text:
určeno pro více než dva cestující.
 5.2 Obecné specifikace
 5.2.1 Kotevní úchyty bezpečnostních pásů musí být navrženy, vyrobeny a umístěny tak, aby:
 5.2.1.1
 umožňovaly instalaci vhodného bezpečnostního pásu. Kotevní úchyty pásů krajních předních míst musí být vhodné pro bezpečnostní pásy s navíječem a kladkou, zvláště s přihlédnutím k pevnostním vlastnostem kotevních úchytů pásů, pokud výrobce nedodá vozidlo vybavené jinými typy bezpečnostních pásů s navíječi. Jestliže jsou kotevní úchyty vhodné jen pro určité typy bezpečnostních pásů, musí být tyto typy uvedeny ve formuláři zmíněném v bodě 4.3 výše;
 5.2.1.2
 zmenšovaly na nejmenší možnou míru nebezpečí sklouznutí pásu, když je správně nasazen;
 5.2.1.3
 zmenšovaly na nejmenší možnou míru nebezpečí poškození popruhu stykem s ostrými tuhými částmi nosné konstrukce vozidla nebo sedadla;
 5.2.1.4
 umožňovaly, aby vozidlo při obvyklém používání splňovalo ustanovení tohoto předpisu;
 5.2.1.5
 u kotevních úchytů, které zaujímají různé polohy tak, aby dovolovaly nastupování osob do vozidla a upoutání cestujících, platí požadavky tohoto předpisu pro kotevní úchyty v účinné zadržovací poloze.
 5.2.2 Jakýkoli systém kotevních úchytů ISOFIX a jakýkoli kotevní úchyt horního upínání ISOFIX, který je instalován nebo má být instalován pro dětské zádržné systémy ISOFIX, jakož i kontaktní povrch podlahy vozidla případných míst k sezení i-Size musí být navržen, vyroben a umístěn tak, aby:
 5.2.2.1
 jakýkoli systém kotevních úchytů ISOFIX a jakýkoli kotevní úchyt horního upínání ISOFIX, jakož i kontaktní povrch podlahy vozidla případných míst k sezení i-Size umožnil vozidlu při obvyklém použití vyhovět ustanovením tohoto předpisu.
 Jakýkoli systém kotevních úchytů ISOFIX a jakýkoli kotevní úchyt horního upínání ISOFIX, který by mohl být přidán na jakékoli vozidlo, musí také vyhovovat ustanovením tohoto předpisu. Takové kotevní úchyty pak musí být popsány v dokumentu žádosti o schválení typu.
 5.2.2.2
 Odolnost systému kotevních úchytů ISOFIX a kotevního úchytu horního upínání ISOFIX je navržena pro všechny dětské zádržné systémy ISOFIX hmotnostní skupiny 0; 0+; 1, jak je definováno v předpisu č. 44.
 5.2.2.3
 Systém kotevních úchytů ISOFIX, kotevní úchyt horního upínání ISOFIX a kontaktní povrch podlahy vozidla míst k sezení i-Size musí být navrženy pro dětský zádržný systém i-Size, jak je definován v předpisu č. 129.
 5.2.3 Konstrukce a umístění systémů kotevních úchytů ISOFIX:
 5.2.3.1
 Každý systém kotevních úchytů ISOFIX je příčná vodorovná, tuhá tyč (tyče) o průměru 6 mm ± 0,1 mm pokrývající dvě zóny o minimální účinné délce 25 mm umístěná/umístěné ve stejné ose, jak je definováno na obrázku 4 přílohy 9.
 5.2.3.2
 Každý systém kotevních úchytů ISOFIX instalovaný na místě pro sezení ve vozidle se umístí nejméně 120 mm za navrženým bodem H, jak je stanoveno v příloze 4 tohoto předpisu, měřeno vodorovně a až ke středu tyče.
 5.2.3.3
 Pro každý systém kotevních úchytů ISOFIX instalovaný ve vozidle musí být možné připevnit přípravek dětského zádržného systému ISOFIX třídy „ISO/F2“ (B) nebo „ISO/F2X“ (B1) podle definice výrobce vozidla, jak je popsáno v předpisu č. 16 (příloha 17, dodatek 2).
 Místa i-Size musí pojmout přípravky dětských zádržných systémů ISOFIX tříd velikosti „ISO/F2X“ (B1) a „ISO/R2“ (D) společně s posuzovaným rozsahem pro instalaci podpěry podle předpisu 16 (příloha 17, dodatek 2).
 5.2.3.4
 Spodní plocha přípravku


text:
dětského zádržného systému ISOFIX definovaného výrobcem vozidla v bodě 5.2.3.3 musí mít polohové úhly, které vyhovují níže uvedeným mezím a jsou měřeny ve vztahu ke vztažným rovinám vozidla definovaným v příloze 4, dodatku 2 tohoto předpisu:
 a)
 Klonění: 15° ± 10°,
 b)
 Klopení: 0° ± 5°,
 c)
 Vybočení: 0° ± 10°.
 Pro místa i-Size, pokud nejsou překročeny meze stanovené v bodě 5.2.3.4, je přijatelné, aby nejmenší délka podpěry, podle posuzovaného rozsahu základny podpěry, měla za následek úhlovou rozteč větší, než jakou by jinak vynucovalo sedadlo nebo nosná konstrukce vozidla. Přípravek dětského zádržného systému ISOFIX musí být možné nainstalovat pod zvýšenou úhlovou roztečí.
 5.2.3.5
 Systémy kotevních úchytů ISOFIX musí být stále ve své poloze nebo zatažitelné. V případě zatažitelných kotevních úchytů musí být požadavky týkající se systému kotevních úchytů ISOFIX splněny v poloze k použití.
 5.2.3.6
 Každá tyč spodního kotevního úchytu ISOFIX (když je připravena k použití) nebo každé trvale instalované vodicí zařízení musí být při pohledu na tyč nebo vodicí zařízení viditelné bez stlačení čalounění sedáku nebo opěradla sedadla, a to ve svislé podélné rovině procházející středem tyče nebo vodicího zařízení podél přímky stoupající v úhlu 30 stupňů od vodorovné roviny.
 Alternativou výše uvedeného požadavku je možnost, že vozidlo má stálou značku vedle každé tyče nebo vodicího zařízení. Toto značení obsahuje jednu z následujících možností podle volby výrobce:
 5.2.3.6.1
 přinejmenším symbol z přílohy 9, obrázku 12 obsahující kružnici o průměru nejméně 13 mm a piktogram splňující následující podmínky:
 a)
 piktogram musí být v kontrastu s pozadím kružnice;
 b)
 piktogram musí být umístěn v blízkosti každé tyče systému;
 5.2.3.6.2
 slovo „ISOFIX“ velkými písmeny alespoň o výšce 6 mm.
 5.2.3.7
 Požadavky bodu 5.2.3.6 se nevztahují na místa k sezení i-Size. Místa k sezení i-Size musí být označena podle bodu 5.2.5.1.
 5.2.4 Konstrukce a umístění kotevních úchytů horního upínání ISOFIX:
 Na žádost výrobce automobilu lze alternativně použít metody popsané v bodech 5.2.4.1 a 5.2.4.2.
 Metodu popsanou v bodě 5.2.4.1 lze použít pouze tehdy, nachází-li se na sedadle vozidla místo ISOFIX.
 5.2.4.1 Podle bodů 5.2.4.3 a 5.2.4.4 část každého kotevního úchytu horního upínání ISOFIX, která je určena pro spojení se spojovacím dílem horního upínání ISOFIX, se umístí ne dále než 2 000 mm od vztažného bodu ramene a to v šedé zóně, jak je znázorněno na obrázcích 6 až 10 přílohy 9, určeného místa k sezení, pro které je instalována s ohledem na šablonu popsanou v SAE J 826 (červenec 1995) a znázorněnou v příloze 9, obrázku 5 podle následujících podmínek:
 5.2.4.1.1
 bod „H“ šablony je umístěn v jedinečném konstrukčním bodu „H“ krajní dolní a krajní zadní polohy sedadla, šablona je však umístěna příčně v polovině vzdálenosti mezi dvěma spodními kotevními úchyty ISOFIX;
 5.2.4.1.2
 linie trupu šablony je ve stejném úhlu k příčné svislé rovině jako opěradlo sedadla v nejvzpřímenější pozici a
 5.2.4.1.3
 šablona je umístěna ve svislé podélné rovině, která obsahuje bod H šablony.
 5.2.4.2 Zóna kotevního úchytu horního upínání ISOFIX může být alternativně umístěna pomocí přípravku „ISO/F2“ (B), jak je definováno v předpisu č. 16 (příloha 17, dodatek 2, obrázek 2), v

type: contracts

jurisdiction: EU


text:
místě ISOFIX vybaveném spodními kotevními úchyty ISOFIX, jak je znázorněno na obrázku 11 přílohy 9.
 Poloha sezení je krajní zadní, nejnižší poloha sedadla při opěradle sedadla ve jmenovité pozici nebo podle doporučení výrobce vozidla.
 V bočním pohledu leží kotevní úchyt horního upínání ISOFIX za zadním čelem přípravku „ISO/F2“ (B).
 Průsečík mezi zadním čelem přípravku „ISO/F2“ (B) a vodorovnou linií (příloha 9, obrázek 11, odkaz 3) obsahující poslední tuhý bod o tvrdosti vyšší než 50 Shore A na vrcholu opěradla sedadla definuje vztažný bod 4 (příloha 9, obrázek 11) na středové linii přípravku „ISO/F2“ (B). V tomto vztažném bodě maximální úhel 45° nad vodorovnou linií definuje horní mez zóny kotevního úchytu horního upínání.
 V pohledu shora ve vztažném bodu 4 (příloha 9, obrázek 11) maximální úhel 90° probíhající vzad a příčně a v pohledu zezadu maximální úhel 40° definují 2 prostory, které omezují zónu kotevního úchytu pro horní upínání ISOFIX.
 Počátek popruhu horního upínání ISOFIX (5) je umístěn v průsečíku přípravku „ISO/F2“ (B) s rovinou ve vzdálenosti 550 mm nad vodorovným čelem přípravku „ISO/F2“ (B) (1) na středové linii přípravku „ISO/F2“ (B) (6).
 Kotevní úchyt horního upínání ISOFIX je navíc ve vzdálenosti větší než 200 mm, ale ne více než 2 000 mm od počátku popruhu horního upínání ISOFIX na zadním čele přípravku „ISO/F2“ (B), měřeno podél pásu, když je vytažen přes opěradlo sedadla ke kotevnímu úchytu horního upínání ISOFIX.
 5.2.4.3 Část kotevního úchytu horního upínání ISOFIX ve vozidle, která je určena pro spojení se spojovacím dílem horního upínání ISOFIX, může být umístěna mimo šedou zónu zmiňovanou v bodech 5.2.4.1 nebo 5.2.4.2, jestliže umístění v této zóně není vhodné a vozidlo je vybaveno směrovacím zařízením, které
 5.2.4.3.1
 zajišťuje, že popruh horního upínání ISOFIX pracuje, jako kdyby část kotevního úchytu určená pro spojení s kotevním úchytem horního upínání ISOFIX byla umístěna v šedé zóně, a
 5.2.4.3.2
 je alespoň 65 mm za linií trupu v případě jiného než tuhého směrovacího zařízení popruhu nebo přemístitelného směrovacího zařízení nebo alespoň 100 mm za linií trupu v případě pevného tuhého směrovacího zařízení, a
 5.2.4.3.3
 když má zařízení dostatečnou pevnost, aby spolu s kotevním úchytem horního upínání ISOFIX odolalo zatížení uvedenému v bodě 6.6 tohoto předpisu, když je zkoušeno po instalaci ve stavu k použití.
 5.2.4.4 Kotevní úchyt upínání může být zasazen do opěradla sedadla pod podmínkou, že není v oblasti vinutí pásu na vrcholu opěradla sedadla.
 5.2.4.5 Kotevní úchyt horního upínání ISOFIX musí mít rozměry umožňující připevnění háku horního upínání ISOFIX, jak je uvedeno na obrázku 3.
 Okolo každého kotevního úchytu horního upínání ISOFIX je zajištěna mezera umožňující připojení a odpojení.
 Všechny kotevní úchyty umístěné směrem dozadu od jakéhokoli systému kotevních úchytů ISOFIX, které by mohly být použity k připevnění háku horního upínání ISOFIX nebo spojovacího dílu horního upínání ISOFIX, musí být navrženy tak, aby zabránily nesprávnému použití jedním nebo více z těchto opatření:
 a)
 navržení všech takových kotevních úchytů v zóně kotevního úchytu horního upínání ISOFIX jako kotevních úchytů horního upínání ISOFIX nebo
 b)
 označení pouze kotevních úchytů horního upínání ISOFIX jedním ze symbolů uvedených


text:
na obrázku 13 přílohy 9 nebo jeho zrcadlovým obrazem nebo
 c)
 označení takových kotevních úchytů jinak než podle písmen a) nebo b) výše, přičemž musí být jasně uvedeno, že se tyto kotevní úchyty nemají používat v kombinaci s jakýmkoli systémem kotevních úchytů ISOFIX.
 U každého kotevního úchytu horního upínání ISOFIX, který je pod krytem, musí být kryt identifikován například jedním ze symbolů uvedených na obrázku 13 přílohy 9 nebo jeho zrcadlovým obrazem a kryt musí být možné odstranit bez použití nástrojů.
 5.2.5 Požadavky na místo k sezení i-Size
 Každé místo k sezení i-Size, jak je definuje výrobce vozidla, musí splňovat požadavky stanovené v bodech 5.2.2 až 5.2.5.3.
 5.2.5.1 Označení
 Každé místo k sezení i-Size musí být trvale označeno vedle systému spodních kotevních úchytů ISOFIX (tyče nebo vodicího zařízení) příslušného místa k sezení.
 Označením musí být přinejmenším symbol z přílohy 10, obrázku 4 obsahující čtverec o velikosti nejméně 13 mm a piktogram splňující následující podmínky:
 a)
 piktogram musí být v kontrastu s pozadím čtverce;
 b)
 piktogram musí být umístěn v blízkosti každé tyče systému.
 5.2.5.2 Geometrické požadavky pro místa k sezení i-Size ve spojení s podpěrami i-Size
 Kromě požadavků uvedených v bodech 5.2.3 a 5.2.4 musí být ověřeno, že horní povrch podlahy vozidla (včetně čalounění, koberce, pěny atd.) protíná oba omezující povrchy ve směru x a y posuzovaného rozsahu základny podpěry, jak je znázorněno na obrázcích 1 a 2 přílohy 10 tohoto předpisu.
 Posuzovaný rozsah základny podpěry je vymezen takto (viz také příloha 10, obrázky 1 a 2 tohoto předpisu):
 a)
 na šířku dvěma rovinami rovnoběžnými se střední podélnou rovinou přípravku dětského zádržného systému nainstalovaného na příslušném místě k sezení a vzdálenými 100 mm od této roviny a
 b)
 na délku dvěma rovinami kolmými k rovině tvořené spodní plochou přípravku dětského zádržného systému a kolmými ke střední podélné rovině přípravku dětského zádržného systému, ve vzdálenostech 585 mm a 695 mm od roviny procházející střednicemi spodních kotevních úchytů ISOFIX a kolmými na spodní plochu přípravku dětského zádržného systému a
 c)
 na výšku dvěma rovinami, které jsou rovnoběžné se spodní plochou dětského zádržného systému a nacházejí se 270 mm a 525 mm pod touto plochou.
 Úhlová rozteč používaná pro výše uvedené geometrické posouzení se měří podle bodu 5.2.3.4.
 Splnění tohoto požadavku smí být prokázáno fyzickou zkouškou nebo počítačovou simulací nebo názornými výkresy.
 5.2.5.3 Požadavky na pevnost podlahy vozidla pro místa k sezení i-Size
 Celý kontaktní povrch podlahy vozidla (viz příloha 10, obrázky 1 a 2) musí mít dostatečnou pevnost, aby odolal zatížením při zkoušení podle bodu 6.6.4.5.
 5.3 Určení minimálního počtu kotevních úchytů pásů a kotevních úchytů ISOFIX
 5.3.1 Každé vozidlo kategorií M a N (s výjimkou vozidel kategorií M2 nebo M3, která patří do tříd I nebo A1), musí být vybaveno kotevními úchyty bezpečnostních pásů, které vyhovují požadavkům tohoto předpisu.
 5.3.1.1 Kotevní úchyty systému upínacích pásů schválené jako pás typu S (s navíječem/navíječi nebo bez něho/nich) podle předpisu č. 16 musí vyhovět požadavkům předpisu č. 14, avšak přídavný kotevní úchyt nebo kotevní úchyty instalované pro upevnění rozkrokového popruhu (sestavy) jsou z požadavků


text:
tohoto předpisu na pevnost a umístění vyňaty.
 5.3.2 Minimální počet kotevních úchytů bezpečnostních pásů pro každé dopředu, dozadu a bočně směřující místo k sezení je stanoven v příloze 6.
 5.3.3 Kromě předních krajních míst jsou však pro krajní místa k sezení vozidel kategorie N1 znázorněná v příloze 6 a označená symbolem Ø jsou však povoleny dva spodní kotevní úchyty, existuje-li průchod mezi sedadlem a nejbližší postranní stěnou vozidla, který umožní přístup cestujících k jiným částem vozidla.
 Prostor mezi sedadlem a postranní stěnou se považuje za průchod, je-li vzdálenost mezi postranní stěnou se všemi dveřmi zavřenými a svislou podélnou rovinou procházející středovou linií dotčeného sedadla, měřeno v poloze R a kolmo ke střední podélné rovině vozidla, větší než 500 mm.
 5.3.4 Pro přední středová místa k sezení znázorněná v příloze 6 a označená symbolem * jsou za přiměřené považovány dva spodní kotevní úchyty, je-li čelní sklo umístěno mimo referenční oblast definovanou v příloze 1 předpisu č. 21; je-li umístěno uvnitř referenční oblasti, jsou vyžadovány tři kotevní úchyty.
 Co se týče kotevních úchytů pásů, čelní sklo se považuje za část referenční oblasti, pokud může přijít do statického kontaktu se zkušebním přístrojem podle metody popsané v příloze 1 předpisu č. 21.
 5.3.5 Každé místo k sezení označené v příloze 6 symbolem ╬ je vybaveno třemi kotevními úchyty. Dva kotevními úchyty mohou být k dispozici, jestliže je splněna jedna z následujících podmínek:
 5.3.5.1
 sedadlo nebo jiné části vozidla vyhovující předpisu č. 80 dodatku 1 bodu 3.5 se nachází přímo před ním, nebo
 5.3.5.2
 žádná část pohybujícího se vozidla se nenachází v referenční oblasti a ani se do ní nemůže dostat, nebo
 5.3.5.3
 části vozidla v této referenční oblasti vyhovují požadavkům na pohlcování energie stanovené v předpisu č. 80 dodatku 6.
 5.3.6 Pro všechna sedadla určená výhradně k použití nebo místa k sezení určená výhradně k použití při stojícím vozidle i pro všechna sedadla jakéhokoli vozidla, na které se nevztahují body 5.3.1 až 5.3.4, nejsou vyžadovány žádné kotevní úchyty pásů. Je-li však vozidlo vybaveno kotevními úchyty pro taková sedadla, musí tyto kotevní úchyty splňovat požadavky tohoto předpisu. Kotevní úchyty určené k použití výlučně ve spojení s pásem pro zdravotně postiženou osobu anebo s jiným zádržným systémem v souladu s předpisem č. 107, sérií změn 02, přílohou 8, nemusí požadavkům tohoto předpisu vyhovovat.
 5.3.7 U horního podlaží dvoupodlažního vozidla se požadavky na přední střední místa k sezení použijí i na krajní přední místa k sezení.
 5.3.8 Určení minimálního počtu míst ISOFIX:
 5.3.8.1
 Každé vozidlo kategorie M1 musí být vybaveno nejméně dvěma místy ISOFIX splňujícími požadavky tohoto předpisu.
 Nejméně dvě místa ISOFIX musí být vybavena jak systémem kotevních úchytů ISOFIX, tak kotevním úchytem horního upínání ISOFIX.
 Typ a počet přípravků ISOFIX definovaných v předpisu č. 16, které lze instalovat v každém místě ISOFIX, je definován v předpisu č. 16.
 5.3.8.2
 Bez ohledu na bod 5.3.8.1, je-li vozidlo vybaveno pouze jednou řadou sedadel, žádné místo ISOFIX není vyžadováno.
 5.3.8.3
 Bez ohledu na bod 5.3.8.1 musí být nejméně jeden ze dvou systémů míst ISOFIX instalován v druhé řadě sedadel.


text:
5.3.8.4
 Bez ohledu na bod 5.3.8.1 musí mít vozidla kategorie M1 pouze jeden systém míst ISOFIX pro vozidla s:
 a)
 nejvýše dvěma dveřmi pro cestující a
 b)
 zadním určeným místem k sezení, u kterého zasahování do součástí převodu a/nebo zavěšení náprav brání montáži kotevních úchytů ISOFIX podle požadavků bodu 5.2.3, a
 c)
 indexem poměru výkonu k hmotnosti (PMR) přesahujícím 140 podle definic v předpise č. 51, přičemž index poměru výkonu k hmotnosti (PMR) je definován takto:
 PMR = (Pn/mt) * 1 000 kg/kW
 kde:
 Pn: maximální (jmenovitý) výkon motoru vyjádřený v kW (3)
 mro
 : hmotnost vozidla v provozním stavu vyjádřená v kg
 mt = mro (pro vozidla kategorie M1)
 a
 d)
 motorem vyvíjejícím maximální (jmenovitý) výkon vyšší než 200 kW.
 Takové vozidlo musí mít pouze jeden systém kotevních úchytů ISOFIX a kotevní úchyt horního upínání ISOFIX na předním určeném místě k sezení cestujícího v kombinaci se zařízením k deaktivaci airbagu (je-li uvedené místo k sezení vybaveno airbagem) a výstražným štítkem, který označuje, že v druhé řadě sedadel není k dispozici žádný systém míst ISOFIX.
 5.3.8.5
 Je-li systém kotevních úchytů ISOFIX instalován na předním místě k sezení chráněném čelním airbagem, musí být instalováno zařízení pro deaktivaci tohoto airbagu.
 5.3.8.6
 Bez ohledu na bod 5.3.8.1 v případě integrovaného „zabudovaného“ dětského zádržného systému činí počet instalovaných míst ISOFIX alespoň dva minus počet integrovaných „zabudovaných“ dětských zádržných systémů hmotnostních skupin 0 nebo 0+ nebo 1.
 5.3.8.7
 Bez ohledu na ustanovení bodu 5.3.8.1 kabriolety definované v příloze 7, bodě 8.1 Úplného znění usnesení o konstrukci vozidel (R.E.3) (4) s více než jednou řadou sedadel musí být vybaveny nejméně dvěma spodními kotevními úchyty ISOFIX. Je-li u takových vozidel instalován kotevní úchyt horního upínání ISOFIX, musí vyhovovat příslušným ustanovením tohoto předpisu.
 5.3.8.8
 Aniž je dotčen bod 5.3.8.1, místa ISOFIX nejsou vyžadována u sanitek, pohřebních vozidel, jakož i u vozidel určených pro ozbrojené složky, civilní ochranu, hasiče a síly odpovědné za udržování veřejného pořádku.
 5.3.8.9
 Aniž jsou dotčena ustanovení bodů 5.3.8.1. až 5.3.8.4, smí být jedno nebo více povinných míst ISOFIX nahrazeno místy k sezení i-Size.
 5.3.9 V případě sedadel, které je možné otočit nebo umístit do jiné orientace pro použití ve stojícím vozidle, se požadavky bodu 5.3.1 použijí pouze na ty orientace, které jsou určené pro obvyklé použití, když vozidlo jede po silnici, v souladu s tímto předpisem. V informačním dokumentu musí být o této věci uvedena poznámka.
 5.4 Umístění kotevních úchytů bezpečnostních pásů (viz příloha 3, obrázek 1)
 5.4.1 Obecně
 5.4.1.1 Kotevní úchyty kteréhokoliv pásu mohou být umístěny na nosné konstrukci vozidla nebo sedadla nebo na kterékoliv jiné části vozidla, nebo mohou být rozptýleně rozmístěny v kombinaci uvedených možností.
 5.4.1.2 Téhož kotevního úchytu pásu se může použít k připevnění konců dvou přilehlých bezpečnostních pásů za předpokladu, že jsou splněny požadavky zkoušky.
 5.4.2 Umístění spodního účinného kotevního úchytu pásu
 5.4.2.1 Přední sedadla vozidel kategorie M1
 U motorových vozidel kategorie M1 musí mít úhel α1 (na opačné straně, než je spona) velikost 30° až 80° a úhel α2 (na straně spony) musí mít velikost 45° až 80°.


text:
Oba požadavky na úhel platí pro všechny obvyklé provozní polohy předních sedadel. Je-li alespoň jeden z úhlů α1 a α2 konstantní (např. kotevní úchyt připevněný na sedadle) za všech obvyklých poloh používání, musí být jeho velikost 60 ± 10°. U seřiditelných sedadel se seřizovacím systémem s úhlem sklonu opěradla menším než 20° (viz příloha 3 obrázek 1) může být úhel α1 menší než minimální výše uvedená hodnota (30°) za podmínky, že není menší než 20° v žádné z obvyklých poloh používání.
 5.4.2.2 Zadní sedadla vozidel kategorie M1
 U motorových vozidel kategorie M1 musí mít úhly α1 a α2 velikost 30 až 80 stupňů u všech zadních sedadel. Jsou-li zadní sedadla seřiditelná, platí výše uvedené velikosti úhlů pro všechny obvyklé cestovní polohy.
 5.4.2.3 Přední sedadla vozidel kategorií jiných než M1
 U motorových vozidel kategorií jiných než M1 musí mít úhly α1 a α2 velikost 30 až 80 stupňů pro všechny obvyklé provozní polohy předních sedadel. Když v případě předních sedadel vozidel s maximální hmotností nepřesahující 3,5 tuny je alespoň jeden z úhlů α1 a α2 konstantní za všech obvyklých poloh používání, musí mít hodnotu 60 ± 10° (např. kotevní úchyt připevněný na sedadle).
 5.4.2.4 Zadní sedadla a zvláštní přední nebo zadní sedadla vozidel kategorií jiných než M1
 U vozidel kategorií jiných než M1 v případě:
 a)
 lavicových sedadel;
 b)
 seřiditelných sedadel (předních a zadních) se seřizovacím systémem s úhlem sklonu opěradla menším než 20° (viz příloha 3, obrázek 1) a
 c)
 jiných zadních sedadel
 mohou mít úhly α1 a α2 velikost 20° až 80° za všech obvyklých poloh používání. Když v případě předních sedadel vozidel s maximální hmotností nepřesahující 3,5 tuny je alespoň jeden z úhlů α1 a α2 konstantní za všech obvyklých poloh používání, musí mít hodnotu 60 ± 10° (např. kotevní úchyt připevněný na sedadle).
 V případě sedadel, jiných než předních, vozidel kategorií M2 a M3 musí mít úhly α1 a α2 velikost 45 až 90 stupňů pro všechny obvyklé polohy použití.
 5.4.2.5 Vzdálenost mezi oběma svislými rovinami rovnoběžnými se střední svislou podélnou rovinou vozidla, z nichž každá prochází jedním ze dvou spodních účinných kotevních úchytů pásů L1 a L2 téhož bezpečnostního pásu, nesmí být menší než 350 mm. V případě bočně směřujících sedadel nesmí být vzdálenost mezi oběma svislými rovinami rovnoběžnými se střední svislou podélnou rovinou sedadla, z nichž každá prochází jedním ze dvou spodních účinných kotevních úchytů pásů L1 a L2 téhož bezpečnostního pásu, menší než 350 mm. V případě jakýchkoli středových míst k sezení v zadních řadách sedadel vozidel kategorie M1 a N1 nesmí být výše uvedená vzdálenost menší než 240 mm, pokud není možné vyměnit střední zadní sedadlo za žádné jiné sedadlo vozidla. Podélná střední rovina sedadla musí procházet mezi body L1 a L2 a musí být od těchto bodů vzdálena nejméně 120 mm.
 5.4.3 Umístění horních účinných kotevních úchytů pásů (viz příloha 3)
 5.4.3.1 Je-li použit průvlak popruhu nebo podobné zařízení, které ovlivňuje umístění horního účinného kotevního úchytu pásu, musí být toto umístění stanoveno běžným způsobem s uvážením polohy kotevního úchytu, kdy podélná osa


text:
popruhu prochází bodem J1 odvozeným postupně od bodu R pomocí následujících tří úseků:
 RZ
 :
 úsek linie trupu měřený směrem vzhůru od R a dlouhý 530 mm;
 ZX
 :
 úsek kolmý na podélnou střední rovinu vozidla měřený od bodu Z ve směru kotevního úchytu a dlouhý 120 mm;
 XJ1
 :
 úsek kolmý na rovinu definovanou úseky RZ a ZX měřený směrem dopředu od bodu X a dlouhý 60 mm.
 Bod J2 je určen symetricky k bodu J1 vzhledem k podélné svislé rovině procházející linií trupu popsanou v bodě 5.1.2 figuríny umístěné na daném sedadle.
 Když je použito dvoudveřové uspořádání pro přístup k předním i zadním sedadlům a horní kotevní úchyt je upevněn k sloupku „B“, musí být systém konstruován tak, aby neznemožňoval vstup do vozidla nebo výstup z něj.
 5.4.3.2 Horní účinný kotevní úchyt musí ležet pod rovinou FN, která jde kolmo na podélnou střední rovinu sedadla a svírá úhel 65° s linií trupu. V případě zadních sedadel může být úhel snížen na 60°. Rovina FN musí být umístěna tak, aby linii trupu protínala v bodě D a aby platilo DR = 315 mm + 1,8 S. Avšak je-li S ≤ 200 mm, pak DR = 675 mm.
 5.4.3.3 Horní účinný kotevní úchyt pásu musí ležet za rovinou FK, která prochází kolmo na podélnou střední rovinu sedadla a svírá s linií trupu úhel 120° v bodě B tak, že BR = 260 mm + S. Pro hodnoty S ≥ 280 mm může výrobce podle své volby použít BR = 260 mm + 0,8 S.
 5.4.3.4 Hodnota S nesmí být menší než 140 mm.
 5.4.3.5 Horní účinný kotevní úchyt pásu musí být umístěn za svislou rovinou kolmou k podélné střední rovině vozidla a procházející bodem R, jak je znázorněno v příloze 3.
 5.4.3.6 Horní účinný kotevní úchyt pásu musí být umístěn nad vodorovnou rovinou procházející bodem C definovaným v bodě 5.1.4.
 5.4.3.6.1 Aniž jsou dotčeny požadavky bodu 5.4.3.6, horní účinný kotevní úchyt pásu pro sedadla cestujících vozidel kategorie M2 a M3 smí být nastavitelný pod tuto specifikaci, pokud jsou splněny tyto požadavky:
 a)
 Bezpečnostní pás nebo sedadlo musí být trvale označeny, aby byla určena poloha účinného horního kotevního úchytu pásu, který musí splňovat minimální výškovou polohu horního kotevního úchytu vyžadovanou bodem 5.4.3.6. Toto označení musí uživateli jasně ukazovat, kdy je ukotvení v poloze vhodné pro použití dospělou osobou průměrné postavy;
 b)
 horní účinný kotevní úchyt musí být konstruován tak, aby bylo možné seřídit jeho výšku pomocí ručního seřizovacího zařízení, které je uživateli při sezení snadno přístupné a použitelné;
 c)
 horní účinný kotevní úchyt musí být navržen tak, aby se zabránilo jakémukoli nechtěnému pohybu kotevního úchytu směrem nahoru, který by snižoval účinnost zařízení při obvyklém použití;
 d)
 výrobce musí v příručce k vozidlu uvést jasné pokyny týkající se seřízení takových systémů, včetně doporučení týkajících se vhodnosti a omezení pro jejich použití cestujícími malé postavy.
 5.4.3.7 Navíc k hornímu kotevnímu úchytu uvedenému v bodě 5.4.3.1 mohou být provedeny další horní účinné kotevní úchyty, jestliže se splní jedna z následujících podmínek:
 5.4.3.7.1
 Doplňkové kotevní


text:
úchyty splňují požadavky bodů 5.4.3.1 až 5.4.3.6.
 5.4.3.7.2
 Doplňkové kotevní úchyty mohou být použity bez pomoci nástrojů, splňují požadavky bodů 5.4.3.5 a 5.4.3.6 a jsou umístěny v jedné z oblastí odvozených z oblasti znázorněné na obrázku 1 přílohy 3 tohoto předpisu svislým posunutím této oblasti o 80 mm nahoru nebo dolů.
 5.4.3.7.3
 Kotevní úchyt je určen/úchyty jsou určeny pro upínací pás, vyhovuje/vyhovují požadavkům stanoveným v bodě 5.4.3.6, leží za příčnou rovinou procházející vztažnou přímkou a je umístěn/jsou umístěny:
 5.4.3.7.3.1
 v případě jednotlivého kotevního úchytu uvnitř oblasti, která je společná dvěma prostorovým úhlům definovaným svislicemi procházejícími body J1 a J2 definovanými v bodě 5.4.3.1, přičemž vodorovné řezy těmito úhly jsou znázorněny na obrázku 2 přílohy 3 tohoto předpisu;
 5.4.3.7.3.2
 v případě dvou kotevních úchytů uvnitř kteréhokoliv vhodného z výše definovaných prostorových úhlů za předpokladu, že každý kotevní úchyt je vzdálen nejvýše 50 mm od druhého kotevního úchytu, který má zrcadlově symetrickou polohu vzhledem k rovině P definované v bodě 5.1.6 pro uvažované sedadlo.
 5.5 Rozměry závitových otvorů pro kotevní úchyty
 5.5.1 Kotevní úchyt musí mít otvor opatřený závitem o velikosti 7/16 palce (20 UNF 2B).
 5.5.2 Je-li vozidlo výrobcem vybaveno bezpečnostními pásy, které jsou připevněny ke všem kotevním úchytům předepsaným pro dané sedadlo, nemusí tyto kotevní úchyty splňovat požadavek bodu 5.5.1 za předpokladu, že splňují ostatní ustanovení tohoto předpisu. Rovněž se požadavky bodu 5.5.1 nevztahují na doplňkové kotevní úchyty, které splňují požadavek bodu 5.4.3.7.3.
 5.5.3 Musí být možno odpojit bezpečnostní pás od kotevního úchytu bez jakéhokoliv poškození tohoto úchytu.
 6. ZKOUŠKY
 6.1 Všeobecné zkoušky pro kotevní úchyty bezpečnostního pásu
 6.1.1 S ohledem na použití ustanovení bodu 6.2 a na žádost výrobce:
 6.1.1.1 se mohou zkoušky provádět buď na nosné konstrukci vozidla, nebo úplně dokončeném vozidle;
 6.1.1.2 zkoušky mohou být omezeny na kotevní úchyty pouze jednoho sedadla nebo jedné skupiny sedadel za podmínky, že:
 a)
 dotčené kotevní úchyty mají stejné konstrukční vlastnosti jako kotevní úchyty ostatních sedadel nebo skupin sedadel a
 b)
 když jsou takové kotevní úchyty zcela nebo částečně instalovány na sedadle nebo skupině sedadel, jsou konstrukční vlastnosti sedadla nebo skupiny sedadel stejné jako u ostatních sedadel nebo skupin sedadel;
 6.1.1.3 okna a dveře mohou a nemusí být instalovány a zavřeny;
 6.1.1.4 může být instalován jakýkoli prvek, který je obvykle poskytován a způsobilý pro zvýšení tuhosti nosné konstrukce vozidla.
 6.1.2 Sedadla musí být instalována a umístěna do polohy pro řízení nebo použití zvolené technickou zkušebnou odpovědnou za provádění schvalovacích zkoušek tak, aby tato poloha poskytovala nejméně příznivé podmínky s ohledem na pevnost systému. Poloha sedadel musí být zaznamenána v protokolu. Opěradlo sedadla s nastavitelným sklonem musí být zajištěno podle pokynu výrobce nebo, neexistuje-li žádný takový pokyn, v poloze odpovídající účinnému úhlu opěradla co nejbližšímu 25° u vozidel kategorií M1 a N1 a úhlu 15° u vozidel všech ostatních kategorií.
 6.2 Zajištění vozidla pro zkoušky kotevních úchytů bezpečnostního pásu sedadel a zkoušky kotevních úchytů ISOFIX
 6.2.1 Metoda použitá k zajištění vozidla při zkoušce nesmí způsobit zpevnění kotevních úchytů pásů sedadel nebo kotevních úchytů ISOFIX a jejich oblasti ukotvení, ani způsobit zmenšení běžné


text:
deformace nosné konstrukce.
 6.2.2 Zajišťovací zařízení se považuje za vyhovující, jestliže nevyvolá žádný účinek v oblasti zahrnující celou šířku nosné konstrukce a jestliže je vozidlo nebo nosná konstrukce blokována nebo upevněna vpředu ve vzdálenosti nejméně 500 mm od zkoušeného kotevního úchytu a držena nebo upevněna vzadu nejméně 300 mm od tohoto kotevního úchytu.
 6.2.3 Doporučuje se, aby byla nosná konstrukce uložena na opěry umístěné přibližně v linii s osami kol nebo, není-li to možné, v linii s body připevnění závěsů.
 6.2.4 Je-li použita jiná metoda zajištění než předepsaná v bodech 6.2.1 až 6.2.3 tohoto předpisu, musí být poskytnuty důkazy, že je rovnocenná.
 6.3 Všeobecné zkušební požadavky pro kotevní úchyty pásů sedadel
 6.3.1 Všechny kotevní úchyty pásů téže skupiny sedadel musí být zkoušeny současně. Pokud však existuje riziko, že by nesymetrické zatížení sedadel a/nebo kotevních úchytů mohlo vést k selhání, může se provést další zkouška s nesymetrickým zatížením.
 6.3.2 Tažná síla musí být použita tak, aby působila v úhlu 10 stupňů ± 5° nad vodorovnou rovinou v rovině rovnoběžné k podélné střední rovině vozidla.
 Použije se předběžné zatížení ve výši 10 procent s tolerancí ± 30 procent cílového zatížení; toto zatížení se zvýší na 100 procent příslušného cílového zatížení.
 6.3.3 Působení plného zatížení musí být dosaženo co nejrychleji, a to v průběhu působení maximálního zatížení v délce 60 sekund.
 Výrobce však může požadovat, aby bylo zatížení dosaženo do 4 sekund.
 Kotevní úchyty pásů musí odolávat stanovenému zatížení po dobu nejméně 0,2 sekundy.
 6.3.4 Tažná zařízení používaná při zkouškách popsaných v bodě 6.4 níže jsou znázorněna v příloze 5. Zařízení znázorněná v příloze 5 na obrázku 1 jsou umístěna na polstrování sedáku a pak, když je to možné, zatlačena do opěradla sedadla, zatímco je okolo nich pevně obepnut popruh pásu. Zařízení znázorněné v příloze 5 na obrázku 2 je ve své poloze, popruh pásu je upevněn přes zařízení a pevně napnut. V průběhu této operace se nepoužije předběžné zatížení kotevních úchytů bezpečnostních pásů vyšší než minimálně nutné pro správné uvedení zkušebního zařízení do jeho polohy.
 Tažné zařízení rozměru 254 mm nebo 406 mm použité na každém místě k sezení musí být takové, že jeho šířka je co nejbližší vzdálenosti mezi spodními kotevními úchyty.
 Při umístění tažného zařízení do jeho polohy musí být zamezeno společným vlivům v průběhu zkoušky tahem, které by měly nepříznivý dopad na zatížení a rozložení zatížení.
 6.3.5 Kotevní úchyty pásů u sedadel vybavených horními kotevními úchyty pásů se zkoušejí za těchto podmínek:
 6.3.5.1
 Přední vnější sedadla:
 Kotevní úchyty pásů se podrobí zkoušce předepsané v bodě 6.4.1, při níž se na ně zátěže přenášejí pomocí zařízení, které reprodukuje geometrii tříbodového pásu vybaveného navíječem s kladkou nebo průvlakem popruhu u horního kotevního úchytu pásu. Kromě toho jestliže je počet kotevních úchytů vyšší, než je předepsáno v bodě 5.3, musí být tyto kotevní úchyty podrobeny zkoušce uvedené v bodě 6.4.5, při kterých jsou zátěže přenášeny na kotevní úchyty pomocí zařízení, které reprodukuje geometrii takového typu bezpečnostního pásu, který k nim má být připevněn.
 6.3.5.1.1
 Není-li navíječ připevněn k požadovanému vnějšímu spodnímu kotevnímu


text:
úchytu pásu nebo je-li navíječ připevněn k hornímu kotevnímu úchytu pásu, musí být spodní kotevní úchyty pásů rovněž podrobeny zkoušce předepsané v bodě 6.4.3.
 6.3.5.1.2
 Ve výše uvedeném případě lze zkoušky předepsané v bodech 6.4.1 a 6.4.3 provádět na dvou různých konstrukcích, pokud to výrobce požaduje.
 6.3.5.2
 Zadní vnější sedadla a všechna středová sedadla
 Kotevní úchyty pásů musí být podrobeny zkoušce předepsané v bodě 6.4.2, při níž se na ně zátěže přenášejí pomocí zařízení, které reprodukuje geometrii tříbodového pásu bez navíječe, a zkoušce předepsané v bodě 6.4.3, při níž se zátěže přenášejí na oba spodní kotevní úchyty pásů pomocí zařízení, které reprodukuje geometrii břišního pásu. Obě zkoušky se na žádost výrobce mohou provádět na dvou různých konstrukcích.
 6.3.5.3
 Když výrobce dodá své vozidlo s bezpečnostními pásy, mohou být odpovídající kotevní úchyty pásů na žádost výrobce podrobeny pouze zkoušce, při níž jsou zátěže přenášeny na tyto úchyty prostřednictvím zařízení reprodukujícího geometrii typu pásů, které se mají připevnit k těmto kotevním úchytům.
 6.3.6 Nemají-li zadní vnější sedadla a středová sedadla horní kotevní úchyty pásů, musí být spodní kotevní úchyty pásů podrobeny zkoušce předepsané v bodě 6.4.3, při níž jsou zátěže přenášeny na tyto kotevní úchyty pomocí zařízení, které reprodukuje geometrii břišního pásu.
 6.3.7 Je-li vozidlo konstruováno tak, že připouští užití jiných zařízení, která nedovolují přímé připevnění popruhů ke kotevním úchytům pásů bez použití válečků atd. nebo která kromě kotevních úchytů zmíněných v bodě 5.3 vyžadují doplňkové kotevní úchyty pásů, musí být bezpečnostní pás nebo souprava lanek, válečků atd. představující vybavení bezpečnostního pásu připojeny takovým zařízením ke kotevním úchytům pásů ve vozidle a kotevní úchyty pásů musí být v příslušných případech podrobeny zkoušce předepsané v bodě 6.4.
 6.3.8 Může se užít jiná zkušební metoda, než která je předepsána v bodě 6.3, musí se však prokázat, že je rovnocenná.
 6.4 Zvláštní zkušební požadavky pro kotevní úchyty pásů sedadel
 6.4.1 Zkouška v sestavě tříbodového pásu s navíječem a s kladkou nebo průvlakem popruhu u horního kotevního úchytu pásu
 6.4.1.1 K hornímu kotevnímu úchytu pásu musí být připevněna zvláštní kladka nebo průvlak lanka nebo popruhu vhodné k přenosu zatížení z tažného zařízení nebo kladka nebo průvlak popruhu dodané výrobcem.
 6.4.1.2 Zkušební zátěž 1 350 daN ± 20 daN musí být aplikována na tažné zařízení (viz příloha 5, obrázek 2) připevněné ke kotevním úchytům téhož pásu pomocí zařízení, které reprodukuje geometrii popruhu horní části trupu tohoto bezpečnostního pásu. V případě vozidel jiných kategorií než M1 a N1 je zkušební zátěž 675 ± 20 daN, mimo vozidel kategorií M3 a N3, u kterých je zkušební zátěž 450 ± 20 daN.
 6.4.1.3 Současně musí být aplikována tažná síla 1 350 daN ± 20 daN na tažné zařízení (viz příloha 5, obrázek 1) připevněné ke dvěma spodním kotevním úchytům pásů. V případě vozidel jiných kategorií než M1 a N1 je zkušební zátěž 675 ± 20 daN, mimo vozidel kategorií M3 a N3, u kterých je zkušební zátěž 450 ± 20 daN.
 6.4.2 Zkouška v sestavě tříbodového pásu bez navíječe nebo s navíječem u horního kotevního úchytu pásu
 6.4.2.1 Zkušební zátěž


text:
1 350 daN ± 20 daN musí být aplikována na tažné zařízení (viz příloha 5, obrázek 2) připevněné k hornímu kotevnímu úchytu a k protějšímu spodnímu kotevnímu úchytu stejného pásu, který je vybaven navíječem upevněným u horního kotevního úchytu pásu, pokud je dodán od výrobce. V případě vozidel jiných kategorií než M1 a N1 je zkušební zátěž 675 ± 20 daN mimo vozidel kategorií M3 a N3, u kterých je zkušební zátěž 450 ± 20 daN.
 6.4.2.2 Současně musí být aplikována tažná síla 1 350 daN ± 20 daN na tažné zařízení (viz příloha 5, obrázek 1) připevněné ke spodním kotevním úchytům pásů. V případě vozidel jiných kategorií než M1 a N1 je zkušební zátěž 675 ± 20 daN mimo vozidel kategorií M3 a N3, u kterých je zkušební zátěž 450 ± 20 daN.
 6.4.3 Zkouška v sestavě břišního pásu
 Zkušební zátěž 2 225 daN ± 20 daN musí být aplikována na tažné zařízení (viz příloha 5, obrázek 1) připevněné ke dvěma spodním kotevním úchytům pásů. V případě vozidel jiných kategorií než M1 a N1 je zkušební zátěž 1 110 ± 20 daN mimo vozidel kategorií M3 a N3, u kterých je zkušební zátěž 740 ± 20 daN.
 6.4.4 Zkouška kotevních úchytů pásů, které jsou všechny umístěny na nosné konstrukci sedadla nebo které jsou rozmístěny na nosné konstrukci vozidla a konstrukci sedadla
 6.4.4.1 Zkouška popsaná v bodech 6.4.1, 6.4.2 a 6.4.3 musí být provedena v příslušných případech při současném působení síly popsané níže na každé sedadlo a každou skupinu sedadel.
 6.4.4.2 Zátěže uvedené v bodech 6.4.1, 6.4.2 a 6.4.3 se doplní o sílu odpovídající 20násobku hmotnosti celého sedadla. Na sedadlo nebo příslušné části sedadla musí být aplikována setrvačná zátěž odpovídající fyzickému účinku hmotnosti daného sedadla na ukotvení sedadla. Stanovení zátěže nebo zátěží, které jsou aplikovány navíc, a rozdělení zátěže provede výrobce a schválí technická zkušebna.
 V případě vozidel kategorií M2 a N2 musí být tato síla rovna 10násobku hmotnosti celého sedadla, u kategorií M3 a N3 je rovna 6,6násobku hmotnosti celého sedadla.
 6.4.5 Zkouška v sestavě speciálního typu pásu
 6.4.5.1 Zkušební zátěž 1 350 daN ± 20 daN musí být aplikována na tažné zařízení (viz příloha 5, obrázek 2) připevněné ke kotevním úchytům takového bezpečnostního pásu pomocí zařízení, které reprodukuje geometrii popruhu nebo popruhů horní části trupu.
 6.4.5.2 Současně musí být aplikována tažná síla 1 350 daN ± 20 daN na tažné zařízení (viz příloha 5, obrázek 3) připevněné ke dvěma spodním kotevním úchytům pásů.
 6.4.5.3 V případě vozidel jiných kategorií než M1 a N1 je tato zkušební zátěž 675 ± 20 daN mimo vozidel kategorií M3 a N3, u kterých je zkušební zátěž 450 ± 20 daN.
 6.4.6 Zkouška v případě sedadel směřujících dozadu
 6.4.6.1 Body kotevních úchytů se zkoušejí silami předepsanými v příslušných bodech 6.4.1, 6.4.2 nebo 6.4.3. V každém případě musí zkušební zatížení odpovídat zátěži předepsané pro vozidla kategorií M3 nebo N3.
 6.4.6.2 Zkušební zatížení musí směřovat dopředu ve vztahu k danému místu k sezení podle postupu předepsaného v bodě 6.3.
 6.4.7 Zkouška v případě bočně směřujících


text:
sedadel
 6.4.7.1 Body kotevních úchytů se zkoušejí silami předepsanými v bodě 6.4.3 pro vozidla kategorie M3.
 6.4.7.2 Zkušební zatížení musí směřovat dopředu ve vztahu k vozidlu, v souladu s postupem předepsaným v bodě 6.3. Jsou-li bočně směřující sedadla na základní konstrukci seskupena, kotevní úchyty bezpečnostních pásů každého místa k sezení ve skupině se zkouší odděleně. Základní konstrukce musí být navíc zkoušena postupem popsaným v bodě 6.4.8.
 6.4.7.3 Tažné zařízení uzpůsobené pro zkoušky bočně směřujících sedadel je znázorněno v příloze 5 na obrázku 1b.
 6.4.8 Zkouška základní konstrukce bočně směřujících sedadel
 6.4.8.1 Základní konstrukce bočně směřujících sedadel nebo skupina bočně směřujících sedadel se zkouší silami předepsanými v bodě 6.4.3 pro vozidla kategorie M3.
 6.4.8.2 Zkušební zatížení musí směřovat dopředu ve vztahu k vozidlu, v souladu s postupem předepsaným v bodě 6.3. Pokud jsou bočně směřující sedadla seskupena, základní konstrukce se zkouší současně pro každé místo k sezení ve skupině.
 6.4.8.3 Bod působení sil předepsaný v bodech 6.4.3 a 6.4.4 musí být co nejblíže bodu H a na přímce definované vodorovnou rovinou svislou příčnou rovinou procházející příslušným bodem H každého místa k sezení.
 6.5 V případě skupiny sedadel popsaných v bodě 1 přílohy 7 lze provést dynamickou zkoušku z přílohy 7 jako alternativu statické zkoušky předepsané v bodech 6.3 a 6.4, a to podle volby výrobce vozidla.
 6.6 Požadavky statické zkoušky
 6.6.1 Pevnost systémů kotevních úchytů ISOFIX musí být zkoušena při působení sil, jak je předepsáno v bodě 6.6.4.3, na zařízení pro působení statické síly (ZPSS), když jsou úchyty ISOFIX dobře zapojeny.
 V případě kotevního úchytu horního upínání ISOFIX musí být provedena další zkouška, jak je popsáno v bodě 6.6.4.4.
 V případě místa k sezení i-Size musí být provedena další zkouška podpěry, jak je popsáno v bodě 6.6.4.5.
 Všechna místa ISOFIX a/nebo místa k sezení i-Size stejné řady sedadel, které lze používat najednou, musí být zkoušeny najednou.
 6.6.2 Zkouška může být provedena buď na úplně dokončeném vozidle, nebo na dostatečně reprezentativních částech vozidla z hlediska pevnosti a tuhosti nosné konstrukce vozidla.
 Okna a dveře mohou a nemusí být instalovány a zavřeny.
 Může být instalován jakýkoli prvek, který je obvykle poskytován a pravděpodobně přispívá ke zvýšení tuhosti nosné konstrukce vozidla.
 Zkouška může být omezena na místo ISOFIX nebo i-Size pouze jednoho sedadla nebo skupiny sedadel za podmínky, že:
 a)
 dotčené místo ISOFIX nebo i-Size má stejné konstrukční vlastnosti jako místo ISOFIX nebo i-Size ostatních sedadel nebo skupiny sedadel a
 b)
 jsou-li taková místa ISOFIX nebo i-Size zcela nebo částečně instalována na sedadle nebo skupině sedadel, jsou konstrukční vlastnosti sedadla nebo skupiny sedadel nebo podlahy v případě míst k sezení i-Size stejné jako u ostatních sedadel nebo skupin sedadel.
 6.6.3 Jsou-li sedadla a opěrky hlavy nastavitelné, musí být zkoušeny v poloze definované technickou zkušebnou v omezeném rozsahu předepsaném výrobcem vozidla, jak je uvedeno v dodatku 3 přílohy 17 předpisu č. 16.
 6.6.4 Síly, směry a meze odchylek
 6.6.4.1 Na střed dolní přední příčné tyče ZPSS se musí působit silou 135 N ± 15 N, aby se upravila předozadní poloha roztažení ZPSS vzad pro odstranění


text:
vůle nebo napětí mezi ZPSS a jeho oporou.
 6.6.4.2 Na zařízení pro působení statické síly (ZPSS) se musí působit silami ve směru vpřed a v šikmém směru podle tabulky 1.
 Tabulka 1
 Směry zkušebních sil
 Vpřed
 0° ± 5°
 8 kN ± 0,25 kN
 Šikmo
 75° ± 5° (na obě strany přímo vpřed nebo, pokud se vyskytuje strana nejhoršího případu nebo pokud jsou obě strany symetrické, jen na jednu stranu)
 5 kN ± 0,25 kN
 Jestliže to výrobce požaduje, mohou se všechny tyto zkoušky provést na různých konstrukcích.
 Síly ve směru vpřed musí být aplikovány při počátečním úhlu působení síly 10 ± 5° nad vodorovnou rovinou. Šikmé síly musí být aplikovány vodorovně 0° ± 5°. V předepsaném bodu zatížení X uvedeném na obrázku 2 přílohy 9 se použije síla předběžného zatížení 500 N ± 25 N. Působení plného zatížení musí být dosaženo co nejrychleji, a to do doby působení maximálního zatížení v délce 30 sekund. Výrobce však může požadovat, aby bylo zatížení dosaženo do 2 sekund. Síla je udržována nejméně po dobu 0,2 s.
 Všechna měření musí být provedena podle ISO 6487 při CFC 60 Hz nebo podle jakékoli rovnocenné metody.
 6.6.4.3 Zkoušky pouze systému kotevních úchytů ISOFIX:
 6.6.4.3.1
 Zkouška síly ve směru vpřed:
 Podélná vodorovná odchylka (po předběžném zatížení) bodu X zařízení ZPSS v průběhu působení síly 8 kN ± 0,25 kN musí být omezena na 125 mm a trvalá deformace včetně částečného roztržení nebo zlomení jakéhokoli spodního kotevního úchytu ISOFIX nebo okolní oblasti se nepovažuje za závadu, pokud je požadovaná síla udržována po stanovenou dobu.
 6.6.4.3.2
 Zkouška síly v šikmém směru:
 Odchylka ve směru síly (po předběžném zatížení) bodu X zařízení ZPSS v průběhu působení síly 5 kN ± 0,25 kN musí být omezena na 125 mm a trvalá deformace včetně částečného roztržení nebo zlomení jakéhokoli spodního kotevního úchytu ISOFIX nebo okolní oblasti se nepovažuje za závadu, pokud je požadovaná síla udržována po stanovenou dobu.
 6.6.4.4 Zkouška systémů kotevních úchytů ISOFIX a kotevního úchytu horního upínání ISOFIX:
 Tahové předběžné zatížení 50 N ± 5 N musí být aplikováno mezi ZPSS a kotevní úchyt horního upínání. Vodorovná odchylka (po předběžném zatížení) bodu X v průběhu působení síly 8 kN ± 0,25 kN musí být omezena na 125 mm a trvalá deformace včetně částečného roztržení nebo zlomení jakéhokoli spodního kotevního úchytu ISOFIX a kotevního úchytu horního upínání nebo okolní oblasti se nepovažuje za závadu, pokud je požadovaná síla udržována po stanovenou dobu.
 Tabulka 2
 Meze odchylek
 Směr síly
 Maximální odchylka bodu X zařízení ZPSS
 Vpřed
 podélně 125 mm
 Šikmo
 125 mm ve směru síly
 6.6.4.5 Zkouška pro místa k sezení i-Size:
 Kromě zkoušek uvedených v bodech 6.6.4.3 a 6.6.4.4 se provede zkouška s upraveným zařízením pro působení statické síly, které se skládá ze ZPSS a zahrnuje zkušební sondu podpěry, jak je definováno na obrázku 3 přílohy 10. Zkušební zařízení podpěry se seřídí podélně a na šířku za účelem posouzení kontaktního povrchu podlahy vozidla, jak je definováno v bodě 5.2.5.2 (viz též obrázky 1 a 2 přílohy 10 tohoto předpisu). Výška


text:
zkušebního zařízení podpěry se seřídí tak, aby základna zkušebního zařízení podpěry byla v kontaktu s horním povrchem podlahy vozidla. V případě stupňovitého seřízení výšky se zvolí první stupeň, při kterém noha stabilně spočívá na podlaze; v případě nestupňovitého/průběžného seřízení výšky zkušebního zařízení podpěry se úhlová rozteč ZPSS v důsledku seřízení výšky zkušebního zařízení podpěry zvyšuje o 1,5 ± 0,5 stupňů.
 Vodorovná odchylka (po předběžném zatížení) bodu X zařízení ZPSS v průběhu působení síly 8 kN ± 0,25 kN musí být omezena na 125 mm a trvalá deformace včetně částečného roztržení nebo zlomení jakéhokoli spodního kotevního úchytu ISOFIX a kontaktního povrchu podlahy vozidla nebo okolní oblasti se nepovažuje za závadu, pokud je požadovaná síla udržována po stanovenou dobu.
 6.6.5 Další síly
 6.6.5.1 Setrvačné síly sedadla
 Pro polohu instalace, kde je zátěž přenášena na sestavu sedadla vozidla a nikoliv přímo na nosnou konstrukci vozidla, musí být provedena zkouška, aby se zajistilo, že je pevnost ukotvení sedadla vozidla k nosné konstrukci vozidla dostatečná. Při této zkoušce musí být síla o velikosti 20násobku hmotnosti příslušných částí sestavy sedadla aplikována vodorovně a podélně ve směru vpřed na sedadlo nebo příslušné části sestavy sedadla odpovídající fyzickému vlivu hmotnosti daného sedadla na ukotvení sedadla. Stanovení zátěže nebo zátěží, které jsou aplikovány navíc, a rozdělení zátěže provede výrobce a schválí technická zkušebna.
 Na žádost výrobce může být zatížení navíc aplikováno v bodě X zařízení ZPSS při statických zkouškách popsaných výše.
 Je-li kotevní úchyt horního upínání součástí sedadla vozidla, musí být tato zkouška provedena s popruhem horního upínání ISOFIX.
 Nesmí dojít k žádnému zlomení a požadavky na odchylky uvedené v tabulce 2 musí být splněny.
 Poznámka: Tato zkouška nemusí být provedena, jestliže je jakýkoliv kotevní úchyt systému bezpečnostních pásů vozidla součástí konstrukce sedadla vozidla a sedadlo vozidla již bylo podrobeno zkoušce a schváleno z hlediska vyhovění zkouškám zátěže kotevních úchytů požadovaných tímto předpisem pro zadržení dospělých cestujících.
 7. KONTROLA V PRŮBĚHU STATICKÝCH ZKOUŠEK KOTEVNÍCH ÚCHYTŮ BEZPEČNOSTNÍCH PÁSŮ A PO NICH
 7.1 Všechny kotevní úchyty musí být schopny odolat zkoušce předepsané v bodech 6.3 a 6.4. Trvalá deformace včetně částečného roztržení nebo zlomení jakéhokoliv kotevního úchytu nebo okolní oblasti se nepovažuje za závadu, pokud je síla udržována po stanovenou dobu. V průběhu zkoušky musí být dodrženy minimální vzdálenosti spodních účinných kotevních úchytů pásů uvedených v bodě 5.4.2.5 a požadavky bodu 5.4.3.6 pro horní účinné kotevní úchyty pásů.
 7.1.1 Je-li u vozidel kategorie M1 o celkové dovolené hmotnosti nepřevyšující 2,5 tuny horní kotevní úchyt bezpečnostního pásu připevněn ke konstrukci sedadla, nesmí být horní účinný kotevní úchyt bezpečnostního pásu při zkoušce posunut před příčnou rovinu procházející bodem R a bodem C daného sedadla (viz obrázek 1 přílohy 3 tohoto předpisu).
 U jiných než výše zmíněných vozidel nesmí být horní účinný kotevní úchyt bezpečnostního pásu při zkoušce posunut před příčnou rovinu skloněnou o 10° ve směru vpřed a procházející bodem R sedadla.
 Maximální posun bodu horního účinného kotevního úchytu musí být změřen v průběhu zkoušky.
 Jestliže posun bodu horního účinného kotevního úchytu překročí výše zmíněné omezení, výrobce prokáže technické zkušebně, že cestujícímu nehrozí


text:
žádné nebezpečí. Aby se prokázala existence dostatečného prostoru pro přežití, může se například provést zkušební postup podle předpisu č. 94 nebo zkouška se sáněmi s odpovídajícím impulsem.
 7.2 U vozidel, kde jsou tato zařízení použita, musí být zařízení pro posun a zajištění umožňující cestujícím na všech sedadlech opustit vozidlo stále ručně ovladatelná po odstranění tahové síly.
 7.3 Po zkouškách se zaznamenají všechna poškození kotevních úchytů a nosných konstrukcí, na které působilo zatížení při zkouškách.
 7.4 Odchylně je stanoveno, že horní kotevní úchyty připevněné k jednomu nebo více sedadlům vozidel kategorie M3 a kategorie M2 s maximální hmotností překračující 3,5 tuny, které splňují požadavky předpisu č. 80, nemusí vyhovět požadavkům bodu 7.1, pokud jde o soulad s bodem 5.4.3.6.
 8. ZMĚNY A ROZŠÍŘENÍ SCHVÁLENÍ TYPU VOZIDLA
 8.1 Každá změna typu vozidla se musí oznámit schvalovacímu orgánu, který typ vozidla schválil. Tento orgán pak může buď:
 8.1.1
 usoudit, že je nepravděpodobné, že by provedené změny měly znatelný nepříznivý účinek, a že vozidlo v každém případě stále splňuje požadavky; nebo
 8.1.2
 požádat technickou zkušebnu odpovědnou za provádění zkoušek o nový protokol o zkoušce.
 8.2 Potvrzení nebo odmítnutí schválení s uvedením změn se smluvním stranám dohody uplatňujícím tento předpis oznámí postupem podle bodu 4.3.
 8.3 Příslušný orgán vydávající rozšíření schválení přidělí takovému rozšíření pořadové číslo a informuje o něm ostatní strany dohody z roku 1958 uplatňující tento předpis pomocí formuláře sdělení podle vzoru v příloze 1 tohoto předpisu.
 9. SHODNOST VÝROBY
 Postupy pro zajištění shodnosti výroby musí být v souladu s postupy stanovenými v dohodě, dodatku 2 (E/ECE/324-E/ECE/TRANS/505/Rev.2), a následujícími požadavky:
 9.1
 Každé vozidlo, které nese značku schválení, jak je předepsáno podle tohoto předpisu, musí být shodné s typem vozidla schváleným s ohledem na podrobnosti, které ovlivňují vlastnosti kotevních úchytů bezpečnostních pásů a systému kotevních úchytů ISOFIX a kotevního úchytu horního upínání ISOFIX.
 9.2
 Za účelem ověření shody podle bodu 9.1 výše musí být podroben namátkovým kontrolám dostatečný počet sériově vyráběných vozidel opatřených značkou schválení, kterou vyžaduje tento předpis.
 9.3
 Výše zmíněné kontroly se zpravidla omezí na měření. Pokud to však je nutné, musí být vozidla podrobena některým zkouškám popsaným v bodě 6 výše zvoleným technickou zkušebnou, která provádí schvalovací zkoušky.
 10. SANKCE ZA NESHODNOST VÝROBY
 10.1 Schválení udělené pro daný typ vozidla podle tohoto předpisu může být odňato, jestliže není splněn požadavek stanovený v bodě 9.1 výše nebo pokud jeho kotevní úchyty bezpečnostních pásů nebo systém kotevních úchytů ISOFIX a kotevní úchyt horního upínání ISOFIX neprošly kontrolami předepsanými v bodě 9 výše.
 10.2 Jestliže smluvní strana dohody uplatňující tento předpis odejme schválení, které dříve udělila, uvědomí o tom neprodleně ostatní smluvní strany uplatňující tento předpis pomocí formuláře sdělení odpovídajícího vzoru uvedenému v příloze 1 tohoto předpisu.
 11. NÁVOD K OBSLUZE
 Vnitrostátní orgány mohou vyžadovat, aby výrobci vozidel, která jsou těmito orgány registrována, uvedli v návodu k obsluze vozidla jasně tyto informace:
 11.1 kde jsou kotevní úchyty a
 11.2 pro jaké typy pásů jsou kotevní úchyty určeny (viz příloha 1, položka 5).
 12. DEFINITIVNÍ UKONČENÍ VÝROBY
 Jestliže držitel schválení úplně zastaví výrobu typu kotevních


text:
úchytů bezpečnostních pásů nebo typu systému kotevních úchytů ISOFIX a kotevního úchytu horního upínání ISOFIX schválených v souladu s tímto předpisem, informuje o tom orgán, který schválení udělil. Po obdržení příslušného sdělení informuje tento orgán o této skutečnosti ostatní smluvní strany dohody z roku 1958 uplatňující tento předpis, a to pomocí formuláře sdělení podle vzoru v příloze 1 tohoto předpisu.
 13. NÁZVY A ADRESY TECHNICKÝCH ZKUŠEBEN ODPOVĚDNÝCH ZA PROVÁDĚNÍ SCHVALOVACÍCH ZKOUŠEK A NÁZVY A ADRESY SCHVALOVACÍCH ORGÁNŮ
 Smluvní strany dohody z roku 1958 uplatňující tento předpis sdělí sekretariátu Organizace spojených národů názvy a adresy technických zkušeben odpovědných za provádění schvalovacích zkoušek a schvalovacích orgánů, které udělují schválení a kterým se mají zasílat formuláře potvrzující schválení či rozšíření, nebo odmítnutí či odnětí schválení vydaná v jiných zemích.
 14. PŘECHODNÁ USTANOVENÍ
 14.1 Počínaje úředním datem vstupu série změn 06 tohoto předpisu v platnost žádná ze smluvních stran uplatňujících tento předpis neodmítne udělit schválení EHK podle tohoto předpisu ve znění série změn 06.
 14.2 Po uplynutí dvou let po vstupu série změn 06 tohoto předpisu v platnost smluvní strany uplatňující tento předpis udělí schválení EHK pouze tehdy, pokud jsou splněny požadavky tohoto předpisu ve znění série změn 06.
 14.3 Po uplynutí sedmi let po vstupu série změn 06 tohoto předpisu v platnost smluvní strany uplatňující tento předpis mohou odmítnou uznat schválení, která nebyla udělena v souladu se sérií změn 06 tohoto předpisu. Nicméně stávající schválení kategorií vozidel, které nejsou dotčeny sérií změn 06 tohoto předpisu, zůstávají platná a smluvní strany uplatňující tento předpis je musí nadále přijímat.
 14.4 U vozidel, která nejsou ovlivněna bodem 7.1.1 výše, zůstávají schválení udělená podle série změn 04 tohoto předpisu v platnosti.
 14.5 U vozidel, která nejsou ovlivněna doplňkem 4 k sérii změn 05 tohoto předpisu, zůstávají stávající schválení v platnosti, pokud byla udělena v souladu se sérií změn 05 až do jejího dodatku 3.
 14.6 Počínaje úředním datem vstupu v platnost doplňku 5 k sérii změn 05 žádná smluvní strana uplatňující tento předpis neodmítne udělit schválení podle tohoto předpisu ve znění doplňku 5 k sérii změn 05.
 14.7 U vozidel, která nejsou ovlivněna doplňkem 5 k sérii změn 05 tohoto předpisu, zůstávají stávající schválení v platnosti, pokud byla udělena v souladu se sérií změn 05 až do jejího doplňku 3.
 14.8 Počínaje 20. únorem 2005 pro vozidla kategorie M1 udělí smluvní strany uplatňující tento předpis schválení pouze tehdy, pokud jsou splněny požadavky tohoto předpisu ve znění doplňku 5 k sérii změn 05.
 14.9 Počínaje 20. únorem 2007 pro vozidla kategorie M1 mohou smluvní strany uplatňující tento předpis odmítnout uznat schválení, která nebyla udělena v souladu s doplňkem 5 k sérii změn 05 tohoto předpisu.
 14.10 Počínaje 16. červencem 2006 pro vozidla kategorie N udělí smluvní strany uplatňující tento předpis schválení pouze tehdy, pokud typ vozidla splňuje požadavky tohoto předpisu ve znění doplňku 5 k sérii změn 05.
 14.11 Počínaje 16. červencem 2008 pro vozidla kategorie N mohou smluvní strany uplatňující tento předpis odmítnout uznat schválení, která nebyla udělena v souladu s doplňkem 5 k sérii změn 05


text:
tohoto předpisu.
 14.12 Počínaje úředním datem vstupu série změn 07 tohoto předpisu v platnost žádná ze smluvních stran uplatňujících tento předpis neodmítne udělit schválení podle tohoto předpisu ve znění série změn 07.
 14.13 Po uplynutí 24 měsíců od vstupu série změn 07 v platnost udělí smluvní strany, které uplatňují tento předpis, schválení pouze tehdy, jsou-li splněny požadavky tohoto předpisu ve znění série změn 07.
 14.14 Po uplynutí 36 měsíců od vstupu série změn 07 v platnost mohou smluvní strany, které uplatňují tento předpis, odmítnout uznat schválení, jež nebyla udělena v souladu se sérií změn 07 tohoto předpisu.
 14.15 Bez ohledu na body 14.13 a 14.14 zůstávají v platnosti schválení kategorií vozidel podle předchozích sérií změn předpisu, která nejsou ovlivněna sérií změn 07, a smluvní strany, které uplatňují tento předpis, je budou nadále přijímat.
 14.16 Neobsahují-li vnitrostátní předpisy smluvních stran v době přistoupení k tomuto předpisu žádné požadavky týkající se povinného vybavení sklopných sedadel kotevními úchyty bezpečnostních pásů, mohou smluvní strany pro účely svých vnitrostátních schválení nadále umožňovat provedení sklopných sedadel bez těchto kotevních úchytů, avšak v takovém případě nemohou být tyto kategorie autobusů schváleny podle tohoto předpisu.
 14.17 Počínaje úředním datem vstupu v platnost doplňku 2 k sérii změn 07 žádná smluvní strana uplatňující tento předpis neodmítne udělit schválení typu podle tohoto předpisu ve znění doplňku 2 k sérii změn 07.
 14.18 Po uplynutí 12 měsíců od úředního data vstupu doplňku 2 k sérii změn 07 v platnost musí smluvní strany používající tento předpis udělit schválení jen těm typům vozidel, které vyhoví požadavkům tohoto předpisu ve znění doplňku 2 k sérii změn 07.
 14.19 Smluvní strany, které uplatňují tento předpis, nesmí odmítnout rozšíření schválení, a to ani v případě, že nejsou dodržena ustanovení doplňku 2 k sérii změn 07 tohoto předpisu.
 (1) Podle definice v Úplném usnesení o konstrukci vozidel (R.E.3), dokument ECE/TRANS/WP.29/78/Rev.2, bod 2.
 (2) Rozlišovací čísla smluvních stran dohody z roku 1958 jsou uvedena v příloze 3 Úplného usnesení o konstrukci vozidel (R.E.3), dokument ECE/TRANS/WP.29/78/Rev.2/Amend.3.
 (3) (Jmenovitým) výkonem motoru se rozumí výkon motoru vyjádřený v kW (EHK) a měřený metodou EHK podle předpisu č. 85.
 (4) Dokument ECE/TRANS/WP.29/78/Rev.2, bod 2.
 PŘÍLOHA 1
 PŘÍLOHA 2
 USPOŘÁDÁNÍ ZNAČKY SCHVÁLENÍ
 Vzor A
 (viz bod 4.4 tohoto předpisu)
 Výše uvedená značka schválení připojená k vozidlu ukazuje, že dotčený typ vozidla byl z hlediska kotevních úchytů bezpečnostních pásů schválen v Nizozemsku (E 4) podle předpisu č. 14 pod číslem 072439. První dvě číslice schvalovacího čísla označují, že v době vydání schválení již předpis č. 14 obsahoval sérii změn 07.
 Vzor B
 (viz bod 4.5 tohoto předpisu)
 Výše uvedená značka schválení připojená k vozidlu ukazuje, že dotčený typ vozidla byl schválen v Nizozemsku (E4) podle předpisů č. 14 a 24 (1). (V případě druhého předpisu má opravený koeficient pohlcení hodnotu 1,30 m– 1). Schvalovací čísla ukazují, že ve dnech, kdy byla tato schválení udělena, předpis č. 14 zahrnoval sérii změn 07 a předpis č. 24 byl ve stavu série změn 03.
 (1) Druhé číslo je uvedeno pouze jako příklad.
 PŘÍLOHA 3
 UMÍSTĚNÍ ÚČINNÝCH KOTEVNÍCH


text:
ÚCHYTŮ PÁSU
 Obrázek 1
 Oblasti umístění účinných kotevních úchytů pásu
 (Výkres ukazuje jeden příklad, kde je horní kotevní úchyt připevněn k bočnímu panelu karoserie vozidla)
 Obrázek 2
 Účinné horní kotevní úchyty vyhovující bodu 5.4.3.7.3 předpisu
 PŘÍLOHA 4
 POSTUP PRO STANOVENÍ BODU „H“ A SKUTEČNÉHO ÚHLU TRUPU PRO MÍSTA K SEZENÍ V MOTOROVÝCH VOZIDLECH
 (1)
 Dodatek 1 – Popis trojrozměrného zařízení ke stanovení bodu „H“ (1)
 Dodatek 2 – Trojrozměrný referenční systém (1)
 Dodatek 3 – Referenční údaje týkající se míst k sezení (1)
 (1) Postup je popsán v příloze 1 úplného usnesení o konstrukci vozidel (R.E.3) (dokument ECE/TRANS/WP.29/78/Rev.3 – www.unece.org/trans/main/wp29/wp29wgs/wp29gen/wp29resolutions.html
 PŘÍLOHA 5
 TAŽNÉ ZAŘÍZENÍ
 Obrázek 1
 Obrázek 1a
 Obrázek 1b
 Obrázek 2
 (Všechny rozměry jsou v milimetrech)
 Pro upevnění popruhu může být tažné zařízení ramenního pásu změněno přidáním dvou hran a/nebo několika šroubů, aby se zabránilo vypadnutí popruhu v průběhu tahové zkoušky.
 Obrázek 3
 (Všechny rozměry jsou v milimetrech)
 PŘÍLOHA 6
 MINIMÁLNÍ POČET BODŮ KOTEVNÍCH ÚCHYTŮ A UMÍSTĚNÍ SPODNÍCH KOTEVNÍCH ÚCHYTŮ
 Kategorie vozidla
 Místa k sezení směřující dopředu
 Směřující dozadu
 Směřující do strany
 Vnější
 Středová
 Přední
 Jiné
 Přední
 Jiné
 M1
 3
 3
 3
 3
 2
 —
 M2 ≤ 3,5 tuny
 3
 3
 3
 3
 2
 —
 M2 > 3,5 tuny
 3 
 3 nebo 2 ╬
 3 nebo 2 ╬
 3 nebo 2 ╬
 2
 —
 M3
 3 
 3 nebo 2 ╬
 3 nebo 2 ╬
 3 nebo 2 ╬
 2
 2
 N1
 3
 3 nebo 2 Ø
 3 nebo 2 *
 2
 2
 —
 N2 a N3
 3
 2
 3 nebo 2 *
 2
 2
 —
 2
 :
 Dva spodní kotevní úchyty, které umožňují instalaci bezpečnostního pásu typu B nebo bezpečnostních pásů typů Br, Br3, Br4 m nebo Br4Nm, vyžaduje-li to úplné usnesení o konstrukci vozidel (R.E.3), příloha 13, dodatek 1.
 3
 :
 Dva spodní kotevní úchyty a jeden horní kotevní úchyt, které umožňují instalaci tříbodového bezpečnostního pásu typu A nebo bezpečnostních pásů typů Ar, Ar4 m neboAr4Nm, vyžaduje-li to úplné usnesení o konstrukci vozidel (R.E.3), příloha 13, dodatek 1.
 Ø
 :
 Odkazuje na bod 5.3.3. (jsou přípustné dva kotevní úchyty, není-li sedadlo na kraji průchodu).
 *
 :
 Odkazuje na bod 5.3.4. (jsou přípustné dva kotevní úchyty, pokud je čelní sklo mimo referenční oblast).
 ╬
 :
 Odkazuje na bod 5.3.5. (jsou přípustné dva kotevní úchyty, není-li nic v referenční oblasti).
 
 :
 Odkazuje na bod 5.3.7. (zvláštní ustanovení pro horní podlaží vozidla)
 Dodatek 1
 Umístění spodních kotevních úchytů – pouze požadavky na úhly
 Sedadlo
 M1
 Jiné než M1
 Přední *
 strana spony (α2)
 45°–80°
 30°–80°
 na jiné straně, než je spona (α1)
 30°–80°
 30°–80°
 konstantní úhel
 50°–70°
 50°–70°
 lavice – strana spony (α2)
 45°–80°
 20°–80°
 lavice – strana jiná než strana spony (α1)
 30°–80°
 20°–80°
 seřiditelné sedadlo s úhlem opěradla sedadla < 20°
 45°–80° (α2) *
 20°–80°(α1) *
 20°–80°
 Zadní ≠
 30°–80°
 20°–80° Ψ
 Sklopné
 Nevyžaduje se kotevní úchyt bezpečnostního pásu.
 Je-li kotevní úchyt instalován: viz požadavky na úhly pro přední a zadní sedadlo.
 ≠
 :
 vnější a střední,
 *
 :
 jestliže úhel není konstantní, viz bod 5.4.2.1,


text:
Ψ
 :
 45°–90° u sedadel ve vozidlech M2 a M3.
 PŘÍLOHA 7
 DYNAMICKÁ ZKOUŠKA JAKO ALTERNATIVA PRO STATICKOU ZKOUŠKU PEVNOSTI KOTEVNÍCH ÚCHYTŮ BEZPEČNOSTNÍCH PÁSŮ
 1. OBLAST PŮSOBNOSTI
 Tato příloha popisuje dynamickou zkoušku se sáněmi jako alternativu pro statickou zkoušku pevnosti kotevních úchytů bezpečnostních pásů předepsanou v bodech 6.3 a 6.4 tohoto předpisu.
 Tato možnost může být použita na žádost výrobce vozidla v případě skupiny sedadel, kde jsou všechna místa k sezení vybavena 3bodovými bezpečnostními pásy s omezovači zatížení hrudníku a kdy skupina sedadel dále zahrnuje místo k sezení, u kterého je horní kotevní úchyt bezpečnostního pásu umístěn na konstrukci sedadla.
 2. PŘEDPISY
 2.1 U dynamické zkoušky předepsané v bodě 3 této přílohy nedojde k roztržení žádného kotevního úchytu nebo okolní oblasti. Naprogramované roztržení nezbytné pro správnou funkci zařízení omezovače zatížení je však přípustné.
 Musí být dodrženy minimální vzdálenosti účinných spodních kotevních úchytů uvedené v bodě 5.4.2.5 tohoto předpisu a požadavky na účinné horní kotevní úchyty uvedené v bodě 5.4.3.6 tohoto předpisu a, pokud je to použitelné, doplněné o následující bod 2.1.1.
 2.1.1 Je-li u vozidel kategorie M1 o celkové dovolené hmotnosti nepřevyšující 2,5 tuny horní kotevní úchyt bezpečnostního pásu připevněn ke konstrukci sedadla, nesmí být posunut před příčnou rovinu procházející bodem R a bodem C daného sedadla (viz obrázek 1 přílohy 3 tohoto předpisu).
 U jiných než výše zmíněných vozidel nesmí být horní kotevní úchyt bezpečnostního pásu posunut před příčnou rovinu skloněnou o 10° ve směru vpřed a procházející bodem R sedadla.
 2.2 U vozidel, kde jsou tato zařízení použita, musí být zařízení pro přestavení a zajištění, jež umožňují cestujícím na všech sedadlech opustit vozidlo, po zkoušce stále ručně ovladatelná.
 2.3 Příručka vlastníka vozidla musí obsahovat pokyn, že každý bezpečnostní pás může být vyměněn pouze za schválený bezpečnostní pás pro uvažované místo k sezení ve vozidle, a musí zejména určovat ta místa k sezení, která mohou být vybavena pouze příslušným bezpečnostním pásem zahrnujícím omezovač zátěže.
 3. PODMÍNKY DYNAMICKÉ ZKOUŠKY
 3.1 Obecné podmínky
 Na zkoušku popsanou v této příloze se vztahují obecné podmínky popsané v bodě 6.1 tohoto předpisu.
 3.2 Instalace a příprava
 3.2.1 Sáně
 Sáně musí být konstruovány tak, aby se po zkoušce neobjevily trvalé deformace. Sáně musí být vedeny tak, aby ve fázi nárazu odchylka nepřekročila 5° ve svislé rovině a 2° ve vodorovné rovině.
 3.2.2 Upevnění nosné konstrukce vozidla
 Část nosné konstrukce vozidla, která je považována za podstatnou pro tuhost vozidla s ohledem na ukotvení sedadel a kotevní úchyty bezpečnostních pásů, musí být upevněna na sáních podle dispozic popsaných v bodě 6.2 tohoto předpisu.
 3.2.3 Zádržné systémy
 3.2.3.1 Zádržné systémy (celá sedadla, sestavy bezpečnostních pásů a zařízení omezovačů zatížení) musí být instalovány na nosné konstrukci vozidla podle specifikací sériové výroby vozidla.
 Prostředí vozidla před zkoušeným sedadlem (palubní deska, sedadlo atd. podle zkoušeného sedadla) může být instalováno na zkušebních sáních. Je-li vozidlo vybaveno čelním airbagem, musí být tento airbag vypnut.
 3.2.3.2 Na žádost výrobce vozidla a při souhlasu technické zkušebny odpovědné za zkoušky je přípustné, aby některé díly zádržných systémů, s výjimkou celých sedadel, sestav bezpečnostních pásů a zařízení


text:
omezovačů zatížení, nebyly nainstalovány na zkušebních sáních nebo aby byly nahrazeny díly o stejné nebo nižší tuhosti, jejichž rozměry jsou obsaženy v rozměrech vnitřního vybavení vozidla, a to za předpokladu, že zkoušené uspořádání je alespoň tak nepříznivé, jako sériové uspořádání s ohledem na síly působící na ukotvení sedadla a kotevní úchyty bezpečnostních pásů.
 3.2.3.3 Sedadla musí být seřízena podle požadavků v bodě 6.1.2 tohoto předpisu v poloze pro použití, kterou technická zkušebna odpovědná za zkoušky zvolila jako polohou poskytující nejméně příznivé podmínky s ohledem na pevnost kotevních úchytů a slučitelnou s instalací figurín ve vozidle.
 3.2.4 Figuríny
 Figurína, jejíž rozměry a hmotnost jsou definovány v příloze 8, musí být umístěna na každé sedadlo a připoutána bezpečnostním pásem instalovaným ve vozidle.
 Nevyžaduje se žádné přístrojové vybavení figuríny.
 3.3 Zkouška
 3.3.1 Sáně musí být poháněny tak, aby během zkoušky dosáhly rychlosti 50 km/h. Zpomalení sání musí být v mezích stanovených v příloze 8 předpisu č. 16.
 3.3.2 V příslušných případech se aktivují další zádržná zařízení (předepínací zařízení atd. s výjimkou airbagů) podle pokynů výrobce vozidla.
 3.3.3 Zkontroluje se, že přestavení kotevních úchytů bezpečnostních pásů nepřekročí meze určené v bodech 2.1 a 2.1.1 této přílohy.
 PŘÍLOHA 8
 SPECIFIKACE FIGURÍNY
 (1)
 Hmotnost
 97,5 ± 5 kg
 Výška v sedící vzpřímené poloze
 965 mm
 Šířka kyčlí (sedící)
 415 mm
 Obvod kyčlí (sedící)
 1 200 mm
 Obvod pasu (sedící)
 1 080 mm
 Hloubka hrudníku
 265 mm
 Obvod hrudníku
 1 130 mm
 Výška ramen
 680 mm
 Tolerance všech rozměrů délky
 ± 5 procent
 Poznámka: Na níže uvedeném obrázku je náčrt vysvětlující rozměry.
 (1) Zařízení popsaná v australských konstrukčních pravidlech (Australian Design Rule – ADR) 4/03 a Federální normě bezpečnosti motorových vozidel (Federal Motor Vehicle Safety Standard – FMVSS) č. 208 se považují za rovnocenná.
 PŘÍLOHA 9
 SYSTÉMY KOTEVNÍCH ÚCHYTŮ ISOFIX A KOTEVNÍ ÚCHYTY HORNÍHO UPÍNÁNÍ ISOFIX
 Obrázek 1
 Zařízení pro působení statické síly (ZPSS), izometrické pohledy
 Obrázek 2
 Zařízení pro působení statické síly (ZPSS), rozměry
 (Rozměry v milimetrech)
 Legenda:
 1
 Bod pro připojení horního upínání
 2
 Připevnění otočného čepu pro zkoušení tuhosti, jak je popsáno níže.
 Tuhost ZPSS: Když je připojeno k tuhé kotevní tyči (tyčím) a přední příčník ZPSS se opírá o tuhou tyč drženou ve středu podélným otočným čepem 25 mm pod základnou ZPSS (aby se umožnil ohyb a zkroucení základny ZPSS), nesmí být pohyb bodu X větší než 2 mm v každém směru, jsou-li aplikovány síly v souladu s tabulkou č. 1 bodu 6.6.4 tohoto předpisu. Jakákoliv deformace systému kotevních úchytů ISOFIX musí být vyloučena z měření.
 Obrázek 3
 Rozměry spojovacího dílu horního upínání ISOFIX (hákového)
 (Rozměry v milimetrech)
 Obrázek 4
 Vzdálenost mezi oběma zónami spodních kotevních úchytů
 Obrázek 5
 Dvourozměrná šablona
 (Rozměry jsou v milimetrech)
 Obrázek 6
 Umístění kotevního úchytu horního upínání ISOFIX, zóna ISOFIX – boční pohled
 (Rozměry v milimetrech)
 Legenda
 1
 Úhel zad
 2
 Průsečík vztažné roviny linie trupu a skořepiny podlahy
 3
 Vztažná rovina linie trupu
 4
 Bod „H“
 5
 Bod „V“
 6
 Bod „R“
 7
 Bod „W“
 8
 Svislá podélná rovina
 9
 Délka vinutí popruhu z bodu „V“: 250


text:
mm
 10
 Délka vinutí popruhu z bodu „W“: 200 mm
 11
 Průřez roviny „M“
 12
 Průřez roviny „R“
 13
 Linie představuje povrch skořepiny podlahy specifický pro vozidlo v předepsané zóně
 Poznámky:
 1
 Část kotevního úchytu horního upínání, který je určen pro spojení s hákem horního upínání umístěným v šedé zóně
 2
 Bod „R“: vztažný bod ramen
 3
 Bod „V“: vztažný bod V, 350 mm svisle nad a 175 mm vodorovně vzad od bodu „H“
 4
 Bod „W“: vztažný bod W, 50 mm svisle pod a 50 mm vodorovně vzad od bodu „R“
 5
 Rovina „M“: vztažná rovina M, 1 000 mm vodorovně vzad od bodu „R“
 6
 Krajní přední povrchy zóny jsou vytvořeny protažením dvou linií vinutí v jejich prodloužení do přední části zóny. Linie vinutí představují minimální upravenou délku typických popruhů horního upínání vycházejících buď z horní části dětského zádržného systému (bodu „W“), nebo níže na zadní části dětského zádržného systému (bodu „V“).
 Obrázek 7
 Umístění kotevního úchytu horního upínání ISOFIX, zóna ISOFIX – zvětšený pohled ze strany oblasti vinutí
 (Rozměry v milimetrech)
 Legenda
 1
 Bod „V“
 2
 Bod „R“
 3
 Bod „W“
 4
 Délka vinutí popruhu z bodu „V“: 250 mm
 5
 Svislá podélná rovina
 6
 Délka vinutí popruhu z bodu „W“: 200 mm
 7
 Oblouky vytvořené délkami vinutí
 8
 Bod „H“
 Poznámky:
 1
 Část kotevního úchytu horního upínání, která je určena pro spojení s hákem horního upínání umístěným v šedé zóně
 2
 Bod „R“: vztažný bod ramen
 3
 Bod „V“: vztažný bod V, 350 mm svisle nad a 175 mm vodorovně vzad od bodu „H“
 4
 Bod „W“: vztažný bod W, 50 mm svisle pod a 50 mm vodorovně vzad od bodu „R“
 5
 Rovina „M“: vztažná rovina M, 1 000 mm vodorovně vzad od bodu „R“
 6
 Krajní přední povrchy zóny jsou vytvořeny protažením dvou linií vinutí v jejich prodloužení do přední části zóny. Linie vinutí představují minimální upravenou délku typických popruhů horního upínání vycházejících buď z horní části dětského zádržného systému (bodu „W“), nebo níže na zadní části dětského zádržného systému (bodu „V“).
 Obrázek 8
 Umístění kotevního úchytu horního upínání ISOFIX, zóna ISOFIX – Půdorys
 (Průřez roviny R)
 (Rozměry v milimetrech)
 Legenda:
 1
 Střední rovina
 2
 Bod „V“
 3
 Bod „R“
 4
 Bod „W“
 5
 Svislá podélná rovina
 Poznámky:
 1
 Část kotevního úchytu horního upínání, který je určen pro spojení s hákem horního upínání umístěným v šedé zóně
 2
 Bod „R“: vztažný bod ramen
 3
 Bod „V“: vztažný bod V, 350 mm svisle nad a 175 mm vodorovně vzad od bodu „H“
 4
 Bod „W“: vztažný bod W, 50 mm svisle pod a 50 mm vodorovně vzad od bodu „R“
 Obrázek 9
 Umístění kotevního úchytu horního upínání ISOFIX, zóna ISOFIX – Čelní pohled
 Legenda:
 1
 Bod „V“
 2
 Bod „W“
 3
 Bod „R“
 4
 Střední rovina
 5
 Pohled na oblast podél vztažné roviny trupu
 Poznámky:
 1
 Část kotevního úchytu horního upínání, který je určen pro spojení s hákem horního upínání umístěným v šedé zóně
 2
 Bod „R“: vztažný bod ramen
 3
 Bod „V“: vztažný bod


text:
V, 350 mm svisle nad a 175 mm vodorovně vzad od bodu „H“
 4
 Bod „W“: vztažný bod W, 50 mm svisle pod a 50 mm vodorovně vzad od bodu „R“
 Obrázek 10
 Umístění kotevního úchytu horního upínání ISOFIX, zóna ISOFIX – Trojrozměrný schematický pohled
 Legenda:
 1
 Bod „H“
 2
 Bod „V“
 3
 Bod „W“
 4
 Bod „R“
 5
 Rovina nakloněná o 45°
 6
 Průřez roviny „R“
 7
 Povrch skořepiny podlahy
 8
 Zóna přední hrany
 Poznámky:
 1
 Část kotevního úchytu horního upínání, která je určena pro spojení s hákem horního upínání umístěným v šedé zóně
 2
 Bod „R“: vztažný bod ramen
 Obrázek 11
 Alternativní metoda umístění kotevního úchytu horního upínání pomocí přípravku „ISO/F2“ (B), zóna ISOFIX – boční, horní a zadní pohled
 (Rozměry v milimetrech)
 Legenda:
 1
 Vodorovné čelo přípravku „ISO/F2“ (B)
 2
 Zadní čelo přípravku „ISO/F2“ (B)
 3
 Vodorovná tečna horní části opěradla sedadla (poslední tuhý bod o tvrdosti vyšší než 50 Shore A)
 4
 Průsečík mezi 2 a 3
 5
 Vztažný bod upínání
 6
 Středová linie přípravku „ISO/F2“ (B)
 7
 Popruh horního upínání
 8
 Meze zóny kotevního úchytu
 Obrázek 12
 Symbol spodního kotevního úchytu ISOFIX
 Poznámky:
 1
 Výkres není v měřítku.
 2
 Symbol může být znázorněn v zrcadlovém obrazu.
 3
 Barva symbolu podle volby výrobce.
 Obrázek 13
 Symbol použitý pro určení umístění kotevního úchytu horního upínání, který je pod krytem
 Poznámky:
 1
 Rozměry v mm
 2
 Výkres není v měřítku.
 3
 Piktogram musí být jasně viditelný buď pomocí kontrastních barev, nebo vhodným reliéfem v případě, že je zapuštěn do povrchu nebo z něj vyčnívá.
 PŘÍLOHA 10
 MÍSTO K SEZENÍ i-SIZE
 Obrázek 1
 Trojrozměrný pohled na posuzovaný rozsah základny podpěry
 Legenda:
 1.
 Přípravek dětského zádržného systému (CRF).
 2.
 Tyč spodních kotevních úchytů ISOFIX.
 3.
 Střední podélná rovina CRF.
 4.
 Posuzovaný rozsah základny podpěry
 5.
 Kontaktní povrch podlahy vozidla.
 Poznámka: Výkres není v měřítku.
 Obrázek 2
 Boční pohled na posuzovaný rozsah základny podpěry
 Legenda:
 1.
 Přípravek dětského zádržného systému (CRF).
 2.
 Tyč spodních kotevních úchytů ISOFIX.
 3.
 Rovina, kterou tvoří spodní plocha CRF nainstalovaného v určeném místě k sezení.
 4.
 Rovina procházející tyčí spodního kotevního úchytu a orientovaná kolmo ke střední podélné rovině CRF a kolmo k rovině, kterou tvoří spodní plocha CRF nainstalovaného v určeném místě k sezení.
 5.
 Posuzovaný rozsah základny podpěry, ve kterém se musí nacházet podlaha vozidla. Tento rozsah představuje délku a výšku rozpětí seřízení základny podpěry dětského zádržného systému i-Size.
 6.
 Podlaha vozidla.
 Poznámka: Výkres není v měřítku.
 Obrázek 3
 Příklad upraveného zařízení pro působení statické síly se zkušební sondou podpěry znázorňující požadované rozpětí seřízení a rozměry základny podpěry
 Legenda:
 1.
 Zkušební zařízení podpěry.
 2.
 Základna podpěry.
 3.
 ZPSS (podle definice v příloze 9 tohoto předpisu).
 Poznámky:
 1.
 Výkres není v měřítku.
 2.
 Zkušební zařízení podpěry:
 a)
 zajišťuje zkoušení na celém kontaktním povrchu podlahy vozidla definovaném pro jednotlivá místa k sezení i-Size;
 b)
 je pevně připevněno k ZPSS, aby síly působící na ZPSS přímo vyvolávaly zkušební síly v podlaze vozidla, aniž by došlo ke snížení reakčních zkušebních sil v důsledku tlumení v samotném zkušebním zařízení


text:
podpěry nebo k jeho deformaci.
 3.
 Základna podpěry je tvořena válcem o šířce 80 mm a průměru 30 mm, jehož obě podstavy jsou zaobleny s poloměrem 2,5 mm.
 4.
 V případě stupňovitého seřízení výšky nesmí být vzdálenost mezi jednotlivými kroky seřízení větší než 20 mm.
 Obrázek 4
 Symbol používaný k označení místa k sezení i-Size
 Poznámky:
 1.
 Výkres není v měřítku.
 2.
 Barvu symbolu si zvolí výrobce.


text:
 30.10.2014
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 L 310/58
 ROZHODNUTÍ SMÍŠENÉHO VÝBORU EHP
 č. 93/2014
 ze dne 16. května 2014,
 kterým se mění příloha XIII (Doprava) Dohody o EHP
 SMÍŠENÝ VÝBOR EHP,
 s ohledem na Dohodu o Evropském hospodářském prostoru (dále jen „Dohoda o EHP“), a zejména na článek 98 této dohody,
 vzhledem k těmto důvodům:
 (1)
 Prováděcí rozhodnutí Komise 2013/753/EU ze dne 11. prosince 2013, kterým se mění rozhodnutí 2012/226/EU o druhém souboru společných bezpečnostních cílů pro železniční systém (1), by mělo být začleněno do Dohody o EHP.
 (2)
 Příloha XIII Dohody o EHP by proto měla být odpovídajícím způsobem změněna,
 PŘIJAL TOTO ROZHODNUTÍ:
 Článek 1
 V bodě 42ed (rozhodnutí Komise 2012/226/EU) přílohy XIII Dohody o EHP se doplňují nová slova a nová odrážka, které znějí:
 „, ve znění:
 —
 32013 D 0753: prováděcí rozhodnutí Komise 2013/753/EU ze dne 11. prosince 2013 (Úř. věst. L 334, 13.12.2013, s. 37).“
 Článek 2
 Znění prováděcího rozhodnutí 2013/753/EU v islandském a norském jazyce, která mají být zveřejněna v dodatku EHP Úředního věstníku Evropské unie, jsou platná.
 Článek 3
 Toto rozhodnutí vstupuje v platnost dnem 17. května 2014 za předpokladu, že jsou učiněna veškerá oznámení podle čl. 103 odst. 1 Dohody o EHP (2).
 Článek 4
 Toto rozhodnutí bude zveřejněno v oddíle EHP a v dodatku EHP Úředního věstníku Evropské unie.
 V Bruselu dne 16. května 2014.
 Za Smíšený výbor EHP
 předseda
 Gianluca GRIPPA
 (1) Úř. věst. L 334, 13.12.2013, s. 37.
 (2) Nebyly oznámeny žádné ústavní požadavky.


text:
 12.10.2017
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 L 263/3
 ROZHODNUTÍ SMÍŠENÉHO VÝBORU EHP
 č. 296/2015
 ze dne 11. prosince 2015,
 kterým se mění příloha I (Veterinární a rostlinolékařské předpisy) Dohody o EHP [2017/1807]
 SMÍŠENÝ VÝBOR EHP,
 s ohledem na Dohodu o Evropském hospodářském prostoru (dále jen „Dohoda o EHP“), a zejména na článek 98 této dohody,
 vzhledem k těmto důvodům:
 (1)
 Prováděcí rozhodnutí Komise (EU) 2015/1310 ze dne 28. července 2015, kterým se mění příloha I rozhodnutí 2009/177/ES, pokud jde o status celého území Chorvatska jako prostého nákazy pro herpesvirózu Koi (KHV) (1), by mělo být začleněno do Dohody o EHP.
 (2)
 Prováděcí rozhodnutí Komise (EU) 2015/1356 ze dne 4. srpna 2015, kterým se mění rozhodnutí 2007/453/ES, pokud jde o status BSE České republiky, Francie, Kypru, Lichtenštejnska a Švýcarska (2), by mělo být začleněno do Dohody o EHP.
 (3)
 Toto rozhodnutí se týká právních předpisů o veterinárních otázkách. Jak je uvedeno v odvětvových úpravách v příloze I Dohody o EHP, právní předpisy o veterinárních otázkách se nepoužijí na Lichtenštejnsko po celou dobu, po niž je na Lichtenštejnsko rozšířena působnost Dohody mezi Evropským společenstvím a Švýcarskou konfederací o obchodu se zemědělskými produkty. Toto rozhodnutí se tudíž na Lichtenštejnsko nepoužije.
 (4)
 Příloha I Dohody o EHP by proto měla být odpovídajícím způsobem změněna,
 PŘIJAL TOTO ROZHODNUTÍ:
 Článek 1
 V příloze I Dohody o EHP se kapitola I mění takto:
 1)
 V bodě 89 (rozhodnutí Komise 2009/177/ES) části 4.2 se doplňuje nová odrážka, která zní:
 „—
 32015 D 1310: prováděcí rozhodnutí Komise (EU) 2015/1310 ze dne 28. července 2015 (Úř. věst. L 200, 30.7.2015, s. 17).“
 2)
 V bodě 49 (rozhodnutí Komise 2007/453/ES) části 7.1 se doplňuje nová odrážka, která zní:
 „—
 32015 D 1356: prováděcí rozhodnutí Komise (EU) 2015/1356 ze dne 4. srpna 2015 (Úř. věst. L 209, 6.8.2015, s. 5).“
 Článek 2
 Znění prováděcích rozhodnutí (EU) 2015/1310 a (EU) 2015/1356 v islandském a norském jazyce, která mají být zveřejněna v dodatku EHP Úředního věstníku Evropské unie, jsou platná.
 Článek 3
 Toto rozhodnutí vstupuje v platnost dnem 12. prosince 2015 za předpokladu, že jsou učiněna veškerá oznámení podle čl. 103 odst. 1 Dohody o EHP (*1).
 Článek 4
 Toto rozhodnutí bude zveřejněno v oddíle EHP a v dodatku EHP Úředního věstníku Evropské unie.
 V Bruselu dne 11. prosince 2015.
 Za Smíšený výbor EHP
 předsedkyně
 Oda SLETNES
 (1) Úř. věst. L 200, 30.7.2015, s. 17.
 (2) Úř. věst. L 209, 6.8.2015, s. 5.
 (*1) Nebyly oznámeny žádné ústavní požadavky.


text:
 3.9.2015
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 L 230/19
 ROZHODNUTÍ SMÍŠENÉHO VÝBORU EHP
 č. 220/2014
 ze dne 24. října 2014,
 kterým se mění příloha II (Technické předpisy, normy, zkoušení a certifikace) Dohody o EHP [2015/1444]
 SMÍŠENÝ VÝBOR EHP,
 s ohledem na Dohodu o Evropském hospodářském prostoru (dále jen „Dohoda o EHP“), a zejména na článek 98 této dohody,
 vzhledem k těmto důvodům:
 (1)
 Nařízení Komise (EU) č. 460/2014 ze dne 5. května 2014, kterým se mění nařízení (EU) č. 823/2012, pokud jde o datum ukončení platnosti schválení účinné látky cyfluthrin (1), má být začleněno do Dohody o EHP.
 (2)
 Prováděcí nařízení Komise (EU) č. 187/2014 ze dne 26. února 2014, kterým se mění prováděcí nařízení (EU) č. 540/2011, pokud jde o podmínky schválení účinné látky methiocarb (2), má být začleněno do Dohody o EHP.
 (3)
 Prováděcí nařízení Komise (EU) č. 462/2014 ze dne 5. května 2014, kterým se v souladu s nařízením Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1107/2009 o uvádění přípravků na ochranu rostlin na trh schvaluje základní látka Equisetum arvense L. a mění prováděcí nařízení (EU) č. 540/2011 (3), má být začleněno do Dohody o EHP.
 (4)
 Prováděcí nařízení Komise (EU) č. 485/2014 ze dne 12. května 2014, kterým se v souladu s nařízením Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1107/2009 o uvádění přípravků na ochranu rostlin na trh schvaluje účinná látka Bacillus pumilus QST 2808 a mění příloha prováděcího nařízení Komise (EU) č. 540/2011 (4), má být začleněno do Dohody o EHP.
 (5)
 Prováděcí nařízení Komise (EU) č. 486/2014 ze dne 12. května 2014, kterým se v souladu s nařízením Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1107/2009 o uvádění přípravků na ochranu rostlin na trh odnímá schválení účinné látky fenbutatinoxid a mění prováděcí nařízení Komise (EU) č. 540/2011 (5), má být začleněno do Dohody o EHP.
 (6)
 Prováděcí nařízení Komise (EU) č. 487/2014 ze dne 12. května 2014, kterým se mění prováděcí nařízení (EU) č. 540/2011, pokud jde o prodloužení doby platnosti schválení účinných látek Bacillus subtilis (Cohn 1872) kmen QST 713, identického s kmenem AQ 713, klodinafopu, metrafenonu, pirimikarbu, rimsulfuronu, spinosadu, thiamethoxamu, tolklofos-methylu a tritikonazolu (6), má být začleněno do Dohody o EHP
 (7)
 Prováděcí nařízení Komise (EU) č. 496/2014 ze dne 14. května 2014, kterým se v souladu s nařízením Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1107/2009 o uvádění přípravků na ochranu rostlin na trh schvaluje účinná látka acechinocyl a mění příloha prováděcího nařízení Komise (EU) č. 540/2011 (7), má být začleněno do Dohody o EHP.
 (8)
 Prováděcí nařízení Komise (EU) č. 504/2014 ze dne 15. května 2014, kterým se mění prováděcí nařízení (EU) č. 540/2011, pokud jde o podmínky schválení účinné látky rostlinné oleje/olej z voňatky nardové (8), má být začleněno do Dohody o EHP.
 (9)
 Příloha II Dohody o EHP by proto měla být odpovídajícím způsobem změněna,
 PŘIJAL TOTO ROZHODNUTÍ:
 Článek 1
 Příloha II kapitola XV Dohody o EHP se mění takto:
 1.
 V bodě 13a (prováděcí nařízení Komise (EU) č. 540/2011) se doplňují nové odrážky, které znějí:
 „—
 32014 R 0187: prováděcí


text:
nařízení Komise (EU) č. 187/2014 ze dne 26. února 2014 (Úř. věst. L 57, 27.2.2013, s. 24),
 —
 32014 R 0462: prováděcí nařízení Komise (EU) č. 462/2014 ze dne 5. května 2014 (Úř. věst. L 134, 7.5.2013, s. 28),
 —
 32014 R 0485: prováděcí nařízení Komise (EU) č. 485/2014 ze dne 12. května 2014 (Úř. věst. L 138, 13.5.2013, s. 65),
 —
 32014 R 0486: prováděcí nařízení Komise (EU) č. 486/2014 ze dne 12. května 2014 (Úř. věst. L 138, 13.5.2013, s. 70),
 —
 32014 R 0487: prováděcí nařízení Komise (EU) č. 487/2014 ze dne 12. května 2014 (Úř. věst. L 138, 13.5.2013, s. 72),
 —
 32014 R 0496: prováděcí nařízení Komise (EU) č. 496/2014 ze dne 14. května 2014 (Úř. věst. L 143, 15.5.2013, s. 1),
 —
 32014 R 0504: prováděcí nařízení Komise (EU) č. 504/2014 ze dne 15. května 2014 (Úř. věst. L 145, 16.5.2013, s. 28).“
 2.
 V bodě 13aa (nařízení Komise (EU) č. 823/2012) se doplňují nová slova a nová odrážka, které znějí:
 „ve znění:
 —
 32014 R 0460: nařízení Komise (EU) č. 460/2014 ze dne 5. května 2014 (Úř. věst. L 133, 6.5.2014, s. 51).“
 3.
 Za bod 13zzzv (prováděcí nařízení Komise (EU) č. 193/2014) se doplňují nové body, které znějí:
 „13zzzw.
 32014 R 0187: prováděcí nařízení Komise (EU) č. 187/2014 ze dne 26. února 2014, kterým se mění prováděcí nařízení (EU) č. 540/2011, pokud jde o podmínky schválení účinné látky methiokarb (Úř. věst. L 57, 27.2.2014, s. 24).
 13zzzx.
 32014 R 0462: prováděcí nařízení Komise (EU) č. 462/2014 ze dne 5. května 2014, kterým se v souladu s nařízením Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1107/2009 o uvádění přípravků na ochranu rostlin na trh schvaluje základní látka Equisetum arvense L. a mění příloha prováděcího nařízení (EU) č. 540/2011 (Úř. věst. L 134, 7.5.2014, s. 28).
 13zzzy.
 32014 R 0485: prováděcí nařízení Komise (EU) č. 485/2014 ze dne 12. května 2014, kterým se v souladu s nařízením Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1107/2009 o uvádění přípravků na ochranu rostlin na trh schvaluje účinná látka Bacillus pumilus QST 2808 a mění příloha prováděcího nařízení Komise (EU) č. 540/2011 (Úř. věst. L 138, 13.5.2014, s. 65).
 13zzzz.
 32014 R 0486: prováděcí nařízení Komise (EU) č. 486/2014 ze dne 12. května 2014, kterým se v souladu s nařízením Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1107/2009 o uvádění přípravků na ochranu rostlin na trh odnímá schválení účinné látky fenbutatinoxid a mění prováděcí nařízení Komise (EU) č. 540/2011 (Úř. věst. L 138, 13.5.2014, s. 70).
 13zzzza.
 32014 R 0496: prováděcí nařízení Komise (EU) č. 496/2014 ze dne 14. května 2014, kterým se v souladu s nařízením Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1107/2009 o uvádění přípravků na ochranu rostlin na trh schvaluje účinná látka acequinocyl a mění příloha prováděcího nařízení Komise (EU) č. 540/2011 (Úř. věst. L 143, 19.6.2013, s. 1).
 13zzzzb.
 32014 R 0504: prováděcí nařízení Komise (EU) č. 504/2014 ze dne 15. května 2014, kterým se mění prováděcí nařízení (EU) č. 540/2011, pokud jde o podmínky schválení


text:
účinné látky rostlinné oleje/olej z voňatky nardové (Úř. věst. L 145, 16.5.2014, s. 28).“
 Článek 2
 Znění nařízení (EU) č. 460/2014 a prováděcích nařízení (EU) č. 187/2014, (EU) č. 462/2014, (EU) č. 485/2014, (EU) č. 486/2014, (EU) č. 487/2014, (EU) č. 496/2014 a (EU) č. 504/2014 v islandském a norském jazyce, která mají být zveřejněna v dodatku EHP Úředního věstníku Evropské unie, jsou platná.
 Článek 3
 Toto rozhodnutí vstupuje v platnost dnem 1. listopadu 2014 za předpokladu, že jsou učiněna veškerá oznámení podle čl. 103 odst. 1 Dohody o EHP (9), nebo v den vstupu v platnost rozhodnutí Smíšeného výboru EHP č. 203/2014 ze dne 30. září 2014 (10), podle toho, které datum je pozdější.
 Článek 4
 Toto rozhodnutí bude zveřejněno v oddíle EHP a v dodatku EHP Úředního věstníku Evropské unie.
 V Bruselu dne 24. října 2014.
 Za Smíšený výbor EHP
 předseda
 Kurt JÄGER
 (1) Úř. věst. L 133, 6.5.2014, s. 51.
 (2) Úř. věst. L 57, 27.2.2014, s. 24.
 (3) Úř. věst. L 134, 7.5.2014, s. 28.
 (4) Úř. věst. L 138, 13.5.2014, s. 65.
 (5) Úř. věst. L 138, 13.5.2014, s. 70.
 (6) Úř. věst. L 138, 13.5.2014, s. 72.
 (7) Úř. věst. L 143, 15.5.2014, s. 1.
 (8) Úř. věst. L 145, 16.5.2014, s. 28.
 (9) Nebyly oznámeny žádné ústavní požadavky.
 (10) Úř. věst. L 202, 30.7.2015, s. 57.