text: DHS, včetně možnosti jejich vymazání nebo blokování.2. DHS dožadujícího jedince bez zbytečného odkladu písemně informuje o svém rozhodnutí, zda dotyčnou PNR opraví.3. Každé odmítnutí opravy údajů nebo jejich pouze částečná oprava jsou písemně zpracovány a v přiměřené lhůtě oznámeny žadateli. V tomto oznámení jsou uvedeny právní předpisy, na jejichž základě byla oprava odmítnuta či provedena pouze částečně, a oznámení rovněž obsahuje informace o tom, jaké má jedinec podle práva Spojených států možnosti domáhat se nápravy.Článek 13Náprava pro jednotlivce1. Každý jedinec bez ohledu na státní příslušnost, zemi původu nebo místo bydliště, jehož osobní údaje a osobní informace nebyly zpracovávány a využívány v souladu s touto dohodou, se může domáhat účinné správní a soudní nápravy v souladu s právem Spojených států.2. Každý jedinec má nárok rozporovat ve správním řízení rozhodnutí DHS, která se týkají využívání a zpracovávání PNR.3. Podle ustanovení zákona o správním řízení (Administrative Procedure Act) a jiných použitelných zákonů má každý jedinec nárok požadovat u federálního soudu Spojených států soudní přezkum jakéhokoliv konečného opatření DHS. Dále má každý jedinec nárok požadovat soudní přezkum v souladu s použitelným právem a příslušnými ustanoveními:a) zákona o svobodném přístupu k informacím (Freedom of Information Act),b) zákona o počítačových podvodech a zneužití (Computer Fraud and Abuse Act),c) zákona o ochraně údajů v elektronických komunikacích (Electronic Communications Privacy Act) ad) jiných použitelných ustanovení právních předpisů Spojených států.4. DHS zejména poskytne všem jedincům správní prostředky (v současnosti program DHS pro dotazy cestujících týkající se nápravy – Traveler Redress Inquiry Program (DHS TRIP)) k vyřešení dotazů, které se týkají cestování, včetně těch, jež se týkají využívání PNR. Program DHS TRIP stanoví proces nápravy pro jedince, kteří jsou přesvědčeni, že jejich vstup na palubu komerčního letadla byl zpožděn nebo zakázán, protože byli mylně označeni za hrozbu. Podle zákona o správním řízení (Administrative Procedure Act) a hlavy 49 oddílu 46110 sbírky zákonů Spojených států má každý takto poškozený jedinec nárok požadovat u federálního soudu Spojených států soudní přezkum jakéhokoliv konečného opatření DHS, které se týká těchto obav.Článek 14Dohled1. Dodržování záruk týkajících se ochrany údajů v této dohodě podléhá nezávislému přezkumu a dohledu inspektorů příslušných ministerstev pověřených ochranou údajů, jako je např. vedoucí inspektor DHS pověřený ochranou údajů (Chief Privacy Officer), kteří:a) prokázali svou nezávislost,b) mají dostatečnou pravomoc provádět dohled, vyšetřování, zásahy a přezkumy ac) mají pravomoc nařídit stíhání nebo disciplinární opatření za porušení zákona v souvislosti s touto dohodou.Zejména zajistí, aby stížnosti, které se týkají nedodržování této dohody, byly obdrženy, prošetřeny, zodpovězeny a vhodně napraveny. Tyto stížnosti může předložit jakýkoliv jedinec, bez ohledu na státní příslušnost, zemi původu nebo místo bydliště.2. Kromě toho uplatňování této dohody Spojenými státy podléhá nezávislému přezkumu a dohledu jednoho nebo více těchto subjektů:a) úřadu vrchního inspektora DHS (Office of Inspector General),b) úřadu Government Accountability Office ac) Kongresu Spojených států.Tento dohled se může projevit ve zjištěních a doporučeních veřejných zpráv, veřejných slyšení a analýz.KAPITOLA IIIZPŮSOBY PŘEDÁVÁNÍČlánek 15Metoda předávání PNR1. Pro účely této dohody musí dopravci předávat PNR DHS pomocí metody "push" s ohledem na potřebu přesnosti, včasnosti a úplnosti PNR.2. Dopravci musí předávat PNR DHS bezpečnými


text: elektronickými prostředky v souladu s technickými požadavky DHS.3. Dopravci musí předávat PNR DHS v souladu s odstavci 1 a 2 nejprve 96 hodin před plánovaným odletem a navíc pokaždé, když dojde k aktualizaci informací, nebo podle časového harmonogramu pro předání, který stanovilo DHS.4. V každém případě smluvní strany souhlasí s tím, že všichni dopravci musí být technicky schopni používat metodu "push" nejpozději do 24 měsíců od vstupu této dohody v platnost.5. Je-li to zapotřebí, DHS může v jednotlivých případech požadovat, aby dopravce poskytl PNR mezi pravidelnými předáními popsanými v odstavci 3 nebo po nich. Pokaždé, když dopravci nejsou z technických důvodů schopni včas reagovat na žádosti podle tohoto článku v souladu s normami DHS, nebo ve výjimečných případech, kdy je nutné reagovat na zvláštní, bezprostřední a vážnou hrozbu, může DHS požádat dopravce, aby přístup k údajům poskytli jiným způsobem.Článek 16Sdílení údajů v rámci Spojených států1. DHS může sdílet PNR pouze na základě pečlivého posouzení těchto záruk:a) výlučně v souladu s článkem 4,b) pouze s vnitrostátními vládními orgány v případě, že tím podporuje využití PNR uvedené v článku 4,c) přijímající orgány poskytnou PNR záruky rovnocenné nebo srovnatelné se zárukami stanovenými v této dohodě ad) PNR je sdílena pouze na podporu zkoumaných nebo vyšetřovaných případů a podle písemných dohod a zákona Spojených států o výměně informací mezi vnitrostátními vládními orgány.2. Při předávání analytických informací získaných z PNR podle této dohody se dodržují záruky stanovené v odstavci 1 tohoto článku.Článek 17Další předávání1. Spojené státy mohou předávat PNR příslušným vládním orgánům třetích zemí pouze za podmínek, které jsou v souladu s touto dohodou, a pouze poté co zjistily, že využití zamýšlené příjemcem je v souladu s těmito podmínkami.2. S výjimkou mimořádných okolností probíhá každé takové předání údajů až po výslovné dohodě, jež zahrnuje opatření na ochranu osobních údajů srovnatelná s opatřeními, jež pro PNR používá DHS, jak je stanoveno v této dohodě.3. PNR se sdílí pouze na podporu zkoumaných nebo vyšetřovaných případů.4. Je-li si DHS vědomo toho, že jsou předávány údaje PNR občana nebo rezidenta některého z členských států EU, informuje o tom při nejbližší vhodné příležitosti příslušné orgány dotčeného členského státu.5. Při předávání analytických informací získaných z PNR podle této dohody jsou dodrženy záruky stanovené v odstavcích 1 až 4.Článek 18Policejní a justiční spolupráce a spolupráce v oblasti vymáhání práva1. V souladu se stávajícími dohodami nebo ujednáními o vymáhání práva či o jiném sdílení informací mezi Spojenými státy a jakýmkoliv členským státem EU nebo Europolem a Eurojustem poskytne DHS příslušným policejním orgánům, jiným orgánům specializovaným na vymáhání práva či soudním orgánům členských států EU a Europolu a Eurojustu v rámci jejich příslušných mandátů, jakmile je to proveditelné, vhodné a patřičné, analytické informace získané z PNR v případech zkoumaných nebo vyšetřovaných s cílem předcházet, odhalit, vyšetřit či stíhat v rámci Evropské unie teroristické trestné činy a související trestné činy nebo trestnou činnost mezinárodní povahy, jak je popsána v čl. 4 odst. 1 písm. b).2. Policejní nebo soudní orgán některého z členských států EU nebo Europol či Eurojust mohou v rámci svého mandátu zažádat o

type: contracts

jurisdiction: EU


text: přístup k PNR či relevantním analytickým informacím získaným z PNR, které jsou v konkrétním případě nutné pro předcházení, odhalování, vyšetřování či stíhání v rámci Evropské unie teroristických trestných činů a souvisejících trestných činů nebo trestné činnosti mezinárodní povahy, jak je popsána v čl. 4 odst. 1 písm. b). DHS v závislosti na dohodách a ujednáních uvedených v odstavci 1 tohoto článku tyto informace poskytne.3. Podle odstavců 1 a 2 tohoto článku DHS sdílí PNR pouze po pečlivém posouzení těchto záruk:a) výlučně v souladu s článkem 4,b) pouze na podporu využití stanovených v článku 4 ac) přijímající orgány poskytnou PNR záruky rovnocenné nebo srovnatelné se zárukami stanovenými v této dohodě.4. Při předávání analytických informací získaných z PNR podle této dohody jsou dodrženy záruky stanovené v odstavcích 1 až 3 tohoto článku.KAPITOLA IVPROVÁDĚCÍ A ZÁVĚREČNÁ USTANOVENÍČlánek 19PřiměřenostS ohledem na tuto dohodu a její provádění se má za to, že DHS poskytne ve smyslu příslušných právních předpisů EU o ochraně údajů odpovídající úroveň ochrany údajů při zpracovávání a využívání PNR. V této souvislosti se má za to, že dopravci, kteří poskytli PNR DHS v souladu s touto dohodou, dodrželi příslušné právní požadavky v EU týkající se předávání těchto údajů z EU do Spojených států.Článek 20Vzájemnost1. Smluvní strany aktivně podporují spolupráci dopravců v rámci svých příslušných jurisdikcí s každým systémem PNR působícím nebo popřípadě přijatým v jiné jurisdikci v souladu s touto dohodou.2. Jelikož by zřízení systému PNR EU mohlo mít významný dopad na povinnosti smluvních stran podle této dohody, zahájí strany v případě, že systém PNR EU bude přijat, konzultace s cílem rozhodnout, zda má být tato dohoda patřičně přizpůsobena, aby byla zajištěna plná vzájemnost. Předmětem takových konzultací je především posoudit, zda by případný budoucí systém PNR EU uplatňoval méně přísné normy ochrany údajů, než jaké jsou stanoveny v této dohodě, a zda by tedy tato dohoda měla být pozměněna.Článek 21Provádění dohody a neodchýlení od práva1. Tato dohoda nevytváří ani neuděluje podle práva Spojených států žádné právo ani výhodu žádné osobě ani veřejnému či soukromému subjektu. Každá strana zajistí řádné provádění ustanovení této dohody.2. Tato dohoda v žádném případě neruší stávající závazky Spojených států a členských států EU, včetně závazků podle Dohody o vzájemné právní pomoci mezi Evropskou unií a Spojenými státy ze dne 25. června 2003 a závazků podle souvisejících dvoustranných nástrojů o vzájemné právní pomoci mezi Spojenými státy a členskými státy EU.Článek 22Oznámení změn vnitrostátního právaSmluvní strany se vzájemně informují o přijetí veškerých právních předpisů, které se významně ovlivňují provádění této dohody.Článek 23Přezkum a mechanismus hodnocení1. Smluvní strany společně přezkoumají provádění této dohody jeden rok po jejím vstupu v platnost a poté pravidelně podle toho, jak se společně dohodnou. Smluvní strany tuto dohodu společně vyhodnotí čtyři roky po jejím vstupu v platnost.2. Smluvní strany se před zahájením společného přezkumu společně dohodnou na způsobu a podmínkách jeho provedení a navzájem se informují o složení svých týmů. Pro účely společného přezkumu Evropská komise zastupuje Evropskou unii a DHS zastupuje Spojené státy. V týmech mohou být zastoupeni odborníci na ochranu údajů a vymáhání práva.


text: V závislosti na použitelných zákonech musí účastníci společného přezkumu mít příslušné bezpečnostní prověrky a musí zachovat důvěrnost diskusí. Pro účely společného přezkumu zajistí DHS vhodný přístup k příslušné dokumentaci, systémům a personálu.3. Po společném přezkumu předloží Evropská komise zprávu Evropskému parlamentu a Radě Evropské unie. Spojené státy dostanou příležitost předložit písemné připomínky, které budou ke zprávě připojeny.Článek 24Řešení sporů a pozastavení platnosti dohody1. Jakýkoliv spor vzniklý v souvislosti s prováděním této dohody a jakékoliv záležitosti související s takovým sporem se řeší konzultací mezi smluvními stranami za účelem dosažení vzájemně přijatelného řešení, přičemž se každé straně poskytne příležitost k nápravě v přiměřeném čase.2. V případě, že konzultace nevede k řešení sporu, může kterákoliv smluvní strana pozastavit použití této dohody písemným oznámením diplomatickou cestou, přičemž takovéto pozastavení nabývá účinnosti 90 dní ode dne oznámení, pokud se strany nedohodnou na jiném datu účinnosti.3. Bez ohledu na případné pozastavení platnosti dohody jsou všechny údaje PNR, které DHS obdrželo na základě této dohody před pozastavením její platnosti, nadále zpracovávány a využívány v souladu se zárukami této dohody.Článek 25Vypovězení dohody1. Kterákoliv strana může tuto dohodu kdykoli vypovědět písemným oznámením zaslaným diplomatickou cestou.2. Vypovězení nabývá účinnosti 120 dní ode dne oznámení, pokud se strany nedohodnou na jiném datu účinnosti.3. Před případným vypovězením této dohody vedou smluvní strany konzultace způsobem poskytujícím dostatek času pro nalezení vzájemně přijatelného řešení.4. Bez ohledu na případné vypovězení dohody jsou všechny údaje PNR, které DHS obdrželo na základě této dohody před jejím vypovězením, nadále zpracovávány a využívány v souladu se zárukami této dohody.Článek 26Doba trvání1. S výhradou článku 25 platí tato dohoda po dobu sedmi let ode dne jejího vstupu v platnost.2. Po uplynutí období stanoveného v odstavci 1 tohoto článku, jakož i následného prodloužení podle tohoto odstavce se platnost dohody prodlužuje na dalších sedm let, neoznámí-li jedna smluvní strana písemně diplomatickou cestou alespoň dvanáct měsíců předem druhé straně svůj záměr dohodu neobnovit.3. Bez ohledu na pozbytí platnosti dohody je veškerá PNR, kterou DHS obdrželo na základě této dohody, nadále zpracovávána a využívána v souladu se zárukami této dohody. Stejně tak je veškerá PNR, kterou DHS obdrželo v souladu s podmínkami Dohody mezi Evropskou unií a Spojenými státy americkými o zpracování údajů jmenné evidence cestujících (PNR) leteckými dopravci a jejich předávání Ministerstvu vnitřní bezpečnosti Spojených států (DHS), jež byla ve dnech 23. a 26. července 2007 podepsána v Bruselu a Washingtonu, nadále zpracovávána a využívána v souladu se zárukami této dohody.Článek 27Závěrečná ustanovení1. Tato dohoda vstupuje v platnost prvním dnem měsíce následujícího po dni, kdy si smluvní strany navzájem oznámí dokončení svých vnitřních postupů nezbytných k tomuto účelu.2. Tato dohoda ode dne vstupu v platnost nahrazuje dohodu podepsanou ve dnech 23. a 26. července 2007.3. Dohoda se použije na území Dánska, Spojeného království nebo Irska pouze v případě, že Evropská komise písemně oznámí Spojeným státům, že se Dánsko, Spojené království nebo Irsko rozhodly být touto dohodou vázány.4. Oznámí-li Evropská komise Spojeným státům, že se dohoda použije na území Dánska, Spojeného království nebo Irska před vstupem dohody v platnost, použije se dohoda na území


text: dotyčného státu od stejného dne jako u členských států EU vázaných touto dohodou.5. Oznámí-li Evropská komise Spojeným státům, že dohoda se použije na území Dánska, Spojeného království nebo Irska po vstupu dohody v platnost, použije se dohoda na území dotyčného státu od prvního dne následujícího poté, co Spojené státy oznámení obdrží.V Bruselu dne čtrnáctého prosince dva tisíce jedenáct ve dvou vyhotoveních.Podle práva EU je tato dohoda rovněž sepsána EU v jazyce bulharském, českém, dánském, estonském, finském, francouzském, italském, litevském, lotyšském, maďarském, maltském, německém, nizozemském, polském, portugalském, rumunském, řeckém, slovenském, slovinském, španělském a švédském.Za Evropskou uniiZa Spojené státy americké--------------------------------------------------PŘÍLOHATYPY ÚDAJŮ PNR1. lokalizační kód záznamu PNR2. datum rezervace nebo vystavení letenky3. den (dny) zamýšlené cesty4. jméno (jména)5. dostupné informace o často cestující osobě a o výhodách (například bezplatné letenky, lepší podmínky atd.)6. další jména v PNR, včetně jmen cestujících v rámci jednoho záznamu PNR7. veškeré dostupné kontaktní informace (včetně informace o původci)8. veškeré dostupné informace o platbě nebo fakturaci (s vyloučením dalších podrobností o platbě souvisejících s kreditní kartou nebo účtem a nikoliv s platbou za cestu)9. cestovní trasa pro jednotlivý záznam PNR10. cestovní kancelář nebo cestovní agent11. informace o sdílení kódů12. rozčleněné nebo rozdělené informace13. situace cestujícího (včetně potvrzení cesty a odbavení)14. informace o vystavení letenky, včetně čísla letenky, jednosměrné letenky a obsahu kolonky ATFQ (Automated Ticket Fare Quote)15. veškeré informace o zavazadlech16. informace o sedadle, včetně čísla17. obecné poznámky včetně informací OSI (další služební informace), SSI (zvláštní služební informace) a SSR (zvláštní služební požadavek)18. veškeré shromážděné informace z informačního systému APIS19. všechny změny záznamů PNR uvedených v bodech 1 až 18, které byly provedeny v minulosti--------------------------------------------------


text:
 22.6.2020
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 L 199/1
 MEZINÁRODNÍ DOHODA
 mezi Evropskou unií a Tureckou republikou o účasti Turecké republiky na programu Unie Horizont 2020 – rámcový program pro výzkum a inovace (2014–2020)
 EVROPSKÁ KOMISE, dále jen „Komise“, jménem Evropské unie,
 na jedné straně a
 VLÁDA TURECKÉ REPUBLIKY, dále jen „Turecko“,
 na straně druhé, dále jen „strany“,
 VZHLEDEM K TĚMTO DŮVODŮM:
 (1)
 Rámcová dohoda mezi Evropským společenstvím a Tureckou republikou o obecných zásadách účasti Turecké republiky na programech Společenství byla přijata dne 26. února 2002 a vstoupila v platnost dne 5. září 2002 (dále jen „rámcová dohoda“) (1), přičemž Komise a příslušné orgány Turecka musí na základě memoranda o porozumění (2) určit konkrétní podmínky včetně finančního příspěvku, pokud jde o takovou účast v každém jednotlivém programu.
 (2)
 Nařízením Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1291/2013 (3) byl zaveden nový program Unie pro výzkum a inovace „Horizont 2020 – rámcový program pro výzkum a inovace“ (2014–2020) (dále jen „program“).
 (3)
 Horizont 2020 má přispět k vytvoření Evropského výzkumného prostoru a Unie inovací.
 (4)
 Podle článku 7 nařízení (EU) č. 1291/2013, který se týká přidružení k programu Horizont 2020, jsou zvláštní podmínky týkající se účasti, včetně finančního příspěvku podle hrubého domácího produktu přidružené země, stanoveny mezinárodní dohodou mezi Unií a přidruženou zemí,
 SE DOHODLY TAKTO:
 Článek 1
 Oblast působnosti – program
 1. Turecko se účastní jako přidružená země „programu“, který sestává z těchto právních aktů:
 nařízení (EU) č. 1291/2013, kterým se zavádí Horizont 2020 – rámcový program pro výzkum a inovace (2014–2020);
 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1290/2013 (4), kterým se stanoví pravidla pro účast a šíření výsledků Horizontu 2020 – rámcového programu pro výzkum a inovace (2014–2020) a zrušuje nařízení (ES) č. 1906/2006, včetně aktů v přenesené pravomoci a jakýchkoli dalších následných předpisů;
 rozhodnutí Rady 2013/743/EU o zavedení zvláštního programu, kterým se provádí Horizont 2020 (5), a jakékoli další předpisy vztahující se k provádění programu Horizont 2020.
 2. Účast tureckých subjektů ve znalostních a inovačních společenstvích se řídí nařízením Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 294/2008 (6), ve znění nařízení (EU) č. 1292/2013, kterým se zřizuje Evropský inovační a technologický institut (7).
 Článek 2
 Podmínky účasti v programu
 1. Turecko se podílí na činnostech programu v souladu s cíli, kritérii a postupy vymezenými v programu a s podmínkami stanovenými v této dohodě a jejích přílohách.
 2. Právní subjekty usazené v Turecku se mohou účastnit nepřímých akcí a činností programu za stejných podmínek, jaké platí pro právní subjekty členských států Unie, s výhradou podmínek, které stanoví nebo na které odkazuje tato dohoda.
 3. Právní subjekty usazené v Turecku se účastní činností Společného výzkumného střediska za stejných podmínek, jaké platí pro právní subjekty členských států Evropské unie.
 4. Právní subjekty usazené v Turecku se účastní činností znalostních a inovačních společenství.
 5. Pokud Unie přijme předpisy týkající se provádění článků 185 a 187 Smlouvy o fungování Evropské unie (SFEU), je Turecku povoleno účastnit se právních struktur vytvořených podle těchto předpisů, a to v souladu s rozhodnutími a nařízeními, která byla nebo


text:
budou přijata za účelem ustavení těchto právních struktur. Právní subjekty usazené v Turecku se účastní nepřímých akcí na základě článků 185 a 187 SFEU.
 6. Aby se Turecko mohlo programu účastnit, platí v souladu s níže uvedeným článkem 3 a přílohou II finanční příspěvek do souhrnného rozpočtu Evropské unie.
 7. Zástupci Turecka se mohou účastnit jako pozorovatelé jednání výborů odpovědných za sledování provádění programu, na který Turecko finančně přispívá, a za body, které se týkají Turecka.
 Při hlasování se tyto výbory scházejí bez tureckých zástupců. Turecko je informováno o výsledcích.
 Účast uvedená v tomto odstavci má stejnou formu jako u zástupců členských států Evropské unie, včetně poskytování informačních a dokumentačních materiálů.
 8. Zástupci Turecka se účastní činnosti správní rady Společného výzkumného střediska v souladu s jednacím řádem správní rady Společného výzkumného střediska. Účast uvedená v tomto odstavci má stejnou formu jako u zástupců členských států Evropské unie, včetně poskytování informačních a dokumentačních materiálů.
 9. Pro postupy týkající se žádostí, grantových dohod a zpráv, jakož i pro ostatní právní a administrativní aspekty programu se použije jeden z úředních jazyků Unie, v tomto případě angličtina.
 10. Cestovní výdaje a výdaje na pobyt, které zástupcům a odborníkům Turecka vzniknou kvůli tomu, že se jako pozorovatelé účastní práce výboru uvedeného v čl. 10 odst. 1 rozhodnutí 2013/743/EU o zavedení zvláštního programu, kterým se provádí Horizont 2020, nebo jiných zasedání týkajících se provádění programu, hradí Komise na stejném základě a podle postupů platných pro zástupce členských států Evropské unie.
 Článek 3
 Finanční příspěvek
 1. Turecko platí za každý rok účasti v programu finanční příspěvek do souhrnného rozpočtu Evropské unie.
 Finanční příspěvek Turecka se přičte k částce vyčleněné každý rok ze souhrnného rozpočtu Evropské unie s cílem uhradit finanční závazky vyplývající z různých typů opatření nezbytných pro provádění, řízení a provoz programu.
 2. Část finančního příspěvku Turecka lze financovat v rámci příslušných nástrojů vnější pomoci Unie, pokud o to Turecko požádá.
 3. Pravidla pro finanční příspěvek Turecka jsou stanovena v příloze II této dohody.
 Článek 4
 Podávání zpráv a hodnocení
 1. Aniž jsou dotčeny povinnosti Komise a Evropského účetního dvora týkající se sledování a hodnocení programu, je účast Turecka na programu průběžně sledována na základě partnerství Komise a Turecka.
 2. Pravidla týkající se finanční kontroly, vymáhání a jiných opatření proti podvodům jsou stanovena v příloze III této dohody.
 3. Turecko rovněž předloží Komisi příslušné zprávy za účelem hodnocení své účasti v programu a jednání ve smíšeném výboru, který má být zřízen podle této dohody.
 Článek 5
 Výbor EU-Turecko pro výzkum a inovace
 1. Podle této dohody se zřizuje výbor pod názvem „Výbor EU-Turecko pro výzkum a inovace“, dále jen „smíšený výbor“.
 2. Funkce smíšeného výboru zahrnují:
 —
 zajištění přezkumu a hodnocení provádění této dohody,
 —
 zkoumání všech opatření ke zlepšení a rozvoji spolupráce.
 3. Smíšený výbor se schází na žádost kterékoli strany. Výbor přijme svůj jednací řád.
 4. Smíšený výbor se skládá ze zástupců Evropské unie a Turecka.
 Článek 6
 Vstup v platnost
 Po podpisu vstoupí tato dohoda v platnost dnem, kdy Turecko diplomatickou cestou oznámí


text:
Komisi, že byly splněny všechny nezbytné vnitřní podmínky pro vstup této dohody v platnost.
 Článek 7
 Závěrečná ustanovení
 1. Tato dohoda je prozatímně použitelná ode dne podpisu. Použije se ode dne 1. ledna 2014 a po celou dobu trvání programu.
 2. Tuto dohodu může kterákoli strana kdykoli během trvání programu vypovědět, a to písemným oznámením s uvedením úmyslu účast na programu ukončit.
 S výhradou níže uvedených ustanovení nabývá vypovězení účinnosti tři kalendářní měsíce po dni, kdy bylo písemné oznámení doručeno adresátovi.
 Uplynutí doby platnosti a/nebo vypovězení této dohody nemá vliv na:
 a)
 jakékoli probíhající projekty nebo činnosti,
 b)
 provádění jakýchkoli smluvních ujednání vztahujících se na tyto projekty a činnosti podle odst. 2 písm. a).
 V případě vypovězení této dohody Unie uhradí Turecku tu část jeho příspěvku zaplaceného do souhrnného rozpočtu Evropské unie, která nebude z důvodu vypovězení dohody použita.
 3. Přílohy tvoří nedílnou součást této dohody.
 4. Tuto dohodu lze změnit pouze písemně společnou dohodou stran.
 5. Přidružení Turecka k následnému rámcovému programu Unie pro výzkum a inovace, pokud o něj Turecko požádá, je předmětem nové dohody, kterou strany mezi sebou sjednají.
 V Istanbulu dne 4. června roku dva tisíce čtrnáct, ve dvou vyhotoveních v anglickém a tureckém jazyce, přičemž obě znění mají stejnou platnost.
 Za Tureckou republiku
 Ahmet YÜCEL
 pověřený náměstek ministra Ministerstvo pro záležitosti EU Turecké republiky
 Za Komisi,
 jménem Evropské unie,
 Robert-Jan SMITS
 generální ředitel, Generální ředitelství pro výzkum a inovace
 Evropská komise
 (1) Úř. věst, L 61, 2.3.2002, s. 29.
 (2) Tato mezinárodní dohoda představuje a má stejné právní účinky jako memorandum o porozumění uvedené v rámcové dohodě o podmínkách účasti v programech Společenství.
 (3) Nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1291/2013 ze dne 11. prosince 2013, kterým se zavádí Horizont 2020 – rámcový program pro výzkum a inovace (2014–2020) a zrušuje rozhodnutí č. 1982/2006/ES (Úř. věst. L 347, 20.12.2013, s. 104).
 (4) Nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1290/2013 ze dne 11. prosince 2013, kterým se stanoví pravidla pro účast a šíření výsledků programu „Horizont 2020 – rámcový program pro výzkum a inovace (2014–2020)“ a zrušuje nařízení (ES) č. 1906/2006 (Úř. věst. L 347, 20.12.2013, s. 81).
 (5) Rozhodnutí Rady 2013/743/EU ze dne 3. prosince 2013 o zavedení zvláštního programu, kterým se provádí Horizont 2020 – rámcový program pro výzkum a inovace (2014–2020), a o zrušení rozhodnutí 2006/971/ES, 2006/972/ES, 2006/973/ES, 2006/974/ES a 2006/975/ES (Úř. věst. L 347, 20.12.2013, s. 965).
 (6) Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 294/2008 ze dne 11. března 2008 , kterým se zřizuje Evropský inovační a technologický institut (Úř. věst. L 97, 9.4.2008, s. 1).
 (7) Nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1292/2013 ze dne 11. prosince 2013 o změně nařízení (ES) č. 294/2008, kterým se zřizuje Evropský inovační a technologický institut (Úř. věst. L 347, 20.12.2013, s. 174).
 PŘÍLOHA I
 Podmínky pro účast tureckých právních subjektů v programu
 1.
 Pro účely účasti Turecka v programu je turecký právní subjekt vymezen jako jakákoli fyzická nebo právnická osoba usazená v Turecku podle vnitrostátního práva, která má právní subjektivitu


text:
a je oprávněna vlastním jménem vykonávat práva a mít povinnosti. V případě fyzických osob se za místo usazení považuje místo obvyklého pobytu.
 2.
 Účast tureckých právních subjektů v programu se řídí podmínkami stanovenými pro právní subjekty, které jsou usazeny v „přidružené zemi“, jak je uvedeno v pravidlech pro účast.
 Právní subjekty usazené v Turecku jsou způsobilé k využívání finančních nástrojů vytvořených v rámci programu Horizont 2020.
 Právní subjekt usazený v jiné zemi přidružené k programu má podle této dohody stejná práva a povinnosti jako právní subjekty usazené v členském státě Unie za předpokladu, že se přidružená země, ve které je subjekt usazen, též zavázala udělovat právním subjektům z jiných přidružených zemí stejná práva a povinnosti.
 3.
 Při výběru nezávislých odborníků pro realizaci úkolů budou vedle právních subjektů Unie zohledněny turecké právní subjekty, a to za podmínek stanovených v pravidlech pro účast.
 4.
 Strany vyvinou v rámci svých stávajících právních předpisů veškeré úsilí pro usnadnění volného pohybu a pobytu vědců, kteří se účastní činností upravených touto dohodou, a pro umožnění přeshraniční přepravy zboží a služeb určených pro použití při těchto činnostech.
 Příloha II
 Pravidla pro finanční příspěvek Turecka do programu (2014–2020)
 I. Výpočet finančního příspěvku Turecka
 1.
 Finanční příspěvek Turecka do programu se každoročně stanoví úměrně částce určené každý rok v souhrnném rozpočtu Evropské unie na prostředky na závazky nezbytné pro provádění, řízení a provoz programu a navíc k této částce.
 2.
 Činitel úměrnosti určující příspěvek Turecka je dán poměrem mezi hrubým domácím produktem Turecka v tržních cenách a součtem hrubých domácích produktů členských států Evropské unie a Turecka v tržních cenách.
 Hrubými domácími produkty budou nejnovější údaje o HDP zveřejněné ve stejném roce Statistickým úřadem Evropských společenství (Eurostat), které jsou k dispozici v době jednání o této dohodě (tj. rok 2011). Činitel úměrnosti stanovený pro první rok účasti ve výši 4,184 % zůstane nadále stanoven i pro následující roky.
 3.
 Za účelem usnadnění účasti Turecka v programu bude příspěvek Turecka realizován na příslušné rozpočtové roky za použití opravného koeficientu 0,14 takto:
 —
 rozpočtový rok 2014: příspěvek podle bodu 1 a činitel úměrnosti stanovený podle bodu 2, vynásobeno koeficientem 0,14;
 —
 rozpočtový rok 2015: příspěvek podle bodu 1 a činitel úměrnosti stanovený podle bodu 2, vynásobeno koeficientem 0,14;
 —
 rozpočtový rok 2016: příspěvek podle bodu 1 a činitel úměrnosti stanovený podle bodu 2, vynásobeno koeficientem 0,14;
 —
 rozpočtový rok 2017: příspěvek podle bodu 1 a činitel úměrnosti stanovený podle bodu 2, vynásobeno koeficientem 0,14;
 —
 rozpočtový rok 2018: příspěvek podle bodu 1 a činitel úměrnosti stanovený podle bodu 2, vynásobeno koeficientem 0,14;
 —
 rozpočtový rok 2019: příspěvek podle bodu 1 a činitel úměrnosti stanovený podle bodu 2, vynásobeno koeficientem 0,14;
 —
 rozpočtový rok 2020: příspěvek podle bodu 1 a činitel úměrnosti stanovený podle bodu 2, vynásobeno koeficientem 0,14;
 4.
 Ve čtvrtém roce po vstupu této dohody v platnost přezkoumají strany opravný koeficient určující příspěvek Turecka, a to na základě údajů týkajících se účasti tureckých právních subjektů na nepřímých a přímých akcích v rámci programu v letech 2014–2016.
 5.
 Komise sdělí Turecku


text:
co nejdříve, a nejpozději 1. září roku, který předchází každému rozpočtovému roku, tyto údaje doplněné nezbytnými podklady:
 —
 částky prostředků na závazky ve výkazu výdajů návrhu rozpočtu Evropské unie, odpovídající programu,
 —
 odhad výše příspěvků odvozený z návrhu rozpočtu, odpovídající účasti Turecka v programu v souladu s výše uvedenými body 1, 2, 3 a 4.
 Po konečném přijetí souhrnného rozpočtu sdělí Komise Turecku ve výkazu výdajů, které odpovídají účasti Turecka, konečné částky podle prvního pododstavce.
 II. Platba finančního příspěvku Turecka
 1.
 Nejpozději 30. ledna a 15. června každého rozpočtového roku vydá Komise výzvu Turecku k zaplacení, která odpovídá příspěvku Turecka podle této dohody.
 2.
 Uvedené výzvy stanoví jednotlivé platby takto:
 —
 šest dvanáctin tureckého příspěvku nejpozději do 60 dnů ode dne výzvy k zaplacení a
 —
 šest dvanáctin tureckého příspěvku nejpozději do 60 dnů ode dne druhé výzvy k zaplacení.
 První výzva k zaplacení za každý rozpočtový rok se vypočte na základě částky, která je stanovena ve výkazu příjmů návrhu rozpočtu: úprava takto zaplacené částky se uskuteční u platby v rámci druhé výzvy k zaplacení za stejný rozpočtový rok.
 Pro první rok provádění této dohody vydá Komise do 30 dnů po jejím podpisu první výzvu k zaplacení se zpětnou účinností. Pokud bude výzva vydána po 15. červnu, stanoví se v ní platba dvanácti dvanáctin tureckého příspěvku do 60 dnů, vypočteného na základě částky stanovené ve výkazu příjmů rozpočtu.
 3.
 V posledním roce programu vydá Komise nejpozději 15. června výzvu k zaplacení, která odpovídá celé výši tureckého finančního příspěvku na rozpočtový rok 2020. Celá výše tureckého příspěvku se uhradí nejpozději do 60 dnů od výzvy k zaplacení v roce 2020.
 4.
 Příspěvky Turecka jsou vyjádřeny a placeny v eurech.
 5.
 Platby Turecka se zaúčtují pod programy Unie jako rozpočtové příjmy odpovídající příslušné kapitole rozpočtu ve výkazu příjmů souhrnného rozpočtu Evropské unie. Na hospodaření s prostředky se použije finanční nařízení použitelné na souhrnný rozpočet Evropské unie.
 6.
 Turecko zaplatí svůj příspěvek podle této dohody, jak je uvedeno v oddíle II bodu 2 přílohy II.
 V případě prodlení s platbou se Turecku účtují úroky z prodlení z částky dlužné ke dni splatnosti. Úrokovou sazbou pro pohledávky nezaplacené ke dni splatnosti je sazba uplatňovaná Evropskou centrální bankou na její hlavní refinanční operace zveřejněná v řadě C Úředního věstníku Evropské unie platná první kalendářní den měsíce, ve kterém je pohledávka splatná, zvýšená o jeden a půl procentního bodu.
 Je-li prodlení při platbě příspěvku takové, že může významně ohrozit provádění a řízení programu, pozastaví Komise pro dotyčný rozpočtový rok účast Turecka v programu, nezaplatí-li ani ve lhůtě 20 pracovních dnů ode dne, kdy mu byla zaslána úřední upomínka, čímž však nejsou dotčeny závazky Unie vyplývající z již uzavřených grantových dohod a/nebo smluv o provádění vybraných nepřímých akcí.
 7.
 Nejpozději 30. června roku následujícího po rozpočtovém roce se sestaví výkaz prostředků daného rozpočtového roku pro program v podobě účtu příjmů a výdajů Komise, který se Turecku předloží pro informaci.
 8.
 Při účetní závěrce pro každý rozpočtový rok provede Komise v rámci sestavení účtu příjmů a výdajů úpravu


text:
účtů s ohledem na účast Turecka.
 Tato úprava přihlédne ke změnám, ke kterým došlo v důsledku transferů, zrušení, účetních převodů, zrušených vázání prostředků nebo dodatkových a opravných rozpočtů během rozpočtového roku.
 Tato úprava se provádí ke dni druhé platby za následující rozpočtový rok a v červenci roku 2021 za poslední rok. Další úpravy se provádějí každý rok až do roku 2023.
 Příloha III
 Finanční kontrola tureckých účastníků programu
 I. Přímá komunikace
 Komise komunikuje přímo s účastníky programu usazenými v Turecku a s jejich subdodavateli. Tyto osoby mohou předkládat přímo Komisi všechny související informace a podklady, které jsou povinny předávat na základě nástrojů uvedených v této dohodě a dohod o grantech a/nebo smluv uzavřených za účelem jejího provedení.
 II. Audity
 1.
 V souladu s nařízením Evropského parlamentu a Rady (EU, Euratom) č. 966/2012 (1) (dále jen „finanční nařízení“), nařízením Komise v přenesené pravomoci (EU) č. 1268/2012 (2) (dále jen „prováděcí pravidla“) a s ostatními předpisy, na které odkazuje tato dohoda, mohou grantové dohody a/nebo smlouvy uzavřené s účastníky programu usazenými v Turecku stanovit, že u účastníků a jejich subdodavatelů mohou zástupci Komise nebo jiné osoby Komisí k tomu zmocněné kdykoli provádět vědecké, finanční, technické nebo jiné audity.
 2.
 Zástupci Komise, Evropského účetního dvora a ostatní osoby Komisí zmocněné mají odpovídající přístup na místa, k pracím a dokladům (v elektronické i papírové podobě) a ke všem informacím nezbytným pro řádné provedení těchto auditů, přičemž toto práva na přístup musí být výslovně stanoveno v grantových dohodách a/nebo smlouvách uzavřených s tureckými účastníky k provedení nástrojů, na které odkazuje tato dohoda.
 3.
 Audity lze provádět po skončení platnosti programu nebo této dohody za podmínek stanovených v příslušných grantových dohodách a/nebo smlouvách. Jakýkoli audit provedený po skončení platnosti programu nebo této dohody se uskuteční podle podmínek stanovených v této příloze.
 III. Kontroly na místě prováděné Komisí (OLAF)
 1.
 V rámci této dohody má Komise, a konkrétně Evropský úřad pro boj proti podvodům (OLAF), oprávnění provádět kontroly a inspekce na místě v prostorách účastníků a jejich subdodavatelů z Turecka v souladu s podmínkami stanovenými v nařízení Rady (Euratom, ES) č. 2185/96 (3).
 2.
 Kontroly a inspekce na místě připravuje a provádí Komise v úzké spolupráci s příslušným tureckým orgánem určeným tureckou vládou. Tento určený orgán je včas informován o předmětu, účelu a právním základě kontrol a inspekcí, aby mohl poskytnout pomoc. Za tímto účelem se úředníci příslušných tureckých orgánů mohou kontrol a inspekcí na místě účastnit.
 3.
 Pokud si to turecké orgány přejí, provádějí kontroly a inspekce na místě Komise a tyto orgány společně.
 4.
 Pokud se účastníci programu kontrole nebo inspekci na místě brání, poskytnou turecké orgány v souladu s vnitrostátními pravidly a předpisy inspektorům Komise pomoc v rozsahu nezbytném pro provedení kontroly nebo inspekce na místě.
 5.
 Komise co nejdříve sdělí příslušnému tureckému orgánu veškeré zjištěné nebo domnělé nedostatky, o kterých se během kontroly nebo inspekce na místě dozvěděla. Komise je povinna v každém případě informovat výše uvedený orgán o výsledku těchto kontrol a inspekcí.
 IV. Informace a konzultace
 1.
 Pro účely řádného provádění


text:
této přílohy si příslušné turecké orgány a orgány Unie pravidelně vyměňují informace, pokud to není zakázáno či nepovoleno vnitrostátními pravidly a předpisy, a na žádost jedné ze stran provádějí konzultace.
 2.
 Příslušné turecké orgány informují Komisi v přiměřených lhůtách o jakémkoli zjištěném nebo domnělém nedostatku, o kterém se dozvěděly, týkajícím se uzavírání a provádění grantových dohod a/nebo smluv uzavřených k provedení nástrojů uvedených v této dohodě.
 V. Důvěrnost
 Na informace sdělené nebo získané v jakékoli podobě podle této přílohy se vztahuje úřední tajemství a jsou chráněny stejně, jako jsou obdobné informace chráněny tureckým právem a příslušnými předpisy použitelnými pro orgány Unie. Tyto informace nesmí být sdělovány jiným osobám, než které jsou v orgánech Unie, v členských státech nebo v Turecku oprávněny ze své funkce se s nimi seznamovat, ani nesmějí být užívány pro jiné účely, než je zajištění účinné ochrany finančních zájmů stran (4).
 VI. Správní opatření a sankce
 Aniž je dotčeno použití tureckého trestního práva, může Komise použít správní opatření a sankce v souladu s nařízením (EU, Euratom) č. 966/2012, (EU) č. 1268/2012 a (ES, Euratom) č. 2988/95 (5).
 VII. Vymáhání a vykonatelnost
 Rozhodnutí Komise přijatá v rámci programů upravených touto dohodou, která ukládají peněžitý závazek jiným osobám než státům, jsou vymahatelná v Turecku.
 Výkon rozhodnutí se řídí předpisy občanského procesního práva toho státu, na jehož území se provádí. Doložku vykonatelnosti připojí po přezkoumání rozhodnutí, omezeném jen na ověření pravosti, vnitrostátní orgán, který k tomu určí vláda Turecka; jeho určení dá na vědomí Komisi.
 Jsou-li na žádost Komise splněny tyto formální náležitosti, může Komise v souladu s vnitrostátním právem požádat o výkon rozhodnutí přímo příslušný orgán.
 (1) Nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU, Euratom) č. 966/2012 ze dne 25. října 2012, kterým se stanoví finanční pravidla pro souhrnný rozpočet Unie (Úř. věst. L 298, 26.10.2012, p. 1).
 (2) Nařízení Komise v přenesené pravomoci (EU) č. 1268/2012 ze dne 29. října 2012 o prováděcích pravidlech k nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU, Euratom) č. 966/2012, kterým se stanoví finanční pravidla o souhrnném rozpočtu Unie (Úř. věst. L 362, 31.12.2012, p. 1).
 (3) Nařízení Rady (Euratom, ES) č. 2185/96 ze dne 11. prosince 1996 o kontrolách a inspekcích na místě prováděných Komisí za účelem ochrany finančních zájmů Evropských společenství proti podvodům a jiným nesrovnalostem (Úř. věst. L 292, 15.11.1996, s. 2).
 (4) Úř. věst. L 312, 23.12.1995, s. 1.
 (5) Nařízení Rady (ES, Euratom) č. 2988/95 ze dne 18. prosince 1995 o ochraně finančních zájmů Evropských společenství (Úř. věst. L 312, 23.12.1995, s. 1).


text:
 16.11.2018
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 L 290/1
 Pouze původní texty EHK OSN mají podle mezinárodního veřejného práva právní účinek. Je zapotřebí ověřit si status a datum vstupu tohoto předpisu v platnost v nejnovější verzi dokumentu EHK OSN o statusu TRANS/WP.29/343, který je k dispozici na internetové adrese:
 http://www.unece.org/trans/main/wp29/wp29wgs/wp29gen/wp29fdocstts.html
 Předpis Evropské hospodářské komise Organizace spojených národů (EHK OSN) č. 9 – Jednotná ustanovení pro schvalování vozidel kategorie L2, L4 a L5 z hlediska jejich emisí hluku [2018/1704]
 Zahrnuje veškerá platná znění až po:
 doplněk 3 k sérii změn 07 – datum vstupu v platnost: 10. října 2017
 OBSAH
 PŘEDPIS
 1.
 Oblast působnosti
 2.
 Definice
 3.
 Žádost o schválení
 4.
 Označení
 5.
 Schválení
 6.
 Specifikace
 7.
 Změna a rozšíření schválení typu vozidla nebo typu výfukového systému (systémů) nebo systému (systémů) tlumení hluku
 8.
 Shodnost výroby
 9.
 Postihy za neshodnost výroby
 10.
 Definitivní ukončení výroby
 11.
 Přechodná ustanovení
 12.
 Názvy a adresy správních orgánů a technických zkušeben odpovědných za provádění schvalovacích zkoušek a názvy a adresy schvalovacích orgánů
 Přílohy
 1.
 Sdělení
 2.
 Uspořádání značky schválení
 3.
 Metody a přístroje k měření hluku motorových vozidel
 4.
 Maximální mezní hodnoty akustického tlaku (nová vozidla)
 5.
 Specifikace zkušebního místa
 1. OBLAST PŮSOBNOSTI
 Tento předpis se vztahuje na vozidla kategorie L2, L4 a L5 (1) z hlediska jejich emisí hluku.
 2. DEFINICE
 Pro účely tohoto předpisu se rozumí:
 2.1.
 „schválením vozidla“ schválení typu vozidla z hlediska hladiny akustického tlaku a původního výfukového systému jako technického celku typu vozidla spadající do oblasti působnosti tohoto předpisu;
 2.2.
 „typem vozidla“ kategorie motorových vozidel, která se neliší v takových zásadních hlediscích, jako jsou:
 2.2.1.
 tvar a materiály karosérie (zejména motorový prostor a jeho zvuková izolace);
 2.2.2.
 délka a šířka vozidla;
 2.2.3.
 typ motoru (zážehový nebo vznětový, s vratným nebo rotačním pístem, počet a objem válců, počet a typ karburátorů nebo vstřikovacích systémů, uspořádání ventilů, maximální jmenovitý netto výkon motoru a jmenovité otáčky motoru).
 U motorů s rotačními písty by se za objem měl považovat dvojnásobek objemu spalovacího prostoru;
 2.2.4.
 elektromotor v případě hybridního elektrického vozidla;
 2.2.5.
 poháněcí soustava, zejména počet rychlostních stupňů a převodové poměry převodového ústrojí, a koncový převodový poměr;
 2.2.6.
 počet, typ a uspořádání výfukových systémů;
 2.3.
 „maximálním jmenovitým netto výkonem“ spalovacího motoru jmenovitý výkon motoru podle definice v normě ISO 4106:2012.
 Symbol Pn označuje číselnou hodnotu maximálního jmenovitého netto výkonu vyjádřenou v kW;
 2.4.
 „jmenovitými otáčkami motoru“ spalovacího motoru otáčky motoru, při nichž motor vyvine svůj maximální jmenovitý netto výkon uvedený výrobcem (2).
 Symbol nrated označuje jmenovité otáčky motoru vyjádřené v min– 1;
 2.5.
 „výfukovým systémem (systémy) nebo systémem (systémy) tlumení hluku“ úplná sestava konstrukčních částí nezbytných k omezení hluku vydávaného motorovým vozidlem a jeho výfukem;
 2.6.
 „původním výfukovým systémem nebo systémem tlumení hluku“ systém typu, kterým je vozidlo vybaveno při schválení typu nebo při rozšíření schválení typu. Může být součástí původního vybavení nebo náhradním systémem;
 2.7.
 „výfukovými systémy nebo systémy tlumení hluku rozdílných typů“ výfukové systémy nebo systémy tlumení hluku, které se liší alespoň v jednom z těchto zásadních hledisek:
 2.7.1.
 jejich konstrukční části jsou


text:
opatřeny rozdílnými obchodními názvy nebo značkami;
 2.7.2.
 vlastnosti materiálů, z nichž je určitá konstrukční část zhotovena, jsou rozdílné, nebo se konstrukční části liší tvarem či velikostí;
 2.7.3.
 principy fungování alespoň jedné konstrukční části se liší;
 2.7.4.
 jejichž konstrukční části jsou rozdílným způsobem sestaveny;
 2.8.
 „konstrukční částí výfukového systému nebo systému tlumení hluku“ některá ze samostatných součástí, jejichž sestava tvoří systém výfuku nebo systém tlumení hluku (3).
 Je-li motor vybaven sacím zařízením (vzduchový filtr a/nebo tlumič hluku sání nezbytný k zajištění shody s mezními hodnotami hladiny akustického tlaku), musí být toto zařízení považováno za konstrukční část stejně důležitou jako vlastní výfukový systém a musí být zahrnuto v seznamu uvedeném v bodě 3.2.2 a musí být opatřeno označeními předepsanými v bodě 4.1;
 2.9.
 „referenční hmotností“ hmotnost vozidla připraveného k běžnému provozu a vybaveného následujícími zařízeními:
 a)
 úplné elektrické vybavení včetně zařízení pro osvětlení a světelnou signalizaci dodávané výrobcem vozidla;
 b)
 veškeré přístroje a výbava požadované právními předpisy, podle nichž se měří suchá hmotnost vozidla;
 c)
 úplné doplnění kapalin pro správnou funkci všech částí vozidla a palivová nádrž naplněná přinejmenším na 90 % objemu stanoveného výrobcem;
 d)
 přídavné vybavení obvykle dodávané výrobcem vozidla nad rámec nezbytného vybavení pro běžný provoz (souprava nářadí, nosič (nosiče), čelní sklo, ochranné vybavení atd.);
 e)
 případně hmotnost pohonné baterie.
 Symbol mref označuje referenční hmotnost vyjádřenou v kg.
 Poznámky:
 1.
 V případě vozidla, které je provozováno na směs palivo/olej:
 1.1.
 jsou-li palivo a olej předem smíchány, slovo „palivo“ je vykládáno tak, že obsahuje tuto předem připravenou směs paliva a oleje;
 1.2.
 jsou-li palivo a olej měřeny odděleně, slovo „palivo“ je vykládáno tak, že obsahuje pouze benzin. V tomto případě je „olej“ zahrnut již v písmeni c) tohoto bodu;
 2.10.
 „zkušební hmotností“ referenční hmotnost plus celková hmotnost řidiče a zkušebního vybavení.
 Celková hmotnost řidiče a zkušebního vybavení použitého ve vozidle nesmí být vyšší než 90 kg ani nižší než 70 kg. Není-li minimální hmotnost 70 kg dosažena, umístí se na vozidlo závaží.
 Symbol mt označuje zkušební hmotnost vyjádřenou v kg;
 2.11.
 „maximální rychlostí vozidla“ maximální konstrukční rychlost vozidla měřená podle normy ISO 7116:2011 pro vozidla kategorie L2 a podle normy ISO 7117:2010 pro vozidla kategorií L4 a L5.
 Symbol vmax označuje maximální rychlost vozidla vyjádřenou v km/h.
 3. ŽÁDOST O SCHVÁLENÍ
 3.1. Žádost o schválení typu vozidla z hlediska hluku podává výrobce vozidla nebo řádně pověřený zástupce.
 3.2. K žádosti se přiloží níže uvedené dokumenty ve trojím vyhotovení a následující údaje:
 3.2.1.
 popis typu vozidla, pokud jde o položky uvedené v bodě 2.2. Musí být uvedena čísla a/nebo symboly, které identifikují typ motoru a typ vozidla;
 3.2.2.
 seznam náležitě označených konstrukčních částí, z nichž se výfukový systém nebo systém tlumení hluku skládá;
 3.2.3.
 výkres sestaveného výfukového systému nebo systému tlumení hluku s vyznačením jeho umístění na vozidle;
 3.2.4.
 podrobné výkresy každé konstrukční části, které umožní její snadnou lokalizaci a rozpoznání, a specifikace použitých materiálů;
 3.3. na žádost technické zkušebny provádějící schvalovací zkoušky předloží výrobce vozidla i vzorek výfukového systému nebo systému tlumení hluku;
 3.4. technické zkušebně provádějící schvalovací zkoušky se


text:
dodá vozidlo, jež představuje typ vozidla, který má být schválen.
 4. OZNAČENÍ
 4.1. Na konstrukčních částech výfukového systému nebo systému tlumení hluku musí být uvedena alespoň tato označení:
 4.1.1.
 obchodní název nebo značka výrobce výfukového systému nebo systému tlumení hluku a jeho konstrukčních částí;
 4.1.2.
 obchodní popis stanovený výrobcem;
 4.1.3.
 identifikační čísla dílů;
 4.1.4.
 všechny původní tlumiče musí být opatřeny značnou „E“ s identifikací státu, který vydal schválení typu konstrukční části (4);
 4.1.5.
 Na každém balení původních náhradních výfukových systémů nebo systémů tlumení hluku musí být čitelně uvedena slova „původní díl“ a značka a typ společně se značkou „E“ a označením země původu.
 4.1.6.
 Tato označení musí být zřetelně čitelná a nesmazatelná a musí být viditelná v poloze, v níž má být zařízení namontováno ve vozidle.
 5. SCHVÁLENÍ
 5.1. Schválení pro daný typ vozidla se udělí, jestliže vozidlo předané ke schválení podle tohoto předpisu splňuje požadavky bodů 6 a 7.
 5.2. Každému schválenému typu se přidělí číslo schválení. Jeho první dvě číslice (nyní 07, což odpovídá sérii změn 07, která vstoupila v platnost dne 3. listopadu 2013) udávají sérii změn, která zahrnuje nejnovější závažné technické změny předpisu v době vydání schválení. Táž smluvní strana nesmí udělit totéž číslo témuž typu vozidla vybavenému jiným typem výfukového systému nebo systému tlumení hluku nebo jinému typu vozidla.
 5.3. Oznámení o schválení typu vozidla podle tohoto předpisu nebo o tom, že schválení bylo prodlouženo nebo odmítnuto, se zašle smluvním stranám dohody, které tento předpis uplatňují, a to na formuláři podle vzoru uvedeného v příloze 1 tohoto předpisu a s výkresy výfukového systému nebo systému tlumení hluku (dodanými žadatelem o schválení), ve formátu nepřesahujícím A4 (210 x 297 mm) nebo na tento formát složenými a ve vhodném měřítku.
 5.4. Na každém vozidle, které vyhovuje typu vozidla schválenému podle tohoto předpisu, se viditelně a na snadno přístupném místě uvedeném ve formuláři schválení umístí mezinárodní značka schválení, která se skládá z:
 5.4.1.
 písmene „E“ v kružnici, za nímž následuje rozlišovací číslo země, která schválení udělila (4), a
 5.4.2.
 čísla tohoto předpisu, za nímž následuje písmeno „R“, pomlčka a číslo schválení typu vpravo od kružnice předepsané v bodě 5.4.1.
 5.5. Vyhovuje-li vozidlo typu vozidla schválenému podle jednoho nebo více dalších předpisů připojených k dohodě z roku 1958 v zemi, která udělila schválení podle tohoto předpisu, není třeba symbol předepsaný v bodě 5.4.1 opakovat; v takovém případě se další čísla a symboly všech předpisů, podle kterých bylo uděleno schválení v zemi, která udělila schválení podle tohoto předpisu, umístí ve svislých sloupcích vpravo od symbolu předepsaného v bodě 5.4.1.
 5.6. Značka schválení typu musí být jasně čitelná a nesmazatelná.
 5.7. Značka schválení se umístí v blízkosti štítku s údaji o vozidle nebo přímo na tento štítek.
 5.8. V příloze 2 tohoto předpisu jsou uvedeny příklady uspořádání značky schválení.
 6. SPECIFIKACE
 6.1. Obecné specifikace
 6.1.1. Vozidlo, jeho výfukový systém nebo systém tlumení hluku musí být navrženy, vyrobeny a smontovány tak, aby vozidlo při normálním použití bylo schopno splňovat ustanovení tohoto předpisu navzdory vibracím, kterým může být vystaveno.
 6.1.2. Výfukový systém nebo


text:
systém tlumení hluku musí být navržen, vyroben a smontován tak, aby odolával působení koroze, kterému je vystaven.
 6.1.3. Na vozidle musí být na snadno přístupném, nikoli však nutně přímo viditelném místě uvedeny následující údaje:
 a)
 název výrobce;
 b)
 cílové otáčky motoru a konečný výsledek zkoušky se stojící vozidlem podle definice v bodě 3.1.4 přílohy 3.
 6.2. Požadavky týkající se hladin akustického tlaku
 6.2.1. Metody měření
 6.2.1.1. Hluk vydávaný typem vozidla předaného ke schválení se měří pomocí metod(y) popsané/popsaných v příloze 3 tohoto předpisu u vozidla za jízdy a u stojícího vozidla (5); u vozidla s elektromotorem nebo se spalovacím motorem, který není v chodu, pokud vozidlo stojí, se vydávaný hluk měří jen tehdy, když vozidlo jede.
 Má-li vozidlo uživatelem volitelné softwarové programy nebo režimy, které ovlivňují emise hluku vozidla, musí všechny tyto režimy splňovat požadavky tohoto bodu. Zkouška musí být založena na nejhorším možném případě.
 U hybridních elektrických vozidel se zkoušky provedou dvakrát za těchto stavů:
 a)
 Stav A: baterie musí být ve stavu maximálního nabití; je-li k dispozici více hybridních režimů, zvolí se pro zkoušku režim s nejvyšší spotřebou elektřiny;
 b)
 Stav B: baterie musí být ve stavu minimálního nabití; je-li k dispozici více hybridních režimů, zvolí se pro zkoušku režim s nejvyšší spotřebou paliva.
 Konečným výsledkem je nejvyšší hodnota z výsledků zkoušek pro stavy A a B.
 6.2.1.2. Naměřená hodnota/naměřené hodnoty podle ustanovení bodu 6.2.1.1 se zapíše/zapíší do zkušebního protokolu a do formuláře podle vzoru v příloze 1 tohoto předpisu.
 6.2.1.3. Hladina akustického tlaku zjištěná metodou popsanou v bodě 3.1 přílohy 3 tohoto předpisu, pokud vozidlo jede, nesmí překročit předepsané mezní hodnoty (pro nové typy vozidel a nové výfukové systémy nebo systémy tlumení hluku) v příloze 4 tohoto předpisu pro kategorii, do které vozidlo patří.
 6.3. Dodatečné požadavky
 6.3.1. Ustanovení o ochraně před nedovolenou manipulací
 Všechny výfukové systémy nebo systémy tlumení hluku musejí být zkonstruovány tak, aby nebylo možné odstranit tlumiče hluku, výstupní kužele nebo další součásti, jejichž hlavní funkcí je být součástí tlumení/expanzní komory. Pokud je nezbytné takovou součást zahrnout, musí být namontována tak, aby nebyla usnadněna její demontáž (např. pomocí konvenčního závitového upevnění) a zároveň musí být namontována tak, aby její odstranění mělo za následek trvalé/nevratné poškození montážního celku.
 6.3.2. Vícerežimový výfukový systém nebo systém tlumení hluku
 Výfukové systémy nebo systémy tlumení hluku s více ručně nebo elektronicky nastavitelnými provozními režimy, které může řidič volit, musejí ve všech provozních režimech splňovat všechny požadavky. Uváděné hladiny akustického tlaku musí být hladiny akustického tlaku při režimu s nejvyšší hladinou akustického tlaku.
 6.3.3. Zákaz odpojovacích zařízení
 Výrobce vozidla nesmí úmyslně měnit, upravovat nebo instalovat žádné zařízení nebo postup pouze pro účely splnění požadavků na emise hluku podle tohoto předpisu, které není v provozu během jízdy na silnici.
 7. ZMĚNA A ROZŠÍŘENÍ SCHVÁLENÍ TYPU VOZIDLA NEBO TYPU VÝFUKOVÉHO SYSTÉMU (SYSTÉMŮ) NEBO SYSTÉMU (SYSTÉMŮ) TLUMENÍ HLUKU
 7.1. Veškeré změny typu vozidla nebo výfukového systému či systému tlumení hluku se oznámí schvalovacímu orgánu, který typ vozidla schválil. Tento orgán pak může buď:
 7.1.1.
 dospět k závěru, že provedené změny pravděpodobně nebudou mít


text:
znatelný nepříznivý vliv, nebo
 7.1.2.
 požadovat od technické zkušebny odpovědné za provedení zkoušek další zkušební protokol.
 7.2. Potvrzení nebo odmítnutí schválení s uvedením změn se rozešle stranám dohody, které uplatňují tento předpis, podle postupu uvedeného v bodě 5.3.
 7.3. Schvalovací orgán, který vydává rozšíření schválení, přidělí tomuto rozšíření pořadové číslo a informuje o něm ostatní smluvní strany dohody z roku 1958, které uplatňují tento předpis, a to prostřednictvím formuláře sdělení podle vzoru v příloze 1 tohoto předpisu.
 8. SHODNOST VÝROBY
 Postupy pro shodnost výroby musí být v souladu s postupy stanovenými v dodatku 2 k dohodě (E/ECE/324-E/ECE/TRANS/505/Rev.2), přičemž musí být splněny tyto požadavky:
 8.1. Každé vozidlo, které nese značku schválení, jak je předepsáno podle tohoto předpisu, musí být shodné se schváleným typem vozidla, musí být vybaveno výfukovým systémem (systémy) nebo systémem (systémy) tlumení hluku, se kterým(i) bylo schváleno, a musí splňovat požadavky bodu 6.
 8.2. K ověření shody podle bodu 8.1 se ze série vybere jedno vozidlo označené značkou schválení podle tohoto předpisu. Výroba se považuje za shodnou s požadavky tohoto předpisu, pokud hladiny naměřené metodou popsanou v příloze 3 nepřekročí o více než 3 dB(A) hodnotu naměřenou při přijetí, ani o více než 1 dB(A) mezní hodnoty předepsané v bodě 6.2.1.3.
 9. POSTIHY ZA NESHODNOST VÝROBY
 9.1. Schválení udělené typu vozidla podle tohoto předpisu smí být odejmuto, pokud nejsou dodrženy požadavky stanovené v bodě 8 nebo pokud vozidlo nevyhoví při zkouškách stanovených v bodě 8.2.
 9.2. Pokud strana dohody, která uplatňuje tento předpis, odejme schválení, které dříve udělila, musí o tom neprodleně informovat ostatní smluvní strany, které tento předpis uplatňují, oznámením na formuláři podle vzoru v příloze 1 tohoto předpisu.
 10. DEFINITIVNÍ UKONČENÍ VÝROBY
 Pokud držitel schválení zcela ukončí výrobu vozidla nebo výfukového systému nebo systému tlumení hluku schváleného podle tohoto předpisu, musí o tom uvědomit schvalovací orgán, který schválení udělil. Po obdržení příslušného sdělení podá uvedený orgán zprávu o ukončení výroby ostatním smluvním stranám dohody, které uplatňují tento předpis, a to prostřednictvím formuláře sdělení podle vzoru v příloze 1 tohoto předpisu.
 11. PŘECHODNÁ USTANOVENÍ
 11.1. Od data vstupu série změn 07 v platnost nesmí žádná smluvní strana, která uplatňuje tento předpis, odmítnout udělení nebo přijetí schválení typu podle tohoto předpisu ve znění série změn 07.
 11.2. Po uplynutí 24 měsíců od data vstupu série změn 07 v platnost udělí smluvní strany, které uplatňují tento předpis, schválení pouze tehdy, pokud typ vozidla, který se má schválit, splňuje požadavky tohoto předpisu ve znění série změn 07.
 11.3. Smluvní strany, které uplatňují tento předpis, nesmí odmítnout udělit rozšíření schválení typu pro stávající typy, jež byla vydána podle předchozí série změn tohoto předpisu.
 11.4. Během 24 měsíců od data vstupu série změn 07 tohoto předpisu v platnost nesmí žádná smluvní strana, která uplatňuje tento předpis, odmítnout vnitrostátní nebo regionální schválení typu vozidla, kterému bylo uděleno schválení typu podle předchozí série změn tohoto předpisu.
 11.5. Po uplynutí 24 měsíců od data vstupu série změn 07 tohoto předpisu v platnost nesmí žádná smluvní strana, která uplatňuje tento předpis, mít pro účely vnitrostátního nebo regionálního


text:
schválení typu povinnost uznat typ vozidla schválený podle předchozí série změn tohoto předpisu.
 11.6. Bez ohledu na výše uvedená přechodná ustanovení nejsou smluvní strany, které začnou uplatňovat tento předpis až po datu vstupu poslední série změn v platnost, povinny uznávat schválení, která byla udělena v souladu s kteroukoli předchozí sérií změn tohoto předpisu, a jsou pouze povinny uznávat schválení typu udělené podle série změn 07.
 11.7. Počínaje úředním datem vstupu v platnost doplňku 1 k sérii změn 07 nesmí žádná smluvní strana uplatňující tento předpis odmítnout udělit nebo uznat schválení typu podle tohoto předpisu ve znění doplňku 1 k sérii změn 07.
 11.8. Po uplynutí 60 měsíců od vstupu doplňku 1 k sérii změn 07 tohoto předpisu v platnost udělí smluvní strany uplatňující tento předpis schválení typu pouze tehdy, pokud typ vozidla, který má být schválen, splňuje požadavky tohoto předpisu ve znění doplňku 1 k sérii změn 07 tohoto předpisu.
 12. NÁZVY A ADRESY TECHNICKÝCH ZKUŠEBEN ODPOVĚDNÝCH ZA PROVÁDĚNÍ SCHVALOVACÍCH ZKOUŠEK A NÁZVY A ADRESY SCHVALOVACÍCH ORGÁNŮ
 Smluvní stany dohody, které uplatňují tento předpis, sdělí sekretariátu Organizace spojených národů názvy a adresy technických zkušeben provádějících schvalovací zkoušky a názvy a adresy správních orgánů, které udělují schválení typu a kterým se zasílají formuláře potvrzující udělení, rozšíření, odmítnutí nebo odejmutí schválení nebo o definitivním ukončení výroby vydané v jiných zemích.
 (1) Podle definice v Úplném usnesení o konstrukci vozidel (R.E.3), dokument ECE/TRANS/WP.29/78/Rev.4, bod 2.
 (2) Dosahuje-li se maximálního jmenovitého netto výkonu při různých otáčkách motoru, pak se jmenovité otáčky motoru v tomto předpisu používají jako nejvyšší otáčky motoru, při kterých se dosáhne maximálního jmenovitého netto výkonu.
 (3) Těmito konstrukčními částmi jsou zejména sběrné výfukové potrubí, výfukové potrubí, expanzní komora, vlastní tlumič atd. Je-li sání motoru vybaveno vzduchovým filtrem a přítomnost filtru je nezbytná k tomu, aby bylo zajištěno dodržení předepsaných mezí hladiny akustického tlaku, musí být filtr považován za konstrukční část „výfukového systému (systémů) nebo systému (systémů) tlumení hluku“ a musí být opatřen označením předepsaným v bodech 3.2.2 a 4.1.
 (4) Rozlišovací čísla smluvních stran Dohody z roku 1958 jsou uvedena v příloze 3 Úplného usnesení o konstrukci vozidel (R.E.3), (ECE/TRANS/WP.29/78/Rev.4);
 (5) Zkouška se stojícím vozidlem se provádí proto, aby se správním orgánům, které pomocí této metody kontrolují vozidla v provozu, poskytla vztažná hodnota.
 PŘÍLOHA 1
 Text obrazu
 SDĚLENÍ
 (maximální formát: A4 (210 × 297 mm))
 (1)
 Vydal: Název správního orgánu
 ve věci (2): udělení schválení
 rozšíření schválení
 odmítnutí schválení
 odejmutí schválení
 definitivního ukončení výroby
 typu vozidla, pokud jde o jeho emise hluku podle předpisu č. 9
 Schválení č. Rozšíření č.
 1. Obchodní název nebo značka vozidla:
 2. Typ vozidla:
 2.1. Varianta (varianty) (v případě potřeby):
 2.2. Verze (v případě potřeby):
 3. Název a adresa výrobce:
 4. Případně název a adresa zástupce výrobce:
 5. Spalovací motor
 5.1. Výrobce motoru
 5.2. Typ motoru
 5.3. Druh motoru: např. zážehový, vznětový atd. (3)
 5.4. Cykly: dvoutakt nebo čtyřtakt (je-li relevantní) (2)
 5.5. Zdvihový objem (je-li relevantní): cm3
 5.6. Maximální jmenovitý netto výkon (metoda měření): kW
 5.7. Jmenovité otáčky motoru: min– 1
 6. Elektromotor (je-li relevantní)


text:
6.1. Značka
 6.2. Typ
 7. Převodovka
 7.1. Značka
 7.2. Typ (s ručním řazením/automatická/CVT)
 7.3. Počet rychlostních stupňů:
 7.4. Užité rychlostní stupně:
 7.5. Koncový převodový poměr (koncové převodové poměry):
 Text obrazu
 8. Typ a rozměry pneumatik (podle nápravy):
 9. Maximální přípustná hmotnost včetně případného návěsu: kg
 10. Stručný popis původního výfukového systému:
 11. Typ (typy) původního výfukového systému (systémů):
 12. Typ (typy) systému (systémů) sání (je-li zapotřebí k dodržení mezní hodnoty akustického tlaku):
 13. Podmínky zatížení vozidel při zkoušce:
 14. U stojícího vozidla: umístění a orientace mikrofonu (ve vztahu k diagramům v příloze 3 tohoto předpisu – dodatku):
 15. Hladiny akustického tlaku:
 15.1. Vozidlo za jízdy dB(A)
 15.2. Při ustálené rychlosti vozidla (před zrychlením) km/h
 15.3. Stojící vozidlo dB(A)
 15.4. při otáčkách motoru min– 1
 16. Referenční údaje o shodě v provozu
 16.1. Rychlostní stupeň (i) u vozidel s převodovkou s ručním řazením:
 16.2. Rychlost vozidla na počátku periody zrychlení (průměr ze tří měření) na rychlostní stupeň (i): km/h
 16.3. Hladina akustického tlaku L(i): dB(A)
 17. Vozidlo předáno ke schválení dne:
 18. Technická zkušebna odpovědná za provedení schvalovacích zkoušek:
 19. Datum protokolu vydaného uvedenou zkušebnou:
 20. Číslo protokolu vydaného touto zkušebnou:
 21. Schválení uděleno/rozšířeno/odmítnuto/odejmuto (2)
 22. Umístění značky schválení na vozidle:
 23. Místo:
 24. Datum:
 25. Podpis:
 26. K tomuto sdělení jsou přiloženy následující dokumenty označené výše uvedeným číslem schválení:
 a) výkresy, diagramy a schémata motoru a výfukového systému nebo systému tlumení hluku;
 b) fotografie motoru a výfukového systému nebo systému tlumení hluku;
 c) seznam náležitě označených konstrukčních částí, z nichž se výfukový systém nebo systém tlumení hluku skládá.
 (1) Rozlišovací číslo země, která schválení udělila/rozšířila/odmítla/odejmula (viz ustanovení o schválení v tomto předpise).
 (2) Nehodící se škrtněte.
 (3) Pokud je použit nekonvenční motor, je nutno tuto skutečnost uvést.
 PŘÍLOHA 2
 USPOŘÁDÁNÍ ZNAČKY SCHVÁLENÍ
 Vzor A
 (viz bod 5.4 tohoto předpisu)
 Výše uvedená značka schválení umístěná na vozidle udává, že příslušný typ vozidla byl z hlediska emisí hluku schválen v Nizozemsku (E 4) podle předpisu č. 9 s číslem schválení 072439. Číslo schválení typu udává, že schválení bylo uděleno podle požadavků předpisu č. 9 ve znění série změn 07.
 Vzor B
 (viz bod 5.5 tohoto předpisu)
 Výše uvedená značka schválení umístěná na vozidle udává, že tento typ vozidla byl schválen v Nizozemsku (E 4) podle předpisů č. 9 a 33 (1). Čísla schválení udávají, že ke dni udělení příslušných schválení zahrnoval předpis č. 9 sérii změn 07 a předpis č. 33 byl stále ve svém původním znění.
 (1) Druhé číslo je uvedeno pouze jako příklad.
 PŘÍLOHA 3
 METODY A PŘÍSTROJE K MĚŘENÍ HLUKU VYDÁVANÉHO VOZIDLY KATEGORIÍ L2, L4 A L5
 1. MĚŘICÍ PŘÍSTROJE
 1.1. Obecné informace
 Při měření hladiny akustického tlaku se použije zvukoměr nebo rovnocenný měřicí systém splňující požadavky na přístroje třídy přesnosti 1 (včetně doporučeného krytu proti větru, byl-li použit). Tyto požadavky jsou popsány v normě IEC 61672-1:2013. Při měření se použije časová konstanta „F“ akustického měřicího přístroje a kmitočtová váhová křivka „A“ popsaná rovněž v normě IEC 61672-1:2013. Pokud se použije systém, který zahrnuje periodické vzorkování hladiny akustického tlaku


text:
A, interval měření by neměl přesahovat 30 ms. Přístroje se musí udržovat a kalibrovat podle pokynů výrobce.
 1.2. Kalibrace
 Na začátku a na konci každé série měření se celý akustický měřicí systém kalibruje zvukovým kalibrátorem, který splňuje požadavky na zvukové kalibrátory třídy přesnosti C1 podle normy IEC 60942:2003. Bez dalšího seřizování nesmí být rozdíl mezi naměřenými hodnotami větší než 0,5 dB(A). Pokud je tato hodnota překročena, výsledky měření získané po předchozí uspokojivé kalibraci se neberou v úvahu.
 1.3. Splnění požadavků
 Jednou ročně se musí ověřit, zda zvukový kalibrátor splňuje požadavky normy IEC 60942:2003. Přinejmenším jednou za dva roky se musí ověřit, zda přístrojový systém splňuje požadavky normy IEC 61672-1:2013. Tyto skutečnosti musí ověřovat laboratoř, která je pověřena kalibrací podle odpovídajících norem.
 1.4. Přístroje na měření rychlosti
 Otáčky motoru se měří přístrojem, který při otáčkách motoru potřebných k měření splňuje meze specifikací alespoň ± 2 % nebo lepší.
 Rychlost vozidla na silnici se měří přístrojem, který při použití zařízení pro průběžné měření splňuje meze specifikací alespoň ± 0,5 km/h. Pokud se při zkoušce použije nezávislé měření rychlosti vozidla, musí tento měřicí přístroj splňovat meze specifikací alespoň ± 0,2 km/h (1).
 1.5. Meteorologické přístroje
 Meteorologické přístroje k monitorování podmínek prostředí v průběhu zkoušky musí splňovat tyto specifikace:
 ± 1 °C nebo méně u teploměru;
 ± 1,0 m/s u zařízení k měření rychlosti větru;
 ± 5 hPa u zařízení k měření barometrického tlaku;
 ± 5 % u zařízení k měření relativní vlhkosti.
 2. PODMÍNKY MĚŘENÍ
 2.1. Zkušební místo, povětrnostní podmínky a korekce hladiny hluku pozadí
 2.1.1. Zkušební místo
 Zkušební místo tvoří středová akcelerační dráha obklopená v podstatě rovným zkušebním úsekem. Zkušební dráha musí být vodorovná; její povrch musí být suchý a konstruovaný tak, aby byl hluk pneumatik nízký.
 Ve zkušebním místě musí být podmínky volného zvukového pole mezi zdrojem zvuku umístěným uprostřed akceleračního úseku a mikrofonem udržovány v rozmezí ± 1 dB. Tato podmínka se považuje za splněnou, pokud se od středu akceleračního úseku nenalézají do vzdálenosti 50 m žádné velké objekty odrážející zvuk, jako jsou ohrady, skály, mosty nebo budovy. Povrch zkušební dráhy musí splňovat požadavky přílohy 5 tohoto předpisu.
 V blízkosti mikrofonu nesmí být žádná překážka, která by mohla ovlivnit zvukové pole, a mezi mikrofonem a zdrojem zvuku se nesmí nacházet žádná osoba. Osoba provádějící měření musí zaujmout takovou polohu, aby nedošlo k ovlivnění měřených hodnot.
 Povrch zkušební dráhy musí splňovat požadavky přílohy 5 tohoto předpisu nebo normy ISO 10844:2014. Po skončení doby uvedené v bodě 11.8 tohoto předpisu se pro referenční účely použije pouze norma ISO 10844:2014.
 2.1.2. Povětrnostní podmínky a korekce hladiny hluku pozadí
 Nesmí se měřit za špatných povětrnostních podmínek. Zkoušky se nesmí provádět, pokud rychlost větru včetně poryvů během měření akustického tlaku překročí 5 m/s.
 Pro účely měření musí být hladina akustického tlaku (A) jiných zdrojů zvuku než na zkoušeném vozidle a hladina akustického tlaku způsobeného vlivem větru nejméně o 10 dB(A) nižší než hladina akustického tlaku pocházejícího z vozidla. Mikrofon může být vybaven vhodným krytem proti větru za předpokladu, že je brán v úvahu jeho vliv


text:
na citlivost a směrovou charakteristiku mikrofonu.
 Je-li rozdíl mezi hlukem okolního prostředí a naměřenými hladinami akustického tlaku v rozsahu od 10 do 15 dB(A), musí být pro účely výpočtu výsledku zkoušky od údaje na zvukoměru odečtena příslušná korekce podle tabulky 1.
 Tabulka 1
 Korekce, která se použije u jednotlivých naměřených zkušebních hodnot
 Rozdíl mezi hladinou akustického tlaku pozadí a naměřenou hladinou akustického tlaku v dB
 10
 11
 12
 13
 14
 > 15
 Korekce v dB(A)
 0,5
 0,4
 0,3
 0,2
 0,1
 0,0
 2.2. Stav vozidla
 2.2.1. Obecné podmínky
 Vozidlo musí být dodáno ve stavu odpovídajícím specifikacím výrobce vozidla.
 Před začátkem měření se vozidlo uvede do běžného provozního stavu, pokud jde o:
 —
 teploty;
 —
 seřízení;
 —
 palivo;
 —
 zapalovací svíčky, karburátor (karburátory) atd. (podle potřeby).
 Je-li vozidlo opatřeno ventilátory se samočinným spouštěcím mechanismem, nesmí být do tohoto systému během měření akustického tlaku zasahováno.
 Je-li vozidlo vybaveno zařízeními, která nejsou nezbytná k jeho pohonu, avšak která se používají, pokud je vozidlo v běžném provozu na silnici, musí být tato zařízení v provozu v souladu se specifikacemi výrobce.
 U vozidel s více než jedním hnacím kolem se použije pouze pohon určený pro jeho obvyklý silniční provoz. Je-li vozidlo vybaveno přívěsem nebo návěsem, musí být pro účely zkoušky odpojen.
 2.2.2. Zkušební hmotnost vozidla
 Vozidlo se zkouší se zkušební hmotností definovanou v bodě 2.10 tohoto předpisu.
 2.2.3. Volba a stav pneumatik
 Pneumatiky musí být pro vozidlo vhodné a musí být nahuštěny na tlak doporučený výrobcem vozidla pro zkušební hmotnost vozidla.
 Pneumatiky zvolí výrobce vozidla a musí odpovídat jednomu z rozměrů a typů stanovených pro toto vozidlo jeho výrobcem. Minimální hloubka vzorku musí být alespoň 80 % plné hloubky vzorku.
 3. METODY MĚŘENÍ
 3.1. Měření emisí hluku vozidla za jízdy
 3.1.1. Uspořádání při zkoušce a polohy mikrofonu
 3.1.1.1. Uspořádání při zkoušce je znázorněno na obrázku 1.
 Na zkušební dráze se vyznačí dvě přímky AA′ a BB′ rovnoběžné s přímkou mikrofonu PP′ a nacházející se 10 m před a 10 m za přímkou PP′.
 3.1.1.2. Mikrofon se umístí ve vzdálenosti 7,5 m ± 0,05 m od referenční přímky CC′ na přímce mikrofonu PP′ kolmo na referenční přímku CC′ na zkušební dráze (viz obrázek 1).
 Mikrofony musí být umístěny 1,2 m ± 0,02 m nad povrchem země. Referenční směr pro podmínky volného pole (viz IEC 61672-1:2013) musí být vodorovný a kolmý k přímce dráhy vozidla CC′.
 3.1.2. Provedení akcelerační zkoušky, rychlost přibližujícího se vozidla a použití rychlostních stupňů
 3.1.2.1. Provedení akcelerační zkoušky
 Vozidlo se k přímce AA′ přibližuje počáteční ustálenou rychlostí vAA′ stanovenou níže. Jakmile přední okraj vozidla dosáhne přímky AA′, akcelerátor se uvede co nejrychleji do polohy plného otevření a musí zůstat v této poloze až do okamžiku, kdy zadní okraj vozidla dosáhne přímky BB′; poté se akcelerátor co nejrychleji vrátí do volnoběžné polohy. Rychlost, kterou vozidlo dosáhne v okamžiku, kdy zadní okraj vozidla dosáhne přímky BB′, se označuje vBB′.
 Otáčky motoru vAA′ a vBB′ za specifických zkušebních podmínek se označují nAA′ a nBB′.
 U kloubových vozidel, která sestávají ze dvou neoddělitelných jednotek považovaných za jediné vozidlo,


text:
se na návěs při stanovení okamžiku překročení přímky BB′ nebere ohled.
 Při všech měřeních jede vozidlo po zkušební dráze přímo tak, aby jeho podélná střední rovina byla co nejblíže přímce CC′.
 Obrázek 1
 Polohy pro měření u vozidel za jízdy
 3.1.2.2 Stanovení rychlosti přibližujícího se vozidla a použití rychlostních stupňů
 3.1.2.2.1. Vozidlo bez převodovky
 Vozidlo se přibližuje k přímce AA′ ustálenou rychlostí vozidla vAA′ odpovídající buď, pokud jde o otáčky motoru (min– 1), 75 procentům jmenovitých otáček motoru definovaných v bodě 2.4 tohoto předpisu, nebo 75 procentům maximálních otáček motoru, které umožňuje regulátor otáček, nebo rychlostí 50 km/h, přičemž se zvolí nejnižší z těchto rychlostí.
 3.1.2.2.2. Vozidla s převodovkou s ručním řazením, s automatickou převodovkou nebo s převodovkou s plynule měnitelným převodem (CVT) se zkoušejí s uzamčenými převody.
 Je-li vozidlo vybaveno převodovkou s duálním režimem (např. nízký a vysoký), musí se zvolit režim pro normální silniční provoz.
 Je-li vozidlo vybaveno převodovkou se dvěma, třemi nebo čtyřmi rychlostními stupni pro jízdu vpřed nebo stejným počtem uzamykatelných rychlostních stupňů v automatické převodovce nebo v převodovce CVT, použije se druhý rychlostní stupeň. Má-li převodovka více než čtyři rychlostní stupně nebo je-li stejný počet uzamykatelných rychlostních stupňů v automatické převodovce nebo v převodovce CVT, použije se třetí rychlostní stupeň.
 Vozidlo se přibližuje k přímce AA′ ustálenou rychlostí vozidla vAA′ odpovídající buď, pokud jde o otáčky motoru, 75 procentům jmenovitých otáček motoru definovaných v bodě 2.4 tohoto předpisu, nebo 75 procentům maximálních otáček motoru, které umožňuje regulátor otáček, nebo rychlostí 50 km/h, přičemž se zvolí se nejnižší z těchto rychlostí.
 Pokud při dodržení výše uvedeného postupu otáčky motoru nBB′, dosažené v okamžiku, kdy zadní okraj vozidla překročí přímku BB′, překročí jmenovité otáčky motoru definované v bodě 2.4 tohoto předpisu, měl by se místo druhého nebo třetího rychlostního stupně použít první vyšší rychlostní stupeň (nebo uzamčený převod), který zajišťuje, aby jmenovité otáčky motoru nebyly až do přímky BB′ oblasti měření překročeny.
 Přídavné převodové poměry („rychloběh“) nesmí být v činnosti.
 3.1.2.2.3. Vozidla s automatickou převodovkou, adaptivní převodovkou nebo převodovkou s měnitelnými převodovými poměry zkoušená s neuzamčenými převody
 Použije se poloha voliče rychlostního stupně pro plně automatický provoz.
 Je-li k dispozici několik plně automatických provozních režimů (např. ekonomický, sportovní), zvolí se režim, který zajistí nejvyšší průměrné zrychlení vozidla mezi přímkami AA′ a BB′.
 Při zkoušce se poté může přeřadit na nižší rychlostní stupeň a vyšší akceleraci. Přeřazení na vyšší rychlostní stupeň a nižší akceleraci je nepřípustné. V každém případě není povoleno přeřadit na rychlostní stupeň, který se v daných podmínkách městského provozu obvykle nepoužívá.
 Z tohoto důvodu je povoleno stanovit a použít elektronická nebo mechanická zařízení, včetně alternativních poloh voliče rychlostních stupňů, aby se zabránilo přeřazení na nižší rychlostní stupeň, který se v daných zkušebních podmínkách městského provozu obvykle nepoužívá. Popis fungování těchto zařízení musí být uveden ve formuláři sdělení.
 Vozidlo se přibližuje k přímce AA′ ustálenou rychlostí vozidla vAA′ 50 km/h nebo odpovídající 75 maximální rychlosti vozidla definované v bodě 2.11 tohoto předpisu, přičemž se zvolí nižší z těchto rychlostí.
 3.1.3. Stanovení hladiny akustického tlaku
 S ohledem


text:
na nepřesnost měření se maximální hladina akustického tlaku zaznamenaná na každé straně vozidla sníží o 1 dB(A) a zaokrouhlí na jedno desetinné místo (např. 78,45 se uvede jako 78,5, zatímco 78,44 se uvede jako 78,4). Tyto hodnoty představují výsledky měření.
 Měření je neplatné, je-li zjištěn abnormální rozdíl mezi špičkovou hodnotou a celkovou hladinou akustického tlaku.
 Na každé straně vozidla se měří nejméně dvakrát.
 Měření se považují za platná pouze tehdy, pokud rozdíl mezi výsledky dvou po sobě jdoucích měření na téže straně vozidla není větší než 2 dB(A).
 Pro účely seřízení je možno uskutečnit předběžná měření, nicméně pro stanovení výsledků měření se na ně nebere ohled.
 3.1.4. Výpočet konečného výsledku zkoušky
 Konečným výsledkem zkoušky je průměrná hodnota všech čtyř výsledků zkoušek zaokrouhlená na nejbližší celý decibel. Následuje-li po desetinné čárce číslice 0 až 4, zaokrouhluje se výsledek dolů, v případě číslic 5 až 9 se pak výsledek zaokrouhluje nahoru.
 V případě hybridních elektrických vozidel je konečným výsledkem nejvyšší z výsledků zkoušek pro stavy A a B popsané v bodě 6.2.1.1 tohoto předpisu.
 3.2. Měření hluku vydávaného stojícími vozidly (pro zkoušení vozidel v provozu)
 3.2.1. Hladina akustického tlaku v blízkosti výustky/výustek výfukového systému
 Za účelem zjednodušení následného zkoušení vozidel v provozu se navíc v souladu s následujícími požadavky změří v blízkosti výustky výfukového systému (systému tlumení hluku) hladina akustického tlaku a výsledek měření se uvede ve zkušebním protokolu vypracovaném pro vydání dokumentu uvedeného v příloze 1 tohoto předpisu.
 3.2.2. Měřicí přístroje
 Měření se provádějí pomocí přesného zvukoměru podle bodu 1 této přílohy.
 3.2.3. Podmínky měření
 3.2.3.1. Stav vozidla
 Před začátkem měření se zajistí, aby měl motor vozidla běžnou provozní teplotu. Je-li vozidlo vybaveno automatickými ventilátory, nesmí se během měření hladiny akustického tlaku provádět jejich úpravy.
 Při měření musí být řadicí páka v neutrální poloze. Pokud nelze převodovku odpojit, musí být možné, aby se hnací kolo vozidla otáčelo bez zatížení, a to například tak, že se vozidlo postaví na podpěru nebo na válce.
 3.2.3.2. Zkušební místo
 Jako zkušební místo lze použít jakékoli místo bez velkých akustických rušení. Vhodné jsou rovné plochy s povrchem z betonu, asfaltu nebo jiného tvrdého materiálu, které dobře odrážejí zvuk; nesmí se zkoušet na površích ze zpevněné zeminy. Zkušební místo musí mít tvar obdélníku, který má minimálně takové rozměry, aby se jeho strany nacházely 3 m od obrysu vozidla (s výjimkou řídítek). V tomto obdélníku nesmějí být žádné významné překážky, například osoby jiné, než je osoba provádějící měření a řidič.
 Vozidlo se umístí do výše uvedeného obdélníku tak, aby byl měřicí mikrofon alespoň jeden metr od případného obrubníku.
 3.2.3.3. Různé
 Hodnoty hluku okolního prostředí či hluku větru zaznamenané měřicími přístroji musí být alespoň o 10 dB(A) nižší než měřená hladina akustického tlaku. Mikrofon může být vybaven vhodným krytem proti větru, vezme-li se v úvahu jeho vliv na citlivost mikrofonu.
 3.2.4. Metoda měření
 3.2.4.1. Počet měření
 V každém bodě měření se provedou nejméně tři měření. Měření se považují za platná, pokud rozdíl mezi výsledky tří po sobě jdoucích měření není větší než 2 dB(A).
 3.2.4.2. Umístění mikrofonu (viz obrázek


text:
2)
 Mikrofon se umístí ve vzdálenosti 0,5 ± 0,01 m od vztažného bodu výfukového potrubí podle definice na obrázku 3 a pod úhlem 45 ± 5° ke svislé rovině ležící v ose proudění z konce potrubí. Mikrofon musí být ve výšce vztažného bodu, ne však níže než 0,2 m nad povrchem země. Vztažná osa mikrofonu musí ležet v rovině rovnoběžné s povrchem vozovky a musí směřovat k vztažnému bodu na výustce výfuku.
 Obrázek 2
 Polohy mikrofonu při měření akustického tlaku stojícího vozidla
 Text obrazu
 Výška vztažného bodu na výústce výfuku
 Obrázek 3
 Vztažný bod
 Užité symboly:
 T
 =
 pohled shora
 S
 =
 pohled z boku
 1
 =
 vztažný bod
 2
 =
 povrch vozovky
 A
 =
 zkosená trubka
 B
 =
 trubka ohnutá dolů
 C
 =
 rovná trubka
 D
 =
 svislá trubka
 Vztažným bodem je nejvyšší bod splňující tyto podmínky:
 a)
 vztažný bod musí být na konci výfukového potrubí;
 b)
 vztažný bod se musí nacházet ve svislé rovině, v níž leží střed výustky výfukového potrubí a osa proudění z konce potrubí.
 Pokud jsou možné dvě polohy mikrofonu, zvolí se umístění dále od podélné osy vozidla.
 Pokud průtoková osa výustky potrubí výfuku svírá s podélnou osou vozidla úhel 90° ± 5°, umístí se mikrofon do bodu nejdále od motoru.
 Má-li vozidlo dvě nebo více výfukových výustek umístěných méně než 0,3 m od sebe a napojených na jediný tlumič, provede se pouze jedno měření. Mikrofon se umístí vůči nejvzdálenější výustce od podélné osy vozidla nebo, není-li taková výustka, od vyústky, která je nejvýše nad zemí.
 U vozidel s vyústkami výfuku umístěnými více než 0,3 m od sebe se měří jednotlivě u každé z nich, jako kdyby byla jediná, a zaznamená se nejvyšší z naměřených hodnot akustického tlaku.
 Pro účely kontrol na silnici lze vztažný bod přesunout na vnější povrch karosérie vozidla.
 U vozidel, která mají více výfukových výustek, se zaznamená hladina akustického tlaku zjištěná u výustky s nejvyšší průměrnou hladinou akustického tlaku.
 3.2.4.3. Provozní podmínky
 Otáčky motoru se udržují ustálené na jedné z následujících hodnot:
 50 procent nrated, pokud nrated překročí 5 000 min.– 1
 75 procent nrated, pokud nrated nepřekročí 5 000 min.– 1
 kde nrated jsou jmenovité otáčky motoru definované v bodě 2.4 tohoto předpisu.
 U vozidel, která nemohou při zkoušce se stojícím vozidlem dosáhnout výše definovaných cílových otáček motoru, se místo cílových otáček motoru použije 95 % maximálních otáček motoru dosažitelných při zkoušce se stojícím vozidlem.
 Otáčky motoru se postupně zvyšují z volnoběhu až na cílové otáčky motoru a na nich se udržují v toleranci ± 5 %. Poté se ovladač akcelerátoru rychle uvolní a otáčky motoru se vrátí do volnoběhu. Hladina akustického tlaku se měří po dobu, která zahrnuje ustálené otáčky motoru trvající nejméně 1 sekundu, a po celou dobu poklesu otáček. Jako zkušební hodnota se bere maximální údaj zvukoměru.
 Měření se považuje za platné, pokud se zkušební otáčky motoru neodchýlily od cílových otáček motoru o více než ± 5 % minimálně po dobu 1 sekundy.
 3.2.4.4. Měření se provádějí za výše předepsaných umístění mikrofonu/mikrofonů. Zaznamená se maximální hodnota hladiny


text:
akustického tlaku A naměřená při zkoušce s přesností na jedno desetinné místo (např. 92,45 se uvede jako 92,5, zatímco 92,44 se uvede jako 92,4).
 Zkouška se opakuje, dokud se u každé vyústky při třech po sobě následujících měřeních nedosáhne jejich vzájemné odchylky nejvýše do 2,0 dB(A).
 Výsledkem pro danou vyústku je aritmetický průměr tří platných měření, zaokrouhlený na nejbližší celé číslo (např. 92,5 se uvede jako 93, zatímco 92,4 se uvede jako 92).
 3.2.4.5. Vícerežimový výfukový systém
 3.2.4.5.1. Vozidla vybavená vícerežimovým ručně seřiditelným výfukovým systémem se zkoušejí ve všech režimech.
 3.2.4.5.2. U vozidel vybavených vícerežimovým výfukovým systémem a ručním ovládáním výfukového režimu se zaznamenává hladina akustického tlaku pro ten režim, který má nejvyšší průměrnou hladinu akustického tlaku.
 4. AKUSTICKÝ TLAK VYDÁVANÝ VOZIDLEM ZA JÍZDY (ÚDAJE ZAZNAMENÁVANÉ PRO USNADNĚNÍ ZKOUŠENÍ VOZIDLA V PROVOZU).
 4.1. Smluvní strana může stanovit zkušební postup pro ověření shody v provozu, přičemž náležitě přihlédne k odlišnostem mezi zkušebními podmínkami, které se uplatnily při schválení typu.
 4.2. K usnadnění ověření shody vozidel v provozu se následující informace ohledně měření hladin akustického tlaku provedených podle bodu 1 přílohy 3 u vozidel za jízdy označují jako referenční údaje shody v provozu:
 a)
 rychlostní stupeň (i) nebo u vozidel zkoušených s neuzamčenými převody poloha voliče rychlostního stupně zvolená při zkoušce;
 b)
 průměrná rychlost vozidla vAA′ v km/h na počátku akcelerační zkoušky s plně otevřenou škrticí klapkou při rychlostním stupni (i); a
 c)
 konečný výsledek zkoušky v dB(A) podle bodu 3.1.4 této přílohy.
 4.3. Referenční údaje o shodě v provozu se uvádějí na formuláři sdělení podle přílohy 1.
 5. PŮVODNÍ VÝFUKOVÝ SYSTÉM (SYSTÉM TLUMENÍ HLUKU)
 5.1. Požadavky na tlumiče, které obsahují vláknité absorpční materiály
 5.1.1. Vláknitý absorpční materiál nesmí obsahovat azbest a v konstrukci tlumičů jej lze použít pouze tehdy, pokud vhodná zařízení zajistí, že vláknitý materiál zůstane po celou dobu používání tlumiče na svém místě a že systém tlumení hluku splňuje požadavky některého z bodů 5.1.2, 5.1.3, 5.1.4 nebo 5.1.5.
 5.1.2. Po odstranění vláknitého materiálu musí hladina hluku splňovat požadavky bodu 6.2.1.3 tohoto předpisu.
 5.1.3. Vláknitý materiál nesmí být umístěn v těch částech tlumiče, kterými procházejí výfukové plyny, a musí splňovat následující požadavky:
 5.1.3.1.
 Materiál se musí po dobu čtyř hodin zahřívat v peci při teplotě 650 ± 5 °C, přičemž nesmí dojít ke zkrácení průměrné délky vláken, zmenšení jejich průměru či snížení jejich objemové hustoty;
 5.1.3.2.
 Po hodinovém zahřátí v peci na 650 ± 5 °C musí při měření podle normy ISO 2599:2011 zůstat nejméně 98 % materiálu v sítu s oky o velikosti 250 μm odpovídajícímu normě ISO 3310/1:2000.
 5.1.3.3.
 Ztráta hmotnosti materiálu nesmí překročit 10,5 % po jeho namočení po dobu 24 hodin při teplotě 90 ± 5 °C do syntetického kondensátu tohoto složení:
 1 N kyselina bromovodíková (HBr):
 10 ml
 1 N kyselina sírová (H2SO4)
 10 ml
 Destilovaná voda na doplnění do 1 000 ml.
 Poznámka: Materiál se vypere v destilované vodě a před vážením se suší po dobu jedné hodiny při teplotě 105 °C.
 5.1.4. Před zkoušením podle bodu 3 se systém uvede do obvyklého stavu


text:
pro použití na silnici jednou z následujících metod:
 5.1.4.1. Stabilizace průběžným silničním provozem
 5.1.4.1.1. V závislosti na objemu motoru vozidla musí být během stabilizace ujety tyto minimální vzdálenosti:
 Kategorie vozidla podle zdvihového objemu motoru v cm3
 Vzdálenost (km)
 1.
 ≤ 250
 4 000
 2.
 > 250 ≤ 500
 6 000
 3.
 > 500
 8 000
 5.1.4.1.2. 50 ± 10 procent tohoto cyklu musí tvořit jízda v městském provozu, zbývající část pak dálkové jízdy při vysoké rychlosti vozidla; cyklus stabilizace průběžným silničním provozem je možné nahradit odpovídajícím programem na zkušební dráze.
 5.1.4.1.3. Oba rychlostní režimy se musí nejméně šestkrát prostřídat.
 5.1.4.1.4. Úplný zkušební program musí zahrnovat alespoň 10 přestávek trvajících nejméně tři hodiny, aby se tak napodobil účinek ochlazení a kondenzace.
 5.1.4.2. Stabilizace pulzováním
 5.1.4.2.1. Výfukový systém nebo jeho konstrukční části se namontují na vozidlo nebo na motor.
 V prvním případě se vozidlo umístí na válcový dynamometr. V druhém případě se motor upevní na zkušební stav.
 Na výustku systému tlumení hluku se připojí zkušební zařízení, jehož podrobné schéma je uvedeno na obrázku 4. Je přípustné i jakékoliv jiné zařízení, které poskytne rovnocenné výsledky.
 Obrázek 4
 Zkušební zařízení pro stabilizaci pulzováním
 Text obrazu
 volitelné
 volitelné
 1.
 Vstupní příruba nebo objímka pro připojení k zadní části zkoušeného výfukového systému.
 2.
 Ručně ovládaný regulační ventil.
 3.
 Vyrovnávací nádrž s objemem nejvýše 40 l a dobou plnění nejméně jedna sekunda.
 4.
 Tlakový spínač pracující v rozsahu od 5 kPa do 250 kPa.
 5.
 Časový spínač.
 6.
 Počitadlo impulzů.
 7.
 Rychločinný ventil, například ventil výfukové brzdy o průměru 60 mm, ovládaný pneumatickým válcem s výkonem 120 N při 400 kPa. Doba odezvy při otevírání a zavírání nesmí překročit 0,5 s.
 8.
 Odvod výfukových plynů.
 9.
 Ohebné potrubí.
 10.
 Tlakoměr.
 5.1.4.2.2. Zkušební zařízení se nastaví tak, aby byl za pomoci rychločinného ventilu 2 500krát střídavě přerušen a vzápětí znovu obnoven tok výfukových plynů.
 5.1.4.2.3. Ventil se musí otevřít, jakmile protitlak ve výfuku měřený nejméně 100 mm od vstupní příruby po směru průtoku výfukových plynů dosáhne hodnoty od 35 do 40 kPa. Není-li možné kvůli vlastnostem motoru takové hodnoty dosáhnout, musí se ventil otevřít, jakmile protitlak plynů dosáhne 90 % maxima, které lze naměřit před zastavením motoru. Musí se uzavírat, jakmile se tento tlak neliší o více než 10 procent od stabilizované hodnoty při otevřeném ventilu.
 5.1.4.2.4. Časový spínač se nastaví na dobu průtoku výfukových plynů, která se vypočítá podle požadavků v bodě 5.1.4.2.3.
 5.1.4.2.5. Otáčky motoru musí činit 75 procent jmenovitých otáček motoru definovaných v bodě 2.4 tohoto předpisu.
 5.1.4.2.6. Výkon měřený dynamometrem činí 50 % výkonu při plném otevření škrticí klapky akcelerátoru, měřeno při 75 procentech jmenovitých otáček motoru definovaných v bodě 2.4 tohoto předpisu.
 5.1.4.2.7. Během zkoušky musí být uzavřeny veškeré otvory pro odvod kondenzátu.
 5.1.4.2.8. Celá zkouška musí být ukončena v průběhu 48 hodin. V případě potřeby se po každé hodině zařadí doba na ochlazení.
 5.1.4.3. Stabilizace na zkušebním stavu
 5.1.4.3.1. Výfukový systém se namontuje na motor, jenž je reprezentativním zástupcem typu namontovaného na vozidle, pro které je systém konstruován, a upevní se na