TROLEJBUSOVÝCH NEBO AUTOBUSOVÝCH SLUŽEB“:
 „ČESKÁ REPUBLIKA
 Provozovatelé systémů veřejné dopravy a poskytovatelé služeb ve veřejné železniční, tramvajové, trolejbusové nebo autobusové dopravě (§ 2 písm. b) zákona č. 199/1994 Sb., o zadávání veřejných zakázek).
 ESTONSKO
 Subjekty činné podle článku 5 zákona o veřejných zakázkách (RT I 2001, 40, 224) a článku 14 zákona o hospodářské soutěži (RT I 2001, 56 332).
 LOTYŠSKO
 Veřejnoprávní subjekty, které provozují služby osobní autobusové, trolejbusové nebo tramvajové dopravy v těchto městech: Rīga, Jūrmala, Liepāja, Daugavpils, Jelgava, Rēzekne, Ventspils.
 LITVA
 Subjekty provozující služby veřejné městské trolejbusové, autobusové nebo lanovkové dopravy v souladu s Lietuvos Respublikos kelių transporto kodeksas (Žin., 1996, Nr. 119-2772) a v souladu s ustanoveními Lietuvos Respublikos viešųjų pirkimų įstatymas (Žin., 2002, Nr. 118-5296).
 MAĎARSKO
 Subjekty poskytující služby veřejné silniční dopravy na základě zákona I z roku 1988 o silniční dopravě (1988. évi I. törvény a közúti közlekedésről) a na základě povolení podle vyhlášky Rady ministrů č. 89/1988. (XII. 20.) MT o službách silniční dopravy a provozu silničních vozidel (89/1988. (XII. 20.) MT rendelet a közúti közlekedési szolgáltatásokról és a közúti járművek üzemben tartásáról).
 Subjekty poskytující služby veřejné železniční dopravy na základě zákona XCV z roku 1993 o železnicích (1993. évi XCV. törvény a vasútról) a na základě povolení podle vyhlášky ministra dopravy a vodního hospodářství č. 15/2002. (II. 27.) KöViM o licencování železničních podniků (15/2002. (II. 27.) KöViM rendelet a vasútvállallatok működésének engedélyezéséről).
 MALTA
 L-Awtorita` dwar it-Trasport ta' Malta (Maltský úřad dopravy).
 POLSKO
 Podmioty świadczące usługi w zakresie miejskiego transportu kolejowego, działające na podstawie koncesji wydanej zgodnie z ustawą z dnia 27 czerwca 1997 r. o transporcie kolejowym (Dz.U. Nr 96, poz. 591 ze zm.). (Subjekty poskytující služby v odvětví městské železniční dopravy, činné podle zákona


text:
ze dne 27. června 1997 o železniční dopravě (Dz.U. Nr 96, poz. 591 ve znění pozdějších předpisů).
 Podmioty świadczące usługi dla ludności w zakresie miejskiego transportu autobusowego działające na podstawie zezwolenia zgodnie z ustawą z dnia 6 września 2001 r. o transporcie drogowym (Dz.U. Nr 125, poz. 1371 ze zm.) oraz podmioty świadczące usługi dla ludności w zakresie miejskiego transportu (Subjekty poskytující veřejné služby v odvětví městské autobusové dopravy, činné na základě licence vydané podle zákona ze dne 6. září 2001 o silniční dopravě (Dz.U. Nr 125, poz. 1371 ve znění pozdějších předpisů) a subjekty poskytující veřejné služby v odvětví městské dopravy.
 SLOVINSKO
 Podjetja, ki opravljajo javni mestni avtobusni prevoz, skladno z Zakonom o prevozih v cestnem prometu (Uradni list RS, 72/94, 54/96, 48/98 in 65/99). Podniky, které provozují městskou dopravu podle zákona o provozování silniční dopravy (Úřední věstník Slovinské republiky, č. 72/94, 54/96, 46/98 a 65/99).
 SLOVENSKO
 Zadavatel je vymezen v § 3 odst. 2 a 3 zákona č. 263/1999 Z. z. o veřejných zakázkách, ve znění pozdějších předpisů, jako právnická osoba, která podniká v silniční dopravě provozováním veřejné pravidelné autobusové dopravy a dopravy na železnici (zákon č. 164/1996 Z. z., ve znění pozdějších předpisů, zákon č. 168/1996 Z. z., ve znění pozdějších předpisů – např.
 Železnice Slovenskej republiky/ŽSR/
 Železničná spoločnosť a.s.
 Dopravný podnik Bratislava, a.s.
 Dopravný podnik mesta Žiliny, a.s.
 Dopravný podnik mesta Prešov, a.s.
 Dopravný podnik mesta Košíc, a.s.
 Banskobystrická dopravná spoločnosť, a.s.).“
 d)
 Příloha VIII
 „ZADAVATELÉ V ODVĚTVÍ LETIŠTNÍCH ZAŘÍZENÍ“:
 „ČESKÁ REPUBLIKA
 Provozovatelé letišť (§ 2 písm. b) zákona č. 199/1994 Sb., o zadávání veřejných zakázek).
 ESTONSKO
 Subjekty činné podle článku 5 zákona o veřejných zakázkách (RT I 2001, 40, 224) a článku 14 zákona o hospodářské soutěži (RT I 2001, 56 332).
 LOTYŠSKO
 Valsts akciju sabiedrība ‚Latvijas gaisa satiksme‘ (Státní akciová společnost ‚Latvijas gaisa satiksme‘).
 Valsts akciju sabiedrība ‚Starptautiskā lidosta »Rīga«‘ (Státní akciová společnost ‚International airport »Rīga«‘).
 LITVA
 Letiště provozovaná podle Lietuvos Respublikos aviacijos įstatymas (Žin., 2000, Nr. 94 2918) a Lietuvos Respublikos civilinės aviacijos įstatymas (Žin., 2000, Nr 66-1983).
 Valstybės įmonė ‚Oro navigacija‘ (Státní podnik ‚Oro navigacija‘) činný podle Lietuvos Respublikos aviacijos įstatymas (Žin., 2000, Nr. 94-2918) a Lietuvos Respublikos civilinës aviacijos ástatymas (Žin., 2000, Nr. 66-1983).
 Další subjekty činné v oblasti letištních zařízení v souladu s ustanoveními Lietuvos Respublikos viešųjų pirkimų įstatymas (Žin., 2002, Nr. 118-5296).
 MAĎARSKO
 Letiště provozovaná na základě povolení podle zákona XCVII z roku 1995 o letecké dopravě (1995. évi XCVII. törvény a légiközlekedésről).
 Mezinárodní letiště Budapest Ferihegy spravované Mezinárodním letištním operátorem Budapest Ferihegy a. s. (Budapest Ferihegy Nemzetközi Repülőtér spravované Budapest Ferihegy Nemzetközi Repülőtér Üzemeltetési Rt.) na základě zákona XVI z roku 1991 o koncesích (1991. évi XVI. törvény a koncesszióról), zákona XCVII z roku 1995 o letecké dopravě (1995. évi XCVII. törvény a légiközlekedésről), vyhlášky ministra dopravy a vodního hospodářství č. 45/2001. (XII. 20.) KöViM o zrušení Úřadu letecké dopravy a správy letišť a zřízení maďarské služby letecké navigace HungaroControl (45/2001. (XII. 20.) KöViM rendelet a Légiforgalmi és Repülőtéri Igazgatóság megszüntetéséről és a HungaroControl Magyar Légiforgalmi Szolgálat létrehozásáról).


text:
MALTA
 L-Ajruport Internazzjonali ta' Malta (Maltské mezinárodní letiště).
 POLSKO
 Przedsiębiorstwo Państwowe ‚Porty Lotnicze‘ (Státní podnik ‚Polská letiště‘).
 SLOVINSKO
 Javna civilna letališča, skladno z Zakonom o letalstvu (Uradni list RS, 18/01). (Veřejná civilní letiště podle zákona o civilním letectví (Úřední věstník Slovinské republiky, č. 18/01)).
 SLOVENSKO
 Zadavatel je vymezen v § 3 odst. 2 a 3 zákona č. 263/1999 Z. z. o veřejných zakázkách, ve znění pozdějších předpisů, jako právnická osoba, která podniká v civilním letectví zřízením a provozováním veřejných letišť a leteckých pozemních zařízení (zákon č. 143/1998 Z.z., ve znění pozdějších předpisů – např. letiště – Letisko M.R. Štefánika, Letisko Košice – Barca, Letisko Poprad-Tatry, Letisko Sliač, Letisko Piešťany – spravovaná Slovenskou správou letísk (Slovenská správa letišť) a provozovaná na základě licence vydané Ministerstvem dopravy, pošt a telekomunikací Slovenské republiky podle § 32 zákona č. 143/1998 Z. z. o civilním letectví).“
 e)
 Příloha IX
 „ZADAVATELÉ V ODVĚTVÍ NÁMOŘNÍCH NEBO VNITROZEMSKÝCH PŘÍSTAVŮ NEBO JINÝCH TERMINÁLOVÝCH ZAŘÍZENÍ“:
 „ČESKÁ REPUBLIKA
 Provozovatelé přístavů (§ 2 písm. b) zákona č. 199/1994 Sb., o zadávání veřejných zakázek).
 ESTONSKO
 Subjekty činné podle článku 5 zákona o veřejných zakázkách (RT I 2001, 40, 224) a článku 14 zákona o hospodářské soutěži (RT I 2001, 56 332).
 KYPR
 Kyperská správa přístavů zřízená zákonem o Kyperské správě přístavů z roku 1973 (Η Αρχή Λιμένων Κύπρου, που εγκαθιδρύθηκε από τον περί Αρχής Λιμένων Κύπρου Νόμο του 1973).
 LOTYŠSKO
 Úřady spravující přístavy podle zákona ‚Likums par ostām‘:
 Rīgas brīvostas pārvalde (Úřad svobodného přístavu Rīga)
 Ventspils brīvostas pārvalde (Úřad svobodného přístavu Ventspils)
 Liepājas ostas pārvalde (Úřad přístavu Liepāja)
 Salacgrīvas ostas pārvalde (Úřad přístavu Salacgrīva)
 Skultes ostas pārvalde (Úřad přístavu Skulte)
 Lielupes ostas pārvalde (Úřad přístavu Lielupe)
 Engures ostas pārvalde (Úřad přístavu Engure)
 Mērsraga ostas pārvalde (Úřad přístavu Mērsrags)
 Pāvilostas pārvalde (Úřad přístavu Pāvilosta)
 Rojas ostas pārvalde (Úřad přístavu Roja).
 LITVA
 Valstybės įmonė ‚Klaipėdos valstybinio jūrų uosto direkcija‘ (Státní podnik ‚Státní správa námořního přístavu Klaipėda‘) činný podle Lietuvos Respublikos Klaipėdos valstybinio jūrų uosto įstatymas (Žin., 1996, Nr. 53-1245).
 Valstybės įmonė ‚Vidaus vandens kelių direkcija‘ (Státní podnik ‚Správa vnitrozemských vodních cest‘) činný podle Lietuvos Respublikos vidaus vandenų transporto kodeksas (Žin., 1996, Nr. 105-2393).
 Další subjekty činné v oblasti námořních nebo vnitrozemských přístavů nebo jiných terminálových zařízení v souladu s ustanoveními Lietuvos Respublikos viešųjų pirkimų įstatymas (Žin., 2002, Nr. 118-5296).
 MAĎARSKO
 Veřejné přístavy provozované plně nebo částečně státem podle zákona XLII z roku 2000 o vodní dopravě (2000. évi XLII. törvény a vízi közlekedésről).
 MALTA
 L-Awtorita' Marittima ta' Malta (Maltský námořní úřad).
 POLSKO
 Podmioty zajmujące się zarządzaniem portami morskimi lub śródlądowymi i udostępnianiem ich przewoźnikom morskim i śródlądowym. (Subjekty působící v odvětví správy námořních a vnitrozemských přístavů a jejich pronájmu provozovatelům námořní a vnitrozemské vodní dopravy.).
 SLOVINSKO
 Morska pristanišča v državni ali delni lasti države, ko opravljajo gospodarsko javno službo, skladno s Pomorskim zakonikom (Uradni list RS, 26/01). Námořní přístavy v úplném nebo částečném vlastnictví státu, které provozují veřejné hospodářské služby podle námořního zákoníku (Úřední věstník Slovinské republiky, č. 18/01).
 SLOVENSKO
 Zadavatel je vymezen v § 3 odst. 2 a 3 zákona č. 263/1999 Z. z.


text:
o veřejných zakázkách, ve znění pozdějších předpisů, jako právnická osoba, která podniká ve vnitrozemské plavbě udržováním vodních cest a provozováním a udržováním veřejných přístavů a zařízení vodních cest (zákon č. 338/2000 Z. z.– např. Prístav Bratislava, Prístav Komárno, Prístav Štúrovo).“
 PŘÍLOHA V
 PUBLIKACE
 Česká republika
 Centrální adresa
 Estonsko
 Registr státních veřejných zakázek
 Kypr
 Úřední věstník republiky
 Lotyšsko
 Úřední věstník Lotyšské republiky
 Litva
 Úřední věstník Litevské republiky
 Maďarsko
 Közbeszerzési Értesítő (Věstník veřejných zakázek)
 Malta
 Úřední věstník republiky
 Polsko
 Biuletyn Zamówień Publicznych (Věstník veřejných zakázek)
 Slovinsko
 Úřední věstník Slovinské republiky
 Slovensko
 Vestník verejného obstarávania (Věstník veřejných zakázek)


text:
 4.8.2016
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 L 211/88
 ROZHODNUTÍ SMÍŠENÉHO VÝBORU EHP
 č. 127/2015
 ze dne 30. dubna 2015,
 kterým se mění příloha XXI (Statistika) Dohody o EHP [2016/1310]
 SMÍŠENÝ VÝBOR EHP,
 s ohledem na Dohodu o Evropském hospodářském prostoru (dále jen „Dohoda o EHP“), a zejména na článek 98 této dohody,
 vzhledem k těmto důvodům:
 (1)
 Prováděcí nařízení Komise (EU) č. 1264/2014 ze dne 26. listopadu 2014, kterým se mění nařízení (EU) č. 408/2011, kterým se provádí nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1185/2009 o statistice pesticidů, pokud jde o formát pro předávání údajů (1), má být začleněno do Dohody o EHP.
 (2)
 Příloha XXI Dohody o EHP by proto měla být odpovídajícím způsobem změněna,
 PŘIJAL TOTO ROZHODNUTÍ:
 Článek 1
 V bodě 24da (nařízení Komise (EU) č. 408/2011) přílohy XXI Dohody o EHP se doplňují slova a odrážka:
 „, ve znění:
 —
 32014 R 1264: prováděcí nařízení Komise (EU) č. 1264/2014 ze dne 26. listopadu 2014 (Úř. věst. L 341, 27.11.2014, s. 6).“
 Článek 2
 Znění nařízení (EU) č. 1264/2014 v islandském a norském jazyce, která mají být zveřejněna v dodatku EHP Úředního věstníku Evropské unie, jsou platná.
 Článek 3
 Toto rozhodnutí vstupuje v platnost dnem 1. května 2015 za předpokladu, že jsou učiněna veškerá oznámení podle čl. 103 odst. 1 Dohody o EHP (*).
 Článek 4
 Toto rozhodnutí bude zveřejněno v oddíle EHP a v dodatku EHP Úředního věstníku Evropské unie.
 V Bruselu dne 30. dubna 2015.
 Za Smíšený výbor EHP
 předseda
 Gianluca GRIPPA
 (1) Úř. věst. L 341, 27.11.2014, s. 6.
 (*) Nebyly oznámeny žádné ústavní požadavky.


text:
 30.7.2015
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 L 202/42
 ROZHODNUTÍ SMÍŠENÉHO VÝBORU EHP
 č. 190/2014
 ze dne 25. září 2014,
 kterým se mění příloha XI (Elektronické komunikace, audiovizuální služby a informační společnost) Dohody o EHP [2015/1258]
 SMÍŠENÝ VÝBOR EHP,
 s ohledem na Dohodu o Evropském hospodářském prostoru (dále jen „Dohoda o EHP“), a zejména na článek 98 této dohody,
 vzhledem k těmto důvodům:
 (1)
 Prováděcí rozhodnutí Komise 2013/752/EU ze dne 11. prosince 2013, kterým se mění rozhodnutí 2006/771/ES o harmonizaci rádiového spektra pro zařízení krátkého dosahu a zrušuje rozhodnutí 2005/928/ES (1), by mělo být začleněno do Dohody o EHP.
 (2)
 Prováděcím rozhodnutím 2013/752/EU se zrušuje rozhodnutí Komise 2005/928/ES (2), které je začleněno do Dohody o EHP, a které by se proto mělo v Dohodě o EHP zrušit.
 (3)
 Příloha XI Dohody o EHP by proto měla být odpovídajícím způsobem změněna,
 PŘIJAL TOTO ROZHODNUTÍ:
 Článek 1
 Příloha XI Dohody o EHP se mění takto:
 1.
 V bodě 5cz (rozhodnutí Komise 2006/771/ES) se doplňuje nová odrážka, která zní:
 „—
 32013 D 0752: prováděcí rozhodnutí Komise 2013/752/EU ze dne 11. prosince 2013 (Úř. věst. L 334, 13.12.2013, s. 17).“
 2.
 Znění bodu 5ct (rozhodnutí Komise 2005/928/ES) se zrušuje.
 Článek 2
 Znění prováděcího rozhodnutí 2013/752/EU v islandském a norském jazyce, která mají být zveřejněna v dodatku EHP Úředního věstníku Evropské unie, jsou platná.
 Článek 3
 Toto rozhodnutí vstupuje v platnost dnem 26. září 2014 za předpokladu, že jsou učiněna veškerá oznámení podle čl. 103 odst. 1 Dohody o EHP (3).
 Článek 4
 Toto rozhodnutí bude zveřejněno v oddíle EHP a v dodatku EHP Úředního věstníku Evropské unie.
 V Bruselu dne 25. září 2014.
 Za Smíšený výbor EHP
 předseda
 Kurt JÄGER
 (1) Úř. věst. L 334, 13.12.2013, s. 17.
 (2) Úř. věst. L 344, 27.12.2005, s. 47.
 (3) Nebyly oznámeny žádné ústavní požadavky.


text:
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 202/307
 PROTOKOL (č. 26)
 O SLUŽBÁCH OBECNÉHO ZÁJMU
 VYSOKÉ SMLUVNÍ STRANY,
 PŘEJÍCE si zdůraznit význam služeb obecného zájmu,
 SE DOHODLY na následujících výkladových ustanoveních, která se připojují ke Smlouvě o Evropské unii a ke Smlouvě o fungování Evropské unie:
 Článek 1
 Společné hodnoty Unie ve vztahu ke službám obecného hospodářského zájmu ve smyslu článku 14 Smlouvy o fungování Evropské unie zahrnují zejména:
 —
 zásadní úlohu a široké rozhodovací pravomoci celostátních, regionálních a místních orgánů při poskytování, pořizování a organizování služeb obecného hospodářského zájmu, aby tyto služby co nejlépe odpovídaly potřebám uživatelů;
 —
 rozmanitost různých služeb obecného hospodářského zájmu a rozdíly mezi potřebami a preferencemi uživatelů, které mohou vzniknout v důsledku rozdílné zeměpisné, sociální nebo kulturní situace;
 —
 vysokou úroveň kvality, bezpečnosti a dostupnosti, rovné zacházení a podporu univerzálního přístupu a práv uživatelů.
 Článek 2
 Ustanovení Smluv se nijak nedotýkají pravomoci členských států poskytovat, pořizovat a organizovat nehospodářské služby obecného zájmu.


text:
11.6.2008 CS Úřední věstník Evropské unie L 151/39
 PŘEKLAD
 ÚMLUVA O PRAVOMOCI ORGÁNŮ, POUŽITELNÉM PRÁVU, UZNÁVÁNÍ, VÝKONU
 A SPOLUPRÁCI VE VĚCECH RODIČOVSKÉ ZODPOVĚDNOSTI A OPATŘENÍ K OCHRANĚ DĚTÍ
 (uzavřená dne 19. října 1996)
 Signatářské státy této úmluvy,
 majíce na paměti, že je nutné zlepšit ochranu dětí v situacích mezinárodní povahy,
 přejíce si předcházet rozporům mezi svými právními systémy týkajícími se příslušnosti orgánů, rozhodného práva,
 uznávání a výkonu opatření na ochranu dětí,
 připomínajíce význam mezinárodní spolupráce na ochranu dětí,
 potvrzujíce, že nejlepší zájem dítěte musí být brán v úvahu v prvé řadě,
 vědomy si nutnosti revize Úmluvy ze dne 5. října 1961 o pravomoci a použitelném právu při ochraně nezletilých,
 přejíce si přijmout společná ustanovení zajišťující tento cíl a přihlížejíce k Úmluvě Organizace spojených národů
 o právech dítěte ze dne 20. listopadu 1989,
 se dohodly na těchto následujícím:
 KAPITOLA I 2. Pro účely této úmluvy výraz „rodičovská zodpovědnost“
 zahrnuje rodičovskou autoritu nebo jiný obdobný vzájemný
 OBLAST PŮSOBNOSTI ÚMLUVY vztah stanovující práva, pravomoci a povinnosti rodičů,
 opatrovníků nebo jiných zákonných zástupců ve vztahu
 Článek 1 k osobě nebo majetku dítěte.
 1. Cíle této úmluvy jsou:
 Článek 2
 a) určit stát, jehož orgány mají pravomoc přijímat opatření na Tato úmluva se vztahuje na děti od okamžiku jejich narození do
 ochranu osoby nebo majetku dítěte; doby, kdy dosáhnou 18 let věku.
 b) určit právo, které mají tyto orgány při výkonu své pravo-
 Článek 3
 moci používat;
 Opatření uvedená v článku 1 se mohou týkat zejména:
 c) určit právo použitelné na rodičovskou zodpovědnost;
 a) přiznání, výkonu, zrušení nebo omezení rodičovské zodpo-
 vědnosti, jakož i jejího delegování;
 d) zajistit uznávání a výkon těchto opatření na ochranu dětí ve
 všech smluvních státech;
 b) práva péče o dítě včetně práv týkajících se péče o osobu
 dítěte a zejména práva na určení místa bydliště dítěte,
 e) zajistit mezi orgány smluvních států spolupráci nezbytnou jakož i právo návštěv včetně práva vzít si dítě na omezenou
 k dosažení cílů této úmluvy. dobu do jiného místa, než je jeho bydliště;
 ---pagebreak--- L 151/40 CS Úřední věstník Evropské unie 11.6.2008
 c) poručnictví, opatrovnictví a obdobných institucí; 2. S výjimkou článku 7, v případě změny obvyklého bydliště
 dítěte do jiného smluvního státu, mají pravomoc orgány státu
 nového obvyklého bydliště dítěte.
 d) jmenování a funkcí osoby nebo orgánu majících na starosti
 osobu nebo majetek dítěte, zastupujících dítě nebo pomáha-
 jících mu;
 Článek 6
 e) umístění dítěte do pěstounské rodiny nebo do ústavní péče 1. Vůči dětem uprchlíků a dětí, v jejichž zemi došlo
 nebo zajištění péče prostřednictvím „kafala“ nebo obdobné k nepokojům, v důsledku čehož tyto děti byly přemístěny do
 instituce; různých zemí, vykonávají pravomoci podle čl. 5 odst. 1 orgány
 smluvního státu, na jehož území se děti v důsledku tohoto
 přemístění nacházejí.
 f) dohledu státního orgánu na péči o dítě osobou, která o dítě
 pečuje;
 2. Ustanovení předchozího odstavce se rovněž použije na
 g) správy a ochrany majetku dítěte nebo dispozice s ním. děti, jejichž bydliště nelze zjistit.
 Článek 4
 Článek 7
 Úmluva se nevztahuje na:
 1. V případě protiprávního přemístění nebo zadržení dítěte


text:
zůstávají zachovány pravomoci orgánů smluvního státu, ve
 a) určení nebo popření rodičovství vůči dítěti; kterém dítě mělo obvyklé bydliště bezprostředně před přemí-
 stěním nebo zadržením, až do té doby, než dítě získá obvyklé
 bydliště v jiném státě, a
 b) rozhodnutí o osvojení, případná opatření k osvojení nebo
 zrušení osvojení nebo jeho prohlášení za neplatné;
 a) osoba, instituce nebo jiný orgán mající právo péče souhlasily
 c) příjmení a jméno dítěte;
 s přemístěním nebo zadržením nebo
 d) dosažení způsobilosti k právním úkonům;
 b) dítě bydlelo v tomto jiném státě nejméně po dobu jednoho
 e) výživné; roku poté, co osoba, instituce nebo jiný orgán, které mají
 právo péče, znaly nebo musely znát místo pobytu dítěte,
 nevznesly požadavek na navrácení během tohoto období
 f) správu majetku nebo dědictví; a dítě se sžilo se svým novým prostředím.
 g) sociální zabezpečení;
 2. Přemístění nebo zadržování dítěte se pokládá za proti-
 právní, jestliže:
 h) veřejná opatření všeobecné povahy v záležitostech týkajících
 se vzdělávání nebo zdravotnictví;
 a) porušuje práva péče náležící osobě, instituci nebo jinému
 i) opatření přijímaná v důsledku trestných činů páchaných orgánu, ať společně nebo samostatně, podle práva státu, ve
 dětmi; kterém dítě mělo bydliště bezprostředně před přemístěním
 nebo zadržením, a
 j) rozhodnutí o právu na azyl a imigraci.
 b) v době přemístění nebo zadržení byla tato práva skutečně
 vykonávána, buď společně či samostatně, anebo by byla
 KAPITOLA II vykonávána, kdyby nedošlo k přemístění nebo zadržení.
 PRAVOMOC
 Článek 5
 Tato práva výchovy uvedená pod písmenem a) mohou vyplývat
 1. Soudní nebo správní orgány smluvního státu obvyklého zejména ze zákona nebo ze soudního nebo správního rozhod-
 bydliště dítěte mají pravomoc přijímat opatření na ochranu nutí nebo z dohody mající právní účinek podle práva tohoto
 osoby nebo majetku dítěte. státu.
 ---pagebreak--- 11.6.2008 CS Úřední věstník Evropské unie L 151/41
 3. Pokud si orgány uvedené v odstavci 1 zachovávají své — vyzvat strany, aby takovou žádost podaly u orgánu smluv-
 pravomoci, orgány smluvního státu, do kterého bylo dítě ního státu obvyklého bydliště dítěte.
 přemístěno anebo ve kterém bylo zadrženo, mohou přijímat
 pouze taková naléhavá opatření podle článku 11, která jsou
 nutná pro ochranu osoby nebo majetku dítěte.
 2. Dotčené orgány mají možnost si vyměňovat názory.
 Článek 8
 3. Orgán, který o to požádal, může vykonávat pravomoci
 1. Výjimečně orgán smluvní strany mající pravomoc podle
 místo orgánu smluvního státu obvyklého bydliště dítěte pouze
 článku 5 nebo 6, jestliže se domnívá, že orgán jiného smluv-
 tehdy, když tento posledně jmenovaný orgán žádost přijme.
 ního státu by mohl v konkrétním případě lépe posoudit nejlepší
 zájem dítěte, může buď
 Článek 10
 — žádat, aby tento jiný orgán buď přímo nebo s pomocí
 ústředního orgánu svého státu převzal pravomoc přijímat 1. Aniž jsou dotčena ustanovení článků 5 až 9, mohou
 opatření na ochranu, která považuje za nutná, nebo orgány smluvního státu při výkonu své pravomoci
 k rozhodování o návrhu na rozvod nebo rozluku rodičů dítěte,
 které má obvyklé bydliště v jiném smluvním státě, nebo
 o prohlášení jejich manželství za neplatné, pokud to právo
 — přerušit projednávání případu a vyzvat strany k předložení jejich státu


text:
umožňuje, přijmout opatření zaměřená na ochranu
 takového požadavku orgánu tohoto jiného státu. osoby nebo majetku dítěte, jestliže
 2. Smluvní státy, jejichž orgány mohou být dožádány podle
 a) v době zahájení řízení jeden z jeho rodičů má obvyklé
 předchozího odstavce, jsou:
 bydliště v tomto státě a jestliže jeden z nich má rodičovskou
 zodpovědnost vůči dítěti a
 a) stát, jehož státním příslušníkem je dítě;
 b) pravomoc těchto orgánů k přijetí takových opatření byla
 uznána rodiči, jakož i jinou osobou, která má rodičovskou
 b) stát, na jehož území se nachází majetek dítěte; zodpovědnost vůči dítěti, a jestliže tato pravomoc odpovídá
 nejlepším zájmům dítěte.
 c) stát, před jehož orgány probíhá řízení o návrhu na rozvod,
 rozluku manželství rodičů dítěte anebo jeho prohlášení za
 neplatné; 2. Pravomoc uvedená v odstavci 1 k přijetí opatření na
 ochranu dítěte zaniká, jakmile vyhovující nebo zamítavé
 rozhodnutí o návrhu na rozvod, rozluku nebo prohlášení
 manželství za neplatné se stane pravomocným, anebo, jestliže
 d) stát, ke kterému má dítě těsný vztah. řízení je ukončeno z jiného důvodu.
 3. Dotčené orgány mají možnost si vyměňovat názory.
 Článek 11
 1. Ve všech naléhavých případech orgány smluvního státu,
 4. Orgán dožádaný podle odstavce 1 může převzít pravomoc na jehož území se nachází dítě nebo majetek patřící dítěti, mají
 orgánu příslušného podle článku 5 nebo 6, jestliže to pokládá pravomoc přijmout nezbytná opatření na ochranu dítěte.
 za vhodné vzhledem k nejlepším zájmům dítěte.
 2. Opatření přijatá podle předchozího odstavce ohledně
 Článek 9 dítěte obvykle bydlícího ve smluvním státě pozbudou účinnosti,
 1. Jestliže se orgány smluvní strany uvedené v čl. 8 odst. 2 jakmile orgány mající pravomoc podle článků 5 až 10 přijaly
 domnívají, že mají v konkrétním případě lepší předpoklady pro opatření, která vyžaduje situace.
 posouzení nejlepších zájmů dítěte, mohou buď
 3. Opatření přijatá podle odstavce 1 ohledně dítěte obvykle
 — požadovat na příslušném orgánu smluvní strany obvyklého bydlícího v nesmluvním státě pozbudou účinnosti v každém
 bydliště dítěte přímo nebo pomocí ústředního orgánu smluvním státě, jakmile opatření, která situace vyžaduje
 tohoto státu, aby byly příslušné přijímat opatření na a přijatá orgány jiného státu, jsou uznána v dotyčném
 ochranu dítěte, která pokládají za nezbytná, nebo smluvním státě.
 ---pagebreak--- L 151/42 CS Úřední věstník Evropské unie 11.6.2008
 Článek 12 3. Jestliže se obvyklé bydliště dítěte změní a dítě bude žít
 v jiném smluvním státě, řídí se od doby takové změny právem
 1. S výjimkou uvedenou v článku 7 orgány smluvního státu, tohoto jiného státu podmínky použití opatření přijatých ve
 na jehož území se nachází dítě nebo majetek patřící dítěti, mají státě, ve kterém dítě dříve mělo obvyklé bydliště.
 pravomoc přijímat prozatímní opatření na ochranu osoby nebo
 majetku dítěte, která mají územní účinnost omezenou na
 dotyčný stát, pokud tato opatření nejsou neslučitelná
 s opatřeními již přijatými orgány, které mají pravomoc podle Článek 16
 článků 5 až 10.
 1. Přiznání nebo zánik rodičovské zodpovědnosti ze zákona,
 bez zásahu soudního nebo správního orgánu, se řídí právem
 státu obvyklého bydliště dítěte.
 2. Opatření přijatá podle odstavce 1 ohledně dítěte obvykle
 bydlícího ve smluvním státě pozbudou účinnosti, jakmile
 orgány mající pravomoc


text:
podle článků 5 až 10 přijaly rozhod-
 nutí ohledně opatření na ochranu, která vyžaduje situace. 2. Přiznání nebo zánik rodičovské zodpovědnosti na základě
 dohody nebo jednostranného právního úkonu, bez zásahu
 soudního nebo správního orgánu, se řídí právem státu, ve
 kterém má dítě obvyklé bydliště v době, kdy dohoda nebo
 3. Opatření přijatá podle odstavce 1 ohledně dítěte obvykle jednostranný právní úkon nabude účinnosti.
 bydlícího v nesmluvním státě pozbudou účinnosti ve smluvním
 státě, ve kterém byla opatření přijata, jakmile opatření vyvolaná
 situací a přijatá orgány jiného státu jsou v dotyčném smluvním
 státě uznána. 3. Rodičovská zodpovědnost, která existuje podle práva státu
 obvyklého bydliště dítěte, trvá po změně obvyklého bydliště do
 jiného státu.
 Článek 13
 1. Orgány smluvního státu, které mají pravomoc podle 4. Jestliže se změní obvyklé bydliště dítěte, přiznání rodi-
 článků 5 až 10 přijímat opatření na ochranu osoby nebo čovské zodpovědnosti ze zákona osobě, která doposud takovou
 majetku dítěte, se musí zdržet výkonu příslušnosti, jestliže zodpovědnost neměla, se řídí právem státu nového obvyklého
 v době zahájení řízení byla požadována odpovídající opatření bydliště.
 od orgánů jiného smluvního státu majících pravomoc podle
 článků 5 až 10 v době žádosti, a ještě o nich probíhá řízení.
 Článek 17
 2. Ustanovení předchozího odstavce se nepoužije, jestliže Výkon rodičovské zodpovědnosti se řídí právem státu obvy-
 orgány, kterým byla žádost o opatření původně předložena, klého bydliště dítěte. Pokud se obvyklé bydliště dítěte změní,
 se své pravomoci vzdaly. řídí se právem státu nového obvyklého bydliště.
 Článek 14 Článek 18
 Opatření přijatá podle článků 5 až 10 zůstanou v platnosti Rodičovská zodpovědnost zmíněná v článku 16 může být
 v rozsahu jimi stanoveném, i když v důsledku změny okolností odňata nebo podmínky jejího výkonu mohou být upraveny
 odpadl důvod, který založil pravomoc, dokud orgány mající opatřeními přijatými podle této úmluvy.
 pravomoc podle úmluvy nezměnily, nenahradily nebo nezrušily
 taková opatření.
 Článek 19
 1. Platnost právního úkonu mezi třetí stranou a osobou,
 KAPITOLA III která je oprávněna jednat jako zákonný zástupce dítěte podle
 práva státu, ve kterém byl úkon učiněn, nemůže být popřena
 POUŽITELNÉ PRÁVO
 a třetí strana nemůže nést odpovědnost pouze z důvodu, že jiná
 Článek 15 osoba nebyla zákonným zástupcem dítěte podle práva, na které
 odkazují ustanovení této kapitoly, ledaže by třetí strana věděla
 1. Při výkonu pravomoci podle ustanovení kapitoly II použijí anebo musela vědět, že rodičovská zodpovědnost se řídí tímto
 orgány smluvních států své právní předpisy. posledně jmenovaným právem.
 2. Pokud to však ochrana osoby nebo majetku dítěte vyža- 2. Ustanovení předchozího odstavce se použije pouze tehdy,
 duje, mohou výjimečně použít nebo přihlédnout k právu jiného jestliže úkon byl učiněn mezi osobami nacházejícími se na
 státu, k němuž má daná situace podstatný vztah. území stejného státu.
 ---pagebreak--- 11.6.2008 CS Úřední věstník Evropské unie L 151/43
 Článek 20 pokud toto naposledy uvedené opatření splňuje požadavky
 pro uznání v dožádaném státě;
 Ustanovení této kapitoly se použijí, i když právo, na které
 odkazují, je právem nesmluvního státu.
 f) jestliže nebyl dodržen postup podle článku 33.
 Článek 21
 1. V této kapitole pojem „právo“ znamená právo platné ve Článek 24


text:
státě, kromě jeho kolizních norem.
 Aniž by byla dotčena ustanovení čl. 23 odst. 1, může zúčast-
 něná osoba požadovat na příslušných orgánech smluvního
 2. Pokud však je právem použitelným podle článku 16 právo státu, aby rozhodly o uznání nebo neuznání opatření přijatého
 nesmluvního státu a jestliže kolizní normy tohoto státu odka- v jiném smluvním státě. Postup se řídí právem dožádaného
 zují na právo jiného nesmluvního státu, který použije své vlastní státu.
 právní předpisy, pak se použijí právní předpisy tohoto napos-
 ledy jmenovaného státu. Jestliže tento jiný nesmluvní stát své
 vlastní právní předpisy nepoužije, pak rozhodným právem je Článek 25
 právo, na které odkazuje článek 16.
 Orgán dožádaného státu je vázán skutkovými zjištěními, na
 jejichž základě orgán státu, v němž bylo opatření přijato, založil
 svou pravomoc.
 Článek 22
 Od použití právních předpisů, na které odkazují ustanovení této
 kapitoly, je možno se odchýlit pouze tehdy, pokud je použití Článek 26
 zjevně v rozporu s veřejným pořádkem, s ohledem na nejlepší
 zájmy dítěte. 1. Jestliže opatření přijatá v jednom smluvním státě a tam
 vykonatelná vyžadují výkon v jiném smluvním státě, budou na
 návrh zainteresované strany prohlášena za vykonatelná nebo
 budou registrována pro účely výkonu v tomto jiném státě
 KAPITOLA IV podle procesních předpisů tohoto posledně uvedeného státu.
 UZNÁNÍ A VÝKON
 Článek 23 2. Každý smluvní stát použije k prohlášení vykonatelnosti
 nebo registrace jednoduchého a rychlého postupu v řízení.
 1. Opatření přijatá orgány jednoho smluvního státu jsou
 uznána ve všech ostatních smluvních státech.
 3. Prohlášení vykonatelnosti nebo registrace mohou být
 zamítnuty pouze z důvodů uvedených v čl. 23 odst. 2.
 2. Uznání však může být odmítnuto:
 Článek 27
 a) jestliže opatření bylo přijato orgánem, jehož pravomoc se
 nezakládá na některém z důvodů uvedených v kapitole II; Kromě přezkumu, který je nutný při postupu podle předchozích
 článků, nelze věcně přezkoumávat přijaté opatření.
 b) jestliže opatření bylo přijato, s výjimkou naléhavého případu,
 v soudním nebo správním řízení, aniž by dítě dostalo příle- Článek 28
 žitost být slyšeno, čímž byly porušeny základní zásady řízení
 dožádaného státu; Opatření přijatá v jednom smluvním státě, která byla prohlášena
 za vykonatelná nebo registrovaná pro účely výkonu v jiném
 smluvním státě, budou vykonána v tomto státě tak, jako
 c) na základě žádosti osoby, která namítá, že opatření narušuje kdyby byla přijata orgány tohoto státu. Výkon se řídí právem
 její rodičovskou zodpovědnost, pokud takové opatření bylo dožádaného státu, v rozsahu stanoveném tímto právem,
 přijato, s výjimkou naléhavého případu, aniž by se této s ohledem na nejlepší zájmy dítěte.
 osobě dostalo příležitosti být slyšen;
 d) jestliže toto uznání je zjevně v rozporu s veřejným KAPITOLA V
 pořádkem dožádaného státu, s přihlédnutím k nejlepším
 SPOLUPRÁCE
 zájmům dítěte;
 Článek 29
 e) jestliže opatření je neslučitelné s pozdějším opatřením 1. Každý smluvní stát určí ústřední orgán, který pověří
 přijatým v nesmluvním státě obvyklého bydliště dítěte, plněním úkolů uložených úmluvou.
 ---pagebreak--- L 151/44 CS Úřední věstník Evropské unie 11.6.2008
 2. Federální státy, státy s více než jedním právním systémem anebo uvažuje o zajištění péče prostřednictvím „kafala“ nebo
 nebo státy mající autonomní územní jednotky mohou ustanovit obdobné instituce a


text:
jestliže takové umístění nebo zajištění
 více než jeden ústřední orgán a určit územní nebo osobní péče se má uskutečnit v jiném smluvním státě, musí to nejdříve
 rozsah jejich působnosti. Stát, který ustanoví více než jeden projednat s ústředním orgánem anebo s jiným příslušným
 ústřední orgán, určí jeden z nich jako ústřední orgán, kterému orgánem naposledy jmenovaného státu. Za tím účelem zašle
 budou zasílána veškerá sdělení k postoupení příslušnému zprávu o dítěti spolu s důvody pro navrhované umístění nebo
 ústřednímu orgánu v tomto státě. zajištění péče.
 Článek 30
 1. Ústřední orgány navzájem spolupracují a zajišťují spolu- 2. Rozhodnutí o umístění nebo o zajištění péče může být
 práci mezi příslušnými orgány svých států za účelem dosažení učiněno v dožadujícím státě pouze tehdy, jestliže ústřední nebo
 cílů této úmluvy. jiný příslušný orgán dožádaného státu souhlasil s umístěním
 nebo zajištěním péče, přičemž je třeba zohlednit nejlepší
 zájmy dítěte.
 2. V souvislosti s používáním této úmluvy přijmou příslušné
 kroky k tomu, aby byly zajištěny informace týkající se zákonů
 a dostupných služeb v jejich státech, které se týkají ochrany dětí.
 Článek 34
 Článek 31 1. Pokud je zvažováno opatření na ochranu dítěte, orgány
 příslušné podle této úmluvy, jestliže to vyžaduje situace dítěte,
 Ústřední orgán smluvního státu, buď přímo nebo prostřednic- mohou vyžadovat od všech orgánů jiného smluvního státu
 tvím státních nebo jiných orgánů, přijme vhodná opatření k: informace potřebné pro ochranu dítěte.
 a) usnadnění vzájemného styku a nabídky pomoci podle článků
 8 a 9 a podle této kapitoly; 2. Každý smluvní stát může prohlásit, že dožádání podle
 odstavce 1 je třeba postupovat jeho orgánům jen prostřednic-
 tvím jeho ústředního orgánu.
 b) usnadnění smírných řešení na ochranu osoby a majetku
 dítěte v situacích, na které se úmluva vztahuje, a to zpro-
 středkováním, smírčí iniciativou nebo obdobnými
 prostředky;
 Článek 35
 1. Příslušné orgány smluvního státu mohou žádat orgány
 c) poskytnutí pomoci, na žádost příslušného orgánu jiného jiného smluvního státu, aby pomohly při provedení opatření
 smluvního státu, při zjišťování pobytu dítěte, které se prav- na ochranu dítěte přijatých podle této úmluvy, zejména při
 děpodobně na území tohoto státu nachází a potřebuje zabezpečení účinného výkonu práva osobního styku, jakož
 ochranu na území dožádaného státu. i práva udržovat pravidelné přímé kontakty.
 Článek 32
 Na základě odůvodněného dožádání ústředního orgánu nebo 2. Orgány smluvního státu, ve kterém dítě nemá obvyklé
 jiného příslušného orgánu smluvního státu, ke kterému má bydliště, mohou na žádost rodiče bydlícího v tomto státě,
 dítě nejzávažnější vztah, ústřední orgán smluvního státu, ve který si hodlá zajistit nebo udržet právo osobního styku
 kterém má dítě své obvyklé bydliště a nachází se v něm, s dítětem, shromáždit informace nebo důkazy a provést zjištění
 přímo anebo prostřednictvím veřejných nebo jiných orgánů: o způsobilosti tohoto rodiče k výkonu práva osobního styku
 s dítětem a podmínek, za nichž styk má být vykonáván. Orgán,
 který má pravomoc podle článků 5 až 10 k rozhodování
 a) podá zprávu o poměrech dítěte; o právu osobního styku s dítětem, uzná a posoudí tyto infor-
 mace, důkazy a zjištění dříve, než rozhodne.
 b) požádá, aby příslušný orgán jeho státu


text:
zvážil potřebu přijetí
 opatření na ochranu osoby nebo majetku dítěte.
 3. Orgán, který má pravomoc podle článků 5 až 10
 k rozhodnutí o právu styku s dítětem, může přerušit řízení až
 Článek 33 do výsledku řízení o žádosti podané podle odstavce 2, zejména
 když má rozhodnout o návrhu na omezení nebo zrušení práva
 1. Jestliže orgán příslušný podle článků 5 až 10 uvažuje na osobní styk s dítětem, které bylo přiznáno ve státě dřívějšího
 o umístění dítěte v pěstounské rodině nebo v ústavní péči bydliště dítěte.
 ---pagebreak--- 11.6.2008 CS Úřední věstník Evropské unie L 151/45
 4. Žádné ustanovení v tomto článku nebrání orgánu, který 3. Každý smluvní stát určí orgány příslušné k vystavení
 má pravomoc podle článků 5 až 10, v přijetí prozatímních tohoto osvědčení.
 opatření platných do doby, než bude znám výsledek řízení
 podle odstavce 2.
 Článek 41
 Osobní údaje shromážděné nebo předané podle této úmluvy
 Článek 36 mohou být použity pouze pro ty účely, pro něž byly shromáž-
 děny nebo postoupeny.
 V případě, že dítě je vystaveno vážnému nebezpečí, budou
 příslušné orgány smluvního státu, ve kterém byla přijata
 opatření na ochranu dítěte nebo se o nich uvažuje, jestliže
 Článek 42
 jsou informovány, že dítě změnilo obvyklé bydliště anebo že
 se nachází v jiném státě, informovat orgány tohoto jiného státu Orgány, kterým byly informace postoupeny, zajistí důvěrnost
 o vzniklém nebezpečí a o přijatých opatřeních. údajů v souladu se zákony svých států.
 Článek 37 Článek 43
 Orgán nebude požadovat nebo postupovat informace podle této Veškeré doklady zaslané nebo vydané podle této úmluvy budou
 kapitoly, pokud by to podle jeho názoru mohlo způsobit, že osvobozeny od legalizace nebo jiných obdobných formalit.
 osoba nebo majetek dítěte by byly vystaveny nebezpečí anebo
 že by došlo k vážnému ohrožení svobody nebo života člena
 rodiny dítěte. Článek 44
 Každý smluvní stát stanoví orgány, kterým budou zasílány
 žádosti podle článků 8, 9 a 33.
 Článek 38
 1. Aniž je dotčena možnost uložení přiměřených poplatků Článek 45
 za obstarání služeb, ústřední a jiné státní orgány smluvních
 států nesou vlastní náklady vzniklé při používání ustanovení 1. Určení orgánů uvedená v článcích 29 a 44 budou sdělena
 této kapitoly. Stálému výboru Haagské konference mezinárodního soukro-
 mého práva.
 2. Smluvní stát může uzavřít dohody s jedním nebo s více 2. Prohlášení podle čl. 34 odst. 2 bude předáno depozitáři
 smluvními státy ohledně rozdělení nákladů. úmluvy.
 Článek 46
 Článek 39
 Smluvní stát, v němž platí různé právní systémy nebo soubory
 Kterýkoliv smluvní stát může uzavírat dohody s jedním nebo
 právních pravidel pro ochranu osoby nebo majetku dítěte,
 s více smluvními státy za účelem usnadnění používání této
 nebude povinen použít pravidel úmluvy v případě kolizí mezi
 kapitoly při jejich vzájemném styku. Státy, které takovou
 těmito různými systémy nebo soubory právních pravidel.
 dohodu uzavřou, zašlou její kopii depozitáři úmluvy.
 Článek 47
 KAPITOLA VI Ve vztahu ke státu, ve kterém platí v různých územních jednot-
 kách dva nebo více právních systémů nebo souborů právních
 VŠEOBECNÁ USTANOVENÍ pravidel pro záležitosti upravené touto úmluvou:
 Článek 40
 1) každý odkaz na obvyklé bydliště v tomto státě znamená


text:
1. Orgány smluvního státu, v němž má dítě obvyklé bydliště,
 odkaz na obvyklé bydliště v územní jednotce;
 nebo smluvního státu, ve kterém bylo přijato ochranné
 opatření, mohou vystavit osobě mající rodičovskou zodpověd-
 nost nebo osobě pověřené ochranou osoby nebo majetku dítěte
 na její žádost osvědčení obsahující rozsah, v němž může tato 2) každý odkaz na přítomnost dítěte v tomto státě znamená
 osoba jednat, a jí příslušející práva. odkaz na přítomnost v územní jednotce;
 3) každý odkaz na místo, kde se nachází majetek dítěte
 2. Platí domněnka, že oprávnění uvedená v osvědčení této v tomto státě, znamená odkaz na místo, kde je umístěn
 osobě příslušejí, pokud nebude prokázán opak. majetek dítěte v územní jednotce;
 ---pagebreak--- L 151/46 CS Úřední věstník Evropské unie 11.6.2008
 4) každý odkaz na stát, jehož je dítě státním příslušníkem, souborů pravidel platných pro různé kategorie osob ohledně
 znamená odkaz na územní jednotku stanovenou zákonem záležitostí upravených touto úmluvou, platí tato pravidla:
 tohoto státu anebo, při neexistenci příslušných pravidel, na
 územní jednotku, ke které má dítě nejtěsnější vztah;
 a) existují-li v takovém státě platná pravidla určující, které
 5) každý odkaz na stát, u jehož orgánů byl podán návrh na z těchto práv se použije, použije se toto právo;
 rozvod nebo rozluku rodičů dítěte nebo zrušení jejich
 manželství, znamená odkaz na územní jednotku, jejíž
 orgány rozhodují o tomto návrhu;
 b) při neexistenci takových pravidel se použije právo nebo
 soubor pravidel, k němuž má dítě nejtěsnější vztah.
 6) každý odkaz na stát, ke kterému má dítě závažný vztah,
 znamená odkaz na územní jednotku, ke které má dítě
 takový vztah;
 Článek 50
 Tato úmluva se nedotýká Úmluvy ze dne 25. října 1980
 7) každý odkaz na stát, do kterého se dítě přestěhovalo anebo o občanskoprávních aspektech mezinárodních únosů dětí mezi
 ve kterém je zadržováno, znamená odkaz na příslušnou stranami obou úmluv. Žádné ustanovení této úmluvy však
 územní jednotku, do které dítě bylo přemístěno anebo ve nebrání tomu použít tuto úmluvu pro účely dosažení návratu
 které je zadržováno; dítěte, které bylo protiprávně přemístěno nebo zadrženo, anebo
 pro zajištění práva na osobní styk s dítětem.
 8) každý odkaz na orgány státu, které mají jiné postavení než
 ústřední orgány, znamená odkaz na ty, které jsou opráv-
 něny jednat v rámci příslušné územní jednotky; Článek 51
 Ve vztahu mezi smluvními státy tato úmluva nahrazuje Úmluvu
 ze dne 5. října 1961 o pravomoci orgánů a rozhodném právu
 9) každý odkaz na právo, řízení nebo orgány státu, ve kterém pro ochranu nezletilých a Úmluvu o úpravě poručnictví nad
 bylo přijato opatření, znamená odkaz na právo, řízení nebo nezletilými, podepsanou dne 12. června 1902 v Haagu, aniž
 orgány územní jednotky, ve které takové opatření bylo by bylo dotčeno uznání opatření přijatých podle výše zmíněné
 přijato; úmluvy ze dne 5. října 1961.
 10) každý odkaz na právo, řízení nebo orgány dožádaného Článek 52
 státu znamená odkaz na právo, řízení nebo orgány územní
 jednotky, v níž je požadováno uznání nebo výkon. 1. Tato úmluva nenahrazuje jiné mezinárodní smlouvy,
 jejichž stranami jsou smluvní státy a které obsahují ustanovení
 o věcech upravených


text:
úmluvou, pokud smluvní státy neučiní
 opačné prohlášení ohledně takové smlouvy.
 Článek 48
 Pro určení rozhodného práva podle kapitoly III ve vztahu ke
 státu, který má dvě nebo více územních jednotek, z nichž každá
 má svůj právní systém nebo vlastní soubor pravidel pro záleži- 2. Tato úmluva nebrání tomu, aby jeden nebo více smluv-
 tosti upravené touto úmluvou, se použijí následující pravidla: ních států uzavřely dohody, které by vzhledem k dětem majícím
 obvyklé bydliště v některém ze států, jež jsou stranami takových
 dohod, obsahovaly ustanovení o záležitostech upravených v této
 úmluvě.
 a) pokud v takovém státě existují platná pravidla pro určení
 územní jednotky, jejíž právo je rozhodné, použije se právo
 dané jednotky;
 3. Dohody, které budou uzavřeny jedním nebo více smluv-
 ními státy o věcech upravených touto úmluvou, nemají vliv na
 b) při neexistenci takových pravidel se použije právo příslušné použití ustanovení této úmluvy ve vztahu těchto států k jiným
 územní jednotky uvedené v článku 47. smluvním státům.
 Článek 49
 4. Předchozí odstavce se rovněž vztahují na jednotné zákony,
 Pro účely určení rozhodného práva podle kapitoly III ve vztahu které jsou založeny na zvláštních vazbách regionálního nebo
 ke státu, který má dva nebo více právních systémů nebo jiného charakteru mezi dotyčnými státy.
 ---pagebreak--- 11.6.2008 CS Úřední věstník Evropské unie L 151/47
 Článek 53 2. Podléhá ratifikaci, přijetí nebo schválení; listiny o ratifikaci,
 přijetí nebo schválení budou uloženy u ministerstva zahranič-
 1. Úmluva se použije na opatření pouze tehdy, jestliže tato ních věcí Nizozemského království, depozitáře úmluvy.
 opatření budou v některém státě přijata poté, co úmluva vstou-
 pila pro tento stát v platnost.
 Článek 58
 2. Úmluva se použije pro uznání a výkon opatření přijatých 1. Kterýkoliv jiný stát může přistoupit k úmluvě poté, co
 po jejím vstupu v platnost mezi státem, ve kterém byla opatření tato vstoupí v platnost podle čl. 61 odst. 1.
 přijata, a státem dožádaným.
 Článek 54 2. Listina o přístupu bude uložena u depozitáře.
 1. Sdělení zasílaná ústřednímu orgánu nebo jinému orgánu
 smluvního státu jsou v původním jazyce a jsou opatřena
 překladem do úředního jazyka nebo jednoho z úředních jazyků 3. Tento přístup bude pouze ve vztahu mezi přistupujícím
 tohoto jiného státu nebo, pokud to není možné, překladem do státem a těmi smluvními státy, které nevznesly výhradu k jeho
 francouzštiny nebo angličtiny. přístupu do šesti měsíců po obdržení oznámení uvedeného v čl.
 63 písm. b). Tato výhrada může být vznesena rovněž státy
 v době, kdy ratifikují, přijímají nebo schvalují úmluvu po
 přístupu. Všechny tyto výhrady budou oznámeny depozitáři.
 2. Smluvní stát však může výhradou podle článku 60
 vyloučit použití buď francouzštiny, nebo angličtiny, nikoli ale
 obou.
 Článek 59
 Článek 55 1. Pokud stát má dvě nebo více územních jednotek, v nichž
 platí různé právní systémy ve věcech upravených úmluvou,
 1. Smluvní stát si může podle článku 60: může při podpisu, přijetí, schválení nebo přístupu prohlásit,
 že se tato úmluva vztahuje na všechny jeho územní jednotky
 nebo jen na jednu či více z nich a může kdykoli toto prohlášení
 změnit učiněním jiného prohlášení.
 a) vyhradit pravomoc svých orgánů


text:
k přijetí opatření na
 ochranu majetku dítěte, který se nachází na jeho území;
 2. Všechna tato prohlášení budou oznámena depozitáři
 a výslovně stanoví územní jednotky, na které se úmluva vzta-
 b) vyhradit právo neuznat rodičovskou zodpovědnost nebo
 huje.
 opatření, pokud jsou neslučitelné s opatřením přijatým
 jeho orgány ohledně tohoto majetku.
 3. Pokud stát neučiní prohlášení podle tohoto článku,
 2. Výhrada může být omezena na určité druhy majetku. úmluva se vztahuje na všechny územní jednotky tohoto státu.
 Článek 56 Článek 60
 Generální tajemník Haagské konference mezinárodního soukro- 1. Každý stát může nejpozději při ratifikaci, přijetí, schválení
 mého práva bude pravidelně svolávat zvláštní komisi, aby nebo přístupu nebo při prohlášení podle článku 59 učinit jednu
 posoudila provádění úmluvy v praxi. nebo obě výhrady uvedené v čl. 54 odst. 2 a článku 55. Jiné
 výhrady nejsou přípustné.
 KAPITOLA VII
 2. Každý stát může kdykoliv odvolat výhradu, kterou učinil.
 ZÁVĚREČNÁ USTANOVENÍ Toto odvolání musí oznámit depozitáři.
 Článek 57
 1. Úmluva bude otevřena k podpisu státům, které byly členy
 Haagské konference mezinárodního soukromého práva v době 3. Účinnost výhrady zaniká prvním dnem třetího kalendář-
 osmnáctého zasedání. ního měsíce po oznámení uvedeném v předchozím odstavci.
 ---pagebreak--- L 151/48 CS Úřední věstník Evropské unie 11.6.2008
 Článek 61 Článek 63
 1. Úmluva vstupuje v platnost prvním dnem měsíce následu- Depozitář oznámí členským státům Haagské konference mezi-
 jícího po uplynutí tří měsíců od uložení třetí listiny o ratifikaci, národního soukromého práva a státům, kterým přistoupily
 přijetí nebo schválení podle článku 57. podle článku 58:
 2. Dále pak úmluva vstoupí v platnost: a) podpisy, ratifikace, přijetí a schválení uvedené v článku 57;
 a) pro každý stát, který ji dodatečně ratifikuje, přijme nebo b) přistoupení a výhrady vznesené k přistoupením uvedené
 schválí, prvním dnem měsíce následujícího po uplynutí tří v článku 58;
 měsíců od uložení listiny o ratifikaci, přijetí, schválení nebo
 přístupu;
 c) vstup úmluvy v platnost podle článku 61;
 b) pro každý přistupující stát prvním dnem měsíce následují-
 cího po uplynutí tří měsíců od uplynutí období šesti měsíců d) prohlášení uvedená v čl. 34 odst. 2 a článku 59;
 uvedeného v čl. 58 odst. 3;
 e) dohody uvedené v článku 39;
 c) pro územní jednotku, na kterou byla rozšířena použitelnost
 této úmluvy podle článku 59, prvého dne měsíce následují-
 cího po uplynutí tří měsíců po oznámení uvedeném v tomto f) výhrady uvedené v čl. 54 odst. 2 a článku 55 a odvolání
 článku. uvedená v čl. 60 odst. 2;
 Článek 62 g) vypovězení uvedená v článku 62.
 1. Stát, který je smluvní stranou, ji může vypovědět
 písemným oznámením zaslaným depozitáři. Vypovězení se Na důkaz čehož níže podepsaní, jsouce k tomu řádně zmoc-
 může týkat také jen určitých územních jednotek, na které se něni, podepsali tuto úmluvu.
 úmluva vztahuje.
 V Haagu dne 19. října 1996 v anglickém a francouzském
 2. Vypovězení se stává účinným prvním dnem měsíce násle- jazyce, přičemž obě znění mají stejnou platnost, v jediném
 dujícího po uplynutí dvanácti měsíců od obdržení oznámení vyhotovení, které bude uloženo v archivu vlády Nizozemského
 depozitářem. Pokud je v oznámení uvedena delší lhůta


text:
 27.6.2019
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 L 174/54
 ROZHODNUTÍ SMÍŠENÉHO VÝBORU EHP
 č. 183/2017
 ze dne 22. září 2017,
 kterým se mění příloha XI (Elektronické komunikace, audiovizuální služby a informační společnost) Dohody o EHP [2019/1071]
 SMÍŠENÝ VÝBOR EHP,
 s ohledem na Dohodu o Evropském hospodářském prostoru (dále jen „Dohoda o EHP“), a zejména na článek 98 této dohody,
 vzhledem k těmto důvodům:
 (1)
 Prováděcí rozhodnutí Komise (EU) 2017/191 ze dne 1. února 2017, kterým se mění rozhodnutí 2010/166/EU s cílem zavést nové technologie a kmitočtová pásma pro mobilní komunikační služby na palubách plavidel (služby MCV) v Evropské unii (1), by mělo být začleněno do Dohody o EHP.
 (2)
 Příloha XI Dohody o EHP by proto měla být odpovídajícím způsobem změněna,
 PŘIJAL TOTO ROZHODNUTÍ:
 Článek 1
 V bodě 5czg (rozhodnutí Komise 2010/166/EU) přílohy XI Dohody o EHP se doplňují slova a nová odrážka, které znějí:
 „, ve znění:
 —
 32017 D 0191: prováděcího rozhodnutí Komise (EU) 2017/191 ze dne 1. února 2017 (Úř. věst. L 29, 3.2.2017, s. 63).“
 Článek 2
 Znění prováděcího rozhodnutí (EU) 2017/191 v islandském a norském jazyce, která mají být zveřejněna v dodatku EHP Úředního věstníku Evropské unie, jsou platná.
 Článek 3
 Toto rozhodnutí vstupuje v platnost dnem 23. září 2017 za předpokladu, že jsou učiněna veškerá oznámení podle čl. 103 odst. 1 Dohody o EHP (*1).
 Článek 4
 Toto rozhodnutí bude zveřejněno v oddíle EHP a v dodatku EHP Úředního věstníku Evropské unie.
 V Bruselu dne 22. září 2017.
 Za Smíšený výbor EHP
 předsedkyně
 Sabine MONAUNI
 (1) Úř. věst. L 29, 3.2.2017, s. 63.
 (*1) Nebyly oznámeny žádné ústavní požadavky.


text:
 16.11.2017
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 L 300/12
 ROZHODNUTÍ SMÍŠENÉHO VÝBORU EHP
 č. 73/2016
 ze dne 29. dubna 2016,
 kterým se mění příloha I (Veterinární a rostlinolékařské předpisy) Dohody o EHP [2017/2023]
 SMÍŠENÝ VÝBOR EHP,
 s ohledem na Dohodu o Evropském hospodářském prostoru (dále jen „Dohoda o EHP“), a zejména na článek 98 této dohody,
 vzhledem k těmto důvodům:
 (1)
 Prováděcí směrnice Komise (EU) 2015/1168 ze dne 15. července 2015, kterou se mění směrnice 2003/90/ES a 2003/91/ES, kterými se stanoví prováděcí opatření k článku 7 směrnice Rady 2002/53/ES a k článku 7 směrnice Rady 2002/55/ES, pokud jde o minimum znaků, na které se zkoušky vztahují, a minimální podmínky pro zkoušení určitých odrůd druhů zemědělských rostlin a druhů zeleniny (1), má být začleněna do Dohody o EHP.
 (2)
 Toto rozhodnutí se týká právních předpisů vztahujících se na rostlinolékařské otázky. Jak je uvedeno v odvětvových úpravách v příloze I Dohody o EHP, právní předpisy vztahující se na rostlinolékařské otázky se nepoužijí na Lichtenštejnsko po celou dobu, po niž je na Lichtenštejnsko rozšířena působnost Dohody mezi Evropským společenstvím a Švýcarskou konfederací o obchodu se zemědělskými produkty. Toto rozhodnutí se tudíž na Lichtenštejnsko nepoužije.
 (3)
 Příloha I Dohody o EHP by proto měla být odpovídajícím způsobem změněna,
 PŘIJAL TOTO ROZHODNUTÍ:
 Článek 1
 V bodě 14 (směrnice Komise 2003/90/ES) a bodě 15 (směrnice Komise 2003/91/ES) kapitoly III přílohy I Dohody o EHP se doplňuje nová odrážka, která zní:
 „—
 32015 L 1168: prováděcí směrnice Komise (EU) 2015/1168 ze dne 15. července 2015 (Úř. věst. L 188, 16.7.2015, s. 39).“
 Článek 2
 Znění prováděcí směrnice (EU) 2015/1168 v islandském a norském jazyce, která mají být zveřejněna v dodatku EHP Úředního věstníku Evropské unie, jsou platná.
 Článek 3
 Toto rozhodnutí vstupuje v platnost dnem 30. dubna 2016 za předpokladu, že jsou učiněna veškerá oznámení podle čl. 103 odst. 1 Dohody o EHP (*1).
 Článek 4
 Toto rozhodnutí bude zveřejněno v oddíle EHP a v dodatku EHP Úředního věstníku Evropské unie.
 V Bruselu dne 29. dubna 2016.
 Za Smíšený výbor EHP
 předseda
 Claude MAERTEN
 (1) Úř. věst. L 188, 16.7.2015, s. 39.
 (*1) Nebyly oznámeny žádné ústavní požadavky.


text:
 29.6.2006
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 L 175/91
 ROZHODNUTÍ SMÍŠENÉHO VÝBORU EHP
 č. 44/2006
 ze dne 28. dubna 2006,
 kterým se mění příloha II (Technické předpisy, normy, zkoušení a certifikace) Dohody o EHP
 SMÍŠENÝ VÝBOR EHP,
 s ohledem na Dohodu o Evropském hospodářském prostoru, ve znění Protokolu o úpravě Dohody o Evropském hospodářském prostoru (dále jen „Dohoda“), a zejména na článek 98 této dohody,
 vzhledem k těmto důvodům:
 (1)
 Příloha II Dohody byla změněna rozhodnutím Smíšeného výboru EHP č. 113/2005 ze dne 30. září 2005 (1).
 (2)
 Směrnice Komise 2005/67/ES ze dne 18. října 2005, kterou se pro účely jejich úpravy mění přílohy I a II směrnice Rady 86/298/EHS, přílohy I a II směrnice Rady 87/402/EHS a přílohy I, II a III směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/37/ES týkající se schvalování typu zemědělských a lesnických traktorů (2), by měla být začleněna do Dohody,
 ROZHODL TAKTO:
 Článek 1
 V bodě 20 (směrnice Rady 86/298/EHS), v bodě 22 (směrnice Rady 87/402/EHS) a v bodě 28 (směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/37/ES) kapitoly II přílohy II Dohody se doplňuje nová odrážka, která zní:
 „—
 32005 L 0067: směrnice Komise 2005/67/ES ze dne 18. října 2005 (Úř. věst. L 273, 19.10.2005, s. 17).“
 Článek 2
 Znění směrnice 2005/67/ES v islandském a norském jazyce, která mají být zveřejněna v dodatku EHP Úředního věstníku Evropské unie, jsou platná.
 Článek 3
 Toto rozhodnutí vstupuje v platnost dnem 29. dubna 2006 za předpokladu, že Smíšenému výboru EHP jsou učiněna veškerá oznámení podle čl. 103 odst. 1 Dohody (3).
 Článek 4
 Toto rozhodnutí bude zveřejněno v oddíle EHP a v dodatku EHP Úředního věstníku Evropské unie.
 V Bruselu dne 28. dubna 2006.
 Za Smíšený výbor EHP
 předseda
 R. WRIGHT
 (1) Úř. věst. L 339, 22.12.2005, s. 12.
 (2) Úř. věst. L 273, 19.10.2005, s. 17.
 (3) Nebyly oznámeny žádné ústavní požadavky.


text:
 15.7.2010
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 L 181/17
 ROZHODNUTÍ SMÍŠENÉHO VÝBORU EHP
 č. 49/2010
 ze dne 30. dubna 2010,
 kterým se mění příloha II (Technické předpisy, normy, zkoušení a certifikace) Dohody o EHP
 SMÍŠENÝ VÝBOR EHP,
 s ohledem na Dohodu o Evropském hospodářském prostoru, ve znění Protokolu o úpravě Dohody o Evropském hospodářském prostoru (dále jen „Dohoda“), a zejména na článek 98 této dohody,
 vzhledem k těmto důvodům:
 (1)
 Příloha II Dohody byla změněna rozhodnutím Smíšeného výboru EHP č. 71/2004 ze dne 8. června 2004 (1).
 (2)
 Doporučení Komise 2009/524/ES ze dne 29. června 2009 o opatřeních ke zlepšení fungování jednotného trhu (2) by mělo být začleněno do Dohody,
 ROZHODL TAKTO:
 Článek 1
 Pod nadpisem „AKTY, KTERÉ BEROU SMLUVNÍ STRANY NA VĚDOMÍ“ kapitoly XX přílohy II Dohody se za bod 6 (usnesení Rady a zástupců vlád členských států zasedajících v Radě ze dne 7. prosince 1998 o volném pohybu zboží) vkládá nový bod:
 „7.
 32009 H 0524: doporučení Komise 2009/524/ES ze dne 29. června 2009 o opatřeních ke zlepšení fungování jednotného trhu (Úř. věst. L 176, 7.7.2009, s. 17).“
 Článek 2
 Znění doporučení 2009/524/ES v islandském a norském jazyce, která mají být zveřejněna v dodatku EHP Úředního věstníku Evropské unie, jsou platná.
 Článek 3
 Toto rozhodnutí vstupuje v platnost dnem 1. května 2010 za předpokladu, že Smíšenému výboru EHP jsou učiněna veškerá oznámení podle čl. 103 odst. 1 Dohody (3).
 Článek 4
 Toto rozhodnutí bude zveřejněno v oddíle EHP a v dodatku EHP Úředního věstníku Evropské unie.
 V Bruselu dne 30. dubna 2010.
 Za Smíšený výbor EHP
 předseda
 Alan SEATTER
 (1) Úř. věst. L 349, 25.11.2004, s. 26.
 (2) Úř. věst. L 176, 7.7.2009, s. 17.
 (3) Nebyly oznámeny žádné ústavní požadavky.


text:
 16.7.2020
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 L 229/4
 DOHODA
 o bezpečnosti civilního letectví mezi Evropskou unií a Japonskem
 EVROPSKÁ UNIE a JAPONSKO (dále jen „strany“),
 UZNÁVAJÍCE pokračující trend směřující k nadnárodní konstrukci, výrobě a oběhu výrobků civilní letecké techniky;
 PŘEJÍCE SI podporovat bezpečnost civilního letectví a slučitelnost s životním prostředím a usnadnit volný oběh výrobků civilní letecké techniky;
 PŘEJÍCE SI posílit spolupráci a zvýšit účinnost v záležitostech týkajících se bezpečnosti civilního letectví;
 UVĚDOMUJÍCE SI, že jejich spolupráce může pozitivně přispět k podpoře větší mezinárodní harmonizace norem a postupů týkajících se bezpečnosti civilního letectví a slučitelnosti s životním prostředím;
 UVĚDOMUJÍCE SI možné snížení ekonomické zátěže leteckého průmyslu odstraněním zdvojení technických kontrol, hodnocení a zkoušek;
 UZNÁVAJÍCE, že veškeré vzájemné uznávání zjištění shody a osvědčení musí být založeno na vzájemné důvěře stran v to, že jejich systémy regulace bezpečnosti civilního letectví zajišťují dostatečně rovnocennou úroveň bezpečnosti;
 UZNÁVAJÍCE, že toto vzájemné uznávání vyžaduje rovněž trvalou důvěru každé ze stran ve spolehlivost procesů zjišťování shody druhé strany ve všech oblastech, jichž se tato dohoda týká;
 UZNÁVAJÍCE přání stran spolupracovat v oblasti bezpečnosti civilního letectví a slučitelnosti s životním prostředím na základě soustavné komunikace a vzájemné důvěry;
 UZNÁVAJÍCE závazky stran na základě dvoustranných, regionálních a mnohostranných dohod týkajících se bezpečnosti civilního letectví a slučitelnosti s životním prostředím,
 SE DOHODLY TAKTO:
 Článek 1
 Cíle
 Cíle této dohody jsou tyto:
 a)
 umožňovat vzájemné uznávání zjištění shody provedených nebo osvědčení vydaných příslušnými úřady nebo schválenými organizacemi kterékoli strany, jak je stanoveno v přílohách této dohody;
 b)
 podporovat spolupráci směřující k vysoké úrovni bezpečnosti civilního letectví a slučitelnosti s životním prostředím;
 c)
 usnadňovat nadnárodní rozměr odvětví civilního letectví a
 d)
 usnadňovat a podporovat volný tok výrobků a služeb civilní letecké techniky.
 Článek 2
 Definice
 Pro účely této dohody se rozumí:
 a)
 „schválenou organizací“ jakákoli právnická osoba, již příslušný úřad některé ze stran osvědčil k výkonu práv souvisejících s oblastí působnosti této dohody;
 b)
 „osvědčením“ jakékoli schválení, průkaz způsobilosti nebo jiný doklad vydaný jako forma uznání shody, že výrobek civilní letecké techniky, organizace nebo právnická či fyzická osoba splňuje příslušné požadavky stanovené právními předpisy strany;
 c)
 „výrobkem civilní letecké techniky“ jakékoli civilní letadlo, letadlový motor či letadlová vrtule; nebo podsestava, zařízení, část nebo součást, které do nich jsou nebo mají být zabudovány;
 d)
 „příslušným úřadem“ orgán veřejné správy nebo subjekt veřejné správy odpovědný za bezpečnost civilního letectví, jejž strana pro účely této dohody určila k výkonu následujících funkcí:
 i)
 posuzovat soulad výrobků civilní letecké techniky, organizací, zařízení, provozů a služeb podléhajících jeho dohledu s příslušnými požadavky stanovenými právními a správními předpisy této strany;
 ii)
 sledovat udržování souladu s těmito požadavky a
 iii)
 přijímat opatření k prosazení souladu s těmito požadavky;
 e)
 „zjištěním shody“ shledání souladu s příslušnými požadavky stanovenými právními předpisy strany na základě takových opatření, jako jsou zkoušky, prohlídky, osvědčení, schválení a sledování;
 f)
 „sledováním“ pravidelný dozor příslušného úřadu strany za účelem zjištění udržování souladu s příslušnými požadavky stanovenými právními předpisy této strany a
 g)
 „technickým zástupcem“ v případě Evropské unie Agentura Evropské unie pro bezpečnost letectví (dále jen


text:
„EASA“) nebo její nástupce a v případě Japonska Úřad pro civilní letectví Ministerstva zemědělství, infrastruktury, dopravy a cestovního ruchu (dále jen „JCAB“) nebo jeho nástupce. Bez ohledu na to, že EASA a JCAB jsou příslušnými úřady ve smyslu písmene d) tohoto článku, v odpovídajících případech se na ně v této dohodě a jejích přílohách odkazuje jako na „technické zástupce“.
 Článek 3
 Oblast působnosti a provádění
 1. Rozsah spolupráce podle této dohody může zahrnovat tyto oblasti:
 a)
 osvědčení letové způsobilosti a sledování výrobků civilní letecké techniky;
 b)
 environmentální osvědčení a zkoušení výrobků civilní letecké techniky;
 c)
 osvědčení návrhů a výroby a sledování projekčních a výrobních organizací;
 d)
 osvědčení a sledování organizací údržby;
 e)
 vydávání průkazů způsobilosti personálu a výcvik personálu;
 f)
 hodnocení osvědčení letových simulátorů;
 g)
 provoz letadel a
 h)
 jiné oblasti související s bezpečností letectví a podléhající přílohám Úmluvy o mezinárodním civilním letectví, podepsané v Chicagu dne 7. prosince 1944.
 2. Pro provádění jednotlivých oblastí spolupráce uvedených v odstavci 1 tohoto článku vypracují strany samostatné přílohy, v nichž se popíší podmínky a způsoby vzájemného uznávání zjištění shody a osvědčení, a v případě potřeby, přechodných opatření, pokud se shodnou na tom, že jejich vlastní normy, pravidla, praxe, postupy a systémy v oblasti civilního letectví zajišťují dostatečně rovnocennou úroveň bezpečnosti na to, aby mohlo být povoleno uznání zjištění shody a osvědčení vydaných jejich příslušnými úřady nebo schválenými organizacemi. Prováděcí postupy ke každé příloze vypracují techničtí zástupci. Technické rozdíly mezi normami, pravidly, praxí, postupy a systémy stran v oblasti civilního letectví se řeší v přílohách a prováděcích postupech.
 Článek 4
 Obecné povinnosti
 1. Každá strana uznává zjištění shody provedená a osvědčení vydaná příslušnými úřady nebo schválenými organizacemi druhé strany v souladu s podmínkami stanovenými v přílohách této dohody.
 2. Strany mohou rovněž uznat schválení, průkazy způsobilosti nebo jiné doklady vydané třetí stranou jako forma uznání shody, totiž že výrobek civilní letecké techniky, organizace nebo právnická či fyzická osoba splňuje příslušné požadavky stanovené právními předpisy uvedené třetí strany. Podmínky takového uznávání se stanoví v příslušných přílohách.
 3. Žádné ustanovení této dohody nezakládá vzájemné uznání norem nebo technických předpisů stran.
 4. Každá strana zajistí, aby její příslušné úřady byly nepřetržitě schopny plnit své povinnosti podle této dohody.
 Článek 5
 Zachování regulační pravomoci a ochranná opatření
 1. Žádné ustanovení této dohody nelze vykládat tak, aby omezovalo pravomoc některé ze stran:
 a)
 stanovovat svými zákonnými, regulačními a správními opatřeními úroveň ochrany, kterou považuje za vhodnou z hlediska bezpečnosti a životního prostředí;
 b)
 přijímat jakákoli vhodná a okamžitá opatření, existuje-li opodstatněný důvod domnívat se, že určitý výrobek civilní letecké techniky, služba nebo činnost v oblasti působnosti této dohody:
 i)
 ohrožuje bezpečnost nebo životní prostředí;
 ii)
 nesplňuje příslušná zákonná, regulační a správní opatření dotyčné strany, nebo
 iii)
 jinak nesplňuje některý požadavek stanovený v příslušné příloze této dohody.
 2. Pokud některá ze stran přijme opatření podle odst. 1 písm. b) tohoto článku, vyrozumí písemně druhou stranu do patnácti pracovních dnů o přijetí těchto opatření s uvedením důvodů.
 3. Opatření přijatá podle tohoto článku nepředstavují porušení této dohody.
 Článek 6
 Komunikace