text:
zařízení k ovládání teploty podle požadavků v bodu 2.3.3.1, aby se zajistil
 konstantní průtok v systému, a tím přiměřená rychlost odběru.
 ---pagebreak--- E/ECE/324 CS
 27.12.2006 Rev. 1/Dop. 82/Rev.
 Úřední3věstník Evropské unie L 375/363
 E/ECE/TRANS/505
 Předpis č. 83
 strana 140
 Příloha 4 – Dodatek 2
 Obrázek 5/2
 Uspořádání sondy pro odběr vzorků
 ---pagebreak--- L 375/364 CS
 E/ECE/324
 Úřední věstník Evropské unie Rev. 1/Dop. 82/Rev. 3
 27.12.2006
 E/ECE/TRANS/505
 Předpis č. 83
 strana 141
 Příloha 4 – Dodatek 2
 3 POPIS ZAŘÍZENÍ
 3.1 Zařízení k proměnlivému ředění s objemovým dávkovacím čerpadlem (PDP-CVS)
 (obrázek 5/3)
 3.1.1 Zařízení pro odběr vzorků pracující s konstantním objemem a s objemovým
 dávkovacím čerpadlem (PDP-CVS) splňuje požadavky této přílohy tím, že měří
 průtok plynu procházejícího čerpadlem při konstantní teplotě a při konstantním tlaku.
 Celkový objem je měřen počtem otáček zkalibrovaného objemového dávkovacího
 čerpadla. Přiměřeného objemu vzorku se dosáhne odběrem pomocí čerpadla,
 průtokoměru a regulačního průtokového ventilu při konstantním průtoku.
 3.1.2 Obrázek 5/3 znázorňuje schéma takového odběrného systému. Protože přesných
 výsledků lze dosáhnout různým uspořádáním, není podstatné, zda se zařízení přesně
 shoduje se schématem. K získání dalších informací a sladění funkcí jednotlivých
 částí systému lze použít přídavné části, jako jsou přístroje, ventily, solenoidy a
 spínače.
 3.1.3 Zařízení pro odběr se skládá z:
 3.1.3.1 filtru (D) pro ředicí vzduch, který může být předehříván, pokud je to nutné. Tento
 filtr je tvořen aktivním dřevěným uhlím vloženým mezi dvě vrstvy papíru a použije
 se ke snížení a stabilizaci koncentrací uhlovodíků z okolních emisí v ředicím
 vzduchu;
 3.1.3.2 směšovací komory (M), v níž odchází k homogennímu mísení výfukových plynů
 a vzduchu;
 3.1.3.3 výměníku tepla (H) o kapacitě dostatečné k tomu, aby teplota směsi
 vzduch/výfukový plyn měřená v místě bezprostředně před objemovým dávkovacím
 čerpadlem měla po celou dobu zkoušky předepsanou provozní hodnotu s tolerancí ±6
 K. Toto zařízení nesmí ovlivňovat koncentrace znečišťujících látek zředěných plynů
 odebíraných později k analýze;
 3.1.3.4 systému řízení teploty (TC), používaného k předehřívání výměníku tepla před
 zkouškou a k řízení jeho teploty v průběhu zkoušky tak, aby odchylky od předepsané
 provozní teploty nebyly větší než ±6 K;
 3.1.3.5 objemového dávkovacího čerpadla (PDP), používaného k dopravě toku směsi
 vzduch/výfukový plyn s konstantním objemem; výkon čerpadla musí být dostatečně
 velký, aby se zabránilo kondenzaci vody v systému za všech provozních podmínek,
 které mohou nastat při zkoušce; to může být obecně zajištěno použitím objemového
 dávkovacího čerpadla s průtočným výkonem:
 ---pagebreak--- E/ECE/324 CS
 27.12.2006 Rev. 1/Dop. 82/Rev.
 Úřední3věstník Evropské unie L 375/365
 E/ECE/TRANS/505
 Předpis č. 83
 strana 142
 Příloha 4 – Dodatek 2
 3.1.3.5.1 dvakrát vyšším než maximální průtok výfukových plynů vznikajících při
 zrychlováních v jízdním cyklu, nebo
 3.1.3.5.2 dostatečným k tomu, aby ve vaku pro jímání vzorků se zředěnými výfukovými plyny
 zajistil koncentraci CO2 menší než 3 % objemových u benzínu a motorové nafty,
 menší než 2,2 % objemových u LPG a menší než 1,5 % objemových u NG.
 3.1.3.6 čidla teploty (T1), (přesnost ± 0,4 kPa), namontovaného v místě bezprostředně před
 zařízením k měření objemu a sloužícího pro záznam rozdílu mezi tlakem směsí plynů
 a tlakem okolního vzduchu;
 3.1.3.7 manometru (G1), (přesnost ±


text:
0,4 kPa), namontovaného bezprostředně před
 objemovým dávkovacím čerpadlem a sloužícího pro záznam tlakového spádu mezi
 směsí plynu a okolním vzduchem;
 3.1.3.8 dalšího manometru (G2), (přesnost ±0,4 kPa), namontovaného tak, aby bylo možno
 zaznamenávat rozdíl tlaku mezi vstupem a výstupem čerpadla;
 3.1.3.9 dvou sond (S1 a S2) pro odběr konstantních vzorků ředicího vzduchu a směsi
 zředěného výfukového plynu a vzduchu;
 3.1.3.10 filtru (F) k odlučování tuhých částic z proudů plynů odebíraných pro analýzu;
 3.1.3.11 čerpadel (P) k odebírání konstantního průtoku ředicího vzduchu a také směsi
 zředěného výfukového plynu se vzduchem v průběhu zkoušky;
 3.1.3.12 regulátorů průtoku (N) pro zajištění konstantního rovnoměrného průtoku vzorků
 plynu odebíraných v průběhu zkoušky sondami S1 a S2; průtok vzorků plynu musí
 být takový, aby na konci každé zkoušky bylo množství vzorků dostatečné pro
 provedení analýzy (přibližně 10 l/min);
 3.1.3.13 průtokoměrů (FL) k nastavení a sledování konstantního průtoku vzorků plynu při
 zkoušce;
 3.1.3.14 rychločinných ventilů (V) k odběru konstantního průtoku vzorku plynů do vaků pro
 jímání vzorků nebo k vypouštění do ovzduší;
 3.1.3.15 plynotěsných spojovacích prvků s rychlouzávěrem (Q) umístěných mezi
 rychločinnými ventily a vaky pro jímání vzorků; spojka se musí samočinně uzavírat
 na straně vaku pro jímání vzorků; alternativně lze použít jiné způsoby dopravy
 vzorků k analyzátoru (např. třícestné uzavírací kohouty);
 ---pagebreak--- L 375/366 CS
 E/ECE/324
 Úřední věstník Evropské unie Rev. 1/Dop. 82/Rev. 3
 27.12.2006
 E/ECE/TRANS/505
 Předpis č. 83
 strana 143
 Příloha 4 – Dodatek 2
 3.1.3.16 vaků (B) pro jímání vzorků zředěného výfukového plynu a ředicího vzduchu během
 zkoušky; vaky musí mít dostatečnou kapacitu, aby nebránily průtoku odebíraných
 vzorků; materiál vaků musí být takový, aby neovlivňoval vlastní měření ani
 chemické složení vzorků plynů (např. laminované polyetylenové/polyamidové
 povlaky nebo fluorované polyhydrokarbonáty);
 3.1.3.17 digitálního počítadla (C) pro záznam otáček objemového dávkovacího čerpadla
 během zkoušky.
 3.1.4 Další vybavení požadované při zkoušení vozidel se vznětovými motory
 Aby se splnily požadavky bodů 4.3.1.1 a 4.3.2 přílohy 4, musí se při zkoušení
 vozidel se vznětovými motory použít další části, které jsou na obrázku 5/3
 orámovány přerušovanými čárami:
 Fh je vyhřívaný filtr,
 S3 je místo pro odběr uhlovodíků,
 Vh je vyhřívaný vícecestný ventil,
 Q je rychlospojka, která umožňuje analýzu vzorku okolního vzduchu
 BA v analyzátoru typu HFID,
 HFID je vyhřívaný plamenný ionizační detektor,
 RaI jsou prostředky pro integrování a záznam okamžité koncentrace
 uhlovodíků,
 Lh je vyhřívané odběrné potrubí.
 Teplota všech vyhřívaných částí se udržuje na hodnotě 463 K (190 °C) ± 10 K.
 Systém pro odběr vzorků částic:
 S4 sonda pro odběr vzorků v ředicím tunelu,
 Fp filtrační jednotka složená ze dvou za sebou montovaných filtrů; přepínací
 zařízení pro napojení dalších paralelně montovaných párů filtrů,
 ---pagebreak--- E/ECE/324 CS
 27.12.2006 Rev. 1/Dop. 82/Rev.
 Úřední3věstník Evropské unie L 375/367
 E/ECE/TRANS/505
 Předpis č. 83
 strana 144
 Příloha 4 – Dodatek 2
 odběrné potrubí,
 čerpadla, regulátory průtoku, průtokoměry.
 3.2 Ředicí zařízení s kritickým prouděním Venturiho trubicí (CFV-CVS) (obrázek 5/4)
 3.2.1 Použití kritického proudění Venturiho trubicí ve spojení s postupem CVS odběru
 plynů je založeno na principech mechaniky proudění pro kritická proudění.
 Proměnná rychlost proudění směsi ředicího vzduchu a výfukových plynů je
 udržována na rychlosti zvuku, která

type: contracts

jurisdiction: EU


text:
je přímo úměrná druhé odmocnině teploty plynů.
 Průtok je po celou dobu zkoušky plynule sledován, vypočítáván a integrován.
 Použití další Venturiho trubice s kritickým prouděním k odběru vzorků zajišťuje
 proporcionalitu odebíraných vzorků. Protože tlak i teplota jsou na vstupech k oběma
 Venturiho trubicím shodné, je objem průtoku plynů odváděných k odběru úměrný
 celkovému objemu vytvářené směsi zředěných výfukových plynů, a tím jsou splněny
 požadavky této přílohy.
 ---pagebreak--- L 375/368 CS
 E/ECE/324
 Úřední věstník Evropské unie Rev. 1/Dop. 82/Rev. 3
 27.12.2006
 E/ECE/TRANS/505
 Předpis č. 83
 strana 145
 Příloha 4 – Dodatek 2
 Obrázek 5/3
 Systém odběru vzorků pracující s konstantním objemem a s objemovým dávkovacím čerpadlem
 (PDP-CVS)
 ---pagebreak--- E/ECE/324 CS
 27.12.2006 Rev. 1/Dop. 82/Rev.
 Úřední3věstník Evropské unie L 375/369
 E/ECE/TRANS/505
 Předpis č. 83
 strana 146
 Příloha 4 – Dodatek 2
 Obrázek 5/4
 Systém odběru vzorků pracující s konstantním objemem a s kritickým prouděním Venturiho trubicí
 (systém CFV-CVS)
 ---pagebreak--- L 375/370 CS
 E/ECE/324
 Úřední věstník Evropské unie Rev. 1/Dop. 82/Rev. 3
 27.12.2006
 E/ECE/TRANS/505
 Předpis č. 83
 strana 147
 Příloha 4 – Dodatek 2
 3.2.2 Obrázek 5/4 znázorňuje schéma takového odběrného systému. Protože přesných
 výsledků lze dosáhnout různým uspořádáním, není podstatné, zda se zařízení přesně
 shoduje se schématem. K získání dalších informací a sladění funkcí jednotlivých
 částí systému lze použít přídavné části, jako jsou přístroje, ventily, solenoidy a
 spínače.
 3.2.3 Odběrné zařízení se skládá z:
 3.2.3.1 filtru (D) pro ředicí vzduch, který může být předehříván, pokud je to nutné. Tento
 filtr je tvořen aktivním dřevěným uhlím vloženým mezi dvě vrstvy papíru a použije
 se ke snížení a stabilizaci koncentrací uhlovodíků z okolních emisí v ředicím
 vzduchu;
 3.2.3.2 směšovací komory (M), v níž odchází k homogennímu míšení výfukových plynů
 a vzduchu;
 3.2.3.3 cyklónového odlučovače (CS) k odlučování částic;
 3.2.3.4 dvou sond (S1 a S2) pro odběr vzorků ředicího vzduchu a směsi zředěného
 výfukového plynu a vzduchu;
 3.2.3.5 odběrné Venturiho trubice s kritickým prouděním (SV) k odběru přiměřeného
 množství vzorků zředěných výfukových plynů u sondy S2 ;
 3.2.3.6 filtru (F) k odlučování tuhých částic z toků plynu směrovaného k analýze;
 3.2.3.7 čerpadel (P) k odběru části proudu vzduchu a zředěného výfukového plynu do vaků v
 průběhu zkoušky;
 3.2.3.8 regulátoru průtoku (N) pro zajištění konstantního průtoku vzorků plynu odebíraných
 v průběhu zkoušky sondou S1; průtok vzorků plynu musí být takový, aby na konci
 zkoušky bylo množství vzorků dostatečné pro provedení analýzy (přibližně 10
 l/min);
 3.2.3.9 tlumiče rázů (PS) v odběrné lince;
 3.2.3.10 průtokoměrů (FL) pro nastavení a sledování proudění odebíraných plynů v průběhu
 zkoušky;
 3.2.3.11 rychločinných solenoidových ventilů (V) pro odvádění konstantního toku vzorků
 plynů do vaků pro jímání vzorků nebo k výpustím do ovzduší;
 3.2.3.12 plynotěsných spojovacích prvků s rychlouzávěrem (Q) umístěných mezi
 rychločinnými ventily a vaky pro jímání vzorků; spojka se musí samočinně uzavírat
 ---pagebreak--- E/ECE/324 CS
 27.12.2006 Rev. 1/Dop. 82/Rev.
 Úřední3věstník Evropské unie L 375/371
 E/ECE/TRANS/505
 Předpis č. 83
 strana 148
 Příloha 4 – Dodatek 2
 na straně vaku pro jímání vzorků. Alternativně lze použít jiné způsoby dopravy
 vzorků k analyzátoru (např. třícestné uzavírací kohouty);
 3.2.3.13 vaků (B) pro jímání vzorků zředěného výfukového


text:
plynu a ředicího vzduchu během
 zkoušky; vaky musí mít dostatečnou kapacitu, aby nebránily průtoku odebíraných
 vzorků; materiál vaků musí být takový, aby neovlivňoval vlastní měření ani
 chemické složení vzorků plynů (např. laminované polyetylenové/polyamidové
 povlaky nebo fluorované polyhydrokarbonáty);
 3.2.3.14 manometru (G), který musí mít přesnost ± 0,4 kPa;
 3.2.3.15 snímače teploty (T) s přesností ±1 K, který má časovou odezvu 0,1 s při 62 % změny
 teploty (hodnota měřená v silikonovém oleji);
 3.2.3.16 měřicí Venturiho trubice s kritickým prouděním (MV) k měření objemového průtoku
 zředěných výfukových plynů;
 3.2.3.17 dmychadla (BL) dostatečného výtlaku ke zvládnutí celkového objemu zředěných
 výfukových plynů;
 3.2.3.18 Kapacita systému CFV-CVS musí být taková, aby za všech provozních podmínek,
 které mohou nastat během zkoušky, nedošlo ke kondenzaci vody. To lze obecně
 zajistit použitím dmychadla, jehož výtlak je:
 3.2.3.18.1 dvakrát větší než maximální průtok výfukových plynů vznikajících při zrychlováních
 v jízdním cyklu nebo
 3.2.3.18.2 dostatečný k zajištění toho, aby koncentrace CO2 ve zředěném vzorku výfukového
 plynu ve vaku byla menší než 3 % objemových.
 3.2.4 Další přístroje požadované při zkoušení vozidel se vznětovými motory
 Aby se splnily požadavky bodů 4.3.1.1 a 4.3.2 přílohy 4, musí se při zkoušení
 vozidel se vznětovými motory použít další části, které jsou na obrázku 5/4
 orámovány přerušovanými čárami.
 Fh je vyhřívaný filtr,
 S3 je místo pro odběr uhlovodíků,
 Vh je vyhřívaný vícecestný ventil,
 Q je rychlospojka, která umožňuje analýzu vzorku okolního vzduchu
 BA v analyzátoru typu HFID,
 ---pagebreak--- L 375/372 CS
 E/ECE/324
 Úřední věstník Evropské unie Rev. 1/Dop. 82/Rev. 3
 27.12.2006
 E/ECE/TRANS/505
 Předpis č. 83
 strana 149
 Příloha 4 – Dodatek 2
 HFID je vyhřívaný plamenný ionizační detektor,
 RaI jsou prostředky pro integrování a záznam okamžité koncentrace
 uhlovodíků,
 Lh je vyhřívané odběrné potrubí.
 Teplota všech vyhřívaných částí se udržuje na hodnotě 463 K (190 °C) ± 10 K.
 Pokud není možné vyrovnávat kolísání průtoku, musí se pro zaručení konstantního
 průtoku Venturiho trubicí (MV) použít výměník tepla (H) a zařízení pro řízení
 teploty (TC), popsané v bodu 3.1.3 tohoto dodatku, a tím také zajistit proporcionální
 průtok sondou S3.
 S4 sonda pro odběr vzorku v ředicím tunelu,
 Fp filtrační jednotka složená ze dvou za sebou montovaných filtrů; přepínací
 zařízení pro napojení dalších paralelně montovaných párů filtrů,
 odběrné potrubí,
 čerpadla, regulátory průtoku, průtokoměry.
 ---pagebreak--- E/ECE/324 CS
 27.12.2006 Rev. 1/Dop. 82/Rev.
 Úřední3věstník Evropské unie L 375/373
 E/ECE/TRANS/505
 Předpis č. 83
 strana 150
 Příloha 4 – Dodatek 2
 Příloha 4 - Dodatek 6
 POSTUP PŘI KALIBRACI PŘÍSTROJŮ
 1 STANOVENÍ KALIBRAČNÍ KŘIVKY
 1.1 Každý běžně používaný pracovní rozsah se kalibruje podle požadavků bodu 4.3.3
 přílohy 4 následujícím postupem:
 1.2 Z nejméně pěti kalibračních bodů, rozložených pokud možno co nejrovnoměrněji, se
 sestaví kalibrační křivka analyzátoru. Jmenovitá koncentrace kalibračního plynu
 s nejvyšší koncentrací nesmí být menší než 80 % plného rozsahu stupnice.
 1.3 Kalibrační křivka se vypočte metodou nejmenších čtverců. Pokud je stupeň
 výsledného polynomu vyšší než 3, musí být počet kalibračních bodů roven alespoň
 tomuto stupni polynomu zvýšenému o 2 stupně.
 1.4 Kalibrační křivka se od jmenovité hodnoty každého kalibračního plynu nesmí lišit o
 více než ±2 %.
 1.5 Průběh kalibrační křivky


text:
Správnost kalibrace lze ověřit z průběhu kalibrační křivky a kalibračních bodů. Musí
 se uvést různé typické technické údaje analyzátoru, zejména:
 stupnice,
 citlivost,
 nulový bod,
 datum kalibrace.
 1.6 Pokud lze technické zkušebně dostatečně prokázat, že stejnou přesnost mohou
 zaručit i jiná zařízení (např. počítače, elektronicky řízený spínač rozsahů atd.), lze
 taková řešení použít.
 1.7 Ověření kalibrace
 1.7.1 Každý obvykle používaný pracovní rozsah musí být před každou analýzou ověřen
 takto:
 1.7.2 Kalibrace se ověří použitím nulovacího plynu a kalibračního plynu, jehož jmenovitá
 hodnota je v rozsahu 80-95 % předpokládané hodnoty, která má být analyzována.
 ---pagebreak--- L 375/374 CS
 E/ECE/324
 Úřední věstník Evropské unie Rev. 1/Dop. 82/Rev. 3
 27.12.2006
 E/ECE/TRANS/505
 Předpis č. 83
 strana 151
 Příloha 4 – Dodatek 2
 1.7.3 Pokud se v obou uvažovaných bodech neliší zjištěná hodnota od teoretické hodnoty o
 více než ±5 % plné výchylky na stupnici, mohou se parametry nastavení upravit.
 Pokud tento případ nenastane, musí se sestavit nová kalibrační křivka podle kapitoly
 1 tohoto dodatku.
 1.7.4 Po zkoušce se k opakovanému ověření použije nulovací plyn a stejný kalibrační plyn.
 Analýza se považuje za přijatelnou, pokud je rozdíl mezi oběma výsledky měření
 menší než 2 %.
 2 KONTROLA ODEZVY FID NA UHLOVODÍK
 2.1 Optimalizace odezvy detektoru
 FID musí být seřízen podle pokynů výrobce přístroje. K optimalizaci odezvy
 na běžném pracovním rozsahu se použije směs propanu se vzduchem.
 2.2 Kalibrace analyzátoru uhlovodíků HC
 Analyzátor se kalibruje směsí propanu se vzduchem a čištěného syntetického
 vzduchu, viz bod 4.5.2 přílohy 4 (kalibrační a nepoužité plyny).
 Sestrojí se kalibrační křivka podle bodů 1.1 až 1.5 tohoto dodatku.
 2.3 Faktor odezvy různých uhlovodíků a doporučené mezní hodnoty
 Faktor odezvy (Rf) pro konkrétní druh uhlovodíku je poměr údaje C1 odečteného na
 FID a koncentrace plynu v láhvi, vyjádřený v ppm C1.
 Koncentrace zkušebního plynu musí být taková, aby pro zvolený pracovní rozsah
 dávala odezvu přibližně 80 % plné výchylky stupnice. Koncentrace musí být známa s
 přesností ±2 % ve vztahu k objemovému gravimetrickému standardu vyjádřenému
 jako objem. Láhev s plynem musí být navíc před začátkem ověřování po dobu 24
 hodin stabilizována při teplotě v rozsahu od 293 K do 303 K (20 °C až 30 °C).
 Faktor odezvy se určí při uvedení analyzátoru do provozu a potom v intervalech
 velké údržby. Zkušební plyny, které se použijí, a doporučené faktory odezvy jsou:
 metan a čištěný vzduch: 1,00 < Rf < 1,15
 nebo 1,00 < Rf < 1,05 pro vozidla poháněná NG
 propylen a čištěný vzduch: 0,90 < Rf < 1,00
 ---pagebreak--- E/ECE/324 CS
 27.12.2006 Rev. 1/Dop. 82/Rev.
 Úřední3věstník Evropské unie L 375/375
 E/ECE/TRANS/505
 Předpis č. 83
 strana 152
 Příloha 4 – Dodatek 2
 toluen a čištěný vzduch: 0,90 < Rf < 1,00
 vztaženo k faktoru odezvy (Rf) = 1,00 pro propan a čištěný vzduch.
 2.4 Ověření rušení kyslíkem a doporučené mezní hodnoty
 Faktor odezvy se určí podle bodu 2.3 výše. Zkušební plyn, který se užije,
 a doporučený rozsah faktoru odezvy jsou:
 propan a dusík: 0,95 < Rf < 1,05
 3 ZKOUŠKA ÚČINNOSTI KONVERTORU NOx
 Účinnost konvertoru užívaného k přeměně NO2 na NO se zkouší


text:
takto:
 Účinnost konvertorů se může zkoušet ozonizátorem podle níže popsaného postupu, s
 použitím zkušební sestavy znázorněné na obrázku 6/1 níže.
 3.1 Kalibrace analyzátoru se provede v běžném pracovním rozsahu podle údajů výrobce
 s použitím nulovacího a kalibračního plynu (jehož obsah NO musí činit kolem 80 %
 pracovního rozsahu a koncentrace NO2 ve směsi plynů musí být menší než 5 %
 koncentrace NO). Analyzátor NOx musí být v režimu NO seřízen tak, aby kalibrační
 plyn neprocházel konvertorem. Zaznamená se naměřená koncentrace.
 3.2 Tvarovkou T se do proudu kalibračního plynu plynule přidává kyslík nebo syntetický
 vzduch, až je přístrojem naměřená koncentrace asi o 10 % menší než udávaná
 kalibrační koncentrace podle bodu 3.1 výše. Zaznamená se naměřená koncentrace
 (C). Ozonizátor je v průběhu tohoto postupu mimo činnost.
 3.3 Nyní se uvede v činnost ozonizátor tak, aby vyvinul dost ozonu potřebného ke
 snížení koncentrace NO na 20 % (nejméně 10 %) kalibrační koncentrace uvedené
 v bodu 3.1 výše. Zaznamená se naměřená koncentrace (d).
 3.4 Analyzátor NOx se pak přepne do režimu NOx, což znamená, že směs plynu
 (obsahující NO, NO2, O2 a N2) nyní prochází konvertorem. Zaznamená se naměřená
 koncentrace (a).
 3.5 Ozonizátor se nyní vyřadí z činnosti. Směs plynu popsaná v bodu 3.2 výše prochází
 konvertorem do detektoru. Zaznamená se naměřená koncentrace (b).
 Obrázek 6/1
 Schéma zařízení ke kontrole účinnosti konvertoru NOx
 ---pagebreak--- L 375/376 CS
 E/ECE/324
 Úřední věstník Evropské unie Rev. 1/Dop. 82/Rev. 3
 27.12.2006
 E/ECE/TRANS/505
 Předpis č. 83
 strana 153
 Příloha 4 – Dodatek 2
 Elektromagnetický ventil
 pro řízení průtoku
 Dodávka O2 nebo
 vzduchu
 Ventil pro řízení průtoku
 Měřidlo průtoku
 VARIAK
 Ozonizátor
 Přívodní přípojka analyzátoru
 Přívod NO/NO2
 3.6 Když je ozonizátor vyřazen z činnosti, uzavře se i průtok kyslíku nebo syntetického
 vzduchu. Hodnota NO2 udaná analyzátorem potom nesmí být větší o více než 5 %
 než hodnota uvedená v bodu 3.1 výše.
 3.7 Účinnost konvertoru NOx se vypočte takto:
 ⎛ a −b ⎞
 Účinnost (%) = ⎜1 + ⎟.100
 ⎝ c−d ⎠
 3.8 Účinnost konvertoru nesmí být menší než 95 %.
 3.9 Účinnost konvertoru musí být zkoušena alespoň jednou týdně.
 4 KALIBRACE SYSTÉMU CVS
 ---pagebreak--- E/ECE/324 CS
 27.12.2006 Rev. 1/Dop. 82/Rev.
 Úřední3věstník Evropské unie L 375/377
 E/ECE/TRANS/505
 Předpis č. 83
 strana 154
 Příloha 4 – Dodatek 2
 4.1 Systém CVS se kalibruje přesným průtokoměrem a omezovačem průtoku. Průtok
 systémem se měří při různých hodnotách tlaku a řídicí parametry systému se měří
 a vztahují k průtokům.
 4.1.1 Lze použít různé druhy průtokoměrů, např. kalibrovanou Venturiho trubici,
 průtokoměr laminárního proudění, kalibrovaný turbinový průtokoměr, za
 předpokladu, že jde o systémy pro dynamická měření a že tyto systémy splňují
 požadavky bodů 4.4.1 a 4.4.2 přílohy 4.
 4.1.2 Následující body uvádějí podrobnosti o způsobu kalibrace zařízení PDP a CFV
 s použitím průtokoměrů laminárního proudění, což poskytuje požadovanou přesnost
 a zároveň statistické ověření platnosti kalibrace.
 4.2 Kalibrace objemového dávkovacího čerpadla (PDP)
 4.2.1 Následující postup kalibrace popisuje vybavení, zkušební sestavu a různé parametry,
 které se měří při stanovování průtoku čerpadlem CVS. Všechny parametry čerpadla
 se měří současně s parametry průtokoměru, který je spojen v sérii s čerpadlem.


text:
Vypočtený průtok (vyjádřený v m3/min na vstupu čerpadla při daném absolutním
 tlaku a dané teplotě) potom může být znázorněn ve vztahu ke korelační funkci, která
 je hodnotou specifické kombinace parametrů čerpadla. Pak se stanoví lineární
 rovnice vztahu průtoku čerpadlem a korelační funkce. V případě, že CVS má
 vícerychlostní pohon, musí se kalibrace provést pro každý z použitých rychlostních
 rozsahů.
 4.2.2 Tento postup kalibrace je založen na měření absolutních hodnot parametrů čerpadla a
 průtokoměru, které mají vztah k průtoku v každém bodu. Pro zajištění přesnosti
 a plynulosti kalibrační křivky musí být dodrženy tři podmínky:
 4.2.2.1 Tlaky čerpadla se musejí měřit v přípojkách na samotném čerpadle, ne ve vnějším
 potrubí na vstupu a výstupu čerpadla. Tlakové přípojky, které jsou montovány
 nahoře a dole na střednici čelní desky pohonu čerpadla, jsou vystaveny skutečným
 tlakům panujícím uvnitř čerpadla a umožňují tedy zjistit absolutní rozdíly tlaků;
 4.2.2.2 Při kalibraci musí být udržována stabilní teplota. Průtokoměr laminárního proudění
 je citlivý na kolísání vstupní teploty, která způsobují rozptyl měřených hodnot.
 Postupné změny teploty o ±1 K jsou přijatelné jen tehdy, pokud nastávají během
 několika minut;
 4.2.2.3 Všechny spoje mezi průtokoměrem a čerpadlem systému CVS musejí být těsné.
 4.2.3 Měření stejných parametrů čerpadla při zkoušce emisí z výfuku umožňuje uživateli
 vypočítat průtok z kalibrační rovnice.
 ---pagebreak--- L 375/378 CS
 E/ECE/324
 Úřední věstník Evropské unie Rev. 1/Dop. 82/Rev. 3
 27.12.2006
 E/ECE/TRANS/505
 Předpis č. 83
 strana 155
 Příloha 4 – Dodatek 2
 4.2.3.1 Obrázek 6/2 tohoto dodatku znázorňuje jedno z možných uspořádání zkušební
 sestavy. Změny jsou přípustné za předpokladu, že správní orgán, který uděluje
 schválení, usoudí, že se jedná o varianty se srovnatelnou přesností. Pokud se použije
 uspořádání znázorněné na obrázku 5/3 dodatku 5, musejí mít následující veličiny
 uvedenou dovolenou přesnost:
 barometrický tlak (přepočtený)(Pb) ± 0,03 kPa
 teplota okolí (T) ± 0,2 K
 teplota vzduchu na vstupu do LFE (ETI) ± 0,15 K
 podtlak před LFE (EPI) ± 0,01 kPa
 pokles tlaku v trubici LFE (EDP) ± 0,0015 kPa
 teplota vzduchu na vstupu čerpadla CVS (PTI) ± 0,2 K
 teplota vzduchu na výstupu z čerpadla CVS (PTO) ± 0,2 K
 podtlak na vstupu čerpadla CVS (PPI) ± 0,22 kPa
 tlaková výška na výstupu čerpadla CVS (PPO) ± 0,22 kPa
 otáčky čerpadla v průběhu zkoušky (n) ± 1 1/min
 doba trvání každé zkoušky (nejméně 250 s) (t) ± 0,1 s
 4.2.3.2 Po propojení systému podle obrázku 6/2 tohoto dodatku se omezovač průtoku úplně
 otevře a čerpadlo CVS se před zahájením kalibrace nechá běžet 20 minut.
 4.2.3.3.1. Omezující ventil se uvede do režimu většího omezování zvyšování podtlaku na
 vstupu do čerpadla (přibližně 1 kPa), aby se získalo alespoň 6 údajů pro celkovou
 kalibraci. Systém se nechá stabilizovat po dobu tří minut a potom se sběr dat
 zopakuje.
 ---pagebreak--- E/ECE/324 CS
 27.12.2006 Rev. 1/Dop. 82/Rev.
 Úřední3věstník Evropské unie L 375/379
 E/ECE/TRANS/505
 Předpis č. 83
 strana 156
 Příloha 4 – Dodatek 2
 Obrázek 6/2
 Uspořádání pro kalibraci systému PDP-CVS
 ---pagebreak--- L 375/380 CS
 E/ECE/324
 Úřední věstník Evropské unie Rev. 1/Dop. 82/Rev. 3
 27.12.2006
 E/ECE/TRANS/505
 Předpis č. 83
 strana 157
 Příloha 4 – Dodatek 2


text:
4.2.4 Rozbor dat
 4.2.4.1 Z údajů průtokoměru se podle výrobcem předepsané metody vypočte v každém
 zkušebním bodu průtok vzduchu (Qs) v m3/min (za normálních podmínek).
 4.2.4.2 Průtok vzduchu se pak přepočte na průtok čerpadlem (V0) v m3/1 otáčku při
 absolutní teplotě a tlaku na vstupu čerpadla takto:
 kde:
 V0 = průtok čerpadlem při Tp a Pp udaný v m3/1 otáčku,
 Qs = průtok vzduchu při 101,33 kPa a 273,2 kPa (m3/min),
 Tp = teplota na vstupu čerpadla (K),
 Pp = absolutní tlak na vstupu čerpadla (kPa),
 n = otáčky čerpadla (min-1).
 Aby se kompenzovalo vzájemné působení otáček čerpadla, kolísání tlaku v čerpadle
 a skluz čerpadla, vypočte se korelační funkce (x0) mezi otáčkami čerpadla (n),
 rozdílem tlaků mezi vstupem a výstupem čerpadla a absolutním tlakem na výstupu
 čerpadla podle vzorce:
 kde:
 x0 = korelační funkce,
 ∆Pp = rozdíl tlaků mezi vstupem a výstupem čerpadla (kPa)
 Pe = absolutní tlak na výstupu čerpadla (PPO + Pb)(kPa).
 Metodou nejmenších čtverců se provede lineární vyrovnání, kterým se získají
 kalibrační rovnice těchto tvarů:
 ---pagebreak--- E/ECE/324 CS
 27.12.2006 Rev. 1/Dop. 82/Rev.
 Úřední3věstník Evropské unie L 375/381
 E/ECE/TRANS/505
 Předpis č. 83
 strana 158
 Příloha 4 – Dodatek 2
 V0 = D0 - M (x0)
 n = A - B (∆Pp)
 D0, M, A a B jsou konstanty sklonu přímky, které popisují přímku.
 Obrázek 6/3
 Uspořádání pro kalibraci systému CFV-CVS
 4.2.4.3 Systém CVS, který má více rychlostí, se musí kalibrovat pro každou použitou
 rychlost. Kalibrační křivky pro tyto rychlosti musí být přibližně paralelní a hodnoty
 (Do) musí narůstat s poklesem průtoku čerpadlem.
 Pokud byla kalibrace prováděna pečlivě, musí se hodnoty vypočtené z rovnice
 pohybovat v rozmezí ±0,5 % od naměřené hodnoty Vo. Hodnoty M by měly být
 různé pro každé čerpadlo. Kalibruje se při zahájení provozu čerpadla a po provedení
 hlavní údržby.
 ---pagebreak--- L 375/382 CS
 E/ECE/324
 Úřední věstník Evropské unie Rev. 1/Dop. 82/Rev. 3
 27.12.2006
 E/ECE/TRANS/505
 Předpis č. 83
 strana 159
 Příloha 4 – Dodatek 2
 4.3 Kalibrace Venturiho trubice s kritickým průtokem (CFV)
 4.3.1 Kalibrace CFV je založena na rovnici pro kritické proudění Venturiho trubicí:
 kde:
 Qs = průtok,
 Kv = kalibrační koeficient,
 P = absolutní tlak (kPa),
 T = absolutní teplota (K).
 Průtok plynu je funkcí vstupního tlaku a teploty.
 Níže popsaný postup kalibrace stanoví hodnotu kalibračního koeficientu při
 naměřených hodnotách tlaku, teploty a průtoku vzduchu.
 4.3.2 Při kalibraci elektronických částí systému CFV se použije postup doporučený
 výrobcem.
 4.3.3 Při měřeních průtoku pro kalibraci Venturiho trubice s kritickým prouděním musí
 mít následující veličiny uvedenou dovolenou přesnost:
 barometrický tlak (přepočtený) (Pb) ±0,03 kPa,
 teplota vzduchu na vstupu LFE (ETI ) ±0,15 K,
 podtlak před LFE (EPI) ±0,01 kPa,
 pokles tlaku v trubici LFE (EDP) ±0,0015 kPa,
 průtok vzduchu (Qs) ±0,5 %,
 podtlak na vstupu CFV (PPI) ±0,02 kPa,
 teplota na vstupu Venturiho trubice (Tv) ±0,2 K.
 ---pagebreak--- E/ECE/324 CS
 27.12.2006 Rev. 1/Dop. 82/Rev.
 Úřední3věstník Evropské unie L 375/383
 E/ECE/TRANS/505
 Předpis č. 83
 strana 160
 Příloha 4 – Dodatek 2
 4.3.4 Zařízení se sestaví podle obrázku 6/3 tohoto dodatku a ověří se jeho těsnost.
 Jakákoliv netěsnost mezi


text:
zařízením pro měření průtoku a Venturiho trubicí
 s kritickým prouděním vážně ovlivňuje přesnost kalibrace.
 4.3.5 Omezovač průtoku se nastaví do polohy „otevřeno“, spustí se dmychadlo a systém se
 nechá ustálit. Zaznamenají se údaje všech přístrojů.
 4.3.6 Změní se nastavení omezovače průtoku a změří se alespoň osm hodnot v rozsahu
 kritického proudění.
 4.3.7. Údaje zaznamenané při kalibraci se použijí v následujícím výpočtu.
 Průtok vzduchu (Qs) se v každém zkušebním bodu vypočte z údajů průtokoměru
 podle metody předepsané výrobcem.
 Pro každý zkušební bod se vypočtou hodnoty kalibračního koeficientu podle rovnice:
 kde:
 Qs = průtok v m3/min při 273,2 K a 101,33 kPa,
 Tv = teplota na vstupu Venturiho trubice (K),
 Pv = absolutní tlak na vstupu Venturiho trubice (kPa).
 Sestaví se graf závislosti Kv na tlaku na vstupu Venturiho trubice. Při průtoku
 rychlostí zvuku bude mít Kv poměrně konstantní hodnotu. Při poklesu tlaku (zvýšení
 podtlaku) se Venturiho trubice uvolní a hodnota Kv se zmenší. Změny Kv, které z
 toho vyplývají, se neberou v úvahu.
 Střední hodnota Kv a směrodatná odchylka se vypočte pro nejméně osm bodů
 v kritické oblasti.
 Pokud směrodatná odchylka přesahuje 0,3 % průměrné hodnoty Kv, provede se
 oprava.
 ---pagebreak--- L 375/384 CS
 E/ECE/324
 Úřední věstník Evropské unie Rev. 1/Dop. 82/Rev. 3
 27.12.2006
 E/ECE/TRANS/505
 Předpis č. 83
 strana 161
 Příloha 4 – Dodatek 2
 Příloha 4 - Dodatek 7
 OVĚŘOVÁNÍ CELÉHO SYSTÉMU
 1 Aby se vyhovělo požadavkům bodu 4.7 přílohy 4, musí být stanovena celková
 přesnost systému odběru vzorků CVS a analytického systému tak, že se zavede
 známá hmotnost plynných znečišťujících látek do systému za jeho činnosti jako při
 normální zkoušce a pak se analyzuje a vypočte hmotnost znečišťujících látek podle
 rovnic v dodatku 8 k příloze 4, s výjimkou toho, že se uvažuje hustota propanu 1,967
 g na litr při normálních podmínkách. U následujících dvou technik je známo, že
 poskytují dostatečnou přesnost.
 2 Měření konstantního průtoku čistého plynu (CO nebo C3H8)
 zařízením s clonou s kritickým prouděním
 2.1 Známé množství čistého plynu (CO nebo C3H8) je zavedeno do systému CVS přes
 kalibrovanou clonu s kritickým prouděním. Je-li vstupní tlak dosti vysoký, potom
 průtok (q), který se seřizuje pomocí clony s kritickým prouděním, je nezávislý na
 výstupním tlaku clony (kritickém proudění). Pokud vnikne odchylka větší než 5 %,
 musí být zjištěna a odstraněna příčina nesprávné funkce. Systém CVS pracuje jako
 při zkoušce emisí z výfuku po dobu 5 až 10 minut. Plyn nashromážděný ve vaku pro
 jímání vzorků se analyzuje obvyklým přístrojem a výsledky se porovnají s již dříve
 známou koncentrací ve vzorcích plynů.
 3 Měření určitého množství čistého plynu (CO nebo C3H8)
 gravimetrickou metodou
 3.1 K ověření systému CVS se použije následující gravimetrický postup.
 S přesností ±0,01 g se určí hmotnost malé láhve naplněné oxidem uhelnatým nebo
 propanem. Po dobu 5 až 10 minut se systém CVS ponechá v činnosti jako při
 normální zkoušce emisí z výfuku, během které se do systému vpouští CO nebo
 propan. Množství čistého plynu vpuštěného do přístroje se určí zvážením z rozdílu
 hmotností láhve. Plyn nashromážděný ve vaku se pak analyzuje přístrojem normálně
 používaným


text:
pro analýzu výfukových plynů. Výsledky se potom porovnají s dříve
 vypočtenými hodnotami koncentrace.
 ---pagebreak--- E/ECE/324 CS
 27.12.2006 Rev. 1/Dop. 82/Rev.
 Úřední3věstník Evropské unie L 375/385
 E/ECE/TRANS/505
 Předpis č. 83
 strana 162
 Příloha 4 – Dodatek 7
 Příloha 4 - Dodatek 8
 VÝPOČET HMOTNOSTNÍCH EMISÍ ZNEČIŠŤUJÍCÍCH LÁTEK
 1 VŠEOBECNÁ USTANOVENÍ
 Hmotnostní emise plynných znečišťujících látek se vypočítají z následující rovnice:
 (1)
 kde:
 Mi = hmotnost emisí znečišťující látky i vyjádřená v g/km,
 Vmix = objem zředěných výfukových plynů vyjádřený v litrech na zkoušku
 a přepočtený na normální podmínky (273,2 K a 101,33 kPa),
 Qi = hustota znečišťující látky i v g/l při normální teplotě a tlaku (273,2 K a
 101,33 kPa),
 kh = opravný součinitel vlhkosti používaný pro výpočet hmotnosti emisí
 oxidu dusíku. U HC a CO se přepočet na vlhkost neprovádí,
 Ci = koncentrace znečišťující látky i ve zředěném výfukovém plynu
 vyjádřená v ppm a přepočtená podle množství znečišťující látky i,
 obsažené v ředicím vzduchu,
 d = vzdálenost odpovídající zkušebnímu cyklu v km.
 1.2 STANOVENÍ OBJEMU
 1.2.1 Výpočet objemu, pokud se použije systém odběru vzorků pracujícího s proměnlivým
 ředěním a s udržováním konstantního průtoku clonou nebo Venturiho trubice
 Průběžně se zaznamenávají parametry udávající objemový průtok a vypočte se
 celkový objem za dobu trvání zkoušky.
 1.2.2 Výpočet objemu, pokud je použito objemové dávkovací čerpadlo
 Objem zředěných výfukových plynů se při systému s objemovým dávkovacím
 čerpadlem vypočte z následující rovnice:
 ---pagebreak--- L 375/386 CS
 E/ECE/324
 Úřední věstník Evropské unie Rev. 1/Dop. 82/Rev. 3
 27.12.2006
 E/ECE/TRANS/505
 Předpis č. 83
 strana 163
 Příloha 4 – Dodatek 2
 V = Vo · N
 kde:
 V = objem zředěných výfukových plynů vyjádřený v litrech na zkoušku (před
 přepočtem),
 Vo = objem plynu dopravovaný objemovým dávkovacím čerpadlem při
 zkušebních podmínkách v litrech na otáčku,
 N = celkový počet otáček čerpadla během zkoušky.
 1.2.3 Přepočet objemu zředěných výfukových plynů na normální podmínky
 Objem zředěných výfukových plynů se přepočte pomocí vzorce:
 (2)
 ve kterém:
 (3)
 kde:
 PB = barometrický tlak ve zkušební místnosti v kPa,
 P1 = podtlak na vstupu objemového dávkovacího čerpadla v kPa vzhledem
 k okolnímu barometrickému tlaku,
 Tp = průměrná teplota zředěného výfukového plynu vstupujícího do objemového
 dávkovacího čerpadla v průběhu zkoušky, vyjádřená v (K).
 1.3 PŘEPOČET KONCENTRACE ZNEČIŠŤUJÍCÍCH LÁTEK VE VAKU PRO
 JÍMÁNÍ VZORKŮ
 ---pagebreak--- E/ECE/324 CS
 27.12.2006 Rev. 1/Dop. 82/Rev.
 Úřední3věstník Evropské unie L 375/387
 E/ECE/TRANS/505
 Předpis č. 83
 strana 164
 Příloha 4 – Dodatek 7
 (4)
 kde:
 Ci = koncentrace znečišťující látky i ve zředěném výfukovém plynu, vyjádřená v
 ppm a přepočtená na množství znečišťující látky i obsažené v ředicím
 vzduchu,
 Ce = naměřená koncentrace znečišťující látky i ve zředěném výfukovém plynu,
 vyjádřená v ppm,
 Cd = koncentrace znečišťující látky i ve vzduchu používaném k ředění, vyjádřená
 v ppm,
 DF = faktor ředění.
 Faktor ředění se vypočte takto:
 Pro benzín a motorovou naftu
 DF = pro benzín a motorovou naftu (5a)
 DF = pro LPG (5b)
 DF =
 pro NG (5c)
 V těchto rovnicích
 CCO2 = koncentrace CO2 ve zředěném výfukovém plynu ve vaku
 pro jímání vzorků vyjádřená v % objemu,
 CHC =


text:
koncentrace HC ve zředěném výfukovém plynu ve vaku
 pro jímání vzorků vyjádřená v ppm ekvivalentu uhlíku,
 CCO = koncentrace CO ve zředěném výfukovém plynu ve vaku
 pro jímání vzorků, vyjádřená v ppm.
 ---pagebreak--- L 375/388 CS
 E/ECE/324
 Úřední věstník Evropské unie Rev. 1/Dop. 82/Rev. 3
 27.12.2006
 E/ECE/TRANS/505
 Předpis č. 83
 strana 165
 Příloha 4 – Dodatek 2
 1.4 STANOVENÍ OPRAVNÉHO SOUČINITELE VLHKOSTI PRO NO
 Pro přepočet vlivu vlhkosti na výsledné hodnoty oxidů dusíku se použije následující
 rovnice:
 (6)
 ve které:
 kde:
 H = absolutní vlhkost vyjádřená v gramech vody na kg suchého vzduchu,
 Ra = relativní vlhkost okolního vzduchu vyjádřená v %,
 Pd = tlak nasycených par při teplotě okolí vyjádřený v kPa,
 PB = atmosférický tlak ve zkušební místnosti vyjádřený v kPa.
 1.5 PŘÍKLAD
 1.5.1 Údaje
 1.5.1.1 Podmínky okolí:
 teplota okolí: 23 °C = 297,2 K,
 barometrický tlak: PB = 101,33 kPa,
 relativní vlhkost: Ra = 60 %,
 tlak nasycených par: Pd = 2,81 kPa H2O při teplotě 23 °C.
 ---pagebreak--- E/ECE/324 CS
 27.12.2006 Rev. 1/Dop. 82/Rev.
 Úřední3věstník Evropské unie L 375/389
 E/ECE/TRANS/505
 Předpis č. 83
 strana 166
 Příloha 4 – Dodatek 7
 1.5.1.2 Naměřený objem redukovaný na normální podmínky (kapitola 1)
 V = 51,961 m3
 1.5.1.3 Údaje analyzátoru:
 Vzorek zředěného výfukového plynu Vzorek ředicího vzduchu
 HC (1) 92 ppm 3,0 ppm
 CO 470 ppm 0 ppm
 NOx 70 ppm 0 ppm
 CO2 1,6 % objemových 0,03 % objemových
 (1) v ppm ekvivalentu uhlíku
 1.5.2 Výpočty
 1.5.2.1 Opravný součinitel vlhkosti (kH) (viz vzorec (6)):
 H =10,5092
 ---pagebreak--- L 375/390 CS
 E/ECE/324
 Úřední věstník Evropské unie Rev. 1/Dop. 82/Rev. 3
 27.12.2006
 E/ECE/TRANS/505
 Předpis č. 83
 strana 167
 Příloha 4 – Dodatek 2
 1.5.2.2 Faktor ředění (DF) (viz vzorec (5))
 1.5.2.3 Přepočet koncentrace znečišťujících látek ve vaku pro jímání vzorku:
 hmotnost emisí HC (viz rovnice (4) a (1))
 Ci = Ce - Cd
 Ci = 92 - 3 (1-)
 Ci = 89,371
 MHC = CHC . Vmix . QHC .
 QHC = 0,619 pro benzín nebo motorovou naftu
 QHC = 0,649 pro LPG
 QHC = 0,714 pro NG
 MHC = 89,371 · 51,961 · 0,619 · 10-6 ·
 2,88
 MHC = d g/km
 hmotnost emisí CO (viz vzorec (1))
 ---pagebreak--- E/ECE/324 CS
 27.12.2006 Rev. 1/Dop. 82/Rev.
 Úřední3věstník Evropské unie L 375/391
 E/ECE/TRANS/505
 Předpis č. 83
 strana 168
 Příloha 4 – Dodatek 7
 1
 MCO = CCO . Vmix . QCO . d
 QCO = 1,25
 1
 -6
 MCO = 470 · 51,961 · 1,25 · 10 · d
 30,5
 MCO = d g/km
 hmotnost emisí NOx (viz vzorec (1))
 1
 MNOx = CNOx · Vmix · QNOx · kH · d
 QNOx = 2,05
 1
 -6
 MNOx = 70 · 51,961 · 2,05 · 0,9934 · 10 · d
 7,14
 MNOx = d g/km
 2 ZVLÁŠTNÍ USTANOVENÍ PRO VOZIDLA SE VZNĚTOVÝMI MOTORY
 2.1 Stanovení HC pro vznětové motory
 Pro stanovení hmotnostních emisí HC ze vznětových motorů se vypočte střední
 hodnota koncentrace HC z následujícího vzorce:
 (7)
 kde:
 ---pagebreak--- L 375/392 CS
 E/ECE/324
 Úřední věstník Evropské unie Rev. 1/Dop. 82/Rev. 3
 27.12.2006


text:
E/ECE/TRANS/505
 Předpis č. 83
 strana 169
 Příloha 4 – Dodatek 2
 = integrál záznamu hodnot z vyhřívaného FID během
 zkoušky (t2-t1)
 Ce = koncentrace HC naměřená ve zředěném výfukovém
 plynu, udávaná v ppm Ci, Ci, dosazovaná za CHC ve
 všech příslušných rovnicích.
 2.2 Stanovení částic
 Emise částic Mp (g/km) se vypočtou z rovnice:
 pokud jsou výfukové plyny vypouštěny z tunelu;
 pokud jsou výfukové plyny vedeny zpět do tunelu.
 Kde:
 Vmix = objem zředěných výfukových plynů (viz bod 1.1) za normálních podmínek,
 Vep = objem výfukových plynů proudících filtrem částic za normálních
 podmínek,
 Pe = hmotnost částic oddělených filtry,
 d = vzdálenost odpovídající zkušebnímu cyklu v km,
 Mp = emise částic v g/km.
 ---pagebreak--- E/ECE/324 CS
 27.12.2006 Rev. 1/Dop. 82/Rev.
 Úřední3věstník Evropské unie L 375/393
 E/ECE/TRANS/505
 Předpis č. 83
 strana 170
 Příloha 4 – Dodatek 7
 Příloha 5
 ZKOUŠKA TYPU II
 (Zkouška emisí oxidu uhelnatého při volnoběžných otáčkách)
 1 ÚVOD
 Tato příloha popisuje postup zkoušky typu II definované v bodu 5.3.2 tohoto
 předpisu.
 2 PODMÍNKY MĚŘENÍ
 2.1 Palivem musí být referenční palivo, jehož vlastnosti jsou uvedeny v přílohách
 10 a 10a k tomuto předpisu.
 2.2 Během zkoušky musí být teplota okolí v rozsahu od 293 K do 303 K (od 20 °C do 30
 °C). Motor se zahřívá tak dlouho, dokud všechny teploty chladiva a maziva a tlak
 maziva nedosáhnou ustálených hodnot.
 2.2.1 Vozidla poháněná benzínem nebo LPG nebo NG se zkoušejí s referenčním palivem
 (palivy) použitým pro zkoušku typu I.
 2.3 U vozidel s ručně řazenými nebo poloautomatickými převodovkami se zkouška musí
 provést s řadicí pákou v poloze „neutrál“ a se zapnutou spojkou.
 2.4 U vozidel s automatickými převodovkami se zkouška provede se selektorem
 v poloze buď „neutrál“, nebo „parkování“.
 2.5 Seřizovací prvky volnoběžných otáček
 2.5.1 Definice
 Pro účely tohoto předpisu znamenají „seřizovací prvky volnoběžných otáček“ prvky,
 kterými se mění podmínky volnoběhu motoru a kterými může snadno manipulovat
 mechanik užívající pouze nástroje popsané v níže uvedeném bodě 2.5.1.1. Za
 seřizovací prvky se nepovažují zejména zařízení pro kalibraci průtoku paliva a
 vzduchu, jestliže jejich seřízení vyžaduje odstranění nastavovacích zarážek, což je
 operace, kterou může běžně vykonávat jen profesionální mechanik.
 2.5.1.1 Nástroje, které smějí být užity u seřizovacích prvků volnoběhu: šroubováky
 (obyčejné nebo s křížovou hlavou), klíče (trubkové, otevřené nebo stavitelné), kleště,
 klíče pro hlavy šroubů s vnitřním šestihranem.
 ---pagebreak--- L 375/394 CS
 E/ECE/324
 Úřední věstník Evropské unie Rev. 1/Dop. 82/Rev. 3
 27.12.2006
 E/ECE/TRANS/505
 Předpis č. 83
 strana 171
 Příloha 4 – Dodatek 2
 2.5.2 Stanovení měřicích bodů
 2.5.2.1 Nejdříve se měří při seřízení podle podmínek stanovených výrobcem;
 2.5.2.2 Pro každý seřizovací prvek s plynulou regulací se stanoví dostatečný počet
 charakteristických poloh.
 2.5.2.3 Obsah oxidu uhelnatého ve výfukových plynech se měří pro všechny možné polohy
 seřizovacích prvků, avšak u prvků s plynulou regulací se využije jen poloh
 definovaných v bodě 2.5.2.2 výše.
 2.5.2.4 Výsledek zkoušky typu II se považuje za vyhovující, je-li splněna alespoň jedna ze
 dvou následujících podmínek:
 2.5.2.4.1 žádná z naměřených hodnot podle výše uvedeného bodu 2.5.2.3 nepřesahuje mezní
 hodnoty;
 2.5.2.4.2 maximální obsah při plynulé regulaci jednoho ze seřizovacích prvků,


text:
když nastavení
 ostatních prvků zůstává nezměněné, nepřekračuje mezní hodnotu; tato podmínka
 musí být splněna při různých nastaveních seřizovacích prvků jiných než prvků s
 plynulým nastavováním.
 2.5.2.5 Možné polohy seřizovacích prvků jsou omezeny:
 2.5.2.5.1 jednak větší z těchto dvou hodnot: nejnižší volnoběžné otáčky, jichž motor může
 dosáhnout; otáčky doporučené výrobcem snížené o 100 otáček za minutu;
 2.5.2.5.2 jednak nejmenší z těchto tří hodnot:
 nejvyšší otáčky, které může motor dosáhnout působením na prvek k regulaci
 volnoběhu;
 otáčky doporučené výrobcem zvýšené o 250 otáček za minutu;
 otáčky při zapínání automatických spojek.
 2.5.2.6 Kromě toho se jako seřízení pro měření nesmějí použít taková seřízení, která
 neumožňují správný běh motoru. Zejména je-li motor vybaven více karburátory,
 musí být všechny karburátory seřízeny stejně.
 3 ODBĚR VZORKU PLYNŮ
 3.1 Sonda pro odběr vzorků se umístí do trubky spojující výfuk s vakem do hloubky
 nejméně 300 mm, co nejblíže k výfuku.
 ---pagebreak--- E/ECE/324 CS
 27.12.2006 Rev. 1/Dop. 82/Rev.
 Úřední3věstník Evropské unie L 375/395
 E/ECE/TRANS/505
 Předpis č. 83
 strana 172
 Příloha 4 – Dodatek 7
 3.2 Koncentrace CO (CCO) a CO2 (CCO2) se stanoví použitím příslušných kalibračních
 křivek z údajů nebo záznamů měřicího přístroje.
 3.3 Přepočtená koncentrace oxidu uhelnatého u čtyřdobých motorů je:
 (% objemových)
 3.4 Koncentraci CCO (viz bod 3.2) změřenou podle vzorce v bodu 3.3 není nutno
 přepočítat, pokud je celková hodnota změřených koncentrací (CCO + CCO2)
 u čtyřdobých motorů nejméně:
 - u benzínu 15 %
 - u LPG 13,5 %
 - u NG 11,5 %
 ---pagebreak--- L 375/396 CS
 E/ECE/324
 Úřední věstník Evropské unie Rev. 1/Dop. 82/Rev. 3
 27.12.2006
 E/ECE/TRANS/505
 Předpis č. 83
 strana 173
 Příloha 4 – Dodatek 2
 Příloha 6
 ZKOUŠKA TYPU III
 (Ověření emisí plynů z klikové skříně)
 1 ÚVOD
 Tato příloha popisuje postup zkoušky typu III definované v bodě 5.3.3 tohoto
 předpisu.
 2 OBECNÁ USTANOVENÍ
 2.1 Zkouška typu III se musí provést na vozidlech se zážehovými motory
 podrobovaných zkouškám typu I a typu II, pokud je to použitelné.
 2.2 Zkouška se musí vykonat i s utěsněnými motory, s výjimkou motorů konstruovaných
 tak, že i nepatrná netěsnost může způsobit nepřijatelné poruchy při provozu (např.
 motory typu „flat-twin“).
 3 ZKUŠEBNÍ PODMÍNKY
 3.1 Volnoběh se seřídí podle doporučení výrobce.
 3.2 Měření se provedou v následujících třech souborech podmínek provozu motoru:
 Podmínka číslo Rychlost vozidla (km/h)
 1 Volnoběh
 2 50 ±2 (třetí rychlostní stupeň nebo
 „drive“)
 3 50 ±2 (třetí rychlostní stupeň nebo
 „drive“)
 Podmínka číslo Výkon pohlcený brzdou
 1 Žádný
 2 Výkon odpovídající seřízení pro
 zkoušky typu I při rychlosti 50 km/h
 3 Stejný jako pro podmínku č. 2,
 vynásobený faktorem 1,7
 ---pagebreak--- E/ECE/324 CS
 27.12.2006 Rev. 1/Dop. 82/Rev.
 Úřední3věstník Evropské unie L 375/397
 E/ECE/TRANS/505
 Předpis č. 83
 strana 174
 Příloha 4 – Dodatek 7
 4 POSTUP ZKOUŠKY
 4.1 Při provozních podmínkách uvedených v bodu 3.2 výše se musí ověřit spolehlivá
 funkce systému větrání klikové skříně.
 5 POSTUP OVĚŘENÍ SYSTÉMU VĚTRÁNÍ KLIKOVÉ SKŘÍNĚ
 5.1 Otvory motoru musí být ponechány v nezměněném stavu.
 5.2 Na vhodném místě se změří tlak v klikové skříni. Měří se otvorem pro měřidlo
 hladiny oleje manometrem se skloněnou trubicí.
 5.3 Vozidlo


text:
se považuje za vyhovující, pokud za každé podmínky měření definované
 v bodu 3.2 výše tlak naměřený v klikové skříni není větší než atmosférický tlak,
 který je v době měření.
 5.4 Při zkoušce výše popsanou metodou se tlak ve sběrném potrubí sání měří s přesností
 ±1 kPa.
 5.5 Rychlost vozidla, kterou udává dynamometr, se měří s přesností ±2 km/h.
 5.6 Tlak v klikové skříni se měří s přesností ±0,01 kPa.
 5.7 Pokud při jedné z podmínek měření definovaných v bodu 3.2 je tlak naměřený
 v klikové skříni větší než atmosférický tlak a požaduje-li to výrobce, provede se
 doplňková zkouška podle definice v kapitole 6 níže.
 6 POSTUP DOPLŇKOVÉ ZKOUŠKY
 6.1 Otvory motoru musí být ponechány v nezměněném stavu.
 6.2 K otvoru měřidla hladiny oleje se připojí pružný, pro plyny v klikové skříni
 nepropustný vak o kapacitě přibližně 5 l. Vak musí být před každým měřením
 prázdný.
 6.3 Před každým měřením se vak uzavře. Musí být otevřen do klikové skříně po dobu
 pěti minut při každé z podmínek měření předepsaných v bodu 3.2 výše.
 6.4 Vozidlo se posuzuje jako vyhovující, pokud za žádné z podmínek měření
 definovaných v bodu 3.2 nedojde k viditelnému nafouknutí vaku.
 6.5 Poznámka
 ---pagebreak--- L 375/398 CS
 E/ECE/324
 Úřední věstník Evropské unie Rev. 1/Dop. 82/Rev. 3
 27.12.2006
 E/ECE/TRANS/505
 Předpis č. 83
 strana 175
 Příloha 4 – Dodatek 2
 6.5.1 Pokud je konstrukční uspořádání motoru takové, že zkouška nemůže být vykonána
 podle metod popsaných v bodech 6.1 až 6.4 výše, musí se měření provést stejnou
 metodou, avšak s následujícími změnami:
 6.5.2 před zkouškou se uzavřou všechny otvory jiné než otvory vyžadované pro zpětné
 získání plynů;
 6.5.3 vak se připojí na vhodnou odbočku, která nezpůsobuje přídavné ztráty tlaku a je
 namontována v recirkulačním okruhu zařízení, přímo u otvoru pro spojení
 s motorem.
 ---pagebreak--- E/ECE/324 CS
 27.12.2006 Rev. 1/Dop. 82/Rev.
 Úřední3věstník Evropské unie L 375/399
 E/ECE/TRANS/505
 Předpis č. 83
 strana 176
 Příloha 4 – Dodatek 7
 ZKOUŠKA TYPU III
 ---pagebreak--- L 375/400 CS
 E/ECE/324
 Úřední věstník Evropské unie Rev. 1/Dop. 82/Rev. 3
 27.12.2006
 E/ECE/TRANS/505
 Předpis č. 83
 strana 177
 Příloha 4 – Dodatek 2
 Příloha 7
 ZKOUŠKA TYPU IV
 (Stanovení emisí způsobených vypařováním z vozidel se zážehovými motory)
 1 ÚVOD
 Tato příloha popisuje postup zkoušky typu IV podle bodu 5.3.4 tohoto předpisu.
 Tento postup popisuje způsob stanovení ztráty uhlovodíků vypařováním
 z palivového systému vozidel se zážehovými motory.
 2 POPIS ZKOUŠKY
 Zkouška emisí způsobených vypařováním (obrázek 7/1 níže) je určena ke stanovení
 emisí uhlovodíků způsobených vypařováním v důsledku denního kolísání teplot,
 vypařováním z odstaveného vozidla za tepla během parkování a jízdou ve městě.
 Zkoušku tvoří tyto fáze:
 2.1 příprava zkoušky včetně městského cyklu (část 1) a cyklu mimo město (část 2),
 2.2 stanovení ztrát při odstavení za tepla,
 2.3 stanovení ztrát způsobených vypařováním 24hodinovou zkouškou.
 Celkový výsledek zkoušky se získá sečtením hmotností emisí uhlovodíků při zkoušce
 odstavení vozidla za tepla a při 24hodinové zkoušce ztrát způsobených vypařováním.
 3 VOZIDLO A PALIVO
 3.1 Vozidlo
 3.1.1 Vozidlo musí být v dobrém mechanickém stavu, musí být zaběhnuto a mít před
 zkouškou najeto alespoň 3 000


text:
km. Po tuto dobu musí být připojen systém pro
 omezení emisí způsobených vypařováním a musí správně fungovat a nádoba
 (nádoby) s aktivním uhlím musí pracovat běžným způsobem, nesmí se nadměrně
 proplachovat ani nadměrně plnit.
 3.2 Palivo
 3.2.1 Musí se užít vhodné referenční palivo podle přílohy 10 k tomuto předpisu.
 ---pagebreak--- E/ECE/324 CS
 27.12.2006 Rev. 1/Dop. 82/Rev.
 Úřední3věstník Evropské unie L 375/401
 E/ECE/TRANS/505
 Předpis č. 83
 strana 178
 Příloha 4 – Dodatek 7
 4 ZKUŠEBNÍ ZAŘÍZENÍ PRO ZKOUŠKU EMISÍ ZPŮSOBENÝCH
 VYPAŘOVÁNÍM
 4.1 Vozidlový dynamometr
 Vozidlový dynamometr musí splňovat požadavky přílohy 4.
 4.2 Kabina pro měření emisí způsobených vypařováním
 Kabina pro měření emisí způsobených vypařováním musí být plynotěsnou
 pravoúhlou měřicí komorou schopnou pojmout zkoušené vozidlo. Vozidlo musí být
 přístupné ze všech stran a kabina, pokud je těsně uzavřena, musí být plynotěsná
 podle dodatku 1 k této příloze. Vnitřní povrch kabiny musí být nepropustný a nesmí
 reagovat s uhlovodíky. Systém regulace teploty musí umožnit regulovat teplotu
 vzduchu uvnitř kabiny podle předepsaného průběhu teploty v závislosti na čase
 s průměrnou dovolenou odchylkou ±1 K v průběhu zkoušky.
 Řídicí systém musí být seřízen tak, aby dával hladký průběh teploty, s minimálními
 přeběhy, kolísáním a nestabilitou vzhledem k požadovanému dlouhodobému
 teplotnímu profilu okolí. Teplota vnitřního povrchu stěny nesmí být během
 24hodinové zkoušky ztrát způsobených vypařováním v žádném okamžiku menší než
 278 K (5 °C) nebo větší než 328 K (55 °C).
 Konstrukce stěny musí být taková, aby podporovala dobré rozptýlení tepla. Teplota
 vnitřního povrchu stěny během zkoušky stanovení ztrát výparem při odstaveném
 vozidle nesmí být menší než 293 K (20 °C) nebo větší než 325 K (52 °C).
 K vyrovnání změn objemu vlivem kolísajících teplot uvnitř kabiny může být použita
 kabina buď s proměnným objemem, nebo s konstantním objemem.
 4.2.1 Kabina s proměnným objemem
 Objem kabiny s proměnným objemem se zvětšuje nebo zmenšuje v reakci na teplotní
 změny vzduchu v kabině. Jsou možné dva způsoby přizpůsobení vnitřního objemu:
 pohyblivým panelem (panely), nebo systémem měchů, kdy nepropustný vak nebo
 vaky uvnitř kabiny se zvětšují nebo zmenšují přepouštěním vzduchu z vnějšku
 kabiny podle změn tlaku uvnitř kabiny. Každé řešení změny objemu musí v určeném
 rozsahu teplot zachovávat celistvost kabiny podle dodatku 1 k této příloze.
 Všechny metody přizpůsobování objemu musí dodržet maximální rozdíl mezi tlakem
 uvnitř kabiny a barometrickým tlakem v rozmezí ±5 kPa.
 ---pagebreak--- L 375/402 CS
 E/ECE/324
 Úřední věstník Evropské unie Rev. 1/Dop. 82/Rev. 3
 27.12.2006
 E/ECE/TRANS/505
 Předpis č. 83
 strana 179
 Příloha 4 – Dodatek 2
 Kabinu musí být možné zajistit na stanovený objem. Proměnný objem kabiny musí
 být možno zajistit v rozmezí +7 % od „jmenovitého objemu“ (viz dodatek 1 k této
 příloze, bod 2.1.1), s přihlédnutím ke změnám teploty a barometrického tlaku během
 zkoušky.
 4.2.2 Kabina s konstantním objemem
 Kabina s konstantním objemem musí být konstruována z pevných panelů, které udrží
 stálý objem, a musí splňovat následující požadavky.
 4.2.2.1 Kabina musí být vybavena zařízením pro odsáváním výparů, které během zkoušky
 pomalu a stejnoměrně odsává vzduch z kabiny. Odsávaný vzduch se nahrazuje
 přívodem vzduchu z okolí. Přiváděný vzduch musí být filtrován přes aktivní uhlí


text:
tak,
 aby byla zajištěna poměrně konstantní úroveň uhlovodíků. Všechny metody
 přizpůsobování objemu musí omezit maximální rozdíl mezi tlakem uvnitř komory
 a barometrickým tlakem na rozmezí od 0 do –5 kPa.
 4.2.2.2 Zařízení musí umožňovat měření hmotnosti uhlovodíků na přívodu a na odsávání
 vzduchu s přesností 0,01 gramu. K odběru proporcionálního vzorku ze vzduchu
 přiváděného do kabiny a z ní odsávaného vzduchu se použije systém sběrných vaků.
 Jinak lze k průběžné analýze přiváděného a odsávaného proudu vzduchu použít
 vřazený analyzátor typu FID a vyhodnocovat měřené hodnoty spolu s měřeným
 množstvím vzduchu, a tím získat průběžný záznam uhlovodíků odstraňovaných
 z kabiny.
 ---pagebreak--- E/ECE/324 CS
 27.12.2006 Rev. 1/Dop. 82/Rev.
 Úřední3věstník Evropské unie L 375/403
 E/ECE/TRANS/505
 Předpis č. 83
 strana 180
 Příloha 4 – Dodatek 7
 Obrázek 7/1
 STANOVENÍ EMISÍ ZPŮSOBENÝCH VYPAŘOVÁNÍM
 Záběh 3 000 km (bez nadměrného vyplachování nebo plnění)
 Zkouška stárnutí nádoby (nádob) s aktivním uhlím
 Čištění vozidla parou (je-li třeba)
 Start
 Teplota paliva 283 až 287 K (10°-14°C)
 40 % ± 2 % jmenovitého obsahu nádrže
 Vypuštění paliva Teplota okolí: 293 K až 303 K (20 °C – 30 °C)
 a nové naplnění
 Max. 1 h.
 Naplnění nádoby až do Naplnění butanem/dusíkem do 2 gramů průniku
 Naplnění nádoby až průniku (butan)
 do průniku (butan)
 Opakované 24- Max. Vypuštění paliva a nové Teplota paliva 291 K ±8 K (18 °C±8 °C)
 hodinové zkoušky až 1 h. naplnění 40 %±2 % jmenovitého obsahu nádrže
 do průniku 2gramů Teplota okolí 293 K až 303 K (20 °C – 30 °C)
 Tstart =293K (20°C)
 ∆T = 15K Typ 1: jedna část 1 + dvě části 2
 Stabilizační jízda
 Tstart = 293 K až 303 (20 °C - 30 °C)
 12 až Odstavení vozidla Teplota okolí: 293 K až 303 K (20 C° - 30 °C)
 36 h.
 Jízdní zkouška typu I Typ 1: jedna část 1 + jedna část 2.
 Tstart = 293 K až 303 K (20 °C - 30 °C)
 Max.
 2 min. Jízda ke stabilizaci
 systému omezujícího Typ 1: jedna část 1
 vypařování z nádrže
 Max.
 7 min.
 Zkouška odstaveného Tmin = 296K (23°C)
 vozidla za tepla Tmax = 304 K (31°C)
 60 min ± 0,5 min
 6 až Odstavení vozidla
 36 h. T=293K±2K(20°±2°C) posledních 6 hodin
 Tstart = 203K (20°C)
 24-hodinová zkouška Tmin = 308 K; ∆T =15K
 24 hodin, počet 24-hodinových cyklů = 1
 Konec
 Poznámky:
 1 Rodiny vozidel z hlediska systému k omezení emisí způsobených vypařováním - uvést podrobnosti.
 2 Při zkoušce typu I je možné měřit emise z výfuku, avšak výsledky se nepoužijí pro schválení. Zkoušky emisí
 z výfuku pro schválení se provedou zvlášť.
 4.3 Analytické systémy
 ---pagebreak--- L 375/404 CS
 E/ECE/324
 Úřední věstník Evropské unie Rev. 1/Dop. 82/Rev. 3
 27.12.2006
 E/ECE/TRANS/505
 Předpis č. 83
 strana 181
 Příloha 4 – Dodatek 2
 4.3.1 Analyzátor uhlovodíků
 4.3.1.1 Atmosféra uvnitř komory je sledována analyzátorem uhlovodíků s ionizací
 plamenem (FID). Vzorek plynu musí být odebrán ze středu jedné stěny nebo střechy
 kabiny a jakýkoli obtok plynu musí být vrácen zpět do kabiny pokud možno do
 místa ihned za směšovací ventilátor.
 4.3.1.2


text:
Analyzátor uhlovodíků musí mít čas odezvy nutný k dosažení 90 % konečné
 hodnoty odečítané na přístroji kratší než 1,5 vteřiny. Jeho stabilita musí být během
 15 minut měření pro všechny měřící rozsahy lepší než 2 % rozsahu stupnice při
 údaji nula a při údaji 80 % ±20 % rozsahu stupnice.
 4.3.1.3 Opakovatelnost analyzátoru vyjádřená jako jedna směrodatná odchylka musí být
 pro všechny použité měřící rozsahy lepší než ±1 % plného rozsahu stupnice při
 údaji nula a ±20 % při údaji 80 % plného rozsahu stupnice.
 4.3.1.4 Pracovní rozsahy analyzátoru se musí zvolit takové, aby umožňovaly nejlepší
 rozlišitelnost při měření, kalibraci a při kontrole netěsností.
 4.3.2 Systém záznamů dat analyzátoru uhlovodíků
 4.3.2.1 Analyzátor uhlovodíků musí být vybaven zařízením pro záznam výstupu
 elektrického signálu buď páskovým zapisovačem, nebo jiným systémem záznamu
 dat s frekvencí alespoň jednou za minutu. Záznamový systém musí mít provozní
 parametry alespoň rovnocenné signálu, který se zaznamenává, a musí zajistit trvalý
 záznam výsledků. Záznam musí udávat začátky a konce period odstavení vozidla za
 tepla nebo 24hodinové zkoušky ztrát způsobených vypařováním (včetně začátku a
 konce period odběru vzorků spolu s dobou proběhlou mezi začátkem a ukončením
 každé zkoušky).
 4.4 Ohřev palivové nádrže (použije se pouze při volbě naplnění nádoby s aktivním
 uhlím benzínem)
 4.4.1 Palivo v nádrži (nádržích) vozidla musí být ohříváno regulovatelným zdrojem tepla,
 vhodná je např. tepelná vložka o příkonu 2 000 W. Systém ohřívání musí předávat
 rovnoměrně teplo stěnám nádrže pod hladinou paliva tak, aby nezpůsobil místní
 přehřátí paliva. Teplo nesmí být předáváno parám v nádrži nad palivem.
 4.4.2 Zařízení pro zahřívání nádrže musí umožnit rovnoměrné ohřátí paliva v nádrži o 14
 K ze 289 K (16 °C) v průběhu 60 minut, s polohou teplotního čidla podle bodu
 5.1.1 níže. Systém ohřívání musí být schopen v průběhu procesu ohřívání nádrže
 regulovat teplotu paliva v rozmezí ± 1, 5 K od požadované teploty.
 ---pagebreak--- E/ECE/324 CS
 27.12.2006 Rev. 1/Dop. 82/Rev.
 Úřední3věstník Evropské unie L 375/405
 E/ECE/TRANS/505
 Předpis č. 83
 strana 182
 Příloha 4 – Dodatek 7
 4.5 Záznam teploty
 4.5.1 Teplota v kabině se zaznamenává ve dvou bodech teplotními čidly, která jsou
 spojena tak, aby udávala střední hodnotu. Měřicí body jsou v kabině přibližně 0,1 m
 od svislé osy každé boční stěny ve výši 0,9 ± 0, 2 m.
 4.5.2 Teploty palivové nádrže (nádrží) se zaznamenávají čidlem umístěným v palivové
 nádrži podle bodu 5.1.1 níže v případě, že se užila volba naplnění nádoby
 s aktivním uhlím benzinem (bod 5.1.5 níže).
 4.5.3 Teploty se po celou dobu měření emisí způsobených vypařováním zaznamenávají
 nebo ukládají do systému pro záznam údajů alespoň jednou za minutu.
 4.5.4 Přesnost systému záznamu teplot musí být v rozmezí ± 1,0 K a teplota musí být
 rozlišitelná s přesností ± 0,4 K.
 4.5.5 Systém zápisu nebo systém zpracování údajů musí být schopný rozlišovat čas
 s přesností ± 15 vteřin.
 4.6 Záznam tlaku
 4.6.1 Rozdíl ∆p mezi barometrickým tlakem v místě zkoušky a tlakem uvnitř kabiny
 musí být během měření emisí způsobených vypařováním zaznamenáván nebo
 zadáván do systému zpracování údajů nejméně jednou za minutu.
 4.6.2 Přesnost systému


text:
záznamu tlaku musí být v rozmezí ± 2 kPa a tlak musí být
 rozlišitelný s přesností ± 0,2 kPa.
 4.6.3 Systém zápisu nebo systém zpracování údajů musí být schopný rozlišovat čas
 s přesností ± 15 vteřin.
 4.7 Ventilátory
 4.7.1 Při otevřených dveřích kabiny a s použitím jednoho nebo více ventilátorů nebo
 dmychadel musí být možno snížit koncentraci uhlovodíků v kabině na úroveň
 uhlovodíků v okolí.
 4.7.2 Kabina musí mít jeden nebo více ventilátorů nebo dmychadel s možným výtlakem
 0,1 až 0,5 m3/min, jimiž se důkladně promíchá atmosféra v kabině. Při měření musí
 být možno dosáhnout rovnoměrné teploty a koncentrace uhlovodíků v kabině.
 Vozidlo v kabině nesmí být vystaveno přímému proudění vzduchu od ventilátorů
 nebo dmychadel.
 ---pagebreak--- L 375/406 CS
 E/ECE/324
 Úřední věstník Evropské unie Rev. 1/Dop. 82/Rev. 3
 27.12.2006
 E/ECE/TRANS/505
 Předpis č. 83
 strana 183
 Příloha 4 – Dodatek 2
 4.8 Plyny
 4.8.1 Pro kalibraci a provoz musejí být k dispozici následující čisté plyny:
 čištěný syntetický vzduch: (čistota: < 1 ppm ekvivalentu C1, < 1 ppm CO,
 < 400 ppm CO2, < 0,1 ppm NO); obsah kyslíku mezi 18 a 21 % objemovými,
 topný plyn analyzátoru uhlovodíků: (40 ±2 % vodíku, zbývající část helium s méně
 než 1 ppm C1 ekvivalentu uhlovodíku, méně než 400 ppm CO2),
 propan (C3H8): minimální čistota 99,5 %,
 butan (C4H10): minimální čistota 98 %,
 dusík (N2): minimální čistota 98 %.
 4.8.2 Použijí se kalibrační plyny, které obsahují směsi propanu (C3H8) a čištěného
 syntetického vzduchu. Skutečná koncentrace kalibračního plynu musí být v rozmezí
 ±2 % jmenovitých hodnot. Při užití směšovacího dávkovače plynu se získané
 zředěné plyny musí určit s přesností ±2 % jmenovité hodnoty. Koncentrace
 specifikované v dodatku 1 mohou být také získány směšovacím dávkovačem plynu,
 který užívá syntetický vzduch jako ředicí plyn.
 4.9 Doplňkové vybavení
 4.9.1 Absolutní vlhkost ve zkušebně se musí měřit s přesností ±5 %.
 5 POSTUP ZKOUŠKY
 5.1 Příprava zkoušky
 5.1.1 Před zkouškou se vozidlo připraví mechanicky takto:
 (a) výfukový systém vozidla nesmí vykazovat žádné netěsnosti,
 (b) vozidlo může být před zkouškou očištěno vodní parou,
 (c) pokud se použije volba naplnění nádoby s aktivním uhlím benzínem (bod
 5.1.5), musí být palivová nádrž vozidla vybavena čidlem teploty, aby bylo
 možné měřit teplotu uprostřed paliva v palivové nádrži, když je naplněna na
 40 % objemu,
 ---pagebreak--- E/ECE/324 CS
 27.12.2006 Rev. 1/Dop. 82/Rev.
 Úřední3věstník Evropské unie L 375/407
 E/ECE/TRANS/505
 Předpis č. 83
 strana 184
 Příloha 4 – Dodatek 7
 (d) do palivového systému se mohou namontovat doplňkové armatury
 a přípojky tak, aby bylo možné úplné vypuštění palivové nádrže. K tomuto
 účelu není třeba měnit tvar nádrže.
 (e) výrobce může navrhnout metodu zkoušky tak, aby se zohlednily ztráty
 uhlovodíků vznikající vypařováním pouze z palivového systému vozidla.
 5.1.2 Vozidlo se umístí do zkušebny, kde je okolní teplota v rozsahu od 293 K do 303 K
 (20 °C až 30 °C).
 5.1.3 Musí se kontrolovat stárnutí nádoby (nádob) s aktivním uhlím. To může být
 prokázáno tím, že byla v činnosti minimálně 3 000 km. Jestliže toto nelze prokázat,
 použije se následující postup. U systému více nádob s aktivním


text:
uhlím musí tímto
 postupem projít každá nádoba jednotlivě.
 5.1.3.1 Nádoba s aktivním uhlím se odmontuje z vozidla. Tomuto kroku se musí věnovat
 zvláštní péče, aby se vyloučilo poškození jednotlivých částí a celistvosti palivového
 systému.
 5.1.3.2 Zjistí se hmotnost nádoby.
 5.1.3.3 Nádoba se připojí k palivové nádrži, popřípadě i k externí nádrži, naplněné
 referenčním palivem na 40 % objemu palivové nádrže (nádrží).
 5.1.3.4 Teplota paliva v nádrži musí být v rozmezí 183 K až 287 K (10 °C až 14 °C).
 5.1.3.5 (Vnější) palivová nádrž se ohřeje z teploty 288 K na teplotu 318 K (z 15 °C
 na 45 °C) (nárůst teploty o 1 °C za každých 9 minut).
 5.1.3.6 Pokud u nádoby s aktivním uhlím dojde k průniku před dosažením teploty 318 K
 (45 °C), musí se vypnout zdroj tepla. Nádoba se zváží. Pokud u nádoby s aktivním
 uhlím nedojde k průniku v průběhu ohřevu na teplotu 318 K (45 °C), opakuje se
 postup podle výše uvedeného bodu 5.1.3.3 tak dlouho, dokud nenastane průnik.
 5.1.3.7 Průnik se může zkontrolovat podle bodu 5.1.5 a 5.1.6 této přílohy nebo jiným
 sběrným a analytickým zařízením schopným stanovit emise uhlovodíků z nádoby s
 aktivním uhlím při průniku.
 5.1.3.8 Nádoba s aktivním uhlím se musí propláchnout 25 ± 5 litry za minutu vzduchem
 z emisní laboratoře, dokud není objem nádoby 300-krát vyměněn.
 5.1.3.9 Musí se zkontrolovat hmotnost nádoby.
 ---pagebreak--- L 375/408 CS
 E/ECE/324
 Úřední věstník Evropské unie Rev. 1/Dop. 82/Rev. 3
 27.12.2006
 E/ECE/TRANS/505
 Předpis č. 83
 strana 185
 Příloha 4 – Dodatek 2
 5.1.3.10 Kroky podle postupu v bodech 5.1.3.4 až 5.1.3.9 se musí opakovat devětkrát.
 Zkouška může být ukončena dříve, nejméně však po třech cyklech stárnutí, pokud
 je hmotnost nádoby s aktivním uhlím po posledním cyklu stabilizována.
 5.1.3.11 Nádoba s aktivním uhlím zachycující emise způsobené vypařováním se znovu
 zapojí a vozidlo se uvede do normálního provozního stavu.
 5.1.4 K přípravné stabilizaci nádoby s aktivním uhlím zachycující emise způsobené
 vypařováním se použije jedna z metod uvedených v bodech 5.1.5 a 5.1.6. U vozidla
 s více nádobami se musí stejně postupovat pro každou nádobu samostatně.
 5.1.4.1 Pro stanovení průniku se měří emise z nádoby s aktivním uhlím.
 Průnik je zde definován jako bod, při kterém je dosaženo kumulovaného množství
 emitovaných uhlovodíků rovného 2 gramům.
 5.1.4.2 Průnik může být ověřen pomocí komory k měření emisí způsobených vypařováním
 podle bodů 5.1.5 a 5.1.6. Průnik může být určen také pomocí přídavné nádoby
 s aktivním uhlím zachycující emise způsobené vypařováním, umístěné za nádobou
 vozidla. Přídavná nádoba musí být před naplněním dobře propláchnuta čistým
 vzduchem.
 5.1.4.3 Měřící komora se proplachuje po několik minut bezprostředně před zkouškou,
 dokud se nedosáhne stabilního pozadí. Směšovací ventilátor (ventilátory) vzduchu v
 komoře musí být v tomto okamžiku zapnut.
 Bezprostředně před zkouškou se analyzátor uhlovodíků nastaví na nulu a seřídí jeho
 rozsah.
 5.1.5 Plnění nádoby s aktivním uhlím při opakovaném ohřívání až do průniku
 5.1.5.1 Palivová nádrž (nádrže) vozidla (vozidel) se vyprázdní k tomu určeným výpustným
 zařízením (zařízeními). To se musí provádět tak, aby se nadměrně neproplachovala
 ani nezatěžovala zařízení pro omezení emisí způsobených vypařováním
 namontovaná


text:
ve vozidle. Běžně k tomu postačí odstranit víčko palivové nádrže
 (nádrží).
 5.1.5.2 Palivová nádrž (nádrže) se znovu naplní na (40 ± 2) % běžného objemu zkušebním
 palivem o teplotě v rozmezí od 283 K do 287 K (10 °C až 14 °C). Víčko (víčka)
 palivové nádrže (nádrží) vozidla se v tomto okamžiku nasadí na své místo.
 5.1.5.3 Během jedné hodiny po novém naplnění nádrže se vozidlo s vypnutým motorem
 umístí do komory k měření emisí způsobených vypařováním. Čidlo teploty
 v palivové nádrži se připojí k záznamovému zařízení. Zdroj tepla se vhodně umístí
 vzhledem k palivové nádrži (nádržím) a propojí se s regulátorem teploty. Zdroj
 ---pagebreak--- E/ECE/324 CS
 27.12.2006 Rev. 1/Dop. 82/Rev.
 Úřední3věstník Evropské unie L 375/409
 E/ECE/TRANS/505
 Předpis č. 83
 strana 186
 Příloha 4 – Dodatek 7
 tepla je popsán v bodu 4.4 výše. U vozidla vybaveného více než jednou palivovou
 nádrží musí být všechny nádrže zahřívány stejným způsobem podle níže uvedeného
 popisu. Teploty nádrží musí být shodné v rozmezí ± 1,5 K.
 5.1.5.4 Palivo může být uměle zahřáté na počáteční teplotu zkoušky 293 K (20 °C) ± 1 K.
 5.1.5.5 Jakmile teplota paliva dosáhne hodnoty nejméně 292 K (19 °C), musí následovat
 okamžitě další kroky: vypne se ventilátor k proplachování komory, dveře komory se
 zavřou a utěsní a zahájí se měření koncentrace uhlovodíků v komoře.
 5.1.5.6 Jakmile teplota paliva v palivové nádrži dosáhne hodnoty 293 K (20 °C), začne se
 lineárně zvyšovat teplota o 15 K (15 °C). Palivo se ohřívá tak, aby teplota paliva
 během ohřevu odpovídala níže uvedené funkci s přesností ± 1,5 K. Zapisuje se doba
 trvání nárůstu teploty a oteplení.
 Tr = To + 0,2333 · t
 kde:
 Tr = požadovaná teplota (K);
 To = počáteční teplota (K);
 t = doba od začátku zvyšování teploty nádrže v minutách.
 5.1.5.7 Okamžitě po dosažení průniku, nebo když teplota paliva dosáhne hodnoty 308 K
 (35 °C), podle toho, čeho je dosaženo dříve, se vypne zdroj tepla, odtěsní se
 a otevřou dveře kabiny a sejme se víčko (víčka) palivové nádrže vozidla. Pokud se
 nedosáhne průniku dříve, než teplota paliva dosáhne hodnoty 308 K (35 °C), vyjme
 se zdroj tepla z vozidla, vozidlo se vyjme z komory pro měření emisí způsobených
 vypařováním a celý postup podle bodu 5.1.7 se opakuje do té doby, než dojde
 k průniku.
 5.1.6 Plnění butanem až do průniku
 5.1.6.1 Pokud je k určení průniku použita komora (viz bod 5.1.4.2 výše), umístí se vozidlo
 s vypnutým motorem do komory pro měření emisí způsobených vypařováním.
 5.1.6.2 Nádoba s aktivním uhlím zachycující emise způsobené vypařováním se připraví
 k naplnění. Nádoba se sejme z vozidla pouze v případě, je-li na vozidle těžko
 přístupná a správné naplnění je možné jen u sejmuté nádoby. Tomuto kroku se musí
 věnovat zvláštní péče, aby nedošlo k poškození jednotlivých částí a celistvosti
 palivového systému.
 ---pagebreak--- L 375/410 CS
 E/ECE/324
 Úřední věstník Evropské unie Rev. 1/Dop. 82/Rev. 3
 27.12.2006
 E/ECE/TRANS/505
 Předpis č. 83
 strana 187
 Příloha 4 – Dodatek 2
 5.1.6.3 Nádoba se rychlostí 40 gramů butanu za hodinu naplní směsí 50 % objemových
 butanu


text:
a 50 % objemových dusíku.
 5.1.6.4 Jakmile nádoba dosáhne stavu průniku, zastaví se přívod plynu.
 5.1.6.5 Nádoba se potom musí znovu připojit a vozidlo se musí uvést do běžného
 provozního stavu.
 5.1.7 Vypuštění paliva a opětovné naplnění
 5.1.7.1 Palivová nádrž (nádrže) vozidla (vozidel) se vyprázdní k tomu určeným výpustným
 zařízením (zařízeními). To se musí provádět tak, aby se nadměrně neproplachovala
 ani nezatěžovala zařízení pro omezení emisí způsobených vypařováním
 namontovaná ve vozidle. Běžně k tomu postačí odstranit víčko palivové nádrže
 (nádrží).
 5.1.7.2 Palivová nádrž (nádrže) se znovu naplní na 40 % ± 2 % běžného objemu zkušebním
 palivem o teplotě v rozmezí 291 K ± 8 K (18 °C ± 8 °C). Víčko (víčka) palivové
 nádrže vozidla se v tomto okamžiku nasadí na své místo.
 5.2 Přípravný stabilizační jízdní cyklus
 5.2.1 Během jedné hodiny od dokončení plnění nádoby s aktivním uhlím podle bodu
 5.1.5 nebo 5.1.6 se vozidlo umístí na vozidlový dynamometr, kde je podrobeno
 jízdní zkoušce skládající se z jednoho cyklu (část 1) a dvou cyklů (část 2) zkoušky
 typu I podle přílohy 4. Během této fáze se neodebírají vzorky emisí z výfuku.
 5.3 Odstavení vozidla
 5.3.1 Během pěti minut od dokončení přípravného stabilizačního jízdního cyklu podle
 bodu 5.2.1 se musí kapota motoru zcela uzavřít, vozidlo odjede z vozidlového
 dynamometru a zaparkuje se na odstavném místě. Tam parkuje nejméně 12 hodin a
 nejdéle 36 hodin. Do konce této doby musí teplota oleje a chladící kapaliny
 dosáhnout teploty okolí s dovolenou odchylkou ±3 K.
 5.4 Zkouška na dynamometru
 5.4.1 Po skončení periody odstavení vozidla se vozidlo podrobí úplné zkoušce typu I
 podle přílohy 4 (městský cyklus se studeným startem a cyklus mimo město). Potom
 se motor vypne. Během této fáze se mohou odebírat vzorky emisí z výfuku, ale
 výsledky se nesmějí použít pro schválení typu z hlediska emisí z výfuku.
 5.4.2 Během dvou minut od dokončení zkoušky typu I podle bodu 5.4.1 se s vozidlem
 jede další stabilizační jízda sestávající z jednoho městského cyklu (s teplým
 ---pagebreak--- E/ECE/324 CS
 27.12.2006 Rev. 1/Dop. 82/Rev.
 Úřední3věstník Evropské unie L 375/411
 E/ECE/TRANS/505
 Předpis č. 83
 strana 188
 Příloha 4 – Dodatek 7
 startem) zkoušky typu I. Potom se motor opět vypne. Vzorky emisí z výfuku není
 potřeba během této fáze odebírat.
 5.5 Zkouška emisí způsobených vypařováním při odstavení vozidla za tepla
 5.5.1 Před ukončením stabilizační jízdy se musí měřicí komora několik minut
 proplachovat, dokud není vytvořeno stabilní pozadí uhlovodíků. Směšovací
 ventilátor (ventilátory) v kabině se v této době uvede v činnost.
 5.5.2 Bezprostředně před zkouškou se analyzátor uhlovodíků nastaví na nulu a znovu
 seřídí jeho rozsah.
 5.5.3 Na konci stabilizační jízdy se kapota motoru zcela uzavře a všechny spoje mezi
 vozidlem a zkušebním zařízením se rozpojí. Vozidlo pak vjede do měřicí komory,
 přičemž se pedál akcelerátoru používá co nejméně. Motor musí být vypnut před tím,
 než jakákoliv část vozidla vstoupí do měřicí komory. Čas, kdy je motor vypnut, se
 zaznamená systémem pro záznam údajů z měření emisí způsobených vypařováním
 a začne se zaznamenávat teplota. Okna vozidla a zavazadlový prostor se v tomto
 stadiu otevřou,


text:
pokud již nejsou otevřeny.
 5.5.4 Vozidlo musí být s vypnutým motorem zatlačeno nebo jinak přemístěno do měřicí
 komory.
 5.5.5 Dveře komory se uzavřou a plynotěsně utěsní do 2 minut od vypnutí motoru a do 7
 minut od konce stabilizační jízdy.
 5.5.6 Začátkem periody odstavení za tepla, trvající 60 ± 0,5 minuty, je okamžik, kdy je
 komora utěsněna. Měří se koncentrace uhlovodíků, teplota a barometrický tlak,
 které slouží jako počáteční hodnoty CHCi, Pi a Ti pro zkoušku odstaveného vozidla
 za tepla. Tyto hodnoty se použijí pro výpočet emisí způsobených vypařováním
 podle kapitoly 6 níže. Teplota T okolního vzduchu v komoře v průběhu 60minutové
 periody zkoušky odstaveného vozidla za tepla nesmí být nižší než 296 K ani vyšší
 než 304 K.
 5.5.7 Bezprostředně před koncem periody zkoušky trvající 60 ± 0,5 minut se analyzátor
 uhlovodíků nastaví na nulu a znovu se seřídí jeho rozsah.
 5.5.8 Na konci periody zkoušky trvající 60 ± 0, 5 minut se v kabině změří koncentrace
 uhlovodíků. Změří se i teplota a barometrický tlak. To jsou konečné hodnoty CHCf,
 Pf a Tf pro zkoušku vozidla odstaveného za tepla, které se užijí pro výpočet emisí
 způsobených vypařováním podle kapitoly 6 níže.
 ---pagebreak--- L 375/412 CS
 E/ECE/324
 Úřední věstník Evropské unie Rev. 1/Dop. 82/Rev. 3
 27.12.2006
 E/ECE/TRANS/505
 Předpis č. 83
 strana 189
 Příloha 4 – Dodatek 2
 5.6 Odstavení vozidla
 5.6.1 Zkoušené vozidlo se zatlačí nebo přemístí jiným způsobem bez užití motoru na
 odstavné místo. Zde zůstane nejméně 6 hodin, ale ne více než 36 hodin, od skončení
 zkoušky vozidla odstaveného za tepla a do začátku 24hodinové zkoušky emisí
 způsobených vypařováním. Nejméně 6 hodin z tohoto časového úseku musí být
 vozidlo odstaveno při teplotě 293 K ± 2 K (20 °C ± 2 °C).
 5.7 24hodinová zkouška ztrát způsobených vypařováním
 5.7.1 Zkoušené vozidlo se podrobí působení jednoho cyklu okolní teploty podle křivky
 uvedené v dodatku 2 k této příloze, s maximální odchylkou ± 2 K, která nesmí být v
 žádném okamžiku překročena. Průměrná odchylka teploty od křivky, vypočítaná
 z absolutních hodnot každé naměřené odchylky, nesmí překročit 1 K. Teplota okolí
 se měří nejméně jednou za minutu. Teplotní cyklus začne v čase Tstart = 0, jak je
 uvedeno v bodu 5.7.6 níže.
 5.7.2 Měřicí komora musí být těsně před zkouškou po několik minut proplachována, až se
 získá stabilní pozadí. Směšovací ventilátor (ventilátory) vzduchu v kabině musí být
 v tomto okamžiku zapnut.
 5.7.3 Zkoušené vozidlo s vypnutým motorem, s otevřenými okny a s otevřeným
 zavazadlovým prostorem (prostory) se dopraví do měřicí komory. Směšovací
 ventilátor (ventilátory) musí být nastaven tak, aby proud vzduchu pod palivovou
 nádrží vozidla měl rychlost nejméně 8 km/h.
 5.7.4 Bezprostředně před zkouškou se analyzátor uhlovodíků nastaví na nulu a znovu se
 seřídí jeho rozsah.
 5.7.5 Dveře kabiny musí být zavřeny a plynotěsně utěsněny.
 5.7.6 Do deseti minut od zavření a utěsnění dveří se změří koncentrace uhlovodíků,
 teplota a atmosférický tlak jako počáteční hodnoty CHCi, Pi a Ti pro 24hodinovou
 zkoušku ztrát způsobených vypařováním. To je bod, ve kterém je čas Tstart = 0.
 5.7.7 Bezprostředně před koncem zkoušky se


text:
analyzátor uhlovodíků nastaví na nulu
 a seřídí se jeho rozsah.
 5.7.8 Perioda odběru vzorku emisí končí 24 hodin ± 6 minut po začátku odběru podle
 bodu 5.7.6 výše. Měří se uplynulý čas. Dále se změří koncentrace uhlovodíků,
 teplota a barometrický tlak. To jsou konečné hodnoty CHCf, Pf a Tf pro 24hodinovou
 zkoušku, které se užijí pro výpočet podle kapitoly 6. Tím je postup zkoušky emisí
 způsobených vypařováním ukončen.
 ---pagebreak--- E/ECE/324 CS
 27.12.2006 Rev. 1/Dop. 82/Rev.
 Úřední3věstník Evropské unie L 375/413
 E/ECE/TRANS/505
 Předpis č. 83
 strana 190
 Příloha 4 – Dodatek 7
 6 VÝPOČET
 6.1 Zkoušky emisí způsobených vypařováním popsané v kapitole 5 umožňují výpočet
 emisí uhlovodíků z fází 24hodinové zkoušky a odstavení vozidla za tepla. Ztráty
 vypařováním v každé z těchto fází se vypočtou z počáteční a konečné koncentrace
 uhlovodíků, teplot a tlaků v komoře, spolu s čistým objemem komory. Použije se
 vzorec:
 kde:
 MHC = hmotnost uhlovodíků v gramech
 MHC,out = hmotnost uhlovodíků vystupujících z komory u zkoušky emisí
 způsobených vypařováním v případě komory s konstantním
 objemem (gramy).
 MHC,i = hmotnost uhlovodíků vstupujících do komory u zkoušky emisí
 způsobených vypařováním v případě komory s konstantním
 objemem (gramy).
 CHC = změřená koncentrace uhlovodíků v komoře (ppm objemových,
 jako ekvivalent C1),
 V = čistý objem komory v m3, přepočtený pro objem vozidla
 s otevřenými okny a zavazadlovým prostorem. Neurčí-li se
 objem vozidla, odečte se objem 1,42 m3.
 T = teplota okolí v komoře, v K,
 P = barometrický tlak v kPa,
 H/C = poměr vodíku k uhlíku,
 k = 1,2 . (12 + H/C);
 ---pagebreak--- L 375/414 CS
 E/ECE/324
 Úřední věstník Evropské unie Rev. 1/Dop. 82/Rev. 3
 27.12.2006
 E/ECE/TRANS/505
 Předpis č. 83
 strana 191
 Příloha 4 – Dodatek 2
 když:
 i = je počáteční hodnota,
 f = je konečná hodnota,
 H/C = se uvažuje 2,33 pro 24hodinovou zkoušku ztrát způsobených
 vypařováním,
 H/C = se uvažuje 2,20 pro ztráty při vozidle odstaveném za tepla.
 6.2 Celkové výsledky zkoušky
 Celkové hmotnostní emise uhlovodíků pro vozidlo se vypočtou podle vzorce:
 Mtotal = MDI + MHS
 kde:
 Mtotal = celkové hmotnostní emise vozidla (gramy),
 MDI = hmotnostní emise uhlovodíků pro 24hodinovou zkoušku ztrát
 způsobených vypařováním (gramy),
 MHS = hmotnostní emise uhlovodíků pro zkoušku odstavením vozidla za tepla
 (gramy).
 7 SHODNOST VÝROBY
 7.1 Pro běžné zkoušení na konci výrobní linky může držitel schválení typu prokázat
 vyhovění odebráním vzorků u vozidel, která musí splnit následující požadavky.
 7.2 Zkouška těsnosti
 7.2.1 Odvzdušňovací otvory ze systému pro regulaci emisí do atmosféry musí být
 utěsněny.
 7.2.2 Na palivový systém se působí tlakem 370 ±10 mm H2O.
 7.2.3 Než se odpojí palivový systém od zdroje tlaku, musí se tlak v systému ustálit.
 7.2.4 Po odpojení palivového systému nesmí tlak klesnout o více než 50 mm H2O během
 5 minut.
 ---pagebreak--- E/ECE/324 CS
 27.12.2006 Rev. 1/Dop. 82/Rev.
 Úřední3věstník Evropské unie L 375/415
 E/ECE/TRANS/505
 Předpis č. 83
 strana 192
 Příloha 4 – Dodatek 7
 7.3 Zkouška odvzdušnění
 7.3.1 Odvzdušňovací otvory ze systému pro regulaci emisí do atmosféry musí být
 utěsněny.
 7.3.2 Na palivový systém se působí tlakem 370 ±10 mm H2O.
 7.3.3 Než


text:
se odpojí palivový systém od zdroje tlaku, musí se tlak v systému ustálit.
 7.3.4 Odvzdušňovací otvory ze systému pro regulaci emisí do atmosféry se opět uvedou
 do provozního stavu.
 7.3.5 Tlak v palivovém systému musí poklesnout pod 100 mm H2O za dobu nejméně
 30 vteřin, nejdéle však po 2 minutách.
 7.3.6 Na žádost výrobce lze rychlost odvzdušnění prokázat rovnocenným alternativním
 postupem. Takový postup by měl výrobce předvést technické zkušebně při
 schválení typu.
 7.4 Zkouška vyplachování
 7.4.1 Ke vstupu vyplachování se musí připojit přístroj schopný zjistit rychlost průtoku
 vzduchu 1,0 l/min a přes přepínací ventil se na vstup vyplachování musí připojit
 tlaková nádoba dostatečného rozměru, aby měla zanedbatelný vliv na systém
 vyplachování, nebo
 7.4.2 výrobce může použít průtokoměr podle svého výběru, pokud přijatelný pro
 příslušný orgán.
 7.4.3 Vozidlo se musí provozovat takovým způsobem, aby se zjistila každá konstrukční
 zvláštnost systému vyplachování, která by mohla omezit vyplachování, a příslušné
 okolnosti se zaznamenají.
 7.4.4 S motorem pracujícím v mezích uvedených v bodu 7.4.3 se určí průtok vzduchu
 jednou z následujících metod:
 7.4.4.1 Zapojí se zařízení uvedené v bodu 7.4.1 výše. Musí se zjistit pokles tlaku
 z atmosférického na úroveň udávající, že do systému k omezení emisí způsobených
 vypařováním protekl během jedné minuty objem 1,0 l vzduchu, nebo
 7.4.4.2 pokud je použito jiné zařízení k měření průtoku, musí být měřitelný průtok nejméně
 1,0 l/min.
 ---pagebreak--- L 375/416 CS
 E/ECE/324
 Úřední věstník Evropské unie Rev. 1/Dop. 82/Rev. 3
 27.12.2006
 E/ECE/TRANS/505
 Předpis č. 83
 strana 193
 Příloha 4 – Dodatek 2
 7.4.4.3 Na žádost výrobce lze použít alternativní postup zkoušky vyplachování, pokud byl
 předveden technické zkušebně během postupu schválení typu a byl touto zkušebnou
 přijat.
 7.5 Příslušný orgán, který udělil schválení typu, může kdykoli ověřit metody kontroly
 shodnosti použitelné v každé výrobní jednotce.
 7.5.1 Inspektor musí odebrat ze série dostatečně velký vzorek.
 7.5.2 Inspektor může tato vozidla zkoušet podle bodu 8.2.5 tohoto předpisu.
 7.6 Nejsou-li požadavky bodu 7.5 výše splněny, zajistí příslušný orgán, aby byly co
 nejrychleji učiněny všechny nezbytné kroky k obnovení shodnosti výroby.
 ---pagebreak--- E/ECE/324 CS
 27.12.2006 Rev. 1/Dop. 82/Rev.
 Úřední3věstník Evropské unie L 375/417
 E/ECE/TRANS/505
 Předpis č. 83
 strana 194
 Příloha 4 – Dodatek 7
 Příloha 7 - Dodatek 1
 KALIBRACE PŘÍSTROJŮ PRO ZKOUŠENÍ EMISÍ ZPŮSOBENÝCH VYPAŘOVÁNÍM
 1 ČETNOST KALIBRACE A METODY
 1.1 Všechny přístroje se musí kalibrovat před prvním užitím a potom tak často, jak je
 třeba, v každém případě v měsíci před zkouškou pro schválení typu. V tomto
 dodatku jsou popsány metody kalibrace, které se použijí.
 1.2 Běžně se používají teploty uvedené na prvním místě. Případně se mohou použít
 i teploty uvedené v hranatých závorkách.
 2 KALIBRACE KOMORY
 2.1 Počáteční stanovení vnitřního objemu komory
 2.1.1 Před prvním použitím komory se její vnitřní objem stanoví následujícím způsobem:
 Pečlivě se změří vnitřní rozměry komory, přitom se uvažují jakékoliv
 nepravidelnosti, jako jsou vyztužovací opěry. Z těchto měření se stanoví vnitřní
 objem komory.
 Komory s proměnným objemem se nastaví na pevný objem při teplotě okolního
 vzduchu v komoře 303 K (30 °C) [(302 K (29 °C)]. Tento jmenovitý objem musí
 být opakovatelný s přesností ±0,5


text:
% stanovené hodnoty.
 2.1.2 Vnitřní čistý objem se určí odečtením 1,42 m3 z vnitřního objemu komory.
 Alternativně se místo 1,42 m3 může použít objem zkušebního vozidla s otevřeným
 zavazadlovým prostorem a okny.
 2.1.3 Těsnost komory se ověří podle bodu 2.3 níže. Pokud se hmotnost propanu liší od
 hmotnosti vpuštěného množství o více než ±2 %, vyžaduje se náprava.
 2.2 Stanovení emisí pozadí v komoře
 Tímto postupem se potvrdí, že komora neobsahuje žádné materiály, které emitují
 významná množství uhlovodíků. To se ověří při uvedení komory do provozu, dále
 po jakékoliv činnosti v komoře, která může ovlivnit emise pozadí, a to alespoň
 jednou za rok.
 2.2.1 Komory s proměnným objemem mohou být provozovány jednak s pevně
 nastaveným objemem, jednak s objemem pevně nenastaveným, jak je popsáno výše
 ---pagebreak--- L 375/418 CS
 E/ECE/324
 Úřední věstník Evropské unie Rev. 1/Dop. 82/Rev. 3
 27.12.2006
 E/ECE/TRANS/505
 Předpis č. 83
 strana 195
 Příloha 4 – Dodatek 2
 v bodu 2.1.1. Teplota okolí se musí v níže uvedeném časovém úseku 4 hodin
 udržovat na hodnotě 308 K ± 2 K (35 °C ± 2 °C) [309 K ± 2 K (36 °C ± 2 °C)].
 2.2.2 U komor s konstantním objemem se přívod i odvod vzduchu uzavře. Teplota okolí
 se v níže uvedeném časovém úseku 4 hodin udržuje na hodnotě 308 K ± 2 K (35 °C
 ± 2 °C) [309 K ± 2 K (36 °C ± 2 °C)].
 2.2.3 Komora smí být utěsněna a směšovací ventilátor zapnut po dobu až 12 hodin před
 tím, než bude zahájen čtyřhodinový časový úsek odběru vzorku emisí pozadí v
 komoře.
 2.2.4 Analyzátor (je-li třeba) se zkalibruje, potom se nastaví na nulu a seřídí se jeho
 měřicí rozsah.
 2.2.5 Komora se proplachuje, dokud se nedocílí ustálené hodnoty uhlovodíků. Zapne se
 směšovací ventilátor, pokud již není v činnosti.
 2.2.6 Komora se utěsní a změří se koncentrace uhlovodíků pozadí, teplota a barometrický
 tlak. To jsou počáteční hodnoty CHCi, Pi, Ti, které se použijí při výpočtu pozadí
 komory.
 2.2.7 Komora se ponechá bez zásahů se zapnutým směšovacím ventilátorem po dobu čtyř
 hodin.
 2.2.8 Na konci této doby se stejným analyzátorem změří koncentrace uhlovodíků
 v komoře. Změří se i teplota a barometrický tlak. To jsou konečné hodnoty CHCf, Pf,
 Tf.
 2.2.9 Vypočte se změna hmotnosti uhlovodíků v komoře během zkoušky podle níže
 uvedeného bodu 2.4. Tato změna nesmí být větší než 0,05 g.
 2.3 Kalibrace a zkouška komory na zachycení uhlovodíků
 Kalibrace a zkouška komory na zachycení uhlovodíků ověřuje vypočtený objem
 podle bodu 2.1 výše a slouží i k měření případného úniku netěsnostmi. Únik
 netěsnostmi komory se musí určit při jejím uvedení do provozu, po jakékoli operaci
 v komoře, která by mohla ovlivnit její těsnost, a nejméně jednou za měsíc poté.
 Pokud bylo šest po sobě následujících měsíčních zkoušek na zachycení uhlovodíků
 úspěšně provedeno bez jakékoliv opravy, může být únik netěsnostmi komory
 určován čtvrtletně až do té doby, dokud nebude nutná žádná oprava.
 2.3.1 Komora se proplachuje, dokud se nedocílí ustálené koncentrace uhlovodíků.
 Směšovací ventilátor se zapne, pokud již není v činnosti. Analyzátor uhlovodíků se


text:
nastaví na nulu a případně se znovu kalibruje a seřídí se jeho měřicí rozsah.
 ---pagebreak--- E/ECE/324 CS
 27.12.2006 Rev. 1/Dop. 82/Rev.
 Úřední3věstník Evropské unie L 375/419
 E/ECE/TRANS/505
 Předpis č. 83
 strana 196
 Příloha 4 – Dodatek 7
 2.3.2 Komory s proměnným objemem se nastaví tak, aby jejich objem odpovídal
 jmenovitému objemu. U komor s konstantním objemem se uzavře výstup a vstup
 vzduchu.
 2.3.3 Potom se zapne systém řízení teploty vzduchu okolního prostředí (pokud již není
 zapnutý) a nastaví se na počáteční teplotu 308 K (35 °C) [309 K (36 °C)].
 2.3.4 Jakmile se teplota v komoře stabilizuje na 308 K ± 2 K (35 °C ± 2 °C) [309 K ± 2 K
 (36 °C ± 2 °C)], komora se utěsní a změří se koncentrace pozadí, teplota
 a barometrický tlak. To jsou počáteční hodnoty CHCi, Pi, Ti, které se použijí pro
 kalibraci komory.
 2.3.5 Do komory se vpustí přibližně 4 g propanu. Hmotnost propanu musí být měřena
 s přesností ± 0,2 % měřené hodnoty.
 2.3.6 Obsah komory se nechá mísit po dobu pěti minut a pak se změří koncentrace
 uhlovodíků, teplota a barometrický tlak. To jsou hodnoty CHCf, Pf, Tf pro kalibraci
 komory a zároveň počáteční hodnoty CHCi, Pi, Ti pro zkoušku na zachycení
 uhlovodíků.
 2.3.7 Na základě hodnot naměřených podle výše uvedených bodů 2.3.4 a 2.3.6 a vzorce
 v níže uvedeném bodu 2.4 se vypočte hmotnost propanu v komoře. Výsledek se
 nesmí lišit o více než ± 2 % od hmotnosti propanu naměřené podle výše uvedeného
 bodu 2.3.5.
 2.3.8 U komor s proměnným objemem se uvolní nastavení objemu na jmenovitý objem.
 U komor s konstantním objemem se otevře vstup a výstup vzduchu.
 2.3.9 Do 15 minut od utěsnění komory se začne cyklicky měnit teplota okolí z 308 K (35
 °C) na 293 K (20 °C) a zpět na 308 K (35 °C) [308,6 K (35,6 °C) na 295,2 K (22,2
 °C) a zpět na 308,6 K (35,6 °C)] po dobu 24 hodin podle [alternativní] křivky
 uvedené v dodatku 2 k této příloze. (Dovolené odchylky jsou stejné jako odchylky
 uvedené v bodu 5.7.1 přílohy 7).
 2.3.10 Po uplynutí 24hodinové doby cyklických změn teploty se změří a zaznamená
 konečná koncentrace uhlovodíků, teplota a barometrický tlak. To jsou konečné
 hodnoty CHCf, Pf, Tf pro zkoušku zachycení uhlovodíků.
 2.3.11 Pomocí vzorce podle bodu 2.4 níže se z hodnot změřených podle bodů 2.3.10
 a 2.3.6 výše vypočte hmotnost uhlovodíků. Hmotnost se nesmí lišit o více než 3 %
 od hmotnosti uhlovodíků zjištěné podle bodu 2.3.7 výše.
 2.4 Výpočty
 ---pagebreak--- L 375/420 CS
 E/ECE/324
 Úřední věstník Evropské unie Rev. 1/Dop. 82/Rev. 3
 27.12.2006
 E/ECE/TRANS/505
 Předpis č. 83
 strana 197
 Příloha 4 – Dodatek 2
 Ke stanovení pozadí uhlovodíků v komoře a míry úniku se užije výpočet změny
 čisté hmotnosti uhlovodíků uvnitř komory. Pro výpočet změny hmotnosti jsou
 použity počáteční a konečné hodnoty koncentrací uhlovodíků, teploty a
 barometrického tlaku v následujícím vzorci.
 kde:
 MHC = hmotnost uhlovodíků v gramech,
 MHC,out = hmotnost uhlovodíků vystupujících z komory u zkoušky emisí
 způsobených vypařováním v případě komory s konstantním


text:
objemem (gramy)
 MHC,i = hmotnost uhlovodíků vstupujících do komory u 24hodinové
 zkoušky ztrát způsobených vypařováním v případě komory
 s konstantním objemem (gramy)
 CHC = koncentrace uhlovodíků v komoře (ppm uhlíku (poznámka: ppm
 uhlíku = ppm propanu x 3)),
 V = objem komory v m3,
 T = teplota okolí v komoře, (K),
 P = barometrický tlak, (kPa),
 K = 17,6;
 když:
 i je počáteční hodnota,
 f je konečná hodnota.
 3 OVĚŘENÍ ANALYZÁTORU TYPU FID PRO ANALÝZU UHLOVODÍKŮ
 3.1 Optimalizace odezvy detektoru
 Analyzátor typu FID musí být nastaven podle návodu výrobce. K optimalizaci
 odezvy při nejobvyklejším pracovním rozsahu se užije propan se vzduchem.
 ---pagebreak--- E/ECE/324 CS
 27.12.2006 Rev. 1/Dop. 82/Rev.
 Úřední3věstník Evropské unie L 375/421
 E/ECE/TRANS/505
 Předpis č. 83
 strana 198
 Příloha 4 – Dodatek 7
 3.2 Kalibrace analyzátoru uhlovodíků
 Analyzátor se zkalibruje propanem se vzduchem a čištěným syntetickým vzduchem.
 Viz bod 4.5.2 přílohy 4 (Kalibrační a nepoužité plyny).
 Vytvoří se kalibrační křivka podle bodů 4.1 až 4.5 tohoto dodatku.
 3.3 Ověření citlivosti na kyslík a doporučené mezní hodnoty
 Faktor odezvy (Rf) pro určitý druh uhlovodíků je poměr údaje C1 analyzátoru typu
 FID ke koncentraci plynu v láhvi, vyjádřený v ppm C1. Koncentrace zkušebního
 plynu musí být taková, aby pro pracovní rozsah dávala odezvu přibližně 80 % plné
 výchylky na stupnici. Koncentrace musí být známa s přesností ±2 % ve vztahu k
 objemovému gravimetrickému standardu. Navíc plynová láhev musí být
 stabilizována po dobu 24 hodin při teplotě v rozsahu od 293 K do 303 K (20 °C až
 30 °C).
 Faktory odezvy se stanoví při uvedení analyzátoru do provozu a potom
 v intervalech velké údržby. Použitým referenčním plynem je propan zředěný
 čištěným vzduchem, s nímž se dosáhne faktor odezvy 1,00.
 Zkušební plyn, který se použije pro zjištění citlivosti na kyslík, a doporučený rozsah
 faktoru odezvy je:
 propan a dusík: 0,95 ≤ Rf ≤ 1,05.
 4 KALIBRACE ANALYZÁTORU UHLOVODÍKŮ
 Každý z obvykle používaných pracovních rozsahů se zkalibruje následujícím
 postupem:
 4.1 Sestrojí se kalibrační křivka z nejméně pěti kalibračních bodů rozložených co
 nejrovnoměrněji v pracovním rozsahu. Jmenovitá koncentrace kalibračního plynu s
 nejvyšší koncentrací má být alespoň 80 % plné stupnice.
 4.2 Metodou nejmenších čtverců se vypočte kalibrační křivka. Pokud je výsledný
 stupeň polynomu vyšší než 3, musí být počet kalibračních bodů rovný nejméně
 tomuto stupni polynomu zvýšenému o 2.
 4.3 Kalibrační křivka se nesmí lišit o více než 2 % od jmenovité hodnoty každého
 kalibračního plynu.
 ---pagebreak--- L 375/422 CS
 E/ECE/324
 Úřední věstník Evropské unie Rev. 1/Dop. 82/Rev. 3
 27.12.2006
 E/ECE/TRANS/505
 Předpis č. 83
 strana 199
 Příloha 4 – Dodatek 2
 4.4 Pomocí koeficientů polynomu odvozeného z bodu 4.2 výše se sestaví tabulka, ve
 které je uvedena závislost hodnot naměřených na přístroji a skutečných koncentrací.
 Tabulka nesmí mít kroky větší než 1 % plné stupnice. Tabulka se sestaví pro každý
 kalibrovaný rozsah analyzátoru. Tabulka musí obsahovat další důležité údaje, jako
 jsou:
 (a) datum kalibrace, údaje potenciometru pro měřicí rozsah a nulu (pokud je to
 použitelné),
 (b) jmenovitá stupnice,
 (c) referenční údaje o každém použitém kalibračním plynu,
 (d) skutečné a naměřené hodnoty každého použitého kalibračního