text: později souhlasit s přijatým programem nebo opatřením.Článek 161. Ustanovení úmluvy vztahující se na jakýkoli protokol se vztahují i na tento protokol.2. Jednací řád a finanční pravidla přijatá podle článku 18 úmluvy se vztahují i na tento protokol, nedohodnou-li se strany tohoto protokolu jinak.3. Tento protokol je otevřen od 17. května do 16. června 1980 v Aténách a od 17. června 1980 do 16. května 1981 v Madridu k podpisu států přizvaných na konferenci zplnomocněných zástupců pobřežních států středozemního regionu týkající se ochrany Středozemního moře před znečišťováním z pozemních zdrojů, která se konala v Aténách ve dnech 12. května až 17. května 1980. V uvedených dnech je protokol rovněž otevřen k podpisu pro Evropské hospodářské společenství a jakékoli obdobné regionální hospodářské seskupení, jehož alespoň jeden člen je pobřežním státem oblasti Středozemního moře a jež vykonává pravomoci v oblastech, na které se vztahuje tento protokol.4. Tento protokol podléhá ratifikaci, přijetí nebo schválení. Listiny o ratifikaci, přijetí nebo schválení budou uloženy u vlády Španělska, která zajišťuje funkci depozitáře.5. Od 17. května 1981 je tento protokol otevřen k přistoupení pro státy uvedené v odstavci 3, Evropské hospodářské společenství a jakékoli seskupení uvedené v odstavci 3.6. Tento protokol vstupuje v platnost třicátým dnem po uložení nejméně šesti listin o ratifikaci, přijetí nebo schválení protokolu nebo o přistoupení k němu stranami uvedenými v odstavci 3 tohoto článku.Na důkaz čehož připojili níže podepsaní zástupci řádně zplnomocnění svými vládami k této úmluvě své podpisy.V Aténách dne sedmnáctého května tisíc devět set osmdesát v jediném prvopisu v anglickém, arabském, francouzském a španělském jazyce, přičemž všechna čtyři znění mají stejnou platnost.--------------------------------------------------PŘÍLOHA IA. Pro účely článku 5 protokolu jsou vybrány tyto látky, třídy a skupiny látek, aniž by byly seřazeny podle priority. Byly vybrány převážně na základě:- toxicity,- perzistence,- bioakumulace.1. Organohalogenové sloučeniny a látky, které mohou takové sloučeniny vytvářet v mořském prostředí [1];2. organické sloučeniny fosforu a látky, které mohou takové sloučeniny vytvářet v mořském prostředí [2];3. organické sloučeniny cínu a látky, které mohou takové sloučeniny vytvářet v mořském prostředí [3];4. rtuť a sloučeniny rtuti;5. kadmium a sloučeniny kadmia;6. použité mazací oleje;7. perzistentní syntetické materiály, které mohou plavat, klesnout ke dnu nebo zůstávat v suspenzi a které mohou narušovat jiné oprávněné využívání moře;8. látky, u nichž byly prokázány karcinogenní, teratogenní nebo mutagenní vlastnosti v mořském prostředí nebo jeho vlivem;9. radioaktivní látky včetně radioaktivních odpadů, pokud jejich vypouštění nesplňuje zásady ochrany před zářením vymezené příslušnými mezinárodními organizacemi, s ohledem na ochranu mořského prostředí.B. Tato příloha se nevztahuje na vypouštění látek vyjmenovaných v oddíle A, jejichž množství nedosahuje hranice společně stanovené stranami.[1] S výjimkou těch látek, které jsou biologicky neškodné nebo se rychle přeměňují na látky biologicky neškodné.[2] S výjimkou těch látek, které jsou biologicky neškodné nebo se rychle přeměňují na látky biologicky neškodné.[3] S výjimkou těch látek, které jsou biologicky neškodné nebo se rychle přeměňují na látky biologicky neškodné.--------------------------------------------------PŘÍLOHA IIA. Pro účely článku 6 protokolu jsou vybrány tyto látky, třídy a skupiny látek nebo zdroje znečištění, aniž by byly seřazeny podle priority. Byly vybrány převážně na základě kritérií použitých pro přílohu I


text: s ohledem na skutečnost, že jsou obvykle méně škodlivé nebo se snadněji stávají neškodnými přírodními procesy, a proto většinou ovlivňují omezenější část pobřežní oblasti.1. Prvky a jejich sloučeniny:1. zinek2. měď3. nikl4. chrom5. olovo6. selen7. arsen8. antimon9. molybden10. titan11. cín12. baryum13. berylium14. bor15. uran16. vanad17. kobalt18. thalium19. telur20. stříbro2. biocidy a jejich deriváty neuvedené v příloze I;3. organické sloučeniny křemíku a látky, z kterých mohou takové sloučeniny vznikat v mořském prostředí, s výjimkou těch, které jsou biologicky neškodné nebo které se rychle přeměňují na biologicky neškodné látky;4. ropa a uhlovodíky jakéhokoli původu;5. kyanidy a fluoridy;6. biologicky neodbouratelné detergenty a jiné povrchově aktivní látky;7. anorganické sloučeniny fosforu a elementární fosfor;8. patogenní mikroorganismy;9. tepelné výpusti;10. látky, které mají škodlivé účinky na chuť a/nebo pach produktů, které pocházejí z mořského prostředí a jsou určeny pro lidskou spotřebu, jakož i sloučeniny, které mohou způsobovat vytváření takových látek ve vodě;11. látky, které mají přímo nebo nepřímo nepříznivý vliv na obsah kyslíku v mořském prostředí, zvláště ty, které mohou způsobit eutrofizaci;12. kyselé nebo zásadité sloučeniny takového složení a v takovém množství, které může vážně narušit kvalitu mořské vody;13. látky, které, přestože nemají toxickou povahu, se mohou stát škodlivými pro mořské prostředí vzhledem k vypouštěnému množství nebo mohou narušovat jiné oprávněné využívání moře.B. Kontrolu a přísné omezování vypouštění látek uvedených v oddílu A je nutno provádět v souladu s přílohou III.--------------------------------------------------PŘÍLOHA IIIPři vydávání povolení pro vypouštění odpadů obsahujících látky uvedené v příloze II nebo v oddílu B přílohy I tohoto protokolu je třeba zejména přihlížet k těmto faktorům:A. Vlastnosti a složení odpadu1. Druh a velikost zdroje odpadu (např. průmyslová výroba);2. Druh odpadu (původ, průměrné složení);3. Stav odpadu (pevný, tekutý, kal, bahno);4. Celkové množství (vypouštěný objem např. za rok);5. Způsob vypouštění (stálý, občasný, sezónně proměnný);6. Koncentrace hlavních složek, látky ze seznamu v příloze I, látky ze seznamu v příloze II a případně další látky;7. Fyzikální, chemické a biochemické vlastnosti odpadu.B. Vlastnosti složek odpadu vzhledem k jejich škodlivosti1. Perzistence (fyzikální, chemická, biologická) v mořském prostředí;2. Toxicita a jiné škodlivé účinky;3. Akumulace v biologických látkách nebo v sedimentech;4. Biochemická přeměna vytvářející škodlivé sloučeniny;5. Nepříznivé účinky na obsah a rovnováhu kyslíku;6. Sklon k fyzikálním, chemickým a biochemickým změnám a ke vzájemnému působení s jinými složkami mořské vody v mořském prostředí, které mohou vyvolávat škodlivé biologické i jiné účinky na jakékoli využití uvedené v oddílu E.C. Vlastnosti místa vypouštění a recipientního mořského prostředí1. Hydrografické, meteorologické, geologické a topografické vlastnosti pobřežní oblasti;2. Místo a druh vypouštění (výpusť, kanál, výtok atd.) a jeho vztah k jiným lokalitám (např. k rekreačním oblastem, trdlištím, sádkám, rybolovným oblastem, chovům korýšů a měkkýšů) a k jiným vypouštěním;3. Počáteční zředění dosažené v místě vypouštění do mořského prostředí;4. Rozptylové vlastnosti, jako jsou vlivy proudění, přílivu a odlivu a větru na horizontální pohyb a vertikální míchání;5. Vlastnosti recipientních vod s ohledem na fyzikální, chemické, biologické a ekologické podmínky v oblasti vypouštění;6. Kapacita recipientního mořského prostředí pro absorpci vypouštěných odpadů bez nepříznivých účinků.D. Dostupnost odpadových technologiíMetody snižování množství odpadu a vypouštěných průmyslových a splaškových odpadních vod by měly být vybrány s ohledem na

type: contracts

jurisdiction: EU


text:
 3.9.2015
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 L 230/14
 ROZHODNUTÍ SMÍŠENÉHO VÝBORU EHP
 č. 216/2014
 ze dne 24. října 2014,
 kterým se mění příloha II (Technické předpisy, normy, zkoušení a certifikace) Dohody o EHP [2015/1440]
 SMÍŠENÝ VÝBOR EHP,
 s ohledem na Dohodu o Evropském hospodářském prostoru (dále jen „Dohoda o EHP“), a zejména na článek 98 této dohody,
 vzhledem k těmto důvodům:
 (1)
 Nařízení Komise v přenesené pravomoci (EU) č. 1155/2013 ze dne 21. srpna 2013, kterým se mění nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1169/2011 o poskytování informací o potravinách spotřebitelům, pokud jde o informace o nepřítomnosti či sníženém obsahu lepku v potravinách (1) má být začleněno do Dohody o EHP.
 (2)
 Toto rozhodnutí se týká právních předpisů o potravinách. Právní předpisy o potravinách se nevztahují na Lichtenštejnsko po celou dobu, během níž je na něj rozšířena působnost Dohody mezi Evropským společenstvím a Švýcarskou konfederací o obchodu se zemědělskými produkty, jak je uvedeno v úvodu kapitoly XII přílohy II Dohody o EHP. Toto rozhodnutí se tudíž na Lichtenštejnsko nepoužije.
 (3)
 Příloha II Dohody o EHP by proto měla být odpovídajícím způsobem změněna,
 PŘIJAL TOTO ROZHODNUTÍ:
 Článek 1
 V příloze II kapitole XII bodě 86 (nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1169/2011) Dohody o EHP se doplňuje nová odrážka, která zní:
 „ve znění:
 —
 32013 R 1155: nařízení Komise v přenesené pravomoci (EU) č. 1155/2013 ze dne 21. srpna 2013 (Úř. věst. L 306, 16.11.2013, s. 7)“.
 Článek 2
 Znění nařízení v přenesené pravomoci (EU) č. 1155/2013 v islandském a norském jazyce, která mají být zveřejněna v dodatku EHP Úředního věstníku Evropské unie, jsou platná.
 Článek 3
 Toto rozhodnutí vstupuje v platnost dnem 1. listopadu 2014 za předpokladu, že jsou učiněna veškerá oznámení podle čl. 103 odst. 1 Dohody o EHP (2), nebo v den vstupu v platnost rozhodnutí Smíšeného výboru EHP č. 214/2014 ze dne 24. října 2014 (3), podle toho, které datum je pozdější.
 Článek 4
 Toto rozhodnutí bude zveřejněno v oddíle EHP a v dodatku EHP Úředního věstníku Evropské unie.
 V Bruselu dne 24. října 2014.
 Za Smíšený výbor EHP
 předseda
 Kurt JÄGER
 (1) Úř. věst. L 306, 16.11.2013, s. 7.
 (2) Nebyly oznámeny žádné ústavní požadavky.
 (3) Viz strana 10 v tomto čísle Úředního věstníku.


text:
 Důležité právní upozornění
 |
 22002D0132
 Úřední věstník L 336 , 12/12/2002 S. 0032 - 0032
 Rozhodnutí Smíšeného výboru EHPč. 132/2002ze dne 27. září 2002,kterým se mění příloha XIII (Doprava) Dohody o EHPSMÍŠENÝ VÝBOR EHP,s ohledem na Dohodu o Evropském hospodářském prostoru ve znění Protokolu o úpravě Dohody o Evropském hospodářském prostoru (dále jen "Dohoda"), a zejména s ohledem na článek 98 této dohody,vzhledem k těmto důvodům:(1) Příloha XIII Dohody byla změněna rozhodnutím Smíšeného výboru EHP č. 106/2002 ze dne 12. července 2002 [1].(2) Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 417/2002 ze dne 18. února 2002 o urychleném zavádění požadavků dvojitého trupu nebo rovnocenné konstrukce u ropných tankerů s jednoduchým trupem a o zrušení nařízení Rady (ES) č. 2978/94 [2] by mělo být začleněno do Dohody,ROZHODL TAKTO:Článek 1Příloha XIII Dohody se mění takto:1. Za bod 56l (směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/6/ES) se vkládá nový bod, který zní:"56m. 32002 R 0417: Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 417/2002 ze dne 18. února 2002 o urychleném zavádění požadavků dvojitého trupu nebo rovnocenné konstrukce u ropných tankerů s jednoduchým trupem a o zrušení nařízení Rady (ES) č. 2978/94 (Úř. věst. L 64, 7.3.2002, s. 1)."2. Bod 55c (nařízení Rady (ES) 2978/94) se zrušuje ode dne 31. prosince 2007.Článek 2Znění nařízení (ES) č. 417/2002 v islandském a norském jazyce, která mají být zveřejněna v dodatku EHP Úředního věstníku Evropských společenství, jsou platná.Článek 3Toto rozhodnutí vstupuje v platnost dnem 28. září 2002 za předpokladu, že Smíšenému výboru EHP jsou učiněna veškerá oznámení podle čl. 103 odst. 1 Dohody [3].Článek 4Toto rozhodnutí bude zveřejněno v oddíle EHP a v dodatku EHP Úředního věstníku Evropských společenství.V Bruselu dne 27. září 2002.Za Smíšený výbor EHPpředsedaGunnar Snorri Gunnarsson[1] Úř. věst. L 298, 31.10.2002, s. 27.[2] Úř. věst. L 64, 7.3.2002, s. 1.[3] Nebyly oznámeny žádné ústavní požadavky.--------------------------------------------------


text:
 26.6.2008
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 L 165/11
 Pouze původní texty EHK/OSN mají podle mezinárodního veřejného práva právní účinek. Je zapotřebí ověřit si status a datum vstupu tohoto předpisu v platnost v nejnovější verzi dokumentu EHK/OSN o statusu TRANS/WP.29/343, který je k dispozici na internetové adrese: http://www.unece.org/trans/main/wp29/wp29wgs/wp29gen/wp29fdocstts.html
 Nařízení Evropské hospodářské komise Spojených národů (EHK OSN) č. 12 – Jednotná ustanovení pro schvalování vozidel z hlediska ochrany řidiče před mechanismem řízení v případě nárazu
 Zahrnuje veškerá platná znění až po:
 doplněk 3 k sérii změn 03 – datum vstupu v platnost: 23. března 2000
 1. OBLAST PŮSOBNOSTI
 1.1 Toto nařízení se vztahuje na chování mechanismu řízení motorových vozidel kategorie M1 a vozidel kategorie N1 o maximální povolené hmotnosti 1 500 kg vzhledem k ochraně řidiče při čelním nárazu.
 1.2 Na žádost výrobce je možno podle tohoto nařízení schvalovat i jiná vozidla než ta, která jsou uvedena v odstavci 1.1 výše.
 2. DEFINICE
 Pro účely tohoto nařízení se:
 2.1
 „schválením vozidla“ rozumí schválení typu vozidla vzhledem k ochraně řidiče před mechanismem řízení v případě nárazu;
 2.2
 „typem vozidla“ rozumí kategorie motorových vozidel, které se neliší v zásadních ohledech, jako jsou:
 2.2.1
 u vozidla poháněného spalovacím motorem:
 2.2.1.1
 nosná konstrukce, rozměry, obrysy a materiály té části vozidla, která se nachází před ovládacím prvkem řízení;
 2.2.1.2
 pohotovostní hmotnost vozidla, jak je definována v odstavci 2.18 níže;
 2.2.2
 u vozidla poháněného elektromotorem:
 2.2.2.1
 rozměry, hmotnost a konstrukce vozidla, tvary a materiály, umístění součástí pohonné soustavy, umístění baterie nebo částí pohonné baterie;
 2.2.2.2
 pohotovostní hmotnost vozidla, jak je definována v odstavci 2.18 níže;
 2.3
 „schválením ovládacího prvku řízení“ rozumí schválení typu ovládacího prvku řízení z hlediska ochrany řidiče před mechanismem řízení v případě nárazu;
 2.4
 „typem ovládacího prvku řízení“ rozumí kategorie ovládacích prvků řízení, které se neliší v zásadních ohledech, jako jsou:
 2.4.1
 konstrukce, rozměry, tvary a materiály;
 2.5
 „ovládacím prvkem řízení“ rozumí řídicí zařízení, obvykle volant, jež je ovládáno řidičem;
 2.6
 „obecným ovládacím prvkem řízení“ rozumí takový ovládací prvek řízení, který je možno namontovat na několik různých typů vozidla, přičemž rozdíly v montáži ovládacího prvku na sloupek řízení nemají vliv na chování ovládacího prvku řízení při nárazu;
 2.7
 „airbagem“ rozumí pružný vak, který je konstruován tak, aby se naplnil stlačeným plynem, a jenž:
 2.7.1
 je určen k ochraně řidiče vozidla při nárazu na ovládací prvek řízení;
 2.7.2
 se naplní působením zařízením, které se uvede v činnost při nárazu vozidla;
 2.8
 „věncem volantu“ rozumí kvaziprstencový vnější kruh u volantu, který obvykle při řízení řidič drží;
 2.9
 „příčkou“ rozumí tyč spojující věnec volantu s nábojem;
 2.10
 „nábojem“ rozumí ta část ovládacího prvku řízení, obvykle ve středu, která:
 2.10.1
 spojuje ovládací prvek řízení s hřídelem řízení,
 2.10.2
 přenáší krouticí moment z ovládacího prvku řízení na hřídel řízení;
 2.11
 „středem náboje ovládacího prvku řízení“ rozumí bod na povrchu náboje, který leží v ose hřídele řízení;
 2.12
 „rovinou ovládacího prvku řízení“ rozumí u volantu rovina, která rozděluje věnec volantu rovným dílem mezi řidiče a přední část vozidla;
 2.13
 „hřídelem řízení“ rozumí součást, která přenáší na převodovku řízení krouticí moment,


text:
jimž se působí na ovládací prvek řízení;
 2.14
 „sloupkem řízení“ rozumí kryt zapouzdřující hřídel řízení;
 2.15
 „mechanismem řízení“ rozumí sestava zahrnující ovládací prvek řízení, sloupek řízení, montážní příslušenství, hřídel řízení, skříň převodovky řízení a všechny další součásti, například ty, které při nárazu na ovládací prvek řízení přispívají k pohlcování energie;
 2.16
 „prostorem pro cestující“ rozumí prostor určený pro cestující ohraničený střechou, podlahou, bočními stěnami, dveřmi, zasklením, přední přepážkou a rovinou přepážky zadního prostoru nebo rovinou opěradla zadního sedadla, popřípadě u elektrického vozidla přepážkou či přepážkami schránky obsahující články pohonné baterie;
 2.17
 „nárazovou hlavicí“ rozumí pevné polokulovité těleso o průměru 165 mm podle přílohy 5, odstavec 3 tohoto nařízení;
 2.18
 „pohotovostní hmotností vozidla“ rozumí hmotnost vozidla neobsazeného a nenaloženého, avšak s palivem, chladicí kapalinou, mazivem, nářadím a rezervním kolem (pokud je výrobcem vozidla určeno jako standardní výbava) a v případě elektrického vozidla se schránkou (schránkami) s akumulátorovými články pohonné baterie;
 2.19
 „akumulátorovým článkem“ rozumí nejmenší jednotka zdroje elektrické energie pro pohon vozidla;
 2.20
 „pohonnou baterií“ rozumí sestava článků tvořících zdroj elektrické energie;
 2.21
 „schránkou pohonné baterie“ rozumí schránka obsahující jeden nebo několik akumulátorových článků; vozidlo nemusí mít žádnou schránku nebo může mít jednu či více schránek.
 3. ŽÁDOST O SCHVÁLENÍ
 3.1 Typ vozidla
 3.1.1 Žádost o schválení typu vozidla vzhledem k ochraně řidiče před mechanismem řízení v případě nárazu podává výrobce vozidla nebo jeho řádně pověřený zástupce.
 3.1.2 K žádosti se přikládají ve trojím vyhotovení tyto doklady a uvádějí tyto údaje:
 3.1.2.1
 podrobný popis typu vozidla týkající se nosné konstrukce, rozměrů, obrysů a materiálů té části vozidla, jež se nachází před ovládacím prvkem řízení,
 3.1.2.2
 výkresy mechanismu řízení a jeho připojení k podvozku a karoserii vozidla, a to ve vhodném měřítku a dostatečně podrobné,
 3.1.2.3
 technický popis tohoto mechanismu,
 3.1.2.4
 údaj o pohotovostní hmotnosti vozidla,
 3.1.2.5
 doklad prokazující, že bylo ovládacímu prvku řízení uděleno schválení podle odstavce 5.2 nařízení, pokud se na něj tato schvalovací povinnost vztahuje,
 3.1.2.6
 doklad prokazující, že mechanismus řízení vyhovuje požadavkům odstavce 5.2.2 nařízení č. 94, změnová řada 01, pokud žádost o schválení žadatel podává podle odstavce 5.1.2 níže,
 3.1.2.7
 doklad prokazující, že ovládací prvek řízení vyhovuje požadavkům odstavce 5.2.1.4 a 5.2.1.5 nařízení č. 94, změnová řada 01, pokud žádost o schválení žadatel podává podle odstavce 5.2.1 níže.
 3.1.3 Zkušebně odpovědné za provedení schvalovacích zkoušek se přistavuje:
 3.1.3.1
 vozidlo, jež je pro schvalovaný typ vozidla reprezentativní, ke zkouškám podle odstavce 5.1 níže,
 3.1.3.2
 podle uvážení výrobce a se souhlasem zkušebny buď druhé vozidlo, nebo ty součásti vozidla, které výrobce považuje za důležité, pro zkoušky podle odstavců 5.2 a 5.3 níže.
 3.1.3.3
 Před udělením schválení příslušný orgán ověří, že jsou přijata opatření zajišťující účinnou kontrolu shody výroby.
 3.2 Typ ovládacího prvku řízení
 3.2.1 Žádost o schválení typu ovládacího prvku řízení z hlediska ochrany řidiče před mechanismem řízení v případě nárazu podává výrobce ovládacího prvku řízení nebo jeho řádně pověřený zástupce.
 3.2.2 K žádosti se přikládají ve trojím vyhotovení tyto doklady a uvádějí tyto údaje:
 3.2.2.1
 podrobný popis typu ovládacího prvku řízení z hlediska jeho konstrukce, rozměrů a materiálů,


text:
3.2.2.2
 výkresy mechanismu řízení a jeho připojení k podvozku a karoserii vozidla, a to ve vhodném měřítku a dostatečně podrobné,
 3.2.2.3
 doklad prokazující, že ovládací prvek řízení vyhovuje požadavkům odstavců 5.2.1.4 a 5.2.1.5 nařízení č. 94, změnová řada 01, pokud žádost o schválení žadatel podává podle odstavce 5.2.1 níže.
 3.2.3 Zkušebně odpovědné za schvalovací zkoušky se pro zkoušku uvedenou v odstavcích 5.2 a 5.3 níže předává reprezentativní vzorek schvalovaného ovládacího prvku řízení a podle uvážení výrobce a se souhlasem zkušebny ty součásti vozu, které výrobce považuje pro zkoušku za důležité.
 4. SCHVÁLENÍ
 4.1 K osvědčení o typovém schválení se přikládá osvědčení podle vzoru uvedeného v odstavci 4.1.1 nebo 4.1.2
 4.1.1
 příloha 1A u žádostí podle odstavce 3.1,
 4.1.2
 příloha 1B u žádostí podle odstavce 3.2
 4.2 Typ vozidla
 4.2.1 Splňuje-li vozidlo přistavené ke schválení podle tohoto nařízení požadavky odstavce 5 a 6 níže a příloh 4, 5 a 6 tohoto nařízení, schválení typu vozidla se udělí.
 4.2.2 Každému schválenému typu se přidělí schvalovací číslo. Jeho první dvě číslice (v současnosti je to dvojčíslí 03, což označuje změnovou řadu 03, jež vstoupila v platnost dne 24. srpna 1993) označují změnovou řadu zahrnující poslední významné technické změny nařízení v době udělení schválení. Tatáž smluvní strana nepřidělí stejné schvalovací číslo témuž typu vozidla vybavenému jiným typem mechanismu řízení ani jinému typu vozidla, jak je definováno v odstavci 2.2 výše.
 4.2.3 Oznámení o schválení nebo o rozšíření či odmítnutí schválení typu vozidla podle tohoto nařízení se sdělí stranám dohody, které toto nařízení uplatňují, za použití formuláře podle vzoru uvedeného v příloze 1A tohoto nařízení.
 4.2.4 Ke každému vozidlu odpovídajícímu typu vozidla schválenému podle tohoto nařízení se zřetelně a na snadno přístupném místě připevní mezinárodní schvalovací značka sestávající z:
 4.2.4.1
 písmene E v kružnici, za kterým následuje rozlišovací číslo země, kde bylo vozidlo schváleno (1),
 4.2.4.2
 číslo tohoto nařízení, za kterým následuje písmeno „R“, pomlčka a schvalovací číslo vpravo od kružnice předepsané v odstavci 4.2.4.1.
 4.2.5 Pokud vozidlo odpovídá typu vozidla schválenému podle jednoho nebo několika nařízení tvořících přílohu dohody v zemi, kde bylo uděleno schválení podle tohoto nařízení, není třeba symbol předepsaný v odstavci 4.2.4.1 opakovat; v takovém případě se čísla nařízení a schvalovací čísla a další symboly podle všech nařízení, podle nichž bylo schválení v zemi, kde bylo uděleno schválení podle tohoto nařízení, uděleno, umístí ve svislých sloupcích napravo od symbolu předepsaného v odstavci 4.2.4.1.
 4.2.6 Schvalovací značka musí být zřetelně čitelná a nesmazatelná.
 4.2.7 Schvalovací značka se umístí poblíž tabulky s údaji o vozidlu, připevněné výrobcem, nebo přímo na ní.
 4.3 Typ ovládacího prvku řízení
 4.3.1 Pokud ovládací prvek řízení předložený k samostatnému schválení podle tohoto nařízení splňuje požadavky odstavců 5 a 6 níže a příloh 4, 5 a 6 tohoto nařízení, bude tento typ ovládacího prvku řízení schválen. To ovšem platí pouze ty pro ovládací prvky řízení, jež neobsahují airbag.
 4.3.2 Každému schválenému typu se přidělí schvalovací číslo, jehož první dvě číslice (v současnosti je to dvojčíslí 03, které označuje změnovou řadu 03, jež vstoupila v platnost dne 24. srpna 1993)


text:
označují změnovou řadu zahrnující nejnovější technické změny nařízení v době udělení schválení. Tatáž smluvní strana nepřidělí stejné schvalovací číslo jinému typu ovládacího prvku řízení, jak je definováno v odstavci 2.4 výše.
 4.3.3 Oznámení o schválení nebo o rozšíření či odmítnutí schválení typu ovládacího prvku řízení podle tohoto nařízení se sdělí stranám dohody, které toto nařízení uplatňují, za použití formuláře podle vzoru uvedeného v příloze 1B tohoto nařízení.
 4.3.4 Ke každému ovládacímu prvku řízení odpovídajícímu typu ovládacího prvku řízení schválenému podle tohoto nařízení se zřetelně a na snadno přístupném místě, uvedeném na schvalovacím formuláři, připevní mezinárodní schvalovací značka sestávající z:
 4.3.4.1
 písmene E v kružnici a rozlišovacího čísla země, kde bylo vozidlo schváleno (2);
 4.3.4.2
 schvalovacího čísla, umístěného pod kružnicí,
 4.3.4.3
 v případě schválení podle odstavce 5.2.1 níže ještě symbol R94-01.
 4.3.5 Schvalovací značka musí být zřetelně čitelná a nesmazatelná.
 4.4 Příklady uspořádání schvalovacích značek jsou uvedeny v příloze 2 tohoto nařízení.
 5. SPECIFIKACE
 5.1 Při zkoušce nenaloženého vozidla v pohotovostním stavu bez figuríny nárazem na bariéru rychlostí 48,3 km/h (30 mil/h) se nesmí horní část sloupku řízení ani jeho hřídel posunout dozadu, vodorovně a rovnoběžně s podélnou osou vozidla o více než 12,7 cm a rovněž se nesmí posunout o více než 12,7 cm svisle vzhůru, přičemž se oba rozměry uvažují vůči takovému bodu vozidla, na který neměl náraz vliv (3).
 5.1.1 U vozidla poháněného elektromotorem se nárazová zkouška předepsaná v odstavci 5.1 provádí s hlavním vypínačem pohonné baterie v poloze „zapnuto“. Mimoto musejí být během zkoušky a po ní splněny tyto požadavky:
 5.1.1.1 články musí zůstat pevně na svém místě,
 5.1.1.2 do prostoru pro cestující nesmí uniknout žádný kapalný elektrolyt; určitý omezený únik je přípustný pouze mimo vozidlo, přičemž únik během první hodiny po zkoušce nesmí překročit podíl 7 % z celkového množství kapalného elektrolytu přítomného v pohonné baterii.
 5.1.2 Požadavky podle odstavce 5.1 se považují za splněné, jestliže vozidlo vybavené tímto ovládacím prvkem řízení vyhovuje požadavkům odstavce 5.2.2 nařízení č. 94, změnová řada 01.
 5.2 Když na ovládací prvek řízení narazí těleso vržené proti němu poměrnou rychlostí 24,1 km/h (15 mil/h), nesmí síla, kterou ovládací prvek řízení na těleso působí, překročit hodnotu 1 111 daN.
 5.2.1 Jestliže je ovládací prvek řízení vybaven airbagem volantu, považují se požadavky odstavce 5.2. za splněné, pokud vozidlo vybavené tímto ovládacím prvkem řízení vyhovuje požadavkům odstavců 5.2.1.4 a 5.2.1.5 nařízení č. 94, změnová řada 01.
 5.3 Když na ovládací prvek řízení narazí nárazová hlavice vržená proti němu poměrnou rychlostí 24,1 km/h za použití postupu podle přílohy 5, nesmí zpomalení nárazové hlavice přesáhnout kumulativně hodnotu 80 g po dobu přesahující 3 milisekundy. Zpomalení musí být vždy nižší než 120 g při C.F.C. 600 Hz.
 5.4 Ovládací prvek řízení musí být navržen, konstruován a namontován tak, aby:
 5.4.1
 před nárazovou zkouškou podle odstavců 5.2 a 5.3 výše neměla žádná část ovládacího prvku řízení směřující k řidiči, které se lze dotknout koulí o průměru 165 mm, hrubý povrch nebo ostré hrany o poloměru zaoblení menším než 2,5 mm;
 5.4.1.1
 po nárazové zkoušce podle odstavců 5.2 a


text:
5.3 neměla část ovládacího prvku řízení směřující k řidiči žádné ostré ani hrubé hrany, které by mohly zvyšovat nebezpečí závažného poranění či úrazu řidiče. Drobnější povrchové praskliny a trhliny se neberou v úvahu.
 5.4.1.1.1
 V případě výčnělků tvořených součástí z netuhého materiálu o tvrdosti nižší než 50 Shore A namontované na pevný podklad platí požadavek podle odstavce 5.4.1.1 pouze pro pevný podklad.
 5.4.2
 Ovládací prvek řízení musí být navržen, konstruován a namontován tak, aby neobsahoval žádné součásti či příslušenství, včetně ovládače houkačky a montážního příslušenství, za které by se mohl při běžných pohybech při řízení zachytit řidičův oděv či šperky.
 5.4.3
 U ovládacích prvků řízení, které nemají tvořit součást původního vybavení, se požaduje, aby splnily požadavky při zkouškách podle přílohy 4 odstavce 2.1.3 a přílohy 5 odstavce 2.3.
 5.4.4
 „Obecné ovládací prvky řízení“ musejí požadavky splňovat:
 5.4.4.1
 v celém úhlovém rozmezí sloupku, přičemž je třeba zkoušky provést přinejmenším při maximálních a minimálních úhlech u řady schválených typů vozidla, pro něž je ovládací prvek určen;
 5.4.4.2
 v plném rozmezí možných poloh nárazové hlavice a makety těla vůči ovládacímu prvku řízení, přičemž je třeba zkoušky provést přinejmenším ve středové poloze u řady schválených typů vozidla, pro něž je ovládací prvek určen. Tam, kde se používá sloupek řízení, se musí jednat o typ odpovídající podmínkám „nejhoršího případu“.
 5.4.5
 Tam, kde se k přizpůsobení daného typu ovládacího prvku řízení různým sloupkům řízení používají nástavce a kde lze prokázat, že s těmito nástavci má systém stejné charakteristiky pohlcování energie, mohou být všechny zkoušky provedeny s jedním typem nástavce.
 6. ZKOUŠKY
 6.1 Splnění požadavků podle odstavce 5. se ověřuje metodami podle příloh 3, 4 a 5 tohoto nařízení. Všechna měření se provádějí podle normy ISO 6487:1987.
 6.2 Schvalovací orgán však může povolit i zkoušky jiné, pokud lze prokázat, že jsou rovnocenné. V takovém případě se schvalovací dokumentace doplní protokolem s popisem použitých metod a dosažených výsledků.
 7. ZMĚNY A ROZŠÍŘENÍ SCHVÁLENÍ TYPU VOZIDLA NEBO TYPU OVLÁDACÍHO PRVKU ŘÍZENÍ
 7.1 Každou změnu typu vozidla nebo ovládacího prvku řízení je třeba oznámit správnímu orgánu, který daný typ vozidla nebo ovládací prvek řízení schválil. Tento orgán pak:
 7.1.1
 buď rozhodne, že uskutečněné změny zřejmě nebudou mít žádný výrazný nepříznivý vliv a že vozidlo nadále splňuje požadavky,
 7.1.2
 nebo si vyžádá od zkušebny odpovědné za provedení schvalovacích zkoušek další zkušební protokol.
 7.2 Aniž by tím byla dotčena ustanovení odstavce 7.1 výše, varianta vozidla, jehož pohotovostní hmotnost je nižší než pohotovostní hmotnost vozidla podrobeného schvalovací zkoušce, se za změnu typu vozidla nepovažuje.
 7.3 O potvrzení nebo odmítnutí schválení, včetně popisu změn, je nutno strany dohody, které toto nařízení uplatňují, informovat postupem podle odstavce 4.2.3 nebo 4.3.3 výše.
 7.4 Příslušný orgán, který vydává rozšíření schválení, přidělí tomuto rozšíření pořadové číslo a informuje o tom ostatní strany dohody z roku 1958, které toto nařízení uplatňují, za použití formuláře sdělení podle vzoru uvedeného v příloze 1A nebo 1B tohoto nařízení.
 8. SHODA VÝROBY
 8.1 Všechna vozidla resp. všechny ovládací prvky řízení schválené podle tohoto nařízení musejí být vyrobeny tak, aby odpovídaly schválenému typu, tj.


text:
splňovaly podmínky uvedené v odstavcích 5 a 6 výše.
 8.2 K ověření toho, že jsou požadavky podle odstavce 8.1 splněny, je třeba provádět vhodné výrobní kontroly.
 8.3 Držitel schválení zejména:
 8.3.1
 zajistí postupy pro účinnou kontrolu jakosti vozidla resp. ovládacího prvku řízení,
 8.3.2
 má přístup ke zkušebnímu zařízení potřebnému k ověření shody s každým schváleným typem,
 8.3.3
 zajistí, aby byly výsledky zkoušek zaznamenány a aby byla průvodní dokumentace archivována po dobu, která bude stanovena v dohodě s příslušným správním orgánem,
 8.3.4
 analyzuje výsledky všech druhů zkoušek s cílem ověřit a zajistit shodu charakteristik vozidla resp. ovládacího prvku řízení v mezích přípustných odchylek při průmyslové výrobě,
 8.3.5
 zajistí, aby byly pro každý typ vozidla resp. ovládacího prvku řízení provedeny přinejmenším zkoušky, při nichž se provádějí měření,
 8.3.6
 zajistí, aby pokud ze zkoušení kteréhokoliv souboru zkušebních vzorků vyplyne u daného typu zkoušky neshoda, byly odebrány další vzorky a provedeny další zkoušky. Je třeba přijmout veškerá potřebná opatření k tomu, aby byla shoda příslušné výroby obnovena.
 8.4 Příslušný orgán, který typové schválení vydal, může metody řízení shody používané v jednotlivých výrobních závodech kdykoli ověřit.
 8.4.1 Při každé kontrole se kontrolnímu pracovníkovi předloží zkušební záznamy a výrobní záznamy.
 8.4.2 Kontrolor může náhodně vybrat vzorky k přezkoušení ve zkušebně výrobce. Nejmenší potřebný počet vzorků může být stanoven podle výsledků vlastních kontrol výrobce.
 8.4.3 Zjistí-li se, že je úroveň jakosti neuspokojivá, nebo jeví-li se jako potřebné platnost zkoušek provedených podle odstavce 8.4.2. ověřit, vybere kontrolor vzorky, které se zašlou zkušebně, jež provedla typové schvalovací zkoušky.
 8.4.4 Příslušný orgán může provést kteroukoliv zkoušku předepsanou tímto nařízením. Obvyklá četnost kontrol schválených příslušným orgánem je jednou ročně. Pokud jsou při některé kontrole zjištěny neuspokojivé výsledky, příslušný orgán zajistí, aby byla přijata veškerá potřebná opatření k co nejrychlejšímu obnovení shody výroby.
 9. POSTIHY ZA NESHODU VÝROBY
 9.1 Jestliže není dodržena podmínka stanovená v odstavci 8.1 výše nebo jestliže vybrané vozidlo (vozidla) nebo vybraný ovládací prvek (prvky) řízení neprojdou s úspěchem kontrolou předepsanou v odstavci 8.2. výše, může být schválení typu vozidla nebo ovládacího prvku řízení udělené podle tohoto nařízení odejmuto.
 9.2 Jestliže některá smluvní strana dohody, která uplatňuje toto nařízení, odejme schválení, které dříve udělila, uvědomí o tom neprodleně ostatní smluvní strany, které toto nařízení uplatňují, za použití formuláře sdělení podle vzoru uvedeného v příloze 1A resp. 1B tohoto nařízení.
 10. NÁVOD
 Jestliže se ovládací prvek řízení dodává samostatně (nikoli s vozidlem), musí být na obalu i v montážním návodu jasně uveden typ(y) vozidla, pro nějž je určen.
 11. TRVALÉ UKONČENÍ VÝROBY
 Jestliže držitel schválení zcela ukončí výrobu typu vozidla nebo typu ovládacího prvku řízení schváleného podle tohoto nařízení, sdělí tuto skutečnost orgánu, který schválení vydal. Na základě tohoto sdělení uvědomí o tom tento orgán ostatní strany dohody z roku 1958, které toto nařízení uplatňují, za použití formuláře sdělení podle vzoru uvedeného v příloze 1A resp. 1B tohoto nařízení.
 12. NÁZVY A ADRESY TECHNICKÝCH ZKUŠEBEN ODPOVĚDNÝCH ZA PROVEDENÍ SCHVALOVACÍCH ZKOUŠEK A SPRÁVNÍCH ORGÁNŮ
 Strany dohody, které toto nařízení uplatňují, sdělí sekretariátu OSN názvy a adresy zkušeben, které jsou odpovědny za


text:
provádění schvalovacích zkoušek, a správních orgánů, které udělují schválení a jimž se zasílají formuláře potvrzující udělení, rozšíření, odmítnutí nebo odebrání schválení vydaných v jiných zemích.
 13. PŘECHODNÁ USTANOVENÍ
 13.1 Ode dne, kdy oficiálně vstoupí v platnost změnová řada 03 tohoto nařízení, nesmí žádná smluvní strana zamítnout žádost o schválení podanou podle tohoto nařízení ve znění změnové řady 03.
 13.2 Schválení typu vozidla
 13.2.1 Po uplynutí doby 36 měsíců ode dne oficiálního vstoupení v platnost podle odstavce 13.1 výše udělí smluvní strany uplatňující toto nařízení vozidlům kategorie M1 s čelní kabinou a vozidlům kategorie N1 o hmotnosti nižší než 1,5 tuny schválení pouze tehdy, splňuje-li typ vozidla podmínky tohoto nařízení ve znění změnové řady 03, s výjimkou ustanovení odstavce 5.1 tohoto nařízení o maximálním svislém posunu sloupku řízení, které se na nová schválení vztahuje až po dalším období 12 měsíců.
 13.2.2 Po uplynutí doby 48 měsíců ode dne oficiálního vstoupení v platnost podle odstavce 13.1. výše udělí smluvní strany uplatňující toto nařízení jiným vozidlům kategorie M1, než jsou vozidla s čelní kabinou, schválení pouze tehdy, splňuje-li typ vozidla podmínky tohoto nařízení ve znění změnové řady 03.
 13.2.3 Po uplynutí doby 60 měsíců ode dne oficiálního vstoupení v platnost podle odstavce 13.1 výše mohou smluvní strany uplatňující toto nařízení přestat uznávat schválení typu vozidla, jež nebyla udělena podle změnové řady 03 tohoto nařízení.
 13.3 Schválení typu ovládacího prvku řízení
 13.3.1 Po uplynutí doby 24 měsíců ode dne oficiálního vstoupení v platnost podle odstavce 13.1 výše udělí smluvní strany uplatňující toto nařízení schválení pouze tehdy, splňuje-li typ ovládacího prvku řízení příslušné podmínky tohoto nařízení ve znění jeho změnové řady 03.
 13.3.2 Po uplynutí doby 36 měsíců ode dne oficiálního vstoupení v platnost podle odstavce 13.1 výše mohou smluvní strany uplatňující toto nařízení přestat uznávat schválení typu ovládacího prvku řízení, jež nebyla udělena podle změnové řady 03 tohoto nařízení.
 13.3.3 Ode dne, kdy oficiálně vstoupí v platnost dodatek 2 změnové řady 03, neudělí smluvní strany žádné samostatné schválení typu ovládacího prvku řízení, jenž zahrnuje airbag.
 13.3.4 Ode dne, kdy oficiálně vstoupí v platnost dodatek 2 změnové řady 03, mohou smluvní strany odmítnout uznat samostatná schválení typu ovládacího prvku řízení, jenž zahrnuje airbag.
 (1) Pro Německo 1, pro Francii 2, pro Itálii 3, pro Nizozemsko 4, pro Švédsko 5, pro Belgii 6, pro Maďarsko 7, pro Českou republiku 8, pro Španělsko 9, pro Jugoslávii 10, pro Spojené království 11, pro Rakousko 12, pro Lucembursko 13, pro Švýcarsko 14, (15 neobsazeno), pro Norsko 16, pro Finsko 17, pro Dánsko 18, pro Rumunsko 19, pro Polsko 20, pro Portugalsko 21, pro Ruskou federaci 22, pro Řecko 23, pro Irsko 24, pro Chorvatsko 25, pro Slovinsko 26 a pro Slovensko 27, pro Bělorusko 28, pro Estonsko 29, (30 neobsazeno), pro Bosnu a Hercegovinu 31, pro Lotyšsko 32, (33 neobsazeno), pro Bulharsko 34, (35-36 neobsazeno), pro Turecko 37, (38-39 neobsazeno), pro Bývalou jugoslávskou republiku Makedonie 40, (41 neobsazeno), pro Evropské společenství 42 (schválení udělují jeho členské státy za použití svých příslušných symbolů ECE), pro Japonsko 43, (44 neobsazeno), pro


text:
Austrálii 45 a pro Ukrajinu 46. Dalším státům se přidělí následná čísla chronologicky v pořadí, ve kterém budou ratifikovat Dohodu o přijetí jednotných technických pravidel pro kolová vozidla, zařízení a části, které se mohou montovat a/nebo užívat na kolových vozidlech, a o podmínkách pro vzájemné uznávání schválení typu udělených na základě těchto pravidel, nebo v němž budou k této Dohodě přistupovat. Takto přidělená čísla sdělí smluvním stranám dohody generální tajemník Organizace spojených národů.
 (2) Viz poznámka k odstavci 4.2.4.1.
 (3) Viz příloha 3, odstavec 3.1.
 PŘÍLOHA 1A
 SDĚLENÍ
 (maximální formát: A4 (210 x 297 mm))
 PŘÍLOHA 1B
 SDĚLENÍ
 (maximální formát: A4 (210 × 297 mm))
 PŘÍLOHA 2
 USPOŘÁDÁNÍ SCHVALOVACÍCH ZNAČEK
 VZOR A
 (Viz odstavec 4.2.4 tohoto nařízení)
 Výše znázorněná schvalovací značka, upevněná na vozidle, prokazuje, že příslušný typ vozidla byl v Nizozemsku (E4) schválen s ohledem na ochranu řidiče před mechanismem řízení v případě nárazu podle nařízení č. 12. Schvalovací číslo ukazuje, že schválení bylo uděleno podle požadavků nařízení č. 12 ve znění změnové řady 03.
 VZOR B
 (Viz odstavec 4.2.5 tohoto nařízení)
 Výše znázorněná schvalovací značka, upevněná na vozidle, prokazuje, že příslušný typ vozidla byl v Nizozemsku (E4) schválen podle nařízení č. 12 a 39. (1) Schvalovací čísla ukazují, že ke dnům, kdy byla schválení udělena, platila k nařízení č. 12 změnová řada č. 03 a k nařízení č. 39 změnová řada 04.
 VZOR C
 (Viz odstavec 4.3.4 tohoto nařízení)
 Výše znázorněná schvalovací značka, upevněná na ovládacím prvku řízení, prokazuje, že příslušný typ ovládacího prvku řízení byl v Nizozemsku (E4) schválen z hlediska ochrany řidiče před mechanismem řízení v případě nárazu podle příslušné části nařízení č. 12 ve znění změnové řady 03.
 VZOR D
 (Viz odstavec 4.3.4.3 tohoto nařízení)
 Výše znázorněná schvalovací značka, upevněná na ovládacím prvku řízení, prokazuje, že příslušný typ ovládacího prvku řízení byl v Nizozemsku (E4) schválen z hlediska ochrany řidiče před mechanismem řízení v případě nárazu podle ustanovení odstavce 5.2.1 resp. 5.3.1 nařízení č. 12 ve znění změnové řady 03.
 (1) Druhé číslo je uvedeno pouze jako příklad
 PŘÍLOHA 3
 ZKOUŠKA ČELNÍM NÁRAZEM NA BARIÉRU
 1. ÚČEL
 Účelem zkoušky je ověřit, zda vozidlo splňuje požadavky stanovené v odstavci 5.1.
 2. INSTALACE, POSTUP A MĚŘICÍ ZAŘÍZENÍ
 2.1 Zkušební dráha
 Zkušební prostranství musí být dostatečně velké, aby umožňovalo umístění rozjezdové dráhy, bariéry a technických zařízení potřebných ke zkoušce. Konečný úsek rozjezdové dráhy v délce nejméně 5 m před bariérou, musí být vodorovný (sklon po délce jednoho metru nesmí překročit 3 %), rovinný a hladký.
 2.2 Bariéra
 Bariéru tvoří železobetonový blok o čelní šířce alespoň 3 m a výšce alespoň 1,5 m. Její tloušťka musí být taková, aby hmotnost bariéry činila alespoň 70 tun. Její čelní plocha musí být rovná, svislá a kolmá na osu rozjezdové dráhy. Musí být pokryta neporušenými překližkovými deskami o tloušťce 19 ± 1 mm. Mezi překližkovou desku a bariéru je možno vložit konstrukci na ocelovém plechu o tloušťce alespoň 25 mm. Je možno použít i bariéru s jinými charakteristikami, za předpokladu, že je povrch nárazové plochy větší než plocha čelního nárazu zkoušeného vozidla


text:
a že poskytuje rovnocenné výsledky.
 2.3 Pohon vozidla
 V okamžiku nárazu nesmí již na vozidlo působit žádné další řídicí nebo hnací zařízení. Na překážku musí vozidlo narazit ve směru kolmém na stěnu, přičemž maximální přípustná boční odchylka svislice půlící čelo vozidla od svislice půlící stěnu činí ± 30 cm.
 2.4 Stav vozidla
 2.4.1 Pro zkoušku musí vozidlo buď být vybaveno všemi obvyklými částmi a zařízením zahrnutými v pohotovostní hmotnosti nenaloženého vozidla, nebo musí být v takovém stavu, aby splňovalo požadavky týkající se vybavení, které má vliv na prostor pro cestující a na rozložení hmotnosti vozidla v pohotovostním stavu jako celku.
 Odchylně od odstavce 5.1. tohoto nařízení může být na žádost výrobce zkouška provedena s usazenými figurínami, za předpokladu, že figuríny v žádném okamžiku nebrání pohybu mechanismu řízení. Hmotnost figurín se pro účely zkoušky neberou v úvahu.
 2.4.2 Jestliže je vozidlo poháněno vnějšími prostředky, musí být palivový systém naplněn alespoň z 90 % své kapacity nehořlavou kapalinou o hustotě v rozmezí od 0,7 do 1. Všechny ostatní soustavy (nádržky na brzdovou kapalinu, chladič apod.) mohou být prázdné.
 2.4.3 Jestliže je vozidlo poháněno vlastním motorem, musí být palivová nádrž alespoň z 90 % plná. Všechny ostatní zásobníky musejí být naplněny do svého objemu.
 Pokud si to výrobce přeje a zkušebna s tím souhlasí, může se palivo přivádět do motoru z pomocné nádrže o malém objemu. V takovém případě musí být palivová nádrž naplněna alespoň z 90 % své kapacity nehořlavou kapalinou o hustotě v rozmezí od 0,7 do 1.
 2.4.4 Pokud o to výrobce požádá, může zkušebna provádějící zkoušky povolit, aby bylo pro zkoušky předepsané tímto nařízením použito totéž vozidlo, které se používá pro zkoušky předepsané jinými nařízeními (včetně zkoušek, které mohou mít vliv na jeho nosnou konstrukci).
 2.4.5 Je-li volant seřiditelný, nastaví se do obvyklé polohy označené výrobcem; není-li tato poloha určena, nastaví se do střední polohy rozsahu seřízení.
 2.5 Rychlost při nárazu
 Rychlost vozidla v okamžiku nárazu musí být v rozmezí od 48,3 km/h (30 mil/h) do 53,1 km/h (33 mil/h). Pokud však byla zkouška provedena při vyšší nárazové rychlosti a vozidlo stanovené požadavky splnilo, považuje se výsledek zkoušky za vyhovující.
 2.6 Přístrojové vybavení
 Přístroj, kterým se zaznamenává rychlost podle odstavce 2.5. výše, musí mít přesnost ± 1 %.
 3. VÝSLEDKY
 3.1 Ke stanovení posunu ovládacího prvku řízení směrem dozadu a vzhůru se během nárazu zaznamenají (1) změny vzdálenosti – měřené vodorovně (2) a rovnoběžně s podélnou osou vozidla a svisle ve směru kolmém na tuto osu – mezi horní částí sloupku řízení (a hřídele) a některým bodem na vozidle, který není nárazem dotčen. Za posun směrem dozadu a vzhůru se považuje největší hodnota této změny, odečtená ze záznamu.
 3.2 Po zkoušce se poškození vozidla popíše v písemné zprávě a pořídí se alespoň po jedné fotografii z těchto pohledů:
 3.2.1
 ze stran (zprava i zleva),
 3.2.2
 zpředu,
 3.2.3
 zespoda,
 3.2.4
 dotčené části uvnitř prostoru pro cestující.
 4. KOREKČNÍ FAKTORY
 4.1 Označení
 V
 zaznamenaná rychlost v km/h,
 m0
 hmotnost prototypu ve stavu definovaném v odstavci 2.4. této přílohy,
 m1
 hmotnost prototypu


text:
se zkušebním zařízením,
 D0
 změna vzdálenosti měřená během nárazu podle odstavce 3.1. této přílohy,
 D1
 změna vzdálenosti, podle které se stanovují výsledky zkoušky,
 K1 =
 větší z hodnot a 0,83;
 K2 =
 větší z hodnot m0/m1 a 0,8.
 4.2 Korigovaná změna D1, pomocí níž se ověřuje shoda prototypu s požadavky tohoto nařízení, se vypočítává podle vzorce:
 D1 = D0.K1.K2
 4.3 U vozidla, které je z hlediska charakteristik uvedených v odstavci 2.2 tohoto nařízení shodné s uvažovaným prototypem a jehož hmotnost m1 je větší než m0, pokud není větší než 1,25 m0 a korigovaná změna D2 vypočtená ze změny D1 podle vzorce D2 = (m1/m0).D1 prokazuje, že i toto nové vozidlo splňuje požadavky odstavce 5 tohoto nařízení, se zkouška čelním nárazem na bariéru nevyžaduje.
 5. ROVNOCENNÉ POSTUPY
 5.1 Podle uvážení schvalovacího orgánu je možno povolit i alternativní zkoušky, za podmínky, že lze prokázat jejich rovnocennost. Ke schvalovací dokumentaci se připojí zpráva, ve které se uvede použitá metoda a získané výsledky nebo důvod, proč nebyla zkouška provedena.
 5.2 Povinnost prokázat rovnocennost alternativní metody spočívá na výrobci nebo na jeho zástupci, který použití této metody požaduje.
 (1) Tento záznam je možno nahradit měřením maximálních hodnot.
 (2) „Vodorovným směrem“ se zde rozumí směr ve vztahu k prostoru pro cestující ve stojícím vozidle před zkouškou a nikoli ve vztahu k tomuto prostoru při pohybu vozidla vzhledem k vozovce; „svislým směrem“ se rozumí směr vzhůru kolmo k vodorovné rovině.
 PŘÍLOHA 4
 ZKOUŠKA S MAKETOU TĚLA
 1. ÚČEL
 Účelem zkoušky je ověřit, zda vozidlo splňuje požadavky odstavce 5.2 tohoto nařízení.
 2. INSTALACE, POSTUPY A MĚŘICÍ ZAŘÍZENÍ
 2.1 Montáž ovládacího prvku řízení
 2.1.1 Ovládací prvek řízení se namontuje na přední část vozidla získanou přeříznutím karoserie příčně na úrovni předních sedadel a případně sejmutím střechy, čelního skla a dveří. Tato část se napevno upevní ke zkušební stolici tak, aby se při nárazu makety těla nepohnula.
 Tolerance montážního úhlu ovládacího prvku vůči úhlu konstrukčnímu činí ± 2 stupně.
 2.1.2 Na žádost výrobce a se souhlasem zkušebny však může být ovládací prvek řízení namontován na rám simulující montáž mechanismu řízení, za předpokladu, že se v porovnání se skutečnou „přední částí karoserie s namontovaným mechanismem řízení“„rám s mechanismem řízení“ vyznačuje:
 2.1.2.1
 stejným geometrickým uspořádáním,
 2.1.2.2
 větší tuhostí.
 2.1.3 Montáž ovládacího prvku řízení v případě, požaduje-li se pouze schválení tohoto ovládacího prvku. Ovládací prvek řízení se zkouší s veškerým příslušenstvím. Mezi ovládacím prvkem řízení a zkušební stolicí musí být borticí prostor alespoň 100 mm. Hřídel řízení musí být ke zkušební stolici pevně připevněn tak, aby se při nárazu nepohnul (viz obr. 2).
 2.2 Nastavení mechanismu řízení pro zkoušky
 2.2.1 Při první zkoušce se ovládací prvek řízení natočí tak, aby nejtužší příčka směřovala kolmo na bod styku s maketou těla; jestliže ovládacím prvkem řízení je volant, zopakuje se zkouška tak, že nejpružnější část volantu směřuje kolmo na tento styčný bod. U seřiditelného ovládacího prvku řízení se obě zkoušky provedou s volantem nastaveným do obvyklé polohy označené výrobcem; není-li tato poloha určena, nastaví se do střední polohy rozsahu seřízení.
 2.2.2 Jestliže je vozidlo vybaveno zařízením


text:
k nastavení sklonu a polohy volantu, provede se zkouška s volantem v obvyklé poloze označené výrobcem a považované zkušebnou z hlediska pohlcování energie za reprezentativní.
 2.2.3 Jestliže je ovládací prvek řízení vybaven airbagem volantu, provede se zkouška s airbagem naplněným. Na žádost výrobce a se souhlasem zkušebny může být zkouška provedena i s airbagem nenaplněným.
 2.3 Maketa těla
 Maketa těla má tvar, rozměry, hmotnost a charakteristiky uvedené v dodatku této přílohy.
 2.4 Měření sil
 2.4.1 Měří se maximální síla v směru vodorovném a rovnoběžném s podélnou osou vozidla, která na maketu těla působí v důsledku nárazu na ovládací prvek řízení.
 2.4.2 Tuto sílu je možno přímo či nepřímo měřit nebo je možno ji vypočítat z hodnot zaznamenaných během zkoušky.
 2.5 Pohon zkušebního tělesa
 2.5.1 K uvedení makety těla do pohybu je možno použít jakoukoliv metodu, při níž těleso v okamžiku nárazu není s hnacím mechanismem nijak spojeno. Maketa těla musí na ovládací prvek řízení narazit pohybem po přibližně přímé dráze rovnoběžné s vodorovnou osou vozidla.
 2.5.2 Bod H makety těla, vyznačený zvláštní značkou, musí být nastaven tak, aby se před nárazem nacházel ve vodorovné rovině procházející bodem R, vyznačeným výrobcem vozidla.
 2.6 Rychlost
 Maketa těla musí na ovládací prvek řízení narazit rychlostí 24,1 km/h + 1,2 (15 mil/h + 0,8). Jestliže však byl test proveden při nárazové rychlostí vyšší a ovládací prvek řízení stanovené požadavky splnil, považuje se výsledek zkoušky za vyhovující.
 2.7 Měřicí zařízení
 2.7.1 Přístrojové vybavení, kterým se zaznamenávají parametry podle odstavce 5.2 tohoto nařízení, musí umožňovat měření s touto přesností:
 2.7.1.1
 rychlost makety těla: v rozmezí 2 %,
 2.7.1.2
 čas: v rozmezí 1/1 000 sekundy,
 2.7.1.3
 přičemž na záznamech a filmech sloužících k analyzování výsledku zkoušky musí být zřetelný začátek nárazu (bod nula) v okamžiku prvního styku makety těla s ovládacím prvkem řízení.
 2.7.1.4
 Měření síly
 Pokud není tímto nařízením stanoveno jinak, musí použité přístrojové vybavení odpovídat normě ISO 6487:1987.
 2.7.1.4.1
 Siloměry zabudované do systému řízení:
 Amplitudová třída kanálů musí odpovídat 1 960 daN (2 000 kg) a kmitočtová třída kanálu musí být 600.
 2.7.1.4.2
 Akcelerometry nebo siloměry zabudované do tělesa: Do příčné roviny těžiště tělesa se symetricky zabudují dva jednosměrné akcelerometry. Amplitudová třída kanálu musí odpovídat 60 g a kmitočtová třída kanálu musí být 180. Povolují se i jiné metody, pokud jde o počet a uložení měřicích akcelerometrů, například s rozdělením zkušební aparatury do oddělených částí v těžišti, přičemž akcelerometry jsou uloženy tak, aby se jimi měřilo zrychlení ve směru vodorovném a rovnoběžném s podélnou osou vozidla.
 Výslednou silou musí být síla odpovídající nejvyšší hodnotě součtu sil vypočtených nebo měřených přímo pro jednotlivé části tělesa.
 2.8 Okolní teplota: stabilizovaná na hodnotu 20 ± 5 °C.
 3. VÝSLEDKY
 3.1 Po zkoušce se zjistí a v písemné zprávě popíše poškození mechanismu řízení a pořídí se fotografie oblasti „ovládací prvek řízení/sloupek řízení/přístrojová deska“, a to přinejmenším po jedné fotografii z boku a zepředu.
 3.2 Podle odstavce 2.4 se změří nebo vypočítá maximální hodnota síly.
 Dodatek
 (Hmotnost: 34–36 kg. Těleso 50. percentilu makety těla)
 PŘÍLOHA 5
 Zkouška nárazem s maketou


text:
hlavy
 1. ÚČEL
 Účelem zkoušky je ověřit, zda ovládací prvek řízení splňuje požadavky odstavce 5.3 tohoto nařízení.
 2. INSTALACE, POSTUPY A MĚŘICÍ ZAŘÍZENÍ
 2.1 Všeobecně
 2.1.1 Ovládací prvek řízení se zkouší s veškerým příslušenstvím.
 2.1.2 Jestliže je ovládací prvek řízení vybaven airbagem volantu, provede se zkouška s airbagem naplněným. Na žádost výrobce a se souhlasem zkušebny může být zkouška provedena i s airbagem nenaplněným.
 2.2 Montáž ovládacího prvku řízení, požaduje-li se schválení ovládacího prvku řízení v souvislosti se schválením vozidla
 2.2.1 Ovládací prvek řízení se namontuje na přední část vozidla získanou přeříznutím karoserie příčně na úrovni předních sedadel a případně sejmutím střechy, čelního skla a dveří.
 Tato část se napevno upevní ke zkušební stolici tak, aby se při nárazu makety hlavy nepohnula.
 Tolerance montážního úhlu ovládacího prvku vůči úhlu konstrukčnímu činí ± 2 stupně.
 2.2.2 Na žádost výrobce a se souhlasem zkušebny však může být ovládací prvek řízení namontován na rám simulující montáž mechanismu řízení, za předpokladu, že se v porovnání se skutečnou „přední částí karoserie s namontovaným mechanismem řízení“„rám s mechanismem řízení“ vyznačuje:
 2.2.2.1
 stejným geometrickým uspořádáním,
 2.2.2.2
 větší tuhostí.
 2.3 Montáž ovládacího prvku řízení, požaduje-li se pouze schválení tohoto ovládacího prvku
 Ovládací prvek řízení se zkouší s veškerým příslušenstvím. Mezi ovládacím prvkem řízení a zkušební stolicí musí být borticí prostor alespoň 100 mm. Hřídel řízení musí být ke zkušební stolici pevně připevněn tak, aby se při nárazu nepohnul (viz obr. 1).
 2.3.1 Na žádost výrobce však může být zkouška provedena za podmínek uvedených v odstavci 2.2. V takovém případě je schválení platné pouze pro daný konkrétní typ vozidla (typy vozidel).
 3. ZKUŠEBNÍ ZAŘÍZENÍ
 3.1 Zkušební zařízení tvoří plně lineárně vedená, tuhá nárazová hlavice o hmotnosti 6,8 kg. Její nárazová plocha je polokulovitá o průměru 165 mm.
 3.2 Maketa hlavy je osazena dvěma akcelerometry a zařízením na měření rychlosti, přičemž se tímto vybavením měří hodnoty ve směru nárazu.
 3.3 Měřicí zařízení
 3.3.1 Přístrojové vybavení musí vyhovovat normě ISO 6487:1987 a musí mít navíc tyto charakteristiky:
 3.3.2 Zrychlení
 Amplitudová třída kanálu (CAC) 150 g
 Kmitočtová třída kanálu (CFC) 600 Hz.
 3.3.3 Rychlost
 Přesnost ± 1 % rozsahu
 3.3.4 Časový záznam
 Přístrojové vybavení musí umožňovat zaznamenávat akci po celou její dobu a odečítat čas s přesností na tisícinu sekundy. Na záznamech sloužících k analyzování zkoušky musí být vyznačen začátek nárazu v okamžiku prvního kontaktu nárazové hlavice s ovládacím prvkem řízení.
 4. ZKUŠEBNÍ POSTUP
 4.1 Rovina ovládacího prvku řízení je nastavena kolmo na směr nárazu.
 4.2 Náraz je u každého typu volantu veden nejvýše ve čtyřech a nejméně ve třech bodech. Pro každý náraz se použije nový ovládací prvek řízení. Při následných nárazech leží axiální osa nárazové hlavice v přímce s jedním z těchto bodů:
 4.2.1
 střed náboje ovládacího prvku řízení,
 4.2.2
 spoj nejtužší nebo nejvíce podepřené příčky k vnitřní hraně věnce volantu,
 4.2.3
 středový bod nejkratší nepodepřené oblasti věnce volantu, která při nárazu makety hlavy neobsahuje příčku,
 4.2.4
 podle uvážení schvalovacího orgánu „nejhorší“ místo na ovládacím prvku řízení.
 4.3 Nárazová hlavice musí na ovládací prvek řízení narazit rychlostí 24,1 km/h; té


text:
se dosáhne buď působením pouhé pohybové energie nebo za použití přídavného pohonného zařízení.
 5. VÝSLEDKY
 5.1 Při zkouškách provedených výše uvedeným postupem se jako zpomalení nárazové hlavice bere průměr současného odečtu údajů dvou decelerometrů.
 6. ROVNOCENNÉ POSTUPY
 6.1 Podle uvážení schvalovacího orgánu mohou být povoleny i alternativní zkoušky, za předpokladu, že lze prokázat jejich rovnocennost. V takovém případě se ke schvalovací dokumentaci připojí zpráva s popisem použité metody a s uvedením získaných výsledků.
 6.2 Povinnost prokázat rovnocennost použité alternativní metody spočívá na výrobci nebo jeho zástupci, který použití této metody požaduje.
 Obr. 1a:
 Zkušební sestava
 Obr. 1b:
 Měření tuhosti zkušební sestavy
 PŘÍLOHA 6
 Postup pro stanovení bodu „H“ a skutečného úhlu trupu na sedadlech v motorovém vozidle
 1. ÚČEL
 Postup uvedený v této příloze slouží ke stanovení polohy bodu „H“ a skutečného úhlu trupu u jednoho nebo několika sedadel v motorovém vozidle a k ověření vztahu mezi měřenými údaji a konstrukčními specifikacemi podle údajů výrobce (1)
 2. DEFINICE
 Pro účely této přílohy se:
 2.1
 „referenčními údaji“ rozumí jedna nebo několik z těchto charakteristik polohy na sedadle:
 2.1.1
 bod „H“ a bod „R“ a jejich vzájemný vztah,
 2.1.2
 skutečný úhel trupu a konstrukční úhel trupu a jejich vzájemný vztah.
 2.2
 „třírozměrným zařízením pro stanovení bodu ‚H‘“ (zařízení 3-D H) rozumí zařízení sloužící ke stanovení bodů „H“ a skutečných úhlů trupu. Zařízení je popsáno v dodatku 1 této přílohy;
 2.3
 „bodem ‚H‘“ rozumí středový kloub trupu a stehen zařízení 3-D H namontovaného na sedadle vozidla podle odstavce 4. Bod „H“ leží ve středu osy zařízení probíhající mezi terčíky pro bod „H“ nacházejícími se po obou stranách zařízení 3-D H. Bod „H“ odpovídá teoreticky bodu „R“ (tolerance viz odstavec 3.2.2). Poté, co je bod „H“ postupem podle odst. 4 stanoven, považuje se za pevný vůči konstrukci sedáku a při seřizování sedadla se pohybuje společně se sedákem;
 2.4
 „bodem ‚R‘“ neboli „referenčním bodem sedadla“ rozumí konstrukční bod, který je stanoven vůči třírozměrné vztažné soustavě a pro každé místo k sezení je definován výrobcem vozidla;
 2.5
 „přímkou trupu“ rozumí osa sondy zařízení 3-D H, když se sonda nachází v nejzadnější poloze;
 2.6
 „skutečným úhlem trupu“ rozumí úhel mezi svislicí procházející bodem „H“ a přímkou trupu, který se stanoví na zařízení 3-D H pomocí zádového úhlového kvadrantu. Teoreticky odpovídá skutečný úhel trupu konstrukčnímu (tolerance viz v odstavci 3.2.2);
 2.7
 „konstrukčním úhlem trupu“ rozumí úhel mezi svislicí procházející bodem „R“ a přímkou trupu v poloze, která odpovídá konstrukční poloze opěradla sedadla stanovené výrobcem vozidla;
 2.8
 „střední rovinou cestujícího“ (C/LC) rozumí středová rovina zařízení 3-D H uloženého na daném určeném místě k sezení; je určena souřadnicí bodu „H“ na ose Y. V případě jednotlivých sedadel je střední rovina sedadla totožná se střední rovinou cestujícího, pro ostatní sedadla je střední rovina cestujícího udána výrobcem;
 2.9
 „třírozměrnou vztažnou soustavou“ rozumí soustava popsaná v dodatku 2 této přílohy;
 2.10
 „orientačními značkami“ rozumějí fyzické body (otvory, povrchy, značky nebo vruby) na karosérii vozidla, definované výrobcem;
 2.11
 „měřicí polohou vozidla“ rozumí poloha vozidla definovaná souřadnicemi orientačních značek v třírozměrné vztažné soustavě.
 3. POŽADAVKY


text:
3.1 Předkládání údajů
 Pro každé místo k sezení, kde se k prokázání shody s ustanoveními tohoto nařízení požadují referenční údaje, se předkládají všechny následující údaje nebo přiměřený výběr z nich, a to na formuláři podle dodatku 3 této přílohy:
 3.1.1
 souřadnice bodu „R“ vůči třírozměrném vztažnému systému,
 3.1.2
 konstrukční úhel trupu,
 3.1.3
 všechny údaje potřebné k seřízení sedadla (je-li seřiditelné) do měřicí polohy podle odstavce 4.3 níže.
 3.2 Vztah mezi měřenými údaji a konstrukčními specifikacemi
 3.2.1 Souřadnice bodu „H“ a hodnota skutečného úhlu trupu získané postupem podle odstavce 4 se porovnají se souřadnicemi bodu „R“ a konstrukční hodnotou úhlu trupu uvedenými výrobcem vozidla.
 3.2.2 Vzájemná poloha bodů „R“ a „H“ a vztah mezi konstrukčním a skutečným úhlem trupu se pro dané místo k sezení považují za vyhovující, pokud bod „H“, definovaný svými souřadnicemi, leží uvnitř čtverce o délce strany 50 mm, jehož strany jsou svislé a vodorovné a jehož úhlopříčky se protínají v bodě „R“, a skutečný úhel trupu se s úhlem konstrukčním shoduje s přesností na 5 °.
 3.2.3 Jestliže jsou tyto podmínky splněny, použije se k prokázání shody s ustanoveními tohoto nařízení bod „R“ a konstrukční úhel trupu.
 3.2.4 Jestliže bod „H“ nebo skutečný úhel trupu požadavky odstavce 3.2.2 výše nesplňuje, stanoví se bod „H“ a skutečný úhel trupu ještě dvakrát (celkem tedy třikrát). Pokud dvě z těchto tří měření požadavky splňují, uplatní se podmínky odstavce 3.2.3.
 3.2.5 Jestliže výsledky alespoň dvou ze tří měření podle odstavce 3.2.4 požadavky odstavce 3.2.2 nesplňují nebo nelze-li ověření provést proto, že výrobce vozidla neposkytl informace o poloze bodu „R“ nebo o konstrukčním úhlu trupu, použije se těžiště tří naměřených bodů nebo průměr tří naměřených úhlů, který se potom považuje za platný ve všech případech, kde se v tomto nařízení odkazuje na bod „R“ nebo na konstrukční úhel trupu.
 4. POSTUP PRO STANOVENÍ BODU „H“ A SKUTEČNÉHO ÚHLU TRUPU
 4.1 Vozidlo se podle uvážení výrobce nechá nejprve stabilizovat při teplotě 20 ± 10 oC, aby materiál sedadel dosáhl pokojové teploty. Jestliže kontrolované sedadlo nebylo dosud nikdy použito, posadí se na ně dvakrát na dobu jedné minuty osoba nebo zařízení o hmotnosti 70 až 80 kg, aby se sedák i opěradlo prohnuly. Na žádost výrobce se před instalací zařízení 3-D H ponechají všechny sestavy sedadel po dobu alespoň 30 minut nezatížené.
 4.2 Vozidlo se uvede do měřicí polohy podle odstavce 2.11 výše.
 4.3 Jestliže je sedadlo seřiditelné, nastaví se nejprve do nejzadnější normální polohy pro řízení nebo jízdu podle údajů výrobce vozidla, přičemž se v úvahu bere pouze podélné nastavení sedadla, nikoliv jeho dráha využívaná pro jiné účely než je normální řízení nebo jízda. Má-li sedadlo i další možnosti seřízení (svislé, úhlové, opěradla sedadla apod.), nastaví se do polohy udané výrobcem vozidla. U zavěšených sedadel se pevně zajistí svislá poloha odpovídající normální poloze při řízení podle údajů výrobce.
 4.4 Plocha místa k sezení, se kterou přichází zařízení 3-D H do styku, se pokryje bavlněnou tkaninou o dostatečné velikosti a vhodné textuře, kterou se rozumí hladká bavlněná tkanina o hustotě 18,9 nití na cm


text:
a plošné hmotnosti 0,228 kg/mm2 nebo pletená či netkaná textilie o rovnocenných charakteristikách. Jestliže se zkouška provádí na sedadle mimo vozidlo, musí mít podlaha, na které je sedadlo uloženo, stejné základní charakteristiky (2) jako podlaha vozidla, v němž se má sedadlo používat.
 4.5 Sestava sedací a zádové části zařízení 3-D H se uloží tak, aby střední rovina zařízení splynula se střední rovinou cestujícího (C/LC). Pokud se zařízení 3-D H nachází natolik vně, že by hrana sedadla neumožňovala zařízení vyvážit, je možno na žádost výrobce posunout zařízení 3-D H vůči ke střední rovině cestujícího (C/LC) směrem dovnitř.
 4.6 K sestavě skořepiny sedadla se připevní sestavy chodidla a bérců, a to buď jednotlivě, nebo pomocí tyče tvaru T a sestavy holeně. Přímka protínající terčíky, jež vyznačují bod „H“, musí být rovnoběžná se základnou a kolmá na podélnou střední rovinu sedadla.
 4.7 Uložení dolních končetin zařízení 3-D H se nastaví takto:
 4.7.1 Určené místo k sezení: řidič a cestující na vnějším předním sedadle
 4.7.1.1 Sestavy dolních končetin se posunou kupředu tak, aby chodidla zaujala na podlaze přirozenou polohu – pokud je třeba, i mezi ovládacími pedály. Levé chodidlo se položí pokud možno zhruba stejně daleko vlevo od střední roviny zařízení 3-D H jako pravé chodidlo vpravo. Vodováha, kterou se ověřuje příčná poloha zařízení, se v případě potřeby vyrovná do vodorovné polohy přestavením skořepiny sedadla nebo nastavením sestavy dolních končetin směrem dozadu. Přímku procházející terčíky bodu „H“ je třeba zachovat v poloze kolmé na podélnou střední rovinu sedadla.
 4.7.1.2 Jestliže není možno uložit levou nohu rovnoběžně s nohou pravou a levé chodidlo nelze opřít o podlahu karoserie, posune se levé chodidlo tak daleko, až je podepřeno. Přitom je třeba zachovat vzájemnou polohu terčíků.
 4.7.2 Určené místo k sezení: zadní vnější
 U zadních nebo pomocných sedadel se nohy uloží podle údajů výrobce. Pokud chodidla spočívají na částech podlahy o různé výšce, pak to chodidlo, které se dotkne předního sedadla jako první, slouží jako referenční a druhé se nastaví tak, aby vodováha pro příčnou orientaci sedací části zařízení byla ve vodorovné poloze.
 4.7.3 Ostatní určená místa k sezení:
 Použije se obecný postup podle odstavce 4.7.1 výše až na to, že se chodidla umístí podle údajů výrobce vozidla.
 4.8 Bérce a stehno se zatíží závažím a zařízení 3-D H se vyrovná.
 4.9 Zádová část se sklopí dopředu na přední doraz a zařízení 3-D H se pomocí tyče tvaru T ze sedadla odsune. Zařízení 3-D H se na sedadlo opět usadí jedním z následujících postupů:
 4.9.1
 Pokud má zařízení 3-D H tendenci sklouznout dozadu, použije se tento postup: zařízení se nechá sklouznout dozadu tak daleko, až už není na tyči T zapotřebí zátěž k zadržování ve vodorovném směru dopředu, tj. až se skořepina sedací části dotýká opěradla sedadla, a podle potřeby se upraví poloha bérce.
 4.9.2
 Pokud zařízení 3-D H tendenci sklouznout dozadu nemá, posune se působením vodorovného zpětného zatížení na tyč T zařízení 3-D H dozadu tak daleko, až se skořepina sedací části dotkne opěradla sedadla (viz obr. 2 dodatku 1 této přílohy).
 4.10 Na sestavu zádové


text:
a sedací části zařízení 3-D H se v průsečíku kvadrantu úhlu kyčle a pouzdra tyče T působí zatížením 100 ± 10 N. Směr působení zátěže se udržuje podél přímky procházející výše uvedeným průsečíkem k bodu přímo nad pouzdrem stehenní tyče (viz obr. 2 v dodatku 1 této přílohy). Potom se zádová část zařízení opatrně vrátí na opěradlo. Při dalším postupu je třeba dbát opatrnosti, aby zařízení 3-D H nesklouzlo dopředu.
 4.11 Instaluje se závaží pravé a levé hýždě a potom střídavě osm závaží trupu. Přitom je třeba udržovat zařízení ve vyrovnané poloze.
 4.12 Zádová část zařízení 3-D H se sklopí dopředu, aby se na opěradle sedadla uvolnilo pnutí. Zařízením 3-D H se třikrát kývne ze strany na stranu v rozsahu 10° (5° na každou stranu od svislé střední roviny), aby se uvolnilo případné nahromaděné tření mezi zařízením a sedadlem.
 Během kývání může mít tyč T zařízení 3-D H tendenci odchylovat se od udaného vodorovného a svislého nastavení. Proto je třeba tyč během kývání přidržovat působením přiměřeného bočního zatížení. Při přidržování tyče T a kývání zařízení je třeba dbát, aby ve svislém nebo podélném směru nepůsobilo žádné vnější zatížení.
 Chodidla zařízení 3-D H se při této činnosti nezadržují ani nepřidržují. Pokud chodidla svou polohu změní, v této poloze se prozatím ponechají.
 Zádová část se opatrně vrátí na opěradlo a zkontroluje se, zda jsou obě vodováhy ve vodorovné poloze. Pokud během kývání zařízení 3-D H došlo k jakémukoliv pohybu chodidel, upraví se jejich poloha takto:
 Obě chodidla se zvednou střídavě z podlahy do takové výšky, při níž se pohyb chodidel zastaví. Při tomto zvedání musejí mít chodidla volnost otáčení a dopředu ani do stran na ně nesmí působit žádné zatížení. Když jsou obě chodidla položena zpět do dolní polohy, mají se paty dotýkat konstrukce k tomu určené.
 Zkontroluje se, zda příčná vodováha ukazuje nulovou polohu, a v případě potřeby se na vršek zádové části působí stranovým zatížením postačujícím k tomu, aby se skořepina sedací části zařízení 3-D H na sedadle vyrovnala.
 4.13 Tyč T se přidržuje tak, aby zařízení 3-D H nemohlo na sedáku klouzat dopředu, a současně se postupuje takto:
 a)
 zádová část se vrátí zpět na opěradlo,
 b)
 na zádovou úhlovou tyč se přibližně ve výšce závaží trupu cyklicky působí vodorovným zpětným zatížením nepřesahující 25 N, dokud úhlový kvadrant kyčle neukazuje, že bylo po uvolnění zátěže dosaženo stabilní polohy. Je třeba dbát, aby na zařízení 3-D H nepůsobilo ve směru dolů ani do stran žádné vnější zatížení. Je-li třeba seřídit zařízení 3-D H jinak, natočí se jeho zádová část dopředu, znovu se vyrovná a opakuje se postup podle odstavce 4.12.
 4.14 Provedou se všechna tato měření:
 4.14.1
 změří se souřadnice bodu „H“ vůči třírozměrné vztažné soustavě,
 4.14.2
 na zádovém úhlovém kvadrantu zařízení 3-D H při tyči trupu v krajní zadní poloze se zjistí skutečný úhel trupu.
 4.15 Pokud se požaduje opakovaná instalace zařízení 3-D H, ponechá se předtím sestava sedadla po dobu alespoň 30 minut bez zatížení. Zařízení 3-D H se na sedadle nenechá déle, než je pro provedení zkoušky


text:
nutné.
 4.16 Pokud lze sedadla v téže řadě považovat za podobná (lavicové sedadlo, shodná sedadla apod.), stanoví se pro každou řadu sedadel pouze jeden bod „H“ a jeden „skutečný úhel trupu“, přičemž se zařízení 3-D H popsané v dodatku 1 této přílohy uloží na místo považované pro danou řadu za reprezentativní. Tímto místem je:
 4.16.1
 u přední řady sedadlo řidiče,
 4.16.2
 u zadní řady (řad) některé krajní sedadlo.
 (1) Na kterémkoliv místě k sezení mimo přední sedadla, kde nelze bod „H“ stanovit pomocí „třírozměrného“ zařízení ke stanovení bodu „H“ nebo postupů, je možno podle uvážení příslušného orgánu za referenční považovat bod „R“ podle údaje výrobce.
 (2) Úhel sklonu, výškový rozdíl vůči montáži sedadla, charakter povrchu apod.
 Dodatek 1
 Popis třírozměrného zařízení k určení bodu „H“ (1) (zařízení 3-D H)
 1. Skořepiny zádové a sedací části
 Skořepiny zádové a sedací části, které simulují lidský trup a stehna, jsou zhotoveny z vyztuženého plastu a kovu a jsou mechanicky zavěšeny v bodě „H“. Pro měření skutečného úhlu trupu je k tyči trupu zavěšené v bodě H připevněn kvadrant. K sedací části je upevněna seřiditelná tyč stehen, která vytváří osu stehen a slouží jako základní přímka pro kvadrant úhlu kyčle.
 2. Segmenty těla a nohou
 Holenní segmenty nohou jsou ke skořepině sedací části připojeny u tyče T spojující kolena, která je stranovým prodloužením seřiditelné tyče stehen. K měření úhlu kolen jsou v holenních segmentech nohou zabudovány kvadranty. Sestavy bot a chodidel jsou kalibrovány k měření úhlu chodidla. Prostorovou orientaci zařízení zajišťují dvě vodováhy. V odpovídajících těžištích jsou umístěna závaží jednotlivých částí těla tak, aby prosednutí sedadla odpovídalo osobě mužského pohlaví o hmotnosti 76 kg. U všech kloubů zařízení 3-D H je třeba kontrolovat, zda se pohybují volně bez znatelného tření.
 Obr. 1
 Jednotlivé prvky zařízení 3-D H
 Obr. 2
 Rozměry jednotlivých prvků zařízení 3-D H a rozčlenění zátěže
 (1) Podrobnosti ke konstrukci zařízení 3-D H lze získat od Society of Automobile Engineers (SAE), 400 Commonwealth Drive, Warrendale, Pennsylvania 15096, Spojené státy americké.
 Toto zařízení odpovídá popisu v normě ISO 6549:1980.
 Dodatek 2
 Třírozměrná vztažná soustava
 1.
 Třírozměrná vztažná soustava je definována třemi pravoúhlými rovinami stanovenými výrobcem vozidla (viz obrázek) (1).
 2.
 Měřicí poloha vozidla se ustaví uložením vozidla na nosný povrch tak, aby souřadnice orientačních značek odpovídaly hodnotám podle údajů výrobce.
 3.
 Souřadnice bodů „R“ a „H“ se stanoví vůči orientačním značkám stanoveným výrobcem vozidla.
 Obrázek
 Třírozměrná vztažná soustava
 (1) Vztažná soustava odpovídá normě ISO 4130 z roku 1978.
 Dodatek 3
 Referenční údaje pro místa k sezení
 1. Kódování referenčních údajů
 Referenční údaje jsou v seznamu uvedeny postupně pro jednotlivá místa k sezení. Místa k sezení jsou označena dvouznakovým kódem, kde prvním znakem je arabská číslice označující řadu sedadel směrem odpředu dozadu vozidla a druhým znakem je velké písmeno označující polohu místa k sezení v řadě při pohledu ve směru pohybu vozidla vpřed. Používají se tato písmena:
 L
 =
 levé (left)
 C
 =
 střední (centre)
 R
 =
 pravé (right)
 2. Popis měřicí polohy vozidla:
 2.1.
 Souřadnice orientačních značek
 X
 ...
 Y
 ...
 Z
 ...


text:
 28.7.2005
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 L 198/40
 ROZHODNUTÍ SMÍŠENÉHO VÝBORU EHP č. 41/2005
 ze dne 11. března 2005,
 kterým se mění příloha XIII (Doprava) Dohody o EHP
 SMÍŠENÝ VÝBOR EHP,
 s ohledem na Dohodu o Evropském hospodářském prostoru, ve znění Protokolu o úpravě Dohody o Evropském hospodářském prostoru (dále jen „Dohoda“), a zejména na článek 98 této dohody,
 vzhledem k těmto důvodům:
 (1)
 Příloha XIII Dohody byla změněna rozhodnutím Smíšeného výboru EHP č. 16/2005 ze dne 8. února 2005 (1).
 (2)
 Doporučení Komise 2004/358/ES ze dne 7. dubna 2004 o používání společného evropského vzoru pro licenční doklady vydané v souladu se směrnicí Rady 95/18/ES o vydávání licencí železničním podnikům (2) by mělo být začleněno do Dohody,
 ROZHODL TAKTO:
 Článek 1
 Za bod 94 (doporučení Komise 2001/290/ES) přílohy XIII Dohody se doplňuje nový bod, který zní:
 „95.
 32004 H 0358: doporučení Komise 2004/358/ES ze dne 7. dubna 2004 o používání společného evropského vzoru pro licenční doklady vydané v souladu se směrnicí Rady 95/18/ES o vydávání licencí železničním podnikům (Úř. věst. L 113, 20.4.2004, s. 37).“
 Článek 2
 Znění doporučení 2004/358/ES v islandském a norském jazyce, která mají být zveřejněna v dodatku EHP Úředního věstníku Evropské unie, jsou platná.
 Článek 3
 Toto rozhodnutí vstupuje v platnost dnem 12. března 2005 za předpokladu, že Smíšenému výboru EHP jsou učiněna veškerá oznámení podle čl. 103 odst. 1 Dohody (3).
 Článek 4
 Toto rozhodnutí bude zveřejněno v oddíle EHP a v dodatku EHP Úředního věstníku Evropské unie.
 V Bruselu dne 11. března 2005.
 Za Smíšený výbor EHP
 předseda
 Richard WRIGHT
 (1) Úř. věst. L 161, 23.6.2005, s. 37.
 (2) Úř. věst. L 113, 20.4.2004, s. 37.
 (3) Nebyly oznámeny žádné ústavní požadavky.


text:
 Důležité právní upozornění
 |
 21994A0517(21)
 Úřední věstník L 123 , 17/05/1994 S. 0745 - 0771 Finské zvláštní vydání: Kapitola 11 Svazek 31 S. 0747 Švédské zvláštní vydání: Kapitola 11 Svazek 31 S. 0747
 Agreementbetween the European Economic Community and Uzbekistan on trade in textile productsTHE COUNCIL OF THE EUROPEAN COMMUNITIES,of the one part, andTHE GOVERNMENT OF UZBEKISTAN,of the other part,DESIRING to promote, with a view to permanent cooperation and in conditions providing every security for trade, the orderly and equitable development of trade in textile products between the European Economic Community (hereinafter referred to as "the Community") and the Republic of Uzbekistan (hereinafter referred to as "Uzbekistan"),RESOLVED to take the fullest possible account of the serious economic and social problems at present affecting the textile industry in both importing and exporting countries, and in particular, to eliminate real risks of market disruption on the market of the Community and real risks of disruption to the textile trade of Uzbekistan,HAVE DECIDED to conclude this Agreement and to this end have designated as their plenipotentiaries:THE COUNCIL OF THE EUROPEAN COMMUNITIES,THE GOVERNMENT OF UZBEKISTAN,WHO HAVE AGREED AS FOLLOWS:Article 11. Trade in textile products listed in Annex I and originating within the Contracting Parties shall be liberalized for the duration of this Agreement under the conditions set out therein.2. Subject to the provisions of this or any successive Agreement, the Community undertakes, in respect of the products listed in Annex I, to suspend the application of quantitative import restrictions currently in force and not to introduce new quantitative restrictions.Quantitative import restrictions shall be re-introduced in case of denunciation or non-replacement of the present Agreement.3. Measures having equivalent effect to quantitative restrictions on the importation into the Community of the products listed in Annex I shall be prohibited for the duration of this Agreement.Article 21. Uzbekistan agrees to establish and maintain for each calendar year quantitative limits on its exports to the Community in accordance with Annex II. Such exports shall be subject to a double-checking system as specified in Protocol A.2. At the time of entry into force of this Agreement, exports of products listed in Annex III not subject to quantitative limits shall be subject to the double-checking system referred to in paragraph 1.3. Following consultations in accordance with the procedures set out in Article 15, exports of products in Annex I not subject to quantitative limits other than those listed in Annex III may be subject, subsequently to the entry into force of this Agreement, to the double-checking system referred to in paragraph 1 or to a prior surveillance system introduced by the Community.4. In administering the quantitative limits established under this Agreement, Uzbekistan shall ensure that the Community textile industry shall benefit from utilization of the said limits.More particulary, as regards categories 2 and 2 a), Uzbekistan undertakes upon request from the Community to reserve to the Community textile industry, as a priority, 50 % of the quantitative limits concerned during a period extending between 1 January to 31 May


text: of each year. For this purpose, contracts made with the industry during the period in question shall be taken into consideration.To facilitate the implementation of these provisions the Community shall provide the competent Uzbek authorities, before the end of each year, with a list of interested Community manufactures and processors and, if possible, of the quantity of products requested for each firm. To this end, the firms concerned are invited to make direct contact with the relevant Uzbek enterprises as early as possible during the reservation period mentioned in this paragraph, in order to make their purchasing intentions known.Article 31. Imports into the Community of textile products covered by this Agreement shall not be subject to the quantitative limits established in Annex II, provided that they are declared to be for re-export outside the Community in the same state or after processing, within the framework of the administrative system of control which exists within the Community.However, the release for home use of products imported into the Community under the conditions referred to above shall be subject to the production of an export licence issued by the authorities of Uzbekistan, and to proof of origin in accordance with the provisions of Protocol A.2. Where the Community authorities ascertain that imports of textile products have been set off against a quantitative limit established under this Agreement, but that the products have subsequently been re-exported outside the Community, the authorities shall inform the Uzbek authorities within four weeks of the quantities involved and authorize imports of identical quantities of the same products, which shall not be set off against the quantitative limit established under this Agreement for the current or the following year, as appropriate.3. The Community and Uzbekistan recognize the special and differential character of re-imports of textile products into the Community after processing in Uzbekistan as a specific form of industrial and trade cooperation.Provided that they are effected in accordance with the regulations on economic outward processing in force in the Community, these re-imports are not subject to the quantitative limits established pursuant to this Agreement when they are subject to the specific arrangements laid down in Protocol C.Article 41. In any Agreement year advance use of a portion of the quantitative limit established for the following Agreement year is authorized for each category of products up to 5 % of the quantitative limit for the current Agreement year.Amounts delivered in advance shall be deducted from the corresponding quantitative limits established for the following Agreement year.2. Carry-over to the corresponding quantitative limit for the following Agreement year of the amounts not used during any Agreement year is authorized for each category of products up to 7 % of the quantitative limit for the current Agreement year.3. Transfers in respect of categories in Group I shall not be made from any category except as follows:- transfers between categories 2 and 3 and from category 1 to categories 2 and 3 may be made up to 4 % of the quantitative limits for


text: the category to which the transfer is made,- transfers between categories 4, 5, 6, 7 and 8 may be made up to 4 % of the quantitative limit for the category to which the transfer is made.Transfers into any category in Groups II, III, IV and V may be made from any category or categories in Groups I, II, III, IV and V up to 5 % of the quantitative limit for the category to which the transfer is made.4. The table of equivalence applicable to the transfers referred to above is given in Annex I to this Agreement.5. The increase in any category of products resulting from the cumulative application of the provisions in paragraphs 1, 2 and 3 above during an Agreement year shall not exceed the following limits:- 13 % for categories of products in Group I,- 13,5 % for categories of products in Groups II, III, IV and V.6. Prior notification shall be given by the Uzbek authorities in the event of recourse to the provisions of paragraphs 1, 2 and 3 above, at least 15 days in advance.Article 51. Exports of textile products not listed in Annex II to this Agreement may be made subject to quantitative limits on the conditions laid down in the following paragraphs.2. Where the Community finds, under the system of administrative control set up, that the level of imports of products in a given category not listed in Annex II originating in Uzbekistan exceeds, in relation to the preceding year's total imports into the Community from all sources of products in that category, the following rates:- 0,35 % for categories of products in Group I,- 1,2 % for categories of products in Group II,- 4 % for categories of products in Groups III, IV and V,it may request the opening of consultations in accordance with the procedure described in Article 15 of this Agreement, with a view to reaching agreement on an appropriate restraint level for the products in such category.3. Pending a mutually satisfactory solution, Uzbekistan undertakes, from the date of notification of the request for consultations, to suspend or limit at the level indicated by the Community exports of the category of products in question to the Community or to the region or regions of the Community market specified by the Community.The Community shall authorize the importation of products of the said category shipped from Uzbekistan before the date on which the request for consultations was submitted.4. Should the Contracting Parties be unable in the course of consultations to reach a satisfactory solution within the period specified in Article 15 (2), the Community shall have the right to introduce a definitive quantitative limit at an annual level not lower than the level resulting from the application of the formula set out in paragraph 2, or 106 % of the level of imports reached during the calendar year preceding that in which imports exceeded the level resulting from the application of the formula set out in paragraph 2 and


text: gave rise to the request for consultations, whichever is the higher.The annual level so fixed shall be revised upwards after consultations in accordance with the procedure referred to in Article 15, with a view to fulfilling the conditions set out in paragraph 2, should the trend of total imports into the Community of the product in question make this necessary.5. The annual growth rates for quantitative limits introduced under this article should be determined in accordance with the provisions of Protocol D.6. The provisions of this Article shall not apply where the percentages specified in paragraph 2 have been reached as a result of a fall in total imports into the Community, and not as a result of an increase in exports of products originating in Uzbekistan.7. In the event of the provisions of paragraph 2, 3 or 4 being applied, Uzbekistan undertakes to issue export licences for products covered by contracts concluded before the introduction of the quantitative limit, up to the volume of the quantitative limit fixed.8. Up to the date of communication of the statistics referred to in Article 12 (6), the provisions of paragraph 2 of this Article shall apply on the basis of the annual statistics previously communicated by the Community.9. The provisions of this Agreement which concern exports of products subject to the quantitative limits established in Annex II shall also apply to products for which quantitative limits are introduced under this Article.Article 61. In view of ensuring the effective functioning of this Agreement, the Community and Uzbekistan agree to cooperate fully in order to prevent, to investigate and to take any necessary legal and/or administrative action against circumvention by transhipment, re-routing, false declaration concerning the country or place of origin, falsification of documents, false declaration concerning fibre content, quantities description or classification of merchandise any by whatever other means. Accordingly, Uzbekistan and the Community agree to establish the necessary legal provisions and administrative procedures permitting effective action to be taken against such circumvention, which shall include the adoption of legally binding corrective measures against exporters and/or importers involved.2. Should the Community believe on the basis of information available that the present Agreement is being circumvented, the Community will consult with Uzbekistan with a view to reaching a mutually satisfactory solution. These consultations will be held as early as possible and at the latest within 30 days from the date of request.3. Pending the results of the consultation referred to in paragraph 2, Uzbekistan shall, as a precautionary measure, if so requested by the Community, take all necessary measures to ensure that, where sufficient evidence of circumvention is provided, adjustments of quantitative limits liable to be agreed following the consultation referred to in paragraph 2, may be carried out for the quota year in which the request to open consultations in accordance with paragraph 2 was made, or for the following year if the quota for the current year is exhausted.4. Should the Parties be unable, in the course of the consultation referred to


text: in paragraph 2 to reach a mutually satisfactory solution, the Community shall have the right:a) where there is sufficient evidence that products originating in Uzbekistan have been imported in circumvention of the present Agreement, to set off the relevant quantities against the quantitative limits established under the Agreement;b) where sufficient evidence shows that false declaration concerning fibre content, quantities, description or classification of products originating in Uzbekistan has occured, to refuse to import the products in question;c) should it appear the territory of Uzbekistan is involved in transhipment or re-routing of products not originating in Uzbekistan, to introduce quantitative limits against the same products originating in Uzbekistan if they are not already subject to quantitative limits, or to take any other appropriate measures.5. The Parties agree to establish a system of administrative cooperation to prevent and to address effectively all problems arising from circumvention in accordance with the provisions of Protocol A to this Agreement.Article 71. The quantitative limits established under this Agreement on imports into the Community of textile products of Uzbek origin will not be broken down by the Community into regional shares.2. The Parties shall cooperate in order to prevent sudden and prejudicial changes in traditional trade flows resulting in regional concentration of direct imports into the Community.3. Uzbekistan shall monitor its exports of products under restraint or surveillance into the Community. Should a sudden and prejudicial change in traditional trade flows arise, the Community will be entitled to request consultations in order to find a satisfactory solution to those problems. Such consultations must be held within 15 working days of their being requested by the Community.4. Uzbekistan shall endeavour to ensure that exports of textile products subject to quantitative limits into the Community are spaced out as evenly as possible over the year due account being taken in particular of seasonal factors.Article 8In the event of denunciation of this Agreement as provided for in Article 20 (3), the quantitative limits established in Annex II shall be reduced on a pro rata temporis basis unless the Contracting Parties decide otherwise by common agreement.Article 9Uzbekistan exports of cottage-industry fabrics woven on hand- or foot-operated looms, garments or other made-up articles obtained manually from such fabrics and of traditional folklore handicraft products shall not be subject to quantitative limits, provided that these products originating in Uzbekistan meet the conditions laid down in Protocol B.Article 101. Should the Community consider that a textile product covered by this Agreement is being imported into the Community from Uzbekistan at a price abnormally lower than the normal competitive level and is for this reason causing or threatening to cause serious injury to Community producers of like or directly competing products, it may request consultations under Article 15, and in that event the following specific provisions shall be applicable.2. If following such consultations it is acknowledged by common accord that the situation described in paragraph 1 exists, Uzbekistan shall take, within the limits of its powers, the necessary steps, notably as regards the price


text: at which the product in question will be sold, to remedy the situation.3. In order to determine whether the price of a textile product is abnormally lower than the normal competitive level, it may be compared with:- the prices generally charged for like products sold under the ordinary conditions by other exporting countries on the market of the importing country,- the prices of like national products at a comparable marketing stage on the market of the importing country,- the lowest prices charged by a third country for the same product in the course of ordinary commercial dealings in the three months preceding the request for consultations, and not having led to the adoption of any measure by the Community.4. Should the consultations referred to in paragraph 2 above fail to lead to an agreement within 30 days of the Community's request for consultations, the Community may, until these consultations have produced a mutually satisfactory solution, temporarily refuse consignments of the product in question at prices under the conditions referred to in paragraph 1 above.5. In totally exceptional and critical circumstances, where consignments of products are being imported from Uzbekistan into the Community at prices abnormally lower than the normal competitive level, such as to cause injury which it would be difficult to repair, the Community may temporarily suspend imports of the products concerned pending agreement on a solution in the course of consultations, which shall be opened immediately. The Contracting Parties shall do their utmost to reach a mutually acceptable solution within 10 working days' notice of the opening of such consultations.6. Should the Community have recourse to the measures referred to in paragraphs 4 and 5 above, Uzbekistan may at any time request the opening of consultations to examine the possibility of eliminating or modifying these measures where the causes which made them necessary no longer exist.Article 111. The classification of the products covered by this Agreement is based on the tariff and statistical nomenclature of the Community (hereinafter called the "combined nomenclature", or in abbreviated for "CN") and any amendments thereof.Where any decision on classification results in a change of classification practice or a change of category of any product subject to this Agreement the affected products shall follow the trade regime applicable to the practice or category they fall into after such changes.Any amendment to the combined nomenclature (CN) made in accordance with the procedures in force in the Community concerning categories of products covered by this Agreement or any decision relating to the classification of goods shall not have the effect of reducing quantitative limits introduced pursuant to this Agreement.2. The origin of the products covered by this Agreement shall be determined in accordance with the rules in force in the Community.Any amendment to these rules of origin shall be communicated to Uzbekistan and shall not have the effect of reducing any quantitative limit established in Annex II.The procedures for control of the origin of the products referred to above are laid down in Protocol A.Article