text:
a čas slyšení po konzultaci se stranami a ostatními rozhodci a potvrdí tyto údaje stranám písemně. Strana, která má na starosti logistické zabezpečení řízení, tyto informace s výhradou bodu 39 také zpřístupní veřejnosti.
 27.
 Nedohodnou-li se strany jinak, koná se slyšení v Bruselu, je-li žalující stranou Kanada, a v Ottawě, je-li žalující stranou Evropská unie.
 28.
 Obvykle by se mělo konat pouze jedno slyšení. Rozhodčí tribunál může z vlastní iniciativy nebo na žádost některé ze stran svolat jedno další slyšení, pokud se spor týká záležitostí mimořádné složitosti. Pro postupy zavedené podle článků 29.14 a 29.15 se žádné další slyšení nekoná s výjimkou případů neshody ohledně souladu a rovnocennosti.
 29.
 Všichni rozhodci jsou přítomni po celou dobu slyšení.
 30.
 Nezávisle na tom, zda je řízení přístupné veřejnosti, se ho mohou zúčastnit tyto osoby:
 a)
 zástupci stran;
 b)
 poradci stran;
 c)
 administrativní pracovníci, tlumočníci, překladatelé a soudní zapisovatelé; a
 d)
 asistenti rozhodců.
 Oslovovat rozhodčí tribunál smějí pouze zástupci a poradci stran.
 31.
 Nejpozději pět pracovních dnů před datem slyšení doručí každá strana rozhodčímu tribunálu a druhé straně jmenný seznam fyzických osob, které jejím jménem přednesou při slyšení argumenty nebo prezentace, a dalších zástupců nebo poradců, kteří se zúčastní slyšení.
 32.
 Rozhodčí tribunál vede slyšení následujícím způsobem, přičemž zajistí, aby žalující i žalovaná strana dostaly stejné množství času:
 Argument
 a)
 argument žalující strany;
 b)
 argument žalované strany.
 Protiargument
 a)
 odpověď žalující strany;
 b)
 protiodpověď žalované strany.
 33.
 Rozhodčí tribunál může kdykoli během slyšení klást otázky kterékoli straně.
 34.
 Poté, co obdrží připomínky obou stran, vydá rozhodčí tribunál oběma stranám konečný přepis každého slyšení.
 35.
 Každá strana může do deseti pracovních dnů ode dne slyšení rozhodcům a druhé straně předložit doplňující písemné podání ohledně jakékoli záležitosti, která vyvstala během slyšení.
 Písemné dotazy
 36.
 Rozhodčí tribunál může kdykoli během řízení adresovat písemné dotazy jedné nebo oběma stranám. Obě strany obdrží kopie všech dotazů rozhodčího tribunálu.
 37.
 Každá strana rovněž poskytne druhé straně kopii svých písemných odpovědí na dotazy rozhodčího tribunálu. Každá strana dostane příležitost vyjádřit písemně připomínky k odpovědi druhé strany do pěti dnů ode dne obdržení.
 Transparentnost a důvěrnost
 38.
 S výhradou bodu 39 zpřístupní každá strana svá podání veřejnosti a, pokud se strany nedohodnou jinak, slyšení rozhodčího tribunálu jsou přístupná veřejnosti.
 39.
 Rozhodčí tribunál jedná na uzavřeném zasedání v případech, kdy podání a argumenty některé strany obsahují důvěrné obchodní informace. Strany jsou povinny zachovat důvěrnost slyšení rozhodčího tribunálu, probíhá-li slyšení na uzavřeném zasedání. Každá strana a její poradci zacházejí se všemi informacemi, které druhá strana předložila rozhodčímu tribunálu a označila za důvěrné, jako s důvěrnými informacemi. Pokud podání, které strana předloží rozhodčímu tribunálu, obsahuje důvěrné informace, poskytne tato strana do 15 dnů také nedůvěrnou verzi podání, která může být zveřejněna.
 Jednostranné kontakty
 40.
 Rozhodčí tribunál se nesejde s jednou stranou ani ji nekontaktuje v nepřítomnosti druhé strany.
 41.
 Rozhodci nesmí hovořit o žádných aspektech záležitosti, která je předmětem řízení, se stranou nebo se stranami v nepřítomnosti ostatních rozhodců.
 Informace a odborné poradenství
 42.
 Na žádost některé ze stran sporu nebo z vlastní iniciativy


text:
může rozhodčí tribunál požádat o informace a odborné poradenství jakoukoli osobu či subjekt podle svého uvážení, s výhradou jakýchkoli případných podmínek, na nichž se strany dohodnou. Veškeré informace získané tímto způsobem musí být zpřístupněny oběma stranám a musí jim být předloženy k vyjádření.
 Podání amicus curiae
 43.
 Nevládní subjekty usazené na území některé ze stran jsou oprávněny v souladu s následujícími body předkládat rozhodčímu tribunálu podání amicus curiae.
 44.
 Pokud se strany do pěti dnů ode dne ustavení rozhodčího tribunálu nedohodnou jinak, smí rozhodčí tribunál přijímat nevyžádaná písemná podání za předpokladu, že jsou učiněna do deseti dnů ode dne ustavení rozhodčího tribunálu, že v žádném případě nepřesahují 15 stran strojopisu včetně případných příloh a že přímo souvisejí s otázkou, kterou se rozhodčí tribunál zabývá.
 45.
 Podání musí obsahovat popis fyzické či právnické osoby, která jej předkládá, včetně povahy její činnosti a zdroje jejího financování, a musí specifikovat povahu zájmu, který tato osoba má na rozhodčím řízení. Musí být vyhotoveno v jazycích, které si strany zvolí podle bodů 48 a 49.
 46.
 Rozhodčí tribunál uvede ve svém rozhodnutí seznam všech podání, která obdržel a která odpovídají tomuto jednacímu řádu. Rozhodčí tribunál není povinen se ve svém rozhodnutí zabývat argumenty uvedenými v těchto podáních. Rozhodčí tribunál předloží veškerá podání, která obdrží, stranám k vyjádření připomínek.
 Naléhavé případy
 47.
 V naléhavých případech uvedených v článku 29.11 rozhodčí tribunál po konzultaci se stranami případně upraví lhůty uvedené v tomto jednacím řádu a tyto úpravy stranám oznámí.
 Pracovní jazyk řízení, překlady a tlumočení
 48.
 Během konzultací podle čl. 29.7 odst. 2 a nejpozději na jednání podle bodu 8 se strany pokusí dohodnout na společném pracovním jazyce pro řízení před rozhodčím tribunálem.
 49.
 Nejsou-li strany schopny se dohodnout na společném pracovním jazyce, každá strana zajistí překlad svých písemných podání do jazyka, který si zvolí druhá strana, a ponese náklady na něj. Žalovaná strana zajistí tlumočení ústních podání do jazyků, které si strany zvolí.
 50.
 Rozhodnutí rozhodčího tribunálu se vydají v jazyce nebo jazycích, které si strany zvolí.
 51.
 Veškeré náklady na překlad rozhodnutí rozhodčího tribunálu do jazyka nebo jazyků zvolených stranami ponesou obě strany rovným dílem.
 52.
 Kterákoli strana může předložit připomínky k přesnosti překladu dokumentu, který byl vypracován podle tohoto jednacího řádu.
 Počítání lhůt
 53.
 Všechny lhůty uvedené v této kapitole a v této příloze, včetně lhůt pro oznamování rozhodnutí rozhodčích tribunálů, se počítají v kalendářních dnech ode dne následujícího po dni, kdy se uskutečnil akt nebo nastala skutečnost, jichž se daná lhůta týká, není-li stanoveno jinak.
 54.
 Pokud na základě použití bodu 6 obdrží strana určitý dokument v jiný den, než kdy jej obdržela druhá strana, počítají se lhůty, jejichž výpočet vychází z data obdržení příslušného dokumentu, od pozdějšího data obdržení uvedeného dokumentu.
 Ostatní postupy
 55.
 Lhůty uvedené v tomto jednacím řádu se upraví v souladu se zvláštními lhůtami stanovenými pro přijetí rozhodnutí rozhodčího tribunálu v řízeních podle článků 29.14 a 29.15.
 56.
 V případě, že není možné, aby byl původní rozhodčí tribunál nebo někteří jeho členové znovu svoláni pro účely řízení zahájených podle

type: contracts

jurisdiction: EU


text:
článků 29.14 a 29.15, se použije postup uvedený v článku 29.7. Lhůta pro oznámení rozhodnutí se prodlouží o dvacet dnů.
 PŘÍLOHA 29-B
 KODEX CHOVÁNÍ PRO ROZHODCE A MEDIÁTORY
 Definice
 1.
 Pro účely této kapitoly a podle tohoto kodexu chování se rozumí:
 rozhodcem člen rozhodčího tribunálu ustaveného podle článku 29.7,
 asistentem fyzická osoba, která za podmínek jmenování rozhodce provádí pro tohoto rozhodce zkoumání nebo je mu nápomocna,
 kandidátem osoba, jejíž jméno je na seznamu rozhodců podle článku 29.8 a která připadá v úvahu pro výběr rozhodce podle článku 29.7,
 mediátorem fyzická osoba, která vede mediaci podle článku 29.5,
 řízením rozhodčí řízení, není-li uvedeno jinak,
 pracovníky ve vztahu k rozhodci fyzické osoby, které tento rozhodce řídí a kontroluje, jiné než asistenti.
 Povinnosti kandidátů a rozhodců
 2.
 Každý kandidát a rozhodce se zdrží nevhodného jednání a jednání, jež by mohlo nevhodně působit, je nezávislý a nestranný, vyvaruje se přímého i nepřímého střetu zájmů a dodržuje přísné normy chování tak, aby byla zachována integrita a nestrannost mechanismu řešení sporů. Bývalí rozhodci musí dodržovat povinnosti stanovené v bodech 16 až 19.
 Povinnost poskytnout informace
 3.
 Než je potvrzen výběr kandidáta za rozhodce podle této kapitoly, poskytne tento kandidát informace o veškerých zájmech, vztazích nebo záležitostech, které mohou mít vliv na jeho nezávislost či nestrannost nebo které by mohly důvodně vyvolat zdání nevhodného jednání nebo podjatosti během řízení. Za tímto účelem kandidát vynaloží veškeré patřičné úsilí, aby si byl takových zájmů, vztahů a záležitostí vědom.
 4.
 Aniž je omezena obecná platnost výše řečeného, poskytne kandidát informace o těchto zájmech, vztazích a záležitostech:
 1)
 jakékoli finanční zájmy kandidáta:
 a)
 na řízení nebo na jeho výsledku; a
 b)
 na správním řízení, řízení před domácím soudem nebo řízení před jiným tribunálem či výborem, jež zahrnuje i otázky, o nichž se může rozhodovat v řízení, pro nějž je kandidát potenciálním rozhodcem;
 2)
 jakékoli finanční zájmy kandidátova zaměstnavatele, partnera, společníka nebo člena rodiny:
 a)
 na řízení nebo na jeho výsledku; a
 b)
 na správním řízení, řízení před domácím soudem nebo řízení před jiným tribunálem či výborem, jež zahrnuje i otázky, o nichž se může rozhodovat v řízení, pro nějž je kandidát potenciálním rozhodcem;
 3)
 veškeré dřívější nebo současné finanční, obchodní, profesionální, rodinné nebo společenské vztahy se stranami, jež jsou zainteresované na řízení, nebo jejich zástupci nebo takové vztahy kandidátova zaměstnavatele, partnera, společníka nebo člena rodiny; a
 4)
 lobbing nebo právní či jiné zastupování týkající se otázky, jež je předmětem sporu daného řízení, nebo zahrnující stejné záležitosti.
 5.
 Kandidát nebo rozhodce informuje o záležitostech týkajících se skutečného nebo potenciálního porušení tohoto kodexu chování Smíšený výbor CETA, aby je strany mohly posoudit.
 6.
 I poté, co je rozhodce vybrán, vynakládá veškeré patřičné úsilí, aby si byl vědom zájmů, vztahů nebo záležitostí zmíněných v bodě 3, a informuje o nich. Povinnost poskytovat informace je trvalá a vyžaduje, aby rozhodce o takových zájmech, vztazích nebo záležitostech informoval, ať již vzniknou v průběhu kterékoli fáze řízení. Rozhodce o takových zájmech, vztazích nebo záležitostech informuje tak, že je neprodleně písemně sdělí Smíšenému výboru CETA, aby je strany


text:
mohly posoudit.
 Povinnosti rozhodců
 7.
 Poté, co je rozhodce vybrán, musí být k dispozici pro plnění svých povinností, které plní po celou dobu řízení důsledně, rychle, poctivě a pečlivě.
 8.
 Rozhodce se zabývá pouze otázkami, které byly vzneseny v rámci řízení a jsou nezbytné pro přijetí rozhodnutí a tuto povinnost nesmí delegovat na žádnou jinou osobu.
 9.
 Rozhodce podnikne veškeré vhodné kroky, aby zajistil, že jeho asistent a pracovníci jsou si vědomi bodů 2 až 6 a 17 až 19 a že tato ustanovení dodržují.
 10.
 Rozhodce v souvislosti s řízením nenavazuje jednostranné kontakty.
 Nezávislost a nestrannost rozhodců
 11.
 Rozhodce se vyvaruje jednání, které by mohlo vyvolat zdání podjatosti a nesmí být ovlivněn vlastním zájmem, vnějším tlakem, politickými zřeteli, požadavky veřejnosti, loajalitou vůči některé straně ani obavami z kritiky.
 12.
 Rozhodce nesmí přímo či nepřímo přijmout žádný závazek ani výhodu, které by jakkoli narušily řádný výkon jeho povinností nebo by budily dojem takového narušení.
 13.
 Rozhodce nesmí využít svého postavení v rozhodčím tribunálu k prosazování jakýchkoli osobních či soukromých zájmů a zdrží se jednání, které by mohlo vzbudit dojem, že ostatní mají zvláštní postavení, jež jim umožňuje ovlivňovat tohoto rozhodce.
 14.
 Rozhodce nesmí připustit, aby jeho jednání či rozhodování ovlivňovaly finanční, obchodní, profesionální, rodinné nebo společenské vztahy nebo odpovědnosti.
 15.
 Rozhodce se musí vyvarovat toho, aby vstoupil do jakéhokoli vztahu nebo aby mu vznikl jakýkoli finanční zájem, které mohou ovlivnit jeho nestrannost nebo mohou důvodně vzbudit dojem nevhodného jednání či podjatosti.
 Povinnosti bývalých rozhodců
 16.
 Všichni bývalí rozhodci se musí zdržet jednání, které by mohlo vyvolávat dojem, že byli při vykonávání svých povinností podjatí nebo že z rozhodnutí rozhodčího tribunálu získali výhody.
 Důvěrnost
 17.
 Žádný rozhodce ani bývalý rozhodce nikdy nevyzradí ani nevyužije žádné neveřejné informace týkající se řízení nebo zjištěné v průběhu řízení s výjimkou případů, kdy je to pro účely tohoto řízení, a v žádném případě žádné takové informace nevyzradí ani nevyužije k získání osobních výhod nebo výhod pro jiné osoby ani k nepříznivému ovlivnění zájmů jiných osob.
 18.
 Rozhodce nevyzradí rozhodnutí ani část rozhodnutí rozhodčího tribunálu před jeho zveřejněním v souladu s touto kapitolou.
 19.
 Rozhodce nebo bývalý rozhodce nikdy neprozradí informace o jednání rozhodčího tribunálu ani o názorech kteréhokoli rozhodce.
 Výdaje
 20.
 Každý rozhodce vede záznamy a předloží konečnou zprávu o tom, kolik času řízení věnoval a o svých výdajích, jakož i o vynaloženém čase a výdajích svého asistenta.
 Mediátoři
 21.
 Tento kodex chování se použije obdobně pro mediátory.
 PŘÍLOHA 29-C
 JEDNACÍ ŘÁD PRO MEDIACE
 Článek 1
 Účel
 Na základě článku 29.5 je účelem této přílohy napomoci nalezení vzájemně přijatelného řešení prostřednictvím uceleného a urychleného řízení za pomoci mediátora.
 ODDÍL A
 Mediační řízení
 Článek 2
 Zahájení řízení
 1. Kterákoli strana může kdykoli požádat, aby strany vstoupily do mediačního řízení. Tuto žádost zašle druhé straně písemně. Žádost musí být dostatečně podrobná a jasně uvádět důvody strany, která o mediaci žádá, a musí:
 a)
 uvádět konkrétní opatření, o které se jedná;
 b)
 obsahovat popis údajných nepříznivých účinků, které opatření podle strany žádající o mediaci má nebo bude mít


text:
na obchod nebo investice mezi stranami; a
 c)
 objasňovat spojitost, kterou má podle strany žádající o mediaci příslušné opatření s těmito účinky.
 2. Mediační řízení lze zahájit pouze na základě vzájemné dohody mezi stranami. V případě, kdy jedna strana požádá podle bodu 1 o mediaci, zváží druhá strana tuto žádost v dobré víře a odpoví na ni do deseti dnů od jejího obdržení.
 Článek 3
 Výběr mediátora
 1. Na začátku mediačního řízení, a pokud možno do patnácti dnů od obdržení odpovědi na žádost o mediaci se strany dohodnou na osobě mediátora.
 2. Mediátor není občanem žádné ze stran, nedohodnou-li se strany jinak.
 3. Mediátor stranám nestranným a transparentním způsobem pomáhá objasnit podstatu opatření a jeho možné účinky na obchod a dospět ke vzájemně přijatelnému řešení. Podle bodu 21 přílohy 29-B platí pro mediátory kodex chování pro rozhodce a mediátory. Obdobně se použijí také body 3 až 7 a 48 až 54 jednacího řádu pro rozhodčí řízení v příloze 29-A.
 Článek 4
 Jednací řád pro mediace
 1. Do deseti dnů od jmenování mediátora předloží strana žádající o mediační řízení mediátorovi a druhé straně písemně podrobný popis problému, zejména pak popis fungování předmětného opatření a jeho účinky na obchod. Do dvaceti dnů ode dne doručení tohoto podání může druhá strana předložit písemné vyjádření k popisu problému. Obě strany mohou ve svém popisu nebo vyjádření uvést veškeré informace, které pokládají za relevantní.
 2. Mediátor může rozhodnout o nejvhodnějším způsobu objasnění dotčeného opatření a jeho možných účinků na obchod. Mediátor může zejména organizovat setkání stran, konzultovat se stranami společně nebo jednotlivě, konzultovat s příslušnými odborníky (1) a zúčastněnými stranami či požádat o jejich pomoc a poskytovat jakoukoli další pomoc, o kterou strany požádají. Předtím, než požádá o pomoc či konzultaci příslušné odborníky a zúčastněné strany, se však mediátor poradí se stranami.
 3. Mediátor může poskytnout radu a navrhnout řešení stranám ke zvážení; ty je mohou přijmout nebo odmítnout nebo se mohou dohodnout na jiném řešení. Mediátor však nesmí poskytovat rady nebo se vyjadřovat ohledně souladu předmětného opatření s touto dohodou.
 4. Řízení proběhne na území strany, jíž byla adresována žádost, nebo po vzájemné dohodě na jakémkoli jiném místě či jiným způsobem.
 5. Strany se pokusí o dosažení vzájemně přijatelného řešení do šedesáti dnů od jmenování mediátora. Než bude dosaženo konečné dohody, mohou strany zvážit případná prozatímní řešení, zejména týká-li se opatření zboží podléhajícího rychlé zkáze.
 6. Takové řešení lze přijmout prostřednictvím rozhodnutí Smíšeného výboru CETA. Vzájemně dohodnutá řešení se zveřejní. Veřejně přístupná znění však nesmí obsahovat informace, které některá ze stran označila za důvěrné.
 7. Mediátor stranám na jejich žádost předloží písemný návrh věcné zprávy, v němž uvede stručný popis opatření, jež je předmětem řízení, použitý postup a případné řešení, na němž se strany dohodly jako na konečném výsledku řízení, včetně případných prozatímních řešení. Mediátor stranám poskytne patnáct dnů, aby se k návrhu zprávy vyjádřily. Po zvážení připomínek, které strany během této lhůty učiní, předloží mediátor stranám do patnácti dnů konečné znění věcné zprávy. Věcná zpráva nesmí obsahovat žádný výklad této dohody.
 8. Řízení


text:
je ukončeno:
 a)
 přijetím vzájemně přijatelného řešení stranami, v den jeho přijetí;
 b)
 písemným prohlášením mediátora, po konzultaci se stranami, že další úsilí v rámci mediace by již nebylo účelné;
 c)
 písemným prohlášením jedné ze stran, po posouzení vzájemně přijatelných řešení v rámci mediačního řízení a po zvážení veškerých poradních stanovisek a návrhů řešení od mediátora. Takové prohlášení není možné vydat před uplynutím lhůty stanovené v čl. 4 odst. 5; nebo
 d)
 vzájemnou dohodou stran v kterékoli fázi řízení.
 ODDÍL B
 Provádění
 Článek 5
 Provedení vzájemně dohodnutého řešení
 1. Pokud se strany dohodnou na řešení, přijme každá strana veškerá opatření nezbytná k provedení tohoto dohodnutého řešení v dohodnuté lhůtě.
 2. Provádějící strana písemně informuje druhou stranu o veškerých krocích nebo opatřeních, jež učinila, aby vzájemně dohodnuté řešení provedla.
 ODDÍL C
 Obecná ustanovení
 Článek 6
 Důvěrnost a vztah k řešení sporů
 1. Nedohodnou-li se strany jinak a aniž je dotčen čl. 4 odst. 6, jsou všechny fáze řízení, včetně poradenství či navržených řešení, důvěrné. Kterákoli strana však může zveřejnit informaci o tom, že mediace probíhá. Povinnost zachovávat důvěrnost se nevztahuje na věcné informace, které již jsou veřejné.
 2. Mediačním řízením nejsou dotčena práva a povinnosti stran podle ustanovení týkajících se řešení sporů v této dohodě nebo v kterékoli jiné dohodě.
 3. Před zahájením mediačního řízení není třeba provést žádné konzultace. Strana by však před zahájením mediačního řízení měla využít ostatních relevantních ustanovení této dohody týkajících se spolupráce nebo konzultací.
 4. Rozhodčí tribunál nebere v úvahu a strany v jiných řízeních řešení sporů podle této dohody ani podle žádné jiné dohody nepředloží jako důkaz ani se neopírají o:
 a)
 stanoviska, jež během mediačního řízení zaujala druhá strana, nebo informace získané podle čl. 4 odst. 2;
 b)
 skutečnost, že druhá strana vyjádřila ochotu přijmout řešení týkající se opatření, jež je předmětem mediace; nebo
 c)
 rady nebo návrhy mediátora.
 5. Mediátor nesmí být členem tribunálu / skupiny odborníků při řízení o řešení sporů podle této dohody nebo podle Dohody o WTO týkajícím se téže záležitosti, ohledně níž působí jako mediátor.
 Článek 7
 Lhůty
 Veškeré lhůty uvedené v této příloze mohou být změněny po vzájemné dohodě stran.
 Článek 8
 Náklady
 1. Každá strana nese své náklady spojené s účastí na mediačním řízení.
 2. Strany společně stejným dílem hradí organizační náklady, včetně odměn a výdajů mediátora. Odměna mediátora odpovídá odměně předsedy rozhodčího tribunálu podle bodu 8 přílohy 29-A.
 Článek 9
 Přezkum
 Pět let po dni vstupu této dohody v platnost se strany poradí ohledně potřeby změnit mechanismus mediace s ohledem na získané zkušenosti a na vývoj příslušných mechanismů WTO.
 (1) Strana nemůže vznést námitku vůči konzultaci s odborníkem v řízení o řešení sporu podle této kapitoly nebo podle Dohody o WTO pouze z důvodu, že se konzultace uskutečnila na základě tohoto bodu.
 PŘÍLOHA 30-A
 SEZNAM DVOUSTRANNÝCH DOHOD O INVESTICÍCH MEZI KANADOU A ČLENSKÝMI STÁTY EVROPSKÉ UNIE
 Dohoda mezi vládou Chorvatské republiky a vládou Kanady o podpoře a ochraně investic, podepsaná v Ottawě dne 3. února 1997.
 Dohoda mezi Českou republikou a Kanadou o podpoře a ochraně


text:
investic, podepsaná v Praze dne 6. května 2009.
 Dohoda mezi vládou Maďarské republiky a vládou Kanady o podpoře a vzájemné ochraně investic, podepsaná v Ottawě dne 3. října 1991.
 Dohoda mezi vládou Lotyšské republiky a vládou Kanady o podpoře a ochraně investic, podepsaná v Rize dne 5. května 2009.
 Výměna nót mezi vládou Kanady a vládou Maltské republiky tvořící dohodu týkající se pojištění zahraničních investic, uzavřená ve Vallettě dne 24. května 1982.
 Dohoda mezi vládou Polské republiky a vládou Kanady o podpoře a vzájemné ochraně investic, podepsaná ve Varšavě dne 6. dubna 1990.
 Dohoda mezi vládou Rumunska a vládou Kanady o podpoře a vzájemné ochraně investic, podepsaná v Bukurešti dne 8. května 2009.
 Dohoda mezi Slovenskou republikou a Kanadou o podpoře a ochraně investic, podepsaná v Bratislavě dne 20. července 2010.
 PŘÍLOHA 30-B
 ZMĚNY DOHODY O OBCHODU S ALKOHOLICKÝMI NÁPOJI Z ROKU 1989 A DOHODY O OBCHODU S VÍNEM A LIHOVINAMI Z ROKU 2003
 ODDÍL A
 V článku 1 dohody o obchodu s alkoholickými nápoji z roku 1989, ve znění přílohy VIII dohody o obchodu s vínem a lihovinami z roku 2003, se doplňuje tato definice:
 „„příslušným orgánem“ každá vláda nebo komise, agentura nebo jiný vládní orgán strany, který je zákonem pověřen kontrolou prodeje vína a lihovin;“
 ODDÍL B
 Ustanovení čl. 2 odst. 2 písm. b) dohody o obchodu s alkoholickými nápoji z roku 1989, ve znění přílohy VIII dohody o obchodu s vínem a lihovinami z roku 2003, se nahrazuje tímto:
 „b)
 požadovat po soukromých vinařských prodejnách v Ontariu a Britské Kolumbii, aby prodávaly pouze vína vyráběná kanadskými vinařskými podniky. Počet těchto soukromých vinařských prodejen, které smějí prodávat pouze vína vyráběná kanadskými vinařskými podniky, nesmí v těchto provinciích překročit 292 v Ontariu a 60 v Britské Kolumbii.“
 ODDÍL C
 Článek 4 dohody o obchodu s alkoholickými nápoji z roku 1989, ve znění přílohy VIII dohody o obchodu s vínem a lihovinami z roku 2003, se nahrazuje tímto:
 „Článek 4
 Obchodní zacházení
 1. Při výkonu svých úkolů spojených s nákupem, distribucí nebo maloobchodním prodejem produktů druhé strany dodržují příslušné orgány ustanovení článku XVII dohody GATT týkající se státních obchodních podniků, zejména činí jakákoli taková rozhodnutí pouze v souladu s úvahami obchodního rázu a poskytují podnikům druhé strany přiměřenou příležitost účastnit se těchto nákupů za podmínek volné hospodářské soutěže a v souladu s běžnými obchodními zvyklostmi.
 2. Každá strana přijme veškerá možná opatření, aby zajistila, že podnik, který má na jejím území monopol na obchodování s víny a lihovinami a jejich prodej, nevyužívá tohoto monopolního postavení k prodeji vína a lihovin mimo území, na němž má daný podnik monopolní postavení, ať již přímému nebo nepřímému mimo jiné prostřednictvím své mateřské společnosti či dceřiných společností či jiných společností se společným vlastnictvím, a nevyvolává protisoutěžní účinek tím, že výrazně na daném trhu omezuje hospodářskou soutěž.“
 ODDÍL D
 Článek 4a dohody o obchodu s alkoholickými nápoji z roku 1989, ve znění přílohy VIII dohody o obchodu s vínem a lihovinami z roku 2003, se nahrazuje tímto:
 „4a – Tvorba cen
 1. Příslušné orgány stran


text:
zajistí, aby jakékoliv přirážky, náklady spojené se službami nebo jiné opatření pro tvorbu cen byly nediskriminační, uplatňovaly se na všechny maloobchodní prodeje a byly v souladu s článkem 2.
 2. Rozdíl přirážek se na produkty druhé strany vztahuje pouze v rozsahu nepřesahujícím dodatečné náklady spojené se službami, které nezbytně souvisejí s uváděním produktů druhé strany na trh, přičemž se přihlíží k dodatečným nákladům, které vyplývají mj. ze způsobů a frekvence dodání.
 3. Každá strana zajistí, aby se náklady spojené se službami na produkt druhé služby neuplatňovaly na základě hodnoty produktu.
 4. Rozdíl nákladů spojených se službami musí být odůvodněn podle standardních účetních postupů na základě auditu, který na žádost druhé strany provedou nezávislí auditoři do jednoho roku od vstupu dohody o obchodu s víny a lihovinami z roku 2003 v platnost a poté na žádost uvedené strany v intervalech ne kratších než čtyři roky. Audity se zpřístupní oběma stranám do jednoho roku od okamžiku, kdy o provedení auditu strana požádala.
 5. Příslušné orgány podle potřeby aktualizují poplatky za rozdíl v nákladech souvisejících se službami tak, aby odrážely závazek uvedený v čl. 4a odst. 2.
 6. Příslušné orgány informují o příslušných poplatcích za rozdíl v nákladech souvisejících se službami veřejně přístupnými prostředky, například prostřednictvím svých oficiálních internetových stránek.
 7. Příslušné orgány zřídí kontaktní místo pro otázky a připomínky druhé strany, pokud jde o poplatky za rozdíl v nákladech souvisejících se službami. Strana na žádost druhé strany odpoví písemně do 60 dnů od obdržení žádosti.“
 ODDÍL E
 Dohoda o obchodu s alkoholickými nápoji z roku 1989, ve znění přílohy VIII dohody o obchodu s vínem a lihovinami z roku 2003, se mění vložením článku 4b, který zní:
 „Článek 4b
 Požadavky na scelování
 Žádná ze stran nesmí přijmout ani zachovat žádná opatření vyžadující, aby destilované lihoviny dovezené z území druhé strany za účelem plnění byly scelovány s jakýmikoli destilovanými lihovinami dovážející strany.“
 ODDÍL F
 Dohoda o obchodu s vínem a lihovinami z roku 2003 se mění takto:
 a)
 v čl. 27 (Smíšený výbor) odst. 3 se první odrážka nahrazuje slovy „přijímat změny příloh této dohody rozhodnutím smíšeného výboru.“;
 b)
 hlava VIII (Řešení sporů) se zrušuje;
 c)
 v čl. 8 (Postup pro podávání námitek) odst. 1 se poslední dvě věty nahrazují zněním „Smluvní strana může požádat o zahájení konzultací podle článku 29.4 (Konzultace) komplexní dohody o hospodářské a obchodní spolupráci mezi Kanadou a Evropskou unií („CETA“). Jestliže strany při konzultacích nedospějí k řešení, může každá smluvní strana písemně oznámit druhé smluvní straně rozhodnutí předložit věc k rozhodčímu řízení podle článků 29.6 až 29.10 CETA.“;
 d)
 návětí čl. 9 (Změna přílohy I) odst. 2 se nahrazuje tímto: „Odchylně od odstavce 1 musí smluvní strany při podání námitky jednou z nich podle článku 8 (Postup pro podávání námitek) jednat v souladu s výsledky konzultací, ledaže je věc předložena k rozhodčímu řízení podle článků 29.6 až 29.10 CETA, a v takovém případě:“;
 e)
 v článku 9 (Změna přílohy I) se doplňuje odstavec 3, který zní: „3. Pokud se v průběhu postupu uvedeného v odstavci 2 použijí články


text:
29.6 až 29.10 CETA, použijí se obdobně.“
 PŘÍLOHA 30-C
 SPOLEČNÉ PROHLÁŠENÍ TÝKAJÍCÍ SE VÍN A LIHOVIN
 Strany uznávají vynaložené úsilí a pokrok, jehož bylo dosaženo v rámci sjednávání této dohody v oblasti vína a lihovin. Toto úsilí vedlo ke vzájemně přijatelným řešením v řadě velmi důležitých otázek.
 Strany souhlasí, že budou bez odkladu a ve snaze nalézt vzájemně přijatelná řešení jednat prostřednictvím vhodných mechanismů o jakýchkoli dalších problémech souvisejících s vínem a lihovinami, zejména o přání Evropské unie dosáhnout zrušení rozdílu provinčních přirážek používaných u domácích vín a vín plněných v Kanadě v soukromých vinařských prodejnách.
 Strany se dohodly, že na konci pátého roku po vstupu této dohody v platnost přezkoumají pokrok dosažený v otázce zrušení rozdílu zmíněného v předchozím odstavci, a to na základě posouzení veškerého vývoje v daném odvětví, včetně důsledků případného přiznání příznivějšího zacházení třetím zemím v rámci jiných obchodních jednání, jichž se Kanada účastní.
 PŘÍLOHA 30-D
 SPOLEČNÉ PROHLÁŠENÍ STRAN TÝKAJÍCÍ SE ZEMÍ, KTERÉ VYTVOŘILY CELNÍ UNII S EVROPSKOU UNIÍ
 1.
 Evropská unie připomíná, že státy, které s Evropskou unií vytvořily celní unii, mají povinnost uvést svůj obchodní režim do souladu s režimem Evropské unie a že některé z nich mají povinnost uzavřít preferenční dohody se zeměmi, jež mají sjednány preferenční dohody s Evropskou unií.
 2.
 V této souvislosti bude Kanada usilovat o zahájení jednání se zeměmi:
 a)
 které vytvořily celní unii s Evropskou unií; a
 b)
 jejichž zboží nejsou na základě této dohody poskytovány celní koncese,
 s cílem uzavřít komplexní dvoustrannou dohodu o vytvoření oblasti volného obchodu v souladu s příslušnými ustanoveními dohody WTO týkajícími se zboží a služeb, za předpokladu, že tyto země souhlasí se sjednáním ambiciózní a komplexní dohody srovnatelné s touto dohodou, pokud jde o rozsah a cíle. Kanada se vynasnaží zahájit jednání co nejdříve, aby taková dohoda vstoupila v platnost co nejrychleji po vstupu této dohody v platnost.
 Protokol o pravidlech původu a o postupech stanovení původu
 ODDÍL A
 OBECNÁ USTANOVENÍ
 Článek 1
 Definice
 Pro účely tohoto protokolu se použijí tyto definice:
 akvakulturou se rozumí chov vodních organismů včetně ryb, měkkýšů, korýšů, jiných vodních bezobratlých a vodních rostlin z vajíček, potěru, mladých rybek a larev, zásahem do procesu chovu či růstu s cílem zvýšit produkci, jako např. pravidelné osazování násad, krmení nebo ochrana před dravci;
 pojmem zařazeno se rozumí zařazení produktu nebo výrobku do určitého čísla nebo položky HS;
 celním orgánem se rozumí jakýkoli orgán veřejné moci, který je podle práva strany odpovědný za správu a uplatňování celních právních předpisů, nebo, na straně EU, stanoví-li tak právní předpisy, příslušné útvary Evropské komise;
 celní hodnotou se rozumí hodnota určená v souladu s Dohodou o celní hodnotě;
 určením původu se rozumí stanovení, zda produkt splňuje požadavky na označení jako původní produkt v souladu s tímto protokolem;
 vývozcem se rozumí vývozce usazený na území strany;
 identickými původními produkty se rozumí produkty, jež jsou stejné ve všech ohledech, včetně fyzických vlastností, jakosti a pověsti, bez ohledu na drobné vzhledové rozdíly, které nejsou relevantní pro určení původu těchto produktů v rámci tohoto protokolu;
 dovozcem se rozumí dovozce


text:
usazený na území strany;
 materiálem se rozumí jakékoli příměsi, komponenty, části nebo produkty, které se používají při výrobě jiného produktu;
 čistou hmotností nepůvodního materiálu se rozumí hmotnost materiálu, jak je použit při výrobě produktu, bez hmotnosti obalu daného materiálu;
 čistou hmotností produktu se rozumí hmotnost produktu bez hmotnosti obalu. Pokud navíc výrobní proces zahrnuje zahřívání nebo sušení, může být čistou hmotností produktu čistá hmotnost všech materiálů použitých při jeho výrobě, kromě vody čísla 22.01 přidané během výroby daného produktu;
 výrobcem se rozumí osoba, která je zapojena do jakéhokoli druhu opracování nebo zpracování včetně takových operací, jako je chov, těžba, pěstování, sklízení, rybolov, odchyt, lov, stejně jako výroba, montáž či demontáž výrobku;
 produktem nebo výrobkem se rozumí výsledek výroby, bez ohledu na to, zda je určen k použití jako materiál k výrobě jiného produktu;
 výrobou se rozumí jakýkoli druh opracování nebo zpracování včetně takových operací, jako je chov, těžba, pěstování, sklízení, rybolov, odchyt, lov, stejně jako výroba, montáž či demontáž výrobku;
 převodní hodnotou produktu nebo cenou produktu ze závodu se rozumí cena zaplacená nebo splatná výrobci produktu v místě, kde se uskutečnila poslední fáze výroby, přičemž musí zahrnovat hodnotu všech materiálů. Jestliže cena zaplacená nebo splatná neexistuje nebo pokud nezahrnuje hodnotu všech materiálů, potom převodní hodnota produktu nebo cena produktu ze závodu:
 a)
 musí zahrnovat hodnotu všech materiálů a výrobní náklady vynaložené při výrobě produktu, vypočítané v souladu s obecně uznávanými účetními zásadami, a
 b)
 může zahrnovat částky režijních nákladů a zisku výrobce, které lze produktu odůvodněně přiřadit.
 Vyloučeny jsou případné vnitřní daně, které se vracejí nebo mohou být vráceny při vývozu získaného produktu. Pokud převodní hodnota produktu nebo cena produktu ze závodu zahrnuje náklady vzniklé poté, co produkt opustí místo výroby, jako jsou náklady na dopravu, nakládku, vykládku, manipulaci nebo pojištění, musí být tyto náklady vyloučeny, a
 hodnotou nepůvodních materiálů se rozumí celní hodnota materiálu při dovozu na území strany, stanovená v souladu s Dohodou o celní hodnotě. Hodnota nepůvodního materiálu musí zahrnovat veškeré náklady vzniklé při dopravě materiálu do místa dovozu, jako jsou náklady na dopravu, nakládku, vykládku, manipulaci nebo pojištění. Pokud není celní hodnota známa nebo ji nelze zjistit, považuje se za hodnotu nepůvodních materiálů první ověřitelná cena zaplacená za tyto materiály v Evropské unii nebo v Kanadě.
 ODDÍL B
 PRAVIDLA PŮVODU
 Článek 2
 Obecné požadavky
 1. Pro účely této dohody se za produkt nebo výrobek pocházející ze strany, kde se uskutečnila poslední fáze výroby, považuje produkt nebo výrobek, který na území strany nebo na území obou stran v souladu s článkem 3:
 a)
 byl zcela získán ve smyslu článku 4;
 b)
 byl vyroben výhradně z původních materiálů, nebo
 c)
 byl podroben výrobě v dostatečném rozsahu ve smyslu článku 5.
 2. S výjimkou případů stanovených v čl. 3 odst. 8 a 9 musí být podmínky týkající se získání statusu původu, jež jsou stanoveny v tomto protokolu, nepřetržitě splněny na území jedné nebo obou stran.
 Článek 3
 Kumulace původu
 1. Produkt, který pochází z jedné strany dohody, se považuje za pocházející z druhé strany, pokud je použit jako materiál


text:
při výrobě produktu v dotyčné druhé straně.
 2. Pro účely určení statusu původu produktu může vývozce vzít v úvahu to, že nepůvodní materiál byl podroben výrobním operacím uskutečněným v druhé straně dohody.
 3. Odstavce 1 a 2 se nepoužijí, jestliže výrobní operace, jimž byl produkt podroben, nepřesahují rámec úkonů uvedených v článku 7 a pokud cílem těchto výrobních operací, jak dosvědčuje většina důkazů, je obejití finančních či daňových právních předpisů stran dohody.
 4. Pokud vývozce vyplnil prohlášení o původu v souvislosti s produktem, na nějž se odkazuje v odstavci 2, musí mít k dispozici vyplněné a podepsané prohlášení dodavatele nepůvodních materiálů použitých při výrobě produktu.
 5. Prohlášením dodavatele může být prohlášení uvedené v příloze 3 nebo rovnocenný doklad obsahující stejné údaje, které popisují dotyčné nepůvodní materiály dostatečně podrobně za účelem jejich identifikace.
 6. Má-li prohlášení dodavatele uvedené v odstavci 4 elektronickou podobu, nemusí být podepsané, je-li identita dodavatele věrohodně prokázána celním orgánům ve straně dohody, kde bylo prohlášení dodavatele vyplněno.
 7. Prohlášení dodavatele se vztahuje k jedné nebo více fakturám za stejný materiál dodaný během období nepřesahujícího 12 měsíců ode dne, jenž je uveden v prohlášení dodavatele.
 8. S výhradou odstavce 9, má-li každá strana uzavřenu dohodu o volném obchodu s touž třetí zemí, jak je povoleno Dohodou o WTO, může vývozce při určování, zda je výrobek původní podle této dohody, vzít v úvahu materiál z této třetí země.
 9. Každá strana použije odstavec 8 pouze tehdy, pokud mezi každou stranou a třetí zemí platí obdobná ustanovení a pokud se strany dohodnou na příslušných podmínkách.
 10. Bez ohledu na odstavec 9, má-li každá strana uzavřenu dohodu o volném obchodu se Spojenými státy a pokud se obě strany dohodnou na příslušných podmínkách, použije každá strana odstavec 8 při určování, zda produkt kapitoly 2 nebo 11, čísel 16.01 až 16.03, kapitoly 19, čísla 20.02 nebo 20.03 nebo položky 3505.10 je původní podle této dohody.
 Článek 4
 Zcela získané produkty
 1. Za zcela získané ve straně dohody se považují tyto produkty:
 a)
 nerostné produkty a jiné neživé přírodní zdroje tam extrahované nebo vytěžené;
 b)
 zelenina, rostliny a rostlinné produkty tam sklizené;
 c)
 živá zvířata tam narozená či vylíhnutá a odchovaná;
 d)
 produkty tam získané z živých zvířat;
 e)
 produkty z poražených zvířat tam narozených či vylíhnutých a odchovaných;
 f)
 produkty získané z lovu, odchytu nebo rybolovu tam prováděného, ne však za vnějšími hranicemi teritoriálního moře strany;
 g)
 produkty akvakultury tam odchované;
 h)
 ryby, měkkýši a korýši a jiní mořští živočichové ulovení z plavidla za vnějšími hranicemi kteréhokoli teritoriálního moře;
 i)
 výrobky zhotovené na palubě zpracovatelských plavidel výhradně z produktů uvedených v písmeni h);
 j)
 nerostné produkty a jiné neživé přírodní zdroje vytěžené nebo extrahované z mořského dna, podloží, či z oceánského dna:
 i)
 výlučné ekonomické zóny Kanady nebo členských států Evropské unie, jak je vymezena jejich domácím právem, v souladu s částí V Úmluvy Organizace spojených národů o mořském právu, podepsané dne 10. prosince 1982 v Montego Bay („UNCLOS“);
 ii)
 kontinentálního šelfu Kanady nebo členských států Evropské unie, jak je vymezen jejich domácím


text:
právem, v souladu s částí VI UNCLOS, nebo
 iii)
 oblasti, jak je vymezena v čl. 1 odst. 1 UNCLOS,
 stranou dohody nebo osobou ze strany dohody, pokud dotyčná strana dohody nebo osoba ze strany dohody má k využívání mořského dna, podloží nebo oceánského dna práva;
 k)
 suroviny získané z použitých produktů tam sebraných, pokud tyto produkty jsou vhodné pouze k takovému opětovnému využití;
 l)
 součásti získané z použitých produktů tam sebraných, pokud tyto produkty jsou vhodné pouze k takovému využití odpadů, kdy daná součást je:
 i)
 zapracována do jiného produktu, nebo
 ii)
 dále zpracována do podoby produktu, jehož výkonnost a životnost jsou stejné nebo podobné jako u nového produktu stejného typu;
 m)
 produkty v jakékoli fázi výroby tam vyrobené výhradně z produktů uvedených v písmenech a) až j).
 2. Pro účely odst. 1 písm. h) a i) se na plavidlo nebo zpracovatelské plavidlo vztahují tyto podmínky:
 a)
 plavidlo nebo zpracovatelské plavidlo musí být:
 i)
 registrováno v členském státě Evropské unie nebo v Kanadě, nebo
 ii)
 zapsáno na seznam v Kanadě, pokud toto plavidlo:
 A)
 bezprostředně před svým zapsáním na seznam v Kanadě je oprávněno plout pod vlajkou členského státu Evropské unie a musí pod touto vlajkou plout, a
 B)
 splňuje podmínky odst. 2 písm. b) bodu i) nebo ii);
 iii)
 je oprávněno plout pod vlajkou členského státu Evropské unie nebo Kanady a musí pod touto vlajkou plout, a
 b)
 pokud jde o Evropskou unii, plavidlo nebo zpracovatelské plavidlo musí být:
 i)
 vlastněno nejméně z 50 % státními příslušníky členského státu Evropské unie, nebo
 ii)
 ve vlastnictví společností, jež mají sídlo a hlavní provozovnu v členském státě Evropské unie a které jsou nejméně z 50 % ve vlastnictví členského státu Evropské unie, veřejných subjektů nebo státních příslušníků členského státu Evropské unie, nebo
 c)
 pokud jde o Kanadu, plavidlo nebo zpracovatelské plavidlo musí lovit ryby, měkkýše a korýše nebo jiné mořské živočichy na základě kanadské rybolovné licence. Mezi kanadské rybolovné licence patří kanadské obchodní licence k rybolovu a kanadské licence k rybolovu původními obyvateli vydané organizacemi původního obyvatelstva. Držitel kanadské rybolovné licence musí být:
 i)
 kanadským státním příslušníkem;
 ii)
 podnikem, který není v zahraničním vlastnictví více než ze 49 % a má obchodní přítomnost v Kanadě;
 iii)
 rybářským plavidlem ve vlastnictví osoby uvedené v bodě i) nebo ii), které je registrováno v Kanadě, oprávněno a povinno plout pod kanadskou vlajkou, nebo
 iv)
 organizací původního obyvatelstva se sídlem na území Kanady. Osoba provozující rybolov na základě kanadské licence k rybolovu původními obyvateli musí být kanadským státním příslušníkem.
 Článek 5
 Výroba v dostatečném rozsahu
 1. Pro účely článku 2 se u produktů, jež nejsou zcela získány, má za to, že byly podrobeny výrobě v dostatečném rozsahu, jsou-li splněny podmínky stanovené v příloze 5.
 2. Je-li nepůvodní materiál podroben výrobě v dostatečném rozsahu, považuje se výsledný produkt za původní, přičemž se nebere ohled na na nepůvodní materiál v něm obsažený, pokud je tento produkt použit v následné výrobě dalšího produktu.
 Článek 6
 Odchylky
 1. Bez ohledu na čl. 5 odst. 1 a s výjimkou ustanovení


text:
odstavce 3 se produkt v případě, že nepůvodní materiály použité při jeho výrobě nesplňují podmínky stanovené v příloze 5, považuje za původní, jestliže:
 a)
 celková hodnota těchto nepůvodních materiálů nepřesahuje 10 % převodní hodnoty produktu nebo ceny produktu ze závodu;
 b)
 použitím tohoto odstavce není překročen žádný procentní podíl uvedený v příloze 5 jako nejvyšší přípustná hodnota nebo hmotnost nepůvodních materiálů, a
 c)
 produkt splňuje všechny ostatní příslušné požadavky tohoto protokolu.
 2. Odstavec 1 se nepoužije na produkty zcela získané ve straně dohody ve smyslu článku 4. Pokud pravidlo původu stanovené v příloze 5 vyžaduje, aby materiály použité při výrobě produktu byly zcela získány, použije se odchylka stanovená v odstavci 1 na součet těchto materiálů.
 3. Odchylka pro textilní a oděvní výrobky kapitol 50 až 63 harmonizovaného systému se stanoví v souladu s přílohou 1.
 4. Odstavce 1 až 3 se použijí s výhradou čl. 8 písm. c).
 Článek 7
 Výroba v nedostatečném rozsahu
 1. Aniž je dotčen odstavec 2, jsou následující úkony nedostačující pro získání statusu původu produktu, bez ohledu na to, zda jsou splněny požadavky článku 5 nebo 6:
 a)
 úkony výlučně určené k zachování produktů v dobrém stavu během skladování a přepravy (1);
 b)
 rozdělování nebo spojování nákladových kusů;
 c)
 mytí, čištění nebo úkony pro odstranění prachu, oxidů, oleje, nátěru nebo jiných povrchových vrstev z produktu;
 d)
 žehlení nebo mandlování textilií nebo textilních výrobků kapitol 50 až 63 harmonizovaného systému;
 e)
 prosté natírání, malování nebo leštění;
 f)
 loupání, částečné nebo úplné bělení, leštění nebo hlazení obilovin nebo rýže kapitoly 10, jež nemá za následek zařazení do jiné kapitoly;
 g)
 úkony spočívající v barvení nebo ochucování cukru čísla 17.01 nebo 17.02; úkony spočívající v tvarování cukru čísla 17.01; částečné nebo úplné mletí krystalového cukru čísla 17.01;
 h)
 loupání, vypeckovávání nebo louskání zeleniny kapitoly 7, ovoce kapitoly 8, ořechů čísla 08.01 nebo 08.02 nebo jader podzemnice olejné čísla 12.02, pokud tato zelenina, ovoce, ořechy nebo jádra podzemnice olejné zůstávají zařazeny do stejné kapitoly;
 i)
 ostření, prosté broušení, prosté mletí nebo drcení nebo prosté řezání, stříhání, krájení, sekání nebo štípání;
 j)
 prosté prosévání, prohazování, třídění, zařazování, srovnávání nebo sdružování;
 k)
 prosté balicí operace, jako je plnění do lahví, konzerv, sklenic, pytlů, beden, krabic nebo upevnění na podložky nebo desky;
 l)
 připevňování nebo tisk značek, štítků, log nebo obdobných rozlišovacích znaků na produkty nebo jejich obaly;
 m)
 mísení cukru čísla 17.01 nebo 17.02 s jakýmkoli jiným materiálem;
 n)
 prosté mísení materiálů, též různých druhů; prosté mísení nezahrnuje úkon, který vede k chemické reakci ve smyslu poznámek ke kapitole 28 nebo 29 přílohy 5;
 o)
 prosté sestavování částí výrobků na úplný výrobek kapitol 61, 62 nebo 82 až 97 harmonizovaného systému nebo rozkládání úplných výrobků kapitol 61, 62 nebo 82 až 97 na části;
 p)
 kombinace dvou nebo více úkonů uvedených v písmenech a) až o), a
 q)
 porážení zvířat.
 2. V souladu s článkem 3 se při posuzování, zda byl produkt podroben nedostatečné výrobě ve smyslu odstavce 1, berou v úvahu veškeré výrobní operace provedené na daném produktu v Evropské unii


text:
a v Kanadě.
 3. Pro účely odstavce 1 se úkony považují za prosté, jestliže k jejich provedení nejsou zapotřebí žádné zvláštní dovednosti, ani stroje, přístroje nebo nástroje pro tyto úkony speciálně vyrobené nebo nainstalované nebo pokud tyto dovednosti, stroje, přístroje nebo nástroje nijak nepřispívají k základním charakteristikám či vlastnostem produktu.
 Článek 8
 Jednotka klasifikace
 Pro účely tohoto protokolu platí následující:
 a)
 sazební zařazení určitého produktu nebo materiálu se stanoví podle harmonizovaného systému;
 b)
 v případě, že produkt sestávající ze skupiny nebo sestavy výrobků nebo součástí je podle pravidel harmonizovaného systému zařazen do jednoho čísla nebo položky, považuje se za daný produkt celá skupina či sestava, a
 c)
 v případě, že zásilka sestává z několika identických produktů zařazených do stejného čísla nebo položky harmonizovaného systému, musí být každý produkt posuzován samostatně.
 Článek 9
 Obaly a obalové materiály a schránky
 1. V případě, že podle všeobecného pravidla 5 harmonizovaného systému je obal pro účely zařazení součástí produktu, je tento obal brán v úvahu při určování toho, zda všechny nepůvodní materiály použité při výrobě produktu splňují požadavky stanovené v příloze 5.
 2. Obalové materiály a schránky, v nichž je produkt zabalen pro účely přepravy, se při určování původu produktu neberou v úvahu.
 Článek 10
 Oddělená účetní evidence zastupitelných materiálů nebo produktů
 1.
 a)
 Jsou-li při výrobě produktu použity původní a nepůvodní zastupitelné materiály, nemusí být určení původu zastupitelných materiálů prováděno na základě fyzického oddělení a identifikace případných konkrétních zastupitelných materiálů, ale může být provedeno na základě systému řízení zásob, nebo
 b)
 v případě, že původní a nepůvodní zastupitelné produkty kapitol 10, 15, 27, 28, 29, čísel 32.01 až 32.07 nebo 39.01 až 39.14 harmonizovaného systému jsou fyzicky spojeny či smíchány v rámci zásob v jedné straně dohody před vývozem do druhé strany dohody, nemusí být určení původu zastupitelných produktů prováděno na základě fyzického oddělení a identifikace případných konkrétních zastupitelných produktů, ale může být provedeno na základě systému řízení zásob.
 2. Systém řízení zásob musí:
 a)
 zajišťovat, aby status původu nebyl v žádném případě udělen více produktům, než by tomu bylo v případě, kdy by zastupitelné materiály nebo zastupitelné produkty byly fyzicky odděleny;
 b)
 poskytovat informaci o množství původních a nepůvodních materiálů nebo produktů, včetně dat, kdy byly tyto materiály nebo produkty zařazeny do zásob, a, pokud to vyžaduje příslušné pravidlo původu, hodnoty těchto materiálů nebo produktů;
 c)
 poskytovat informaci o množství produktů vyrobených za použití zastupitelných materiálů, nebo o množství zastupitelných produktů, které jsou dodávány zákazníkům, kteří požadují doklad o původu ze strany dohody za účelem získání preferenčního zacházení podle této dohody, stejně jako zákazníkům, kteří takovýto doklad nepožadují, a
 d)
 poskytovat informaci o tom, zda byla disponibilní zásoba původních produktů dostatečně velká, aby jí bylo možno doložit prohlášení o statusu původu.
 3. Strana může požadovat, aby vývozce nebo výrobce na jejím území, který chce používat systém řízení zásob podle tohoto článku, musel od této strany předem získat povolení, aby tento systém mohl používat. Strana může povolení používat systém řízení zásob odejmout v případě, že vývozce nebo výrobce tento systém zneužívá.
 4. Pro


text:
účely odstavce 1 se „zastupitelnými materiály“ nebo „zastupitelnými produkty“ rozumí materiály nebo produkty stejného druhu a obchodní kvality, se stejnými technickými a fyzickými vlastnostmi, které od sebe nelze rozeznat pro účely určení jejich původu.
 Článek 11
 Příslušenství, náhradní díly a nástroje
 Příslušenství, náhradní díly a nástroje dodávané spolu s produktem, jež jsou součástí jeho běžného příslušenství, náhradních dílů nebo nástrojů a které nejsou fakturovány samostatně a jejichž množství a hodnota jsou pro daný produkt obvyklé:
 a)
 se zohlední při výpočtu hodnoty příslušných nepůvodních materiálů, pokud pravidlo původu podle přílohy 5 použitelné na daný produkt stanoví nejvyšší přípustnou hodnotu nepůvodních materiálů v podobě procentního podílu, a
 b)
 se nezohlední při určování, zda se na všechny nepůvodní materiály použité při výrobě produktu vztahuje příslušná změna sazebního zařazení nebo jiné požadavky stanovené v příloze 5.
 Článek 12
 Soupravy
 1. S výjimkou případů uvedených v příloze 5 se souprava ve smyslu všeobecného pravidla 3 harmonizovaného systému považuje za původní, jestliže:
 a)
 jsou původními produkty všechny součásti, z nichž se souprava skládá, nebo
 b)
 v případě, že součástí soupravy je nepůvodní produkt, je původní alespoň jeden z produktů, z nichž se souprava skládá, nebo všechny obalové materiály a schránky dané soupravy, a
 i)
 hodnota nepůvodních produktů kapitol 1 až 24 harmonizovaného systému, z nichž se souprava skládá, nepřesahuje 15 % převodní hodnoty soupravy nebo ceny soupravy ze závodu;
 ii)
 hodnota nepůvodních produktů kapitol 25 až 97 harmonizovaného systému, z nichž se souprava skládá, nepřesahuje 25 % převodní hodnoty soupravy nebo ceny soupravy ze závodu, a
 iii)
 hodnota všech nepůvodních produktů, z nichž se souprava skládá, nepřesahuje 25 % převodní hodnoty soupravy nebo ceny soupravy ze závodu.
 2. Hodnota nepůvodních produktů, z nichž se souprava skládá, se vypočítá stejným způsobem jako hodnota nepůvodních materiálů.
 3. Převodní hodnota soupravy nebo cena soupravy ze závodu se vypočítá stejným způsobem jako převodní hodnota produktu nebo cena produktu ze závodu.
 Článek 13
 Neutrální prvky
 Při určování, zda je produkt původní, není nutné zjišťovat původ následujících prvků, jež mohou být použity při jeho výrobě:
 a)
 energie a palivo;
 b)
 zařízení a vybavení;
 c)
 stroje a nástroje, nebo
 d)
 materiály, které se nestávají a nemají se stát součástí konečného složení produktu.
 Článek 14
 Přeprava přes třetí zemi
 1. Produkt, který byl podroben výrobním operacím splňujícím požadavky článku 2, se považuje za původní pouze v případě, že po těchto výrobních operacích:
 a)
 již není podroben dalším výrobním operacím ani žádným jiným operacím mimo území stran, kromě vykládky, překládky či jakékoli jiné operace nezbytné k zachování produktu v dobrém stavu nebo k přepravě produktu na území strany, a
 b)
 zůstává během doby, kdy se nachází mimo území stran, pod celní kontrolou.
 2. Skladování produktů a zásilek či rozdělování zásilek lze provést na odpovědnost vývozce nebo následného držitele produktů a produkty zůstávají v zemi nebo v zemích tranzitu pod celní kontrolou.
 Článek 15
 Vrácené původní produkty
 V případě, že původní produkt vyvezený ze strany dohody do třetí země je vrácen, považuje se za nepůvodní, nelze-li celním orgánům věrohodně prokázat, že vrácený produkt:
 a)
 je tentýž


text:
jako produkt vyvezený, a
 b)
 nebyl podroben žádné operaci nad rámec toho, co je nezbytné k jeho zachování v dobrém stavu.
 Článek 16
 Cukr
 1. Pokud pravidlo původu vyžaduje, aby čistá hmotnost nepůvodního cukru použitého při výrobě nepřekročila určitou prahovou hodnotu, splňuje výrobek tuto podmínku tehdy, jestliže tuto prahovou hodnotu nepřekračuje celková čistá hmotnost všech monosacharidů a disacharidů obsažených ve výrobku nebo v materiálech použitých při výrobě.
 2. Výrobek rovněž splňuje podmínku uvedenou v odstavci 1 tehdy, jestliže prahovou hodnotu nepřekračuje čistá hmotnost nepůvodního cukru zařazeného do čísla 17.01 nebo položek 1702.30 až 1702.60 nebo do položky 1702.90, kromě maltodextrinu, chemicky čisté maltózy nebo karamelu k barvení, jak je uvedeno ve vysvětlivkách k číslu 17.02, je-li použit jako takový při výrobě:
 a)
 daného výrobku, a
 b)
 materiálů obsahujících nepůvodní cukr zařazených do položek 1302.20, 1704.90, 1806.10, 1806.20, 1901.90, 2101.12, 2101.20, 2106.90 a 3302.10, které jsou jako takové použity při výrobě daného výrobku. Alternativně lze použít i čistou hmotnost všech monosacharidů a disacharidů obsažených v každém z těchto materiálů obsahujících cukr. V případě, že čistá hmotnost nepůvodního cukru použitého při výrobě těchto materiálů obsahujících cukr nebo čistá hmotnost monosacharidů a disacharidů obsažených v těchto materiálech obsahujících cukr není známa, musí se použít celková čistá hmotnost těchto materiálů, které jsou jako takové použity při výrobě.
 3. Čistá hmotnost kteréhokoli nepůvodního cukru podle odstavce 2 může být vypočítána ve vztahu k sušině.
 4. Pro účely použití pravidel původu, pokud jde o čísla 17.04 a 18.06, se hodnota nepůvodního cukru vztahuje k hodnotě nepůvodního materiálu uvedeného v odstavci 2, který je použit při výrobě výrobku.
 Článek 17
 Čisté náklady
 1. Pro účely tohoto článku se kromě definic stanovených v článku 1 použijí tyto definice:
 motorovým vozidlem se rozumí výrobek položek 8703.21 až 8703.90;
 čistými náklady se rozumí celkové náklady po odečtení nákladů na podporu prodeje, marketing a poprodejní servis, licenčních poplatků, nákladů na dopravu a balení a neuznatelných úrokových nákladů, které jsou v celkových nákladech zahrnuty;
 neuznatelnými úrokovými náklady se rozumí úrokové náklady vzniklé výrobci, které překračují 700 bazických bodů nad příslušnou úrokovou sazbou národní centrální banky stanovenou pro srovnatelné splatnosti;
 licenčními poplatky se rozumějí platby jakéhokoli druhu, včetně plateb v rámci technické pomoci nebo podobných dohod, jako náhrada za užití nebo za právo na užití jakéhokoli autorského práva, literárního, uměleckého nebo vědeckého díla, patentu, ochranné známky, vzoru, modelu, plánu, tajného vzorce nebo výrobního postupu, s výjimkou plateb v rámci technické pomoci nebo podobných dohod, které mohou souviset se specifickými službami, jako jsou:
 a)
 školení personálu, bez ohledu na místo, kde je prováděno, a
 b)
 jsou-li prováděny na území jedné nebo obou stran, inženýrské služby, služby související s vybavením potřebným zařízením a nástroji, seřizováním lisů a razidel, vývojem softwaru a podobné služby v oblasti výpočetní techniky, či jiné služby;
 náklady na podporu prodeje, marketing a poprodejní servis se rozumí tyto náklady související s podporou prodeje, marketingem a poprodejním servisem:
 a)
 podpora prodeje a uvádění na trh; reklama ve sdělovacích prostředcích; reklama a průzkum trhu; propagační a předváděcí materiál; výstavy; prodejní výstavy, veletrhy a konference;


text:
bannery; reklamní panely; bezplatné vzorky; literatura související s prodejem, marketingem a poprodejním servisem (prospekty, katalogy, technická literatura, ceníky, servisní příručky a informační materiály na podporu prodeje); vytváření a ochrana log a ochranných známek; sponzorství; náklady na doplňování stavu na velkoobchodní i maloobchodní úrovni; zábava;
 b)
 pobídky prodeje a uvádění na trh; slevy pro spotřebitele, maloobchodníky či velkoobchodníky; pobídky související se zbožím;
 c)
 mzdy; provize z prodeje; bonusy; dávky (například nemocenské dávky, pojistná plnění či důchodové dávky); cestovní výdaje a výdaje na pobyt, a členské poplatky a honoráře za odborné výkony pracovníků poskytujících služby v oblasti podpory prodeje, marketingu a poprodejního servisu;
 d)
 nábor a školení pracovníků poskytujících služby v oblasti podpory prodeje, marketingu a poprodejního servisu a školení zaměstnanců zákazníků v oblasti poprodejního servisu, pokud jsou tyto náklady na finančních výkazech či na nákladových účtech výrobce vykázány samostatně za podporu prodeje, marketing a poprodejní servis výrobků;
 e)
 pojištění odpovědnosti za výrobky;
 f)
 kancelářské potřeby pro účely podpory prodeje, marketingu a poprodejního servisu výrobků, pokud jsou tyto náklady na finančních výkazech či na nákladových účtech výrobce vykázány samostatně za podporu prodeje, marketing a poprodejní servis výrobků;
 g)
 telefon, pošta a jiné způsoby komunikace, pokud jsou tyto náklady na finančních výkazech či na nákladových účtech výrobce vykázány samostatně za podporu prodeje, marketing a poprodejní servis výrobků;
 h)
 nájem a odpisy kancelářských budov a distribučních středisek sloužících pro účely podpory prodeje, marketingu a poprodejního servisu;
 i)
 pojistné, daně, náklady na služby a opravy a údržbu související s kancelářskými budovami a distribučními středisky sloužícími pro účely podpory prodeje, marketingu a poprodejního servisu, pokud jsou tyto náklady na finančních výkazech či na nákladových účtech výrobce vykázány samostatně za podporu prodeje, marketing a poprodejní servis výrobků, a
 j)
 platby výrobce jiným osobám za záruční opravy;
 náklady na dopravu a balení se rozumí náklady vzniklé při balení produktu pro účely přepravy a za přepravu produktu z místa přímého odeslání kupujícímu, kromě nákladů na přípravu a balení produktu pro maloobchodní prodej, a
 celkovými náklady se rozumí všechny náklady produktu, náklady období a ostatní náklady vzniklé v souvislosti s výrobou produktu v Kanadě, kdy:
 a)
 náklady produktu se rozumí náklady, které jsou spojené s výrobou produktu, přičemž zahrnují hodnotu materiálů, přímé mzdové náklady a přímé režijní náklady;
 b)
 náklady období se rozumí náklady jiné než náklady produktu, které jsou zaúčtovány do nákladů v období, ve kterém vznikly, včetně prodejních nákladů a běžných a administrativních výdajů;
 c)
 ostatními náklady se rozumí všechny náklady zaznamenané v účetnictví výrobce, nejsou náklady produktu ani náklady období.
 2. Za účelem výpočtu čistých nákladů určitého produktu podle tabulky D.1 (Roční kvóta pro vozidla vyvážená z Kanady do Evropské unie) v příloze 5-A může výrobce produktu:
 a)
 vypočítat celkové náklady vzniklé v souvislosti se všemi produkty vyrobenými tímto výrobcem, odečíst veškeré náklady na podporu prodeje, marketing a poprodejní servis, licenční poplatky, náklady na dopravu a balení a neuznatelné úrokové náklady, které jsou zahrnuty v celkových nákladech všech těchto produktů a výsledné čisté náklady těchto produktů poté přiměřeně přiřadit danému produktu;
 b)
 vypočítat celkové náklady vzniklé v


text:
souvislosti se všemi produkty vyrobenými tímto výrobcem, přiměřeně přiřadit celkové náklady danému produktu a poté odečíst veškeré náklady na podporu prodeje, marketing a poprodejní servis, licenční poplatky, náklady na dopravu a balení a neuznatelné úrokové náklady, které jsou zahrnuty v podílu celkových nákladů přiřazenému danému produktu, nebo
 c)
 přiměřeně přiřadit veškeré náklady, které jsou součástí celkových nákladů, jež tomuto výrobci vznikly v souvislosti s daným produktem, tak aby úhrnná částka těchto nákladů nezahrnovala žádné náklady na podporu prodeje, marketing a poprodejní servis, licenční poplatky, náklady na dopravu a balení ani neuznatelné úrokové náklady.
 3. Výši čistých nákladů určitého produktu podle odstavce 1 může výrobce vypočítat jako průměrnou hodnotu za účetní období buď ve vztahu ke všem motorovým vozidlům, která dotyčný výrobce v dané kategorii vyrábí, nebo pouze ve vztahu k motorovým vozidlům vyráběným výrobcem v dané kategorii, která jsou vyvážena na území druhé strany, a to za použití jedné z těchto kategorií:
 a)
 stejná modelová řada motorových vozidel ve stejné třídě vozidel vyráběná ve stejném zařízení na území strany;
 b)
 stejná modelová řada motorových vozidel vyráběná ve stejném zařízení na území strany;
 c)
 stejná modelová řada motorových vozidel vyráběná na území strany;
 d)
 stejná třída motorových vozidel vyráběná ve stejném zařízení na území strany, nebo
 e)
 jakákoli jiná kategorie podle případného rozhodnutí stran.
 ODDÍL C
 POSTUPY STANOVENÍ PŮVODU
 Článek 18
 Doklad o původu
 1. Na produkty pocházející z Evropské unie se při dovozu do Kanady, stejně jako na produkty pocházející z Kanady při dovozu do Evropské unie, vztahuje preferenční sazební zacházení podle této dohody na základě prohlášení (dále jen „prohlášení o původu“).
 2. Prohlášení o původu se poskytuje na faktuře nebo jiném obchodním dokladu, který dotyčný původní produkt popisuje dostatečně podrobně k tomu, aby jej bylo možné na jeho základě identifikovat.
 3. V příloze 2 jsou uvedeny různé jazykové verze prohlášení o původu.
 Článek 19
 Povinnosti týkající se vývozu
 1. Prohlášení o původu podle čl. 18 odst. 1 musí být vyplněno:
 a)
 v Evropské unii vývozcem v souladu s příslušnými právními předpisy Evropské unie, a
 b)
 v Kanadě vývozcem v souladu s částí V celního zákona (Customs Act, R.S.C., 1985, c. 1 (2nd Supp.)).
 2. Vývozce, který vyplňuje prohlášení o původu, musí na žádost celního orgánu strany vývozu předložit kopii prohlášení o původu a veškeré náležité doklady prokazující status původu dotyčných produktů, včetně podpůrných dokumentů nebo písemných prohlášení výrobců či dodavatelů, a splnit ostatní požadavky tohoto protokolu.
 3. Prohlášení o původu musí být vyplněno a podepsáno vývozcem, není-li stanoveno jinak.
 4. Strany mohou povolit, aby prohlášení o původu bylo vývozcem vyplněno buď při vývozu produktů, k nimž se vztahuje, nebo až po jejich vývozu, pokud se prohlášení o původu předloží ve straně dovozu nejpozději do dvou let od dovozu produktů, k nimž se vztahuje, nebo ve lhůtě delší, pokud ji stanoví právní předpisy dovážející strany.
 5. Celní orgán strany dovozu může povolit, aby prohlášení o původu bylo použito pro více zásilek identických původních produktů, jež se uskuteční během období ne delšího než 12 měsíců, jak v daném prohlášení stanoví vývozce.


text:
6. Jestliže vývozce poté, co vyplnil prohlášení o původu, zjistí, že dané prohlášení o původu obsahuje nesprávné informace, nebo má důvod se tak domnívat, musí neprodleně písemně uvědomit dovozce o veškerých změnách, jež mají vliv na status původu každého produktu, k němuž se prohlášení o původu vztahuje.
 7. Strany mohou povolit zavedení systému, který umožňuje předkládání prohlášení o původu elektronicky a přímo od vývozce na území jedné strany dovozci na území strany druhé, přičemž místo podpisu na prohlášení o původu použije vývozce svůj elektronický podpis nebo identifikační kód.
 Článek 20
 Platnost prohlášení o původu
 1. Prohlášení o původu platí po dobu 12 měsíců od data, kdy bylo vyplněno vývozcem, nebo po takovou delší dobu, jakou stanovila strana dovozu. Během této doby platnosti lze u celního orgánu strany dovozu požádat o preferenční sazební zacházení.
 2. Strana dovozu může přijmout prohlášení o původu předložené jejímu celnímu orgánu po uplynutí doby platnosti uvedené v odstavci 1 pro účely preferenčního sazebního zacházení v souladu s právními předpisy dané strany.
 Článek 21
 Povinnosti týkající se dovozu
 1. Pro účely žádosti o preferenční sazební zacházení musí dovozce:
 a)
 předložit prohlášení o původu celnímu orgánu strany dovozu, jak požadují postupy platné v dané straně a v souladu s nimi;
 b)
 vyžaduje-li to celní orgán strany dovozu, předložit překlad prohlášení o původu, a
 c)
 vyžaduje-li to celní orgán strany dovozu, předložit prohlášení o tom, že produkty splňují podmínky požadované pro provádění této dohody, přičemž se toto prohlášení připojí k dovoznímu prohlášení nebo se předloží jako jeho součást.
 2. Jestliže dovozce zjistí, že prohlášení o původu týkající se produktu, jemuž bylo uděleno preferenční sazební zacházení, obsahuje nesprávné informace, nebo má důvod se tak domnívat, musí neprodleně písemně uvědomit celní orgán strany dovozu o veškerých změnách, jež mají vliv na status původu daného produktu, a zaplatit případný celní dluh.
 3. Pokud dovozce žádá o preferenční sazební zacházení pro zboží dovezené z území druhé strany, může dovážející strana odepřít preferenční sazební zacházení pro toto zboží, jestliže dovozce nesplňuje veškeré požadavky podle tohoto protokolu.
 4. Strana v souladu se svými právními předpisy zajistí, aby v případě, že v době, kdy byl produkt dovezen na její území, jej bylo možno považovat za původní, ale dovozce v této době neměl prohlášení o původu, mohl dovozce tohoto produktu ve lhůtě nejméně tří let ode dne dovozu požádat o vrácení cel zaplacených v důsledku toho, že danému produktu nebylo uděleno preferenční sazební zacházení.
 Článek 22
 Doklady týkající se přepravy přes třetí zemi
 Každá strana může prostřednictvím svého celního orgánu dovozce požádat, aby prokázal, že přeprava produktu, pro nějž dovozce žádá o preferenční sazební zacházení, proběhla v souladu s článkem 14, a to tak, že předloží:
 a)
 přepravní doklady, včetně konosamentů či nákladních listů, na nichž je uvedena trasa přepravy a všechna místa odeslání a překládky před dovozem produktu, a
 b)
 pokud se odeslání nebo překládka produktu uskuteční mimo území stran, kopii celních dokladů, jimiž se celnímu orgánu prokáže, že produkt zůstal během doby, kdy se nacházel mimo území stran, pod celní kontrolou.
 Článek 23
 Dovoz po


text:
částech
 Každá strana zajistí, že v případech, kdy se na základě žádosti dovozce a za podmínek stanovených celním orgánem strany dovozu dovážejí rozložené nebo nesložené produkty po částech ve smyslu všeobecného pravidla 2 písm. a) harmonizovaného systému, které spadají do tříd XVI a XVII nebo čísel 7308 a 9406 harmonizovaného systému, předloží se podle požadavku danému celnímu orgánu jediný doklad o původu pro tyto produkty při dovozu první části.
 Článek 24
 Osvobození od prohlášení o původu
 1. Strana může v souladu se svými právními předpisy upustit od požadavku na předložení prohlášení o původu podle článku 21 v případě původních produktů, které tvoří zásilku nízké hodnoty odeslanou z druhé strany dohody, nebo v případě původních produktů, jež jsou součástí osobních zavazadel cestujících, kteří přijíždějí z druhé strany dohody.
 2. Strany mohou vyloučit použití ustanovení odstavce 1, jestliže je dovoz součástí řady případů dovozu, u nichž se lze důvodně domnívat, že byly uskutečněny nebo naplánovány s cílem obejít požadavky tohoto protokolu týkající se prohlášení o původu.
 3. Strany mohou stanovit mezní hodnoty pro produkty uvedené v odstavci 1, přičemž se o těchto omezeních vzájemně informují.
 Článek 25
 Podpůrné dokumenty
 Dokumenty uvedené v čl. 19 odst. 2 mohou zahrnovat dokumenty týkající se:
 a)
 výrobních postupů, jimž byl podroben původní produkt nebo materiály použité při jeho výrobě;
 b)
 nákupu produktu, jeho nákladů, hodnoty a platby za něj;
 c)
 původu, nákupu, nákladů, hodnoty a plateb týkajících se všech materiálů použitých při výrobě produktu, včetně pro všechny materiály, včetně neutrálních prvků, a
 d)
 zásilky produktu.
 Článek 26
 Uchovávání záznamů
 1. Vývozce, který vyplnil prohlášení o původu, musí uchovávat jeho kopii, stejně jako podpůrné dokumenty uvedené v článku 25 po dobu tří let od vyplnění prohlášení o původu, nebo po dobu delší, pokud tak stanoví strana vývozu.
 2. Pokud vývozce doložil prohlášení o původu písemným prohlášením výrobce, musí být výrobce povinen uchovávat záznamy v souladu s odstavcem 1.
 3. Pokud tak stanoví právní předpisy strany dovozu, musí dovozce, jemuž bylo přiznáno preferenční sazební zacházení, uchovávat dokumenty týkající se dovozu produktu, včetně kopie prohlášení o původu, po dobu tří let ode dne, kdy bylo preferenční zacházení uděleno, nebo po dobu delší, pokud tak daná strana stanoví.
 4. Každá strana povolí v souladu se svými právními předpisy, aby dovozci, vývozci a výrobci na jejím území uchovávali dokumenty nebo záznamy na jakýchkoli médiích, pokud lze tyto dokumenty nebo záznamy vyhledávat a vytisknout.
 5. Strana může odmítnout udělení preferenčního sazebního zacházení pro produkt, který podléhá ověření původu, pokud dovozce, vývozce nebo výrobce daného produktu, který je povinen uchovávat záznamy nebo dokumenty podle tohoto článku:
 a)
 neuchovává záznamy nebo dokumenty relevantní pro určení původu produktu v souladu s požadavky tohoto protokolu, nebo
 b)
 odepře přístup k těmto záznamům nebo dokumentům.
 Článek 27
 Rozpory a formální chyby
 1. Zjištěním drobných rozporů mezi údaji uvedenými v prohlášení o původu a údaji v dokladech, které byly celním orgánům předloženy za účelem splnění celních formalit při dovozu produktů, není zapříčiněna neplatnost prohlášení o původu, je-li prokázáno, že se daný doklad vztahuje na předložené produkty.
 2. Zjevné


text:
formální chyby, například překlepy v prohlášení o původu, nesmí vést k odmítnutí tohoto dokladu, pokud tyto chyby nevyvolávají pochybnost o správnosti údajů v obsažených v tomto dokladu.
 Článek 28
 Spolupráce
 1. Strany spolupracují s cílem zajistit jednotnou správu a výklad tohoto protokolu a prostřednictvím svých celních orgánů si vzájemně pomáhají při ověřování statusu původu produktů, z nějž vychází prohlášení o původu.
 2. Pro snadnější ověřování či pomoc podle odstavce 1 si celní orgány stran dohody prostřednictvím Evropské komise vzájemně vymění adresy příslušných celních orgánů.
 3. Panuje shoda na tom, že veškeré výdaje na provádění odstavce 1 přebírají celní orgány strany vývozu.
 4. Shoda panuje dále na tom, že celní orgány stran projednají celkové provádění a správu postupu ověřování, včetně prognóz pracovní zátěže a projednání priorit. V případě neobvyklého zvýšení počtu žádostí spolu budou celní orgány stran dohody jednat, aby stanovily priority a zvážily kroky, které je třeba učinit pro zvládání pracovní zátěže, přičemž vezmou v úvahu provozní požadavky.
 5. Pokud jde o produkty považované za původní v souladu s článkem 3, mohou strany spolupracovat se třetí zemí s cílem vypracovat celní postupy založené na zásadách tohoto protokolu.
 Článek 29
 Ověření původu
 1. Aby bylo zajištěno řádné uplatňování tohoto protokolu, musí si strany prostřednictvím svých celních orgánů vzájemně pomáhat při ověřování, zda jsou produkty původní, a při zajišťování správnosti žádostí o preferenční sazební zacházení.
 2. Žádost strany o ověření původu týkající se toho, zda je produkt původní, nebo zda jsou splněny všechny ostatní požadavky tohoto protokolu, musí být:
 a)
 založena na použití metod posuzování rizik uplatňovaných celním orgánem strany dovozu, což může zahrnovat náhodný výběr, nebo
 b)
 podána tehdy, jestliže strana dovozu má důvodné pochybnosti o tom, zda je produkt původní, nebo zda jsou splněny všechny ostatní požadavky tohoto protokolu.
 3. Celní orgán strany dovozu může ověřit, zda je produkt původní, tak, že písemně požádá, aby celní orgán strany vývozu provedl ověření, zda je produkt původní. Žádá-li celní orgán strany dovozu o ověření, musí celnímu orgánu strany vývozu poskytnout tyto údaje:
 a)
 totožnost celního orgánu, který žádost vystavuje;
 b)
 jméno vývozce nebo výrobce, jenž má být podroben ověření;
 c)
 předmět a rozsah ověření, a
 d)
 kopii prohlášení o původu a popřípadě jakékoli jiné relevantní dokumenty.
 4. V případě potřeby může celní orgán strany dovozu požádat, v souladu s odstavcem 3, celní orgán strany vývozu o konkrétní dokumenty a informace.
 5. Žádost celního orgánu strany dovozu podle odstavce 3 musí být celnímu orgánu strany vývozu zaslána doporučeně nebo jakýmkoli jiným způsobem, kdy daný celní orgán vystaví potvrzení o přijetí.
 6. Celní orgán strany vývozu provede ověření původu. Za tímto účelem si celní orgán může v souladu s vnitrostátními právními předpisy, vyžádat dokumenty, požádat o jakékoli důkazy nebo navštívit prostory vývozce nebo výrobce, aby přezkoumal záznamy uvedené v článku 25 a provedl prohlídku zařízení používaných při výrobě produktu.
 7. Pokud vývozce doložil prohlášení o původu písemným prohlášením výrobce nebo dodavatele, může vývozce na žádost strany vývozu zařídit, aby výrobce nebo dodavatel poskytl dokumenty nebo informace přímo celnímu orgánu této strany.
 8. Ověření, zda


text:
je produkt původní a splňuje ostatní požadavky tohoto protokolu, provede celní orgán strany vývozu co nejdříve a v každém případě do 12 měsíců po obdržení žádosti podle odstavce 4, přičemž:
 a)
 celnímu orgánu strany dovozu zašle doporučeně nebo jakýmkoli jiným způsobem, kdy daný celní orgán vystaví potvrzení o přijetí, písemnou zprávu, na jejímž základě může daný celní orgán určit, zda se jedná o původní produkt, a která obsahuje:
 i)
 výsledky ověření;
 ii)
 popis produktu, který je předmětem ověření, a jeho sazební zařazení relevantní pro uplatnění pravidla původu;
 iii)
 popis a vysvětlení postupu výroby dostačující k odůvodnění statusu původu produktu;
 iv)
 informaci o způsobu provedení ověření, a
 v)
 případně podpůrnou dokumentaci, a
 b)
 v souladu s vnitrostátními právními předpisy informuje vývozce o svém rozhodnutí ohledně otázky, zda se jedná o původní produkt.
 9. Lhůtu uvedenou v odstavci 8 lze prodloužit na základě vzájemné dohody dotčených celních orgánů.
 10. Do doby, než budou známy výsledky ověření původu provedeného podle odstavce 8 nebo konzultací podle odstavce 13, celní orgán strany dovozu s ohledem na případná preventivní opatření, která považuje za nezbytná, nabídne dovozci propuštění produktu.
 11. V případě, že výsledek ověření původu nebyl oznámen v souladu s odstavcem 8, může celní orgán dovážející strany odepřít preferenční sazební zacházení pro určitý produkt, má-li důvodné pochybnosti nebo pokud není schopen určit, zda je produkt původní.
 12. Existují-li rozdíly, pokud jde o postupy ověřování podle tohoto článku nebo ohledně výkladu pravidel původu při určení, zda produkt splňuje požadavky na označení jako původní, a tyto rozdíly nelze vyřešit konzultacemi mezi celním orgánem žádajícím o ověření a celním orgánem odpovědným za provedení ověření, a jestliže má celní orgán dovážející strany v úmyslu provést určení původu, jež by bylo v rozporu s písemnou zprávou předloženou podle odst. 8 písm. a) celním orgánem vyvážející strany, oznámí tuto skutečnost dovážející strana straně vyvážející do 60 dnů od obdržení písemné zprávy.
 13. Za účelem vyřešení těchto rozdílů vedou strany na žádost kterékoli ze stran konzultace, které uzavřou do 90 dnů ode dne oznámení podle odstavce 12. Lhůtu pro uzavření konzultací lze prodloužit případ od případu na základě vzájemné písemné dohody mezi stranami. Celní orgán dovážející strany může učinit své rozhodnutí ohledně určení původu až po uzavření těchto konzultací. Strany mohou rovněž usilovat o vyřešení těchto rozdílů v rámci Smíšeného výboru pro celní spolupráci uvedeného v článku 34.
 14. Ve všech případech se řešení rozdílů mezi dovozcem a celním orgánem strany dovozu řídí právními předpisy strany dovozu.
 15. Tento protokol nebrání celnímu orgánu strany dohody vydat určení původu nebo předběžné rozhodnutí týkající se jakékoli záležitosti, již projednává Smíšený výbor pro celní spolupráci nebo Výbor pro obchod se zbožím zřízený podle článku 26.2 písm. a) (Specializované výbory), ani přijmout jakékoli jiné opatření, jež považuje za nezbytné, dokud nebude nalezeno řešení záležitosti podle této dohody.
 Článek 30
 Přezkum a odvolání
 1. Každá strana přizná v podstatě stejné právo na přezkum určení původu a předběžného rozhodnutí, jež vydal její celní orgán, a na odvolání proti němu, jaké přiznává dovozcům se sídlem na jejím území, každé osobě,


text:
která:
 a)
 obdržela určení původu při uplatňování tohoto protokolu, nebo
 b)
 obdržela předběžné rozhodnutí podle čl. 33 odst. 1.
 2. V návaznosti na články 27.3 (Správní řízení) a 27.4 (Přezkum a odvolání) každá strana zajistí, aby práva na přezkum a na odvolání podle odstavce 1 zahrnovala alespoň dvě úrovně odvolání nebo přezkumu, včetně alespoň jedné soudní nebo kvazisoudní úrovně.
 Článek 31
 Sankce
 Každá strana zachová opatření, která ukládají trestní, občanskoprávní nebo správní sankce za porušení jejích právních předpisů v souvislosti s tímto protokolem.
 Článek 32
 Důvěrnost
 1. Tento protokol nepožaduje od žádné strany, aby poskytovala informace nebo přístup k obchodním informacím nebo k informacím týkajícím se identifikované nebo identifikovatelné fyzické osoby, jejichž zveřejnění by bránilo vymahatelnosti práva nebo by bylo v rozporu s právními předpisy dané strany týkajícími se ochrany obchodních informací a osobních údajů a soukromí.
 2. Každá strana zachovává v souladu se svými právními předpisy důvěrnost informací shromážděných podle tohoto protokolu a chrání tyto informace před zveřejněním, které by mohlo poškodit konkurenční postavení osoby, která informace poskytla. Je-li strana, jež informace obdrží nebo získá, podle svých právních předpisů povinna tyto informace zveřejnit, musí dotyčná strana vyrozumět osobu nebo stranu, která tyto informace poskytla.
 3. Každá strana zajistí, aby důvěrné informace shromážděné podle tohoto protokolu nebyly použity pro jiné účely než pro správu a provádění určení původu a celních záležitostí, kromě případů, kdy to povolí osoba nebo strana, která důvěrné informace poskytla.
 4. Bez ohledu na odstavec 3 může strana povolit použití informací shromážděných podle tohoto protokolu v jakémkoli správním, soudním nebo kvazisoudním řízení zahájeném pro nedodržení celních předpisů provádějících tento protokol. Strana o takovém použití předem informuje osobu nebo stranu, která informace poskytla.
 5. Strany si vyměňují informace o svých příslušných právních předpisech týkajících se ochrany údajů za účelem usnadnění fungování a uplatňování odstavce 2.
 Článek 33
 Předběžná rozhodnutí týkající se původu
 1. Každá strana prostřednictvím svého celního orgánu zajistí, aby před dovozem produktu na její území bylo v souladu s jejími právními předpisy urychleně vydáváno písemné předběžné rozhodnutí o tom, zda produkt splňuje požadavky na označení jako původní podle tohoto protokolu.
 2. Každá strana přijme nebo zachová postupy pro vydávání předběžných rozhodnutí, včetně podrobného popisu informací, jež jsou odůvodněně nezbytné pro vyřízení žádosti o vydání rozhodnutí.
 3. Každá strana zajistí, aby její celní orgán:
 a)
 mohl kdykoli v průběhu posuzování žádosti o vydání předběžného rozhodnutí požádat o doplňkové informace od osoby, která o vydání rozhodnutí požádala;
 b)
 vydal rozhodnutí do 120 dnů ode dne, kdy obdržel všechny potřebné informace od osoby, která o vydání předběžného rozhodnutí požádala, a
 c)
 podal osobě, která o vydání předběžného rozhodnutí požádala, úplné vysvětlení důvodů rozhodnutí.
 4. Pokud žádost o vydání předběžného rozhodnutí zahrnuje otázku, která je předmětem:
 a)
 ověření původu;
 b)
 přezkumu ze strany celního orgánu nebo odvolání podávaného k celnímu orgánu, nebo
 c)
 soudního nebo kvazisoudního přezkumu na území, k němuž má celní orgán místní příslušnost,
 může celní orgán v souladu s vnitrostátními právními předpisy odmítnout nebo odložit vydání rozhodnutí.
 5. S výhradou odstavce 7 uplatní každá strana předběžné rozhodnutí


text:
na dovoz produktu, pro nějž bylo o vydání rozhodnutí požádáno, na její území v den, kdy bylo toto rozhodnutí vydáno, nebo k pozdějšímu datu v rozhodnutí uvedeném.
 6. Každá strana zajistí jakékoli osobě žádající o vydání předběžného rozhodnutí stejné zacházení, jaké poskytla jakékoli jiné osobě, jíž předběžné rozhodnutí vydala, pokud jsou skutkový stav a okolnosti totožné ve všech významných ohledech.
 7. Strana, která vydala předběžné rozhodnutí, jej může změnit nebo zrušit:
 a)
 pokud se rozhodnutí zakládá na nesprávném skutkovém zjištění;
 b)
 dojde-li ke změně podstatných skutečností nebo okolností, na nichž je rozhodnutí založeno;
 c)
 za účelem dosažení souladu se změnou kapitoly dva (Národní zacházení a přístup zboží na trh) nebo tohoto protokolu, nebo
 d)
 za účelem dosažení souladu se soudním rozhodnutí nebo změnou svých právních předpisů.
 8. Každá strana zajistí, aby změna nebo zrušení předběžného rozhodnutí nabyly účinnosti ke dni vydání změny nebo zrušení, nebo k pozdějšímu datu, je-li v rozhodnutí stanoveno, a aby se nepoužily na dovoz produktu, k němuž došlo před tímto datem, pokud osoba, které bylo předběžné rozhodnutí vydáno, jedná v souladu s jeho podmínkami.
 9. Aniž je dotčen odstavec 8, může strana, která vydala předběžné rozhodnutí, v souladu se svými právními předpisy odložit datum účinnosti změny nebo zrušení nejvýše o šest měsíců.
 10. S výhradou odstavce 7 každá strana zajistí, aby předběžná rozhodnutí zůstávala v platnosti a byla plněna.
 Článek 34
 Výbor
 Smíšený výbor pro celní spolupráci (dále jen „smíšený výbor“), jemuž je udělena pravomoc jednat pod záštitou Smíšeného výboru CETA coby zvláštní výbor podle čl. 26.2 odst. 1 (Specializované výbory), může přezkoumat tento protokol a doporučit změny jeho ustanovení Smíšenému výboru CETA. Smíšený výbor se vynasnaží rozhodnout:
 a)
 o jednotné správě pravidel původu, včetně sazebního zařazení a otázek oceňování v souvislosti s tímto protokolem;
 b)
 o technických, interpretačních či správních záležitostech v souvislosti s tímto protokolem, nebo
 c)
 o prioritách ve vztahu k ověřování původu a dalším záležitostem z ověřování původu vyplývajícím.
 (1) Konzervační postupy, jako je chlazení, zmrazení nebo větrání, jsou považovány za nedostatečné ve smyslu písmene a), naopak postupy, jako je nakládání, sušení nebo uzení, jejichž účelem je dodat produktu zvláštní nebo jiné vlastnosti, nejsou považovány za nedostatečné.
 PŘÍLOHA 1
 ODCHYLKY PLATNÉ PRO TEXTILNÍ A ODĚVNÍ VÝROBKY
 1.
 Pro účely této přílohy se použijí tyto definice:
 přírodními vlákny se rozumí vlákna jiná než umělá nebo syntetická vlákna, která nebyla spředena. Přírodní vlákna zahrnují odpad a, není-li uvedeno jinak, vlákna mykaná, česaná nebo jinak zpracovaná, avšak nespředená. Přírodní vlákna zahrnují žíně čísla 05.11, hedvábí čísel 50.02 až 50.03, vlněná vlákna a jemné nebo hrubé zvířecí chlupy čísel 51.01 až 51.05, bavlněná vlákna čísel 52.01 až 52.03 a jiná rostlinná vlákna čísel 53.01 až 53.05;
 textilní vlákninou, chemickými materiály a papírenskými materiály se rozumí materiály nezařazené v kapitolách 50 až 63, které mohou být použity k výrobě umělých, syntetických nebo papírových vláken nebo přízí, a
 chemickými střižovými vlákny se rozumí kabely ze syntetických nebo umělých nekonečných vláken, střižových vláken nebo odpadu čísel 55.01 až 55.07.
 2.
 Pro upřesnění je třeba uvést, že nepůvodní materiály kapitol


text:
1 až 49 nebo 64 až 97, včetně materiálů, které obsahují textilie, nemusí být brány v úvahu pro účely určení, zda všechny nepůvodní materiály použité při výrobě výrobků kapitol 50 až 63 splňují příslušné pravidlo původu stanovené v příloze 5.
 3.
 S výhradou odstavce 7, pokud nepůvodní materiály použité při výrobě výrobků kapitol 50 až 63 nesplňují podmínky stanovené v příloze 5, považuje se produkt přesto za původní, jsou-li splněny tyto podmínky:
 a)
 produkt byl vyroben za použití dvou nebo více základních textilních materiálů uvedených v tabulce 1;
 b)
 čistá hmotnost nepůvodních základních textilních materiálů uvedených v tabulce 1 nepřesahuje 10 % čisté hmotnosti produktu, a
 c)
 produkt splňuje všechny ostatní příslušné požadavky tohoto protokolu.
 4.
 S výhradou odstavce 7, v případě výrobků kapitol 50 až 63, které byly vyrobeny za použití jednoho nebo více základních textilních materiálů uvedených v tabulce 1 a nepůvodní polyuretanové příze s pružnými polyetherovými součástmi, se produkt přesto považuje za původní, jsou-li splněny tyto podmínky:
 a)
 hmotnost nepůvodní polyuretanové příze s pružnými polyetherovými součástmi nepřesahuje 20 % hmotnosti produktu, a
 b)
 produkt splňuje všechny ostatní příslušné požadavky tohoto protokolu.
 5.
 S výhradou odstavce 7, v případě výrobků kapitol 50 až 63, které byly vyrobeny za použití jednoho nebo více základních textilních materiálů uvedených v tabulce 1 a nepůvodních pásků, jejichž jádro je z hliníkové fólie nebo z plastové fólie, též potažené hliníkovým práškem, o šířce nepřesahující 5 mm, upevněné průhledným nebo barevným lepidlem mezi dvě vrstvy plastové fólie, se produkt přesto považuje za původní, jsou-li splněny tyto podmínky:
 a)
 hmotnost nepůvodních pásků, jejichž jádro je z hliníkové fólie nebo z plastové fólie, též potažené hliníkovým práškem, o šířce nepřesahující 5 mm, upevněné průhledným nebo barevným lepidlem mezi dvě vrstvy plastové fólie, nepřesahuje 30 % hmotnosti produktu, a
 b)
 produkt splňuje všechny ostatní příslušné požadavky tohoto protokolu.
 6.
 S výhradou odstavce 7, pokud nepůvodní materiály použité při výrobě výrobků kapitol 61 až 63 nesplňují podmínky stanovené v příloze 5, považuje se produkt přesto za původní, jsou-li splněny tyto podmínky:
 a)
 nepůvodní materiály jsou zařazeny do jiného čísla než daný produkt;
 b)
 hodnota nepůvodních materiálů nepřesahuje 8 % převodní hodnoty produktu nebo ceny produktu ze závodu, a
 c)
 produkt splňuje všechny ostatní příslušné požadavky tohoto protokolu.
 Tento odstavec se nepoužije na nepůvodní materiály použité při výrobě podšívek či mezipodšívek výrobků kapitol 61 až 63.
 7.
 Odchylka stanovená v odstavcích 2 až 6 se nepoužije na nepůvodní materiály použité při výrobě produktu, pokud pravidlo původu vztahující se na tyto materiály stanoví jejich nejvyšší přípustnou hodnotu nebo hmotnost v podobě procentního podílu.
 Tabulka 1 – Základní textilní materiály
 1.
 hedvábí
 2.
 vlna
 3.
 hrubé zvířecí chlupy
 4.
 jemné zvířecí chlupy
 5.
 žíně
 6.
 bavlna
 7.
 papírenské materiály a papír
 8.
 len
 9.
 pravé konopí
 10.
 juta a jiná textilní lýková vlákna
 11.
 sisalová a jiná textilní vlákna rodu Agave
 12.
 kokosová, abaková, ramiová a ostatní rostlinná textilní vlákna
 13.
 syntetická nekonečná vlákna
 14.
 umělá nekonečná vlákna
 15.
 elektricky vodivá nekonečná vlákna
 16.
 syntetická střižová vlákna z polypropylenu
 17.
 syntetická


text:
střižová vlákna z polyesteru
 18.
 syntetická střižová vlákna z polyamidu
 19.
 syntetická střižová vlákna z polyakrylonitrilu
 20.
 syntetická střižová vlákna z polyimidu
 21.
 syntetická střižová vlákna z polytetrafluorethylenu
 22.
 syntetická střižová vlákna z polyfenylensulfidu
 23.
 syntetická střižová vlákna z polyvinylchloridu
 24.
 ostatní syntetická střižová vlákna
 25.
 viskózová umělá střižová vlákna
 26.
 ostatní umělá střižová vlákna
 27.
 polyuretanová příze s pružnými polyetherovými součástmi, též ovinutá
 28.
 polyuretanová příze s pružnými polyesterovými součástmi, též ovinutá
 29.
 materiál čísla 56.05 (metalizované nitě) s páskem, jehož jádro je z hliníkové fólie nebo z plastové fólie, též potažené hliníkovým práškem, o šířce nepřesahující 5 mm, upevněné průhledným nebo barevným lepidlem mezi dvě vrstvy plastové fólie
 30.
 všechny ostatní materiály čísla 56.05
 PŘÍLOHA 2
 Text obrazu
 ZNĚNÍ PROHLÁŠENÍ O PŮVODU
 Prohlášení o původu, jehož znění je uvedeno níže, musí být vyhotoveno v souladu s poznámkami pod čarou. Text poznámek pod čarou však není třeba uvádět.
 (Period: from to (1))
 The exporter of the products covered by this document (customs authorisation No ... (2)) declares that, except where otherwise clearly indicated, these products are of ... (3) preferential origin.
 (4)
 (Místo a datum)
 (5)
 (Podpis vývozce a jeho jméno tiskacím písmem)
 (1) Týká-li se prohlášení o původu více zásilek identických původních produktů ve smyslu čl. 19 odst. 5, uveďte období, na něž se vztahuje. Toto období nesmí být delší než 12 měsíců. Veškerý dovoz dotčeného produktu se musí uskutečnit během uvedeného období. Pokud se v daném případě neuplatní žádné období, lze pole nechat nevyplněné.
 (2) Pro vývozce z EU: Vyplňuje-li prohlášení o původu schválený nebo registrovaný vývozce, musí uvést své číslo celního povolení nebo své registrační číslo. Číslo celního povolení musí být uvedeno pouze v případě, je-li vývozce schváleným vývozcem. V případě, že prohlášení o původu nevyplňuje schválený nebo registrovaný vývozce, slova v závorkách se vynechají nebo se místo ponechá prázdné.
 Pro kanadské vývozce: Musí být uvedeno podnikatelské číslo vývozce (Business Number) přidělené vládou Kanady. Pokud vývozce nemá přiděleno žádné podnikatelské číslo, lze pole nechat nevyplněné.
 (3) Označením „Kanadě/EU“ se rozumí, že produkty splňují požadavky na označení jako původní podle pravidel původu platných v rámci Komplexní dohody o hospodářské a obchodní spolupráci mezi Kanadou a Evropskou unií. Týká-li se prohlášení o původu zcela nebo zčásti produktů pocházejících z Ceuty a Melilly, musí vývozce zřetelně uvést symbol „CM“.
 (4) Tyto údaje lze vypustit, je-li informace uvedena v samotném dokladu.
 (5) Čl. 19 odst. 3 stanoví výjimku z požadavku ohledně podpisu vývozce. V případě, že se podpis vývozce nevyžaduje, znamená to rovněž, že není nutné uvádět jméno osoby, která podepisuje.
 Text obrazu
 Bulharské znění
 (Период: от до (1))
 Износителят на продуктите, обхванати от този документ (митническо разрешение No ... (2)), декларира, че освен когато е отбелязано друго, тези продукти са с/със ... преференциален произход (3).
 Španělské znění
 (Período comprendido entre el y el (1))
 El exportador de los productos incluidos en el presente documento (autorización aduanera no ... (2)) declara que, salvo indicación en sentido contrario, estos productos gozan de un origen preferencial. ... (3).
 České znění
 (Období: od