text:
povinností vlastníka lodi.
 4.
 Tento protokol se nevztahuje na:
 a)
 zvláštní nepříspěvkové peněžité dávky uvedené v části 1 přílohy SSC-1;
 b)
 sociální a léčebnou pomoc;
 c)
 dávky, u nichž stát přijímá odpovědnost za škody způsobené osobám a poskytuje náhradu, např. obětem války a vojenských akcí nebo jejích následků; obětem trestných činů, atentátů či teroristických útoků; obětem škod způsobených státními činiteli při výkonu služby; obětem, jež utrpěly znevýhodněním z politických či náboženských důvodů nebo z důvodu svého původu;
 d)
 dávky dlouhodobé péče uvedené v části 2 přílohy SSC-1;
 e)
 služby asistované reprodukce;
 f)
 platby, které souvisejí s oblastí sociálního zabezpečení uvedenou v odstavci 1 a které jsou:
 i)
 vypláceny za účelem pokrytí výdajů na vytápění v chladném počasí a
 ii)
 vyjmenovány v části 3 přílohy SSC-1;
 g)
 rodinné dávky.
 Článek SSC.4
 Zákaz diskriminace mezi členskými státy
 1.
 Ustanovení o koordinaci režimů sociálního zabezpečení stanovená v tomto protokolu] vycházejí ze zásady zákazu diskriminace mezi členskými státy.
 2.
 Tímto článkem nejsou dotčena ujednání mezi Spojeným královstvím a Irskem týkající se společného prostoru cestování.
 Článek SSC.5
 Rovnost zacházení
 1.
 Nestanoví-li tento protokol jinak, požívají osoby, na které se tento protokol vztahuje, pokud jde o oblasti sociálního zabezpečení uvedené v čl. SSC.3 odst. 1, stejné dávky a mají podle právních předpisů kteréhokoliv státu stejné povinnosti jako jeho státní příslušníci.
 2.
 Toto ustanovení se nevztahuje na záležitosti uvedené v čl. SSC.3 odst. 4.
 Článek SSC.6
 Rovné nakládání s dávkami, příjmy, skutečnostmi nebo událostmi
 Nestanoví-li tento protokol jinak, státy zajistí uplatňování zásady rovného zacházení s dávkami, příjmy, skutečnostmi nebo událostmi:
 a)
 jsou-li podle právních předpisů příslušného státu pobírání dávek sociálního zabezpečení a jiného příjmu přiznávány určité právní účinky, příslušná ustanovení těchto právních předpisů se použijí také na pobírání rovnocenných dávek získaných podle právních předpisů jiného státu a na příjem získaný v jiném státě;
 b)
 jsou-li podle právních předpisů příslušného státu právní účinky připisovány existenci některých skutečností nebo událostí, přihlíží tento stát k podobným skutečnostem nebo událostem, které nastaly v kterémkoli jiném státě tak, jako by k nim došlo na jeho území.
 Článek SSC.7
 Sčítání dob
 Nestanoví-li tento protokol jinak, přihlíží příslušná instituce jednoho státu v nezbytném rozsahu k dobám pojištění, zaměstnání, samostatné výdělečné činnosti nebo bydlení získaným podle právních předpisů kteréhokoli jiného státu, jako by se jednalo o doby získané podle právních předpisů, které tato instituce uplatňuje, pokud její právní předpisy podmiňují získáním dob pojištění, zaměstnání, samostatné výdělečné činnosti nebo bydlení:
 a)
 získání, zachování, trvání nebo opětné nabytí nároku na dávky;
 b)
 použití některých právních předpisů nebo
 c)
 přístup k povinnému, dobrovolnému pokračujícímu nebo dobrovolnému pojištění nebo vynětí z něj.
 Článek SSC.8
 Upuštění od pravidel týkajících se bydliště
 Státy zajistí uplatňování zásady možnosti vývozu peněžitých dávek v souladu s písmeny a) a b).
 a)
 Peněžité dávky, které mají být vyplaceny podle právních předpisů jednoho státu nebo podle tohoto protokolu, nelze snížit, změnit, pozastavit, odejmout ani konfiskovat z toho důvodu, že příjemce nebo jeho rodinní příslušníci bydlí v jiném státě než ve státě, ve kterém se nachází instituce odpovědná za poskytování dávek.
 b)
 Písmeno a) se nepoužije na


text:
peněžité dávky, na které se vztahuje čl. SSC.3 odst. 1 písm. c) a h).
 Článek SSC.9
 Předcházení souběhu dávek
 Není-li stanoveno jinak, tento protokol nepřiznává ani nezachovává nárok na několik dávek stejného druhu za jedno a totéž období povinného pojištění.
 HLAVA II
 URČENÍ POUŽITELNÝCH PRÁVNÍCH PŘEDPISŮ
 Článek SSC.10
 Obecná pravidla
 1.
 Osoby, na které se vztahuje tento protokol, podléhají právním předpisům pouze jediného státu. Tyto právní předpisy se určí v souladu s touto hlavou.
 2.
 U osob pobírajících peněžité dávky z důvodu nebo v důsledku jejich zaměstnání nebo samostatné výdělečně činnosti se pro účely této hlavy má za to, že uvedenou činnost vykonávají. To se netýká invalidních, starobních a pozůstalostních důchodů nebo důchodů při pracovních úrazech nebo nemocech z povolání ani peněžitých dávek v nemoci poskytovaných při časově neomezené léčebné péči.
 3.
 S výhradou článků SSC.11, SSC.12 a SSC.13 se:
 a)
 na zaměstnance nebo osobu samostatně výdělečně činnou v jednom státě vztahují právní předpisy tohoto státu;
 b)
 na úředníka vztahují právní předpisy státu, kterému podléhá správní orgán, který jej zaměstnává;
 c)
 na jinou osobu, na kterou se nepoužijí písmena a) a b), vztahují právní předpisy státu bydliště, aniž jsou dotčena jiná ustanovení tohoto protokolu, která jí zaručují dávky podle právních předpisů jednoho nebo více dalších států.
 4.
 Pro účely této hlavy se považuje zaměstnání nebo samostatná výdělečné činnost obvykle vykonávaná na námořní lodi plující pod vlajkou některého státu za činnost vykonávanou v uvedeném státě. Avšak na osobu zaměstnanou na lodi plující pod vlajkou některého státu a odměňovanou za tuto činnost podnikem nebo osobou, jejíž sídlo nebo místo podnikání je v jiném státě, se vztahují právní předpisy posledně zmíněného státu, jestliže v něm bydlí. Za zaměstnavatele se pro účely uvedených právních předpisů považuje podnik nebo osoba, která dotčenou osobu odměňuje.
 5.
 Činnost, kterou člen letové posádky nebo posádky palubních průvodčích vykonává v oblasti osobní nebo nákladní letecké dopravy, se považuje za činnost vykonávanou ve státě, ve kterém se nachází jeho mateřské letiště.
 Článek SSC.11
 Vyslaní pracovníci
 1.
 Odchylně od čl. 10 odst. 3 a jako přechodné opatření ve vztahu k situaci, která existovala před vstupem této dohody v platnost, se mezi členskými státy uvedenými v kategorii A přílohy SSC-8 a Spojeným královstvím použijí tato pravidla týkající se použitelných právních předpisů:
 a)
 osoba, která vykonává zaměstnání ve státě pro zaměstnavatele, jenž zde běžně vykonává své činnosti, a která je tímto zaměstnavatelem vyslána do jiného státu, aby zde konala práci jménem tohoto zaměstnavatele, podléhá i nadále právním předpisům prvního státu za předpokladu, že:
 i)
 doba trvání takové práce nepřesahuje 24 měsíců a
 ii)
 daná osoba není vyslána za účelem nahrazení jiné vyslané osoby;
 b)
 na osobu, která obvykle vykonává samostatnou výdělečnou činnost v jednom státě a odejde do jiného státu a provozuje tam podobnou činnost, se nadále vztahují právní předpisy prvního státu, nepřesahuje-li očekávané trvání této činnosti 24 měsíců.
 2.
 Do dne vstupu této dohody v platnost oznámí Unie Spojenému království, do které z těchto kategorií spadají jednotlivé členské státy:
 a)
 kategorie A: členský stát oznámil Unii, že si přeje odchýlit se od

type: contracts

jurisdiction: EU


text:
článku SSC.10 v souladu s tímto článkem;
 b)
 kategorie B: členský stát oznámil Unii, že si nepřeje odchýlit se od článku SSC.10, nebo
 c)
 kategorie C: členský stát neuvedl, zda si přeje odchýlit se od článku SSC.10.
 3.
 Dokument uvedený v odstavci 2 se stává přílohou SSC-8 v den vstupu této dohody v platnost.
 4.
 Na členské státy, které jsou ke dni vstupu této dohody v platnost uvedeny v kategorii A, se použije odst. 1 písm. a) a b).
 5.
 Na členské státy, které jsou ke dni vstupu této dohody v platnost uvedeny v kategorii C, se použije odst. 1 písm. a) a b), jako by byl daný členský stát uveden v kategorii A po dobu jednoho měsíce ode dne vstupu této dohody v platnost. Specializovaný výbor pro koordinaci sociálního zabezpečení přesune členský stát z kategorie C do kategorie A, pokud Unie tomuto výboru oznámí, že si tento stát přeje být takto přesunut.
 6.
 Kategorie B a C zaniknou jeden měsíc po vstupu této dohody v platnost. Co nejdříve poté strany zveřejní aktualizovanou přílohu SSC-8. Pro účely odstavce 1 se má za to, že příloha SSC-8 obsahuje ode dne tohoto zveřejnění pouze členské státy kategorie A.
 7.
 Pokud se osoba nachází v situaci uvedené v odstavci 1 zahrnující členský stát kategorie C před zveřejněním aktualizované přílohy SSC-8 v souladu s odstavcem 6, nadále se na ni po dobu trvání jejích činností podle odstavce 1 použije odstavec 1.
 8.
 Unie oznámí specializovanému výboru pro koordinaci sociálního zabezpečení, pokud si členský stát přeje být odstraněn z kategorie A přílohy SSC-8, a specializovaný výbor pro koordinaci sociálního zabezpečení na žádost Unie tento členský stát z kategorie A přílohy SSC-8 odstraní. Strany zveřejní aktualizovanou přílohu SSC-8, která se použije od prvního dne druhého měsíce následujícího po obdržení žádosti specializovaného výboru pro koordinaci sociálního zabezpečení.
 9.
 Pokud se osoba nachází v situaci uvedené v odstavci 1 před zveřejněním aktualizované přílohy SSC-8 v souladu s odstavcem 8, nadále se na ni po dobu trvání jejích činností podle odstavce 1 použije odstavec 1.
 Článek SSC.12
 Výkon činností ve dvou nebo více státech
 1.
 Na osobu, která obvykle vykonává zaměstnání v jednom nebo více členských státech, jakož i ve Spojeném království, se vztahují:
 a)
 právní předpisy státu, na jehož území má bydliště, vykonává-li podstatnou část své činnosti v tomto státě, nebo
 b)
 nevykonává-li podstatnou část své činnosti ve státě, na jehož území má bydliště,
 i)
 právní předpisy státu, na jehož území se nachází sídlo nebo místo podnikání podniku nebo zaměstnavatele, pokud je tato osoba zaměstnána jedním podnikem nebo zaměstnavatelem, nebo
 ii)
 právní předpisy státu, na jehož území se nachází sídlo nebo místo podnikání podniků nebo zaměstnavatelů, pokud je tato osoba zaměstnána dvěma či více podniky nebo zaměstnavateli, kteří mají sídlo nebo místo podnikání pouze v jednom státě, nebo
 iii)
 právní předpisy státu, na jehož území se nachází sídlo nebo místo podnikání podniku nebo zaměstnavatele, jiného, než je stát bydliště, je-li tato osoba zaměstnána dvěma či více podniky nebo zaměstnavateli, kteří mají sídlo nebo místo podnikání v členském státě


text:
a ve Spojeném království, z nichž jeden je státem bydliště, nebo
 iv)
 právní předpisy státu, na jehož území má tato osoba bydliště, je-li zaměstnána dvěma či více podniky nebo zaměstnavateli, z nichž alespoň dva mají sídlo nebo místo podnikání v různých státech jiných, než je stát bydliště.
 2.
 Na osobu, která obvykle vykonává samostatnou výdělečnou činnost v jednom nebo více členských státech, jakož i ve Spojeném království, se vztahují:
 a)
 právní předpisy státu, na jehož území má bydliště, vykonává-li podstatnou část své činnosti v tomto státě, nebo
 b)
 právní předpisy státu, v němž se nachází střed zájmu její činnosti, pokud nemá bydliště v jednom ze států, v němž vykonává podstatnou část své činnosti.
 3.
 Na osobu, která obvykle vykonává zaměstnání a samostatnou výdělečnou činnost ve dvou nebo více státech, se vztahují právní předpisy státu, v němžvykonává zaměstnání; jestliže však tato osoba tuto činnost vykonává ve dvou nebo více státech, vztahují se na ni právní předpisy určené podle odstavce 1.
 4.
 Na osobu, která je zaměstnaná jako úředník jedním státem a vykonává zaměstnání nebo samostatnou výdělečnou činnost v jednom nebo více jiných státech, se vztahují právní předpisy státu, kterému podléhá správní orgán, jenž ji zaměstnává.
 5.
 Na osobu, která je obvykle vykonává zaměstnání ve dvou nebo více členských státech (a nikoliv ve Spojeném království), se vztahují právní předpisy Spojeného království, pokud tato osoba nevykonává podstatnou část své činnosti ve státě, na jehož území má bydliště, a:
 a)
 je zaměstnána jedním či více podniky nebo zaměstnavateli, z nichž všichni mají sídlo nebo místo podnikání ve Spojeném království;
 b)
 má bydliště v členském státě a je zaměstnána dvěma či více podniky nebo zaměstnavateli, z nichž všichni mají sídlo nebo místo podnikání ve Spojeném království a členském státě bydliště;
 c)
 má bydliště ve Spojeném království a je zaměstnána dvěma či více podniky nebo zaměstnavateli, z nichž alespoň dva mají sídlo nebo místo podnikání v různých členských státech, nebo
 d)
 má bydliště ve Spojeném království a je zaměstnána jedním či více podniky nebo zaměstnavateli, z nichž žádný nemá sídlo nebo místo podnikání v jiném státě.
 6.
 Na osobu, která obvykle vykonává samostatnou výdělečnou činnost ve dvou nebo více členských státech (a nikoliv ve Spojeném království), aniž by podstatnou část této činnosti vykonávala ve státě bydliště, se vztahují právní předpisy Spojeného království, pokud se střed zájmu její činnosti nachází ve Spojeném království.
 7.
 Odstavec 6 se nepoužije v případě osoby, která obvykle vykonává zaměstnání a samostatnou výdělečnou činnost ve dvou nebo více členských státech.
 8.
 S osobami uvedenými v odstavcích 1 až 6 se zachází pro účely právních předpisů určených v souladu s těmito ustanoveními, jako by vykonávaly veškerou svou činnost jako zaměstnanci nebo osoby samostatně výdělečně činné a pobíraly veškerý svůj příjem v dotyčném státě.
 Článek SSC.13
 Dobrovolné pojištění nebo dobrovolné pokračující pojištění
 1.
 Články SSC.10, SSC.11 a SSC.12 se nepoužijí na dobrovolné pojištění nebo na dobrovolné pokračující pojištění, pokud v případě jedné z oblastí uvedených v článku SSC.3 existuje ve státě pouze systém dobrovolného pojištění.
 2.
 Jestliže se na základě právních předpisů jednoho státu


text:
vztahuje na dotyčnou osobu povinné pojištění v tomto státě, nemůže se na ni vztahovat systém dobrovolného pojištění nebo systém dobrovolného pokračujícího pojištění v jiném státě. Ve všech jiných případech, v nichž existuje v dané oblasti volba mezi několika systémy dobrovolného pojištění nebo systémy dobrovolného pokračujícího pojištění, může být dotyčná osoba účastna pouze systému, pro který se rozhodla.
 3.
 Jde-li však o dávky v invaliditě, ve stáří a o pozůstalostní dávky, může být dotyčná osoba účastna systému dobrovolného nebo dobrovolného pokračujícího pojištění jednoho ze států, i když se na ni povinně vztahují právní předpisy jiného státu, pokud se na ni vztahovaly v určitém období jejího pracovního života právní předpisy prvně uvedeného státu vzhledem nebo v důsledku jejího zaměstnání nebo samostatné výdělečné činnosti a pokud tento souběh výslovně nebo implicitně dovolují právní předpisy prvně uvedeného státu.
 4.
 Jestliže právní předpisy kteréhokoli státu podmiňují vstup do dobrovolného pojištění nebo dobrovolného pokračujícího pojištění bydlištěm v dotyčném státě nebo předchozím zaměstnáním nebo samostatnou výdělečnou činností, vztahuje se čl. SSC.6 [Rovné nakládání s dávkami, příjmy, skutečnostmi nebo událostmi] písm. b) pouze na osoby, které v určité předchozí době podléhaly právním předpisům uvedeného státu na základě výkonu zaměstnání nebo samostatné výdělečné činnosti.
 Článek SSC.14
 Povinnosti zaměstnavatele
 1.
 Zaměstnavatel, který má sídlo nebo místo podnikání mimo území příslušného státu, musí splnit všechny povinnosti stanovené právními předpisy, které jsou na jeho zaměstnance použitelné, zejména povinnost platit odvody stanovené těmito právními předpisy, jako kdyby měl sídlo nebo místo podnikání v příslušném státě.
 2.
 Zaměstnavatel, který nemá místo podnikání ve státě, jehož právní předpisy jsou použitelné, může se zaměstnancem uzavřít dohodu o tom, že zaměstnanec bude plnit povinnosti zaměstnavatele týkající se placení odvodů jeho jménem, aniž jsou dotčeny základní povinnosti zaměstnavatele. Zaměstnavatel zašle oznámení o takovém ujednání příslušné instituci tohoto státu.
 HLAVA III
 ZVLÁŠTNÍ USTANOVENÍ O RŮZNÝCH DRUZÍCH DÁVEK
 KAPITOLA 1
 DÁVKY V NEMOCI, MATEŘSTVÍ A ROVNOCENNÉ OTCOVSKÉ DÁVKY
 ODDÍL 1
 POJIŠTĚNÉ OSOBY A JEJICH RODINNÍ PŘÍSLUŠNÍCI S VÝJIMKOU DŮCHODCŮ A JEJICH RODINNÝCH PŘÍSLUŠNÍKŮ
 Článek SSC.15
 Bydliště v jiném státě než v příslušném státě
 Pojištěná osoba nebo její rodinní příslušníci, kteří mají bydliště v jiném státě než v příslušném státě, pobírají ve státě bydliště věcné dávky, které na účet příslušné instituce poskytne instituce místa bydliště podle právních předpisů, které uplatňuje, jako by byla dotyčná osoba podle těchto právních předpisů pojištěna.
 Článek SSC.16
 Pobyt v příslušném státě, je-li bydliště v jiném státě – zvláštní pravidla pro rodinné příslušníky příhraničních pracovníků
 1.
 Nestanoví-li odstavec 2 jinak, pojištěná osoba a její rodinní příslušníci uvedení v článku SSC.15 mají při pobytu v příslušném státě také nárok na věcné dávky. Věcné dávky poskytuje příslušná instituce na své náklady podle právních předpisů, které uplatňuje tak, jako by dotyčné osoby v uvedeném státě měly bydliště.
 2.
 Rodinní příslušníci příhraničního pracovníka mají nárok na věcné dávky po dobu svého pobytu v příslušném státě.
 Je-li však příslušný stát uveden v příloze SSC-2, mají rodinní příslušníci příhraničního pracovníka, kteří pobývají ve stejném státě jako příhraniční pracovník, nárok na věcné dávky v příslušném státě pouze za podmínek stanovených v čl. SSC.17 odst.


text:
1.
 Článek SSC.17
 Pobyt mimo příslušný stát
 1.
 Nestanoví-li odstavec 2 jinak, mají pojištěná osoba a její rodinní příslušníci pobývající v jiném státě než v příslušném státě nárok pobírat věcné dávky, které jsou jménem příslušné instituce poskytovány institucí místa pobytu podle právních předpisů, které uplatňuje,, jako by byla dotčená osoba podle uvedených právních předpisů pojištěna, pokud:
 a)
 se věcné dávky stanou nezbytnými ze zdravotních důvodů během jejich pobytu, s přihlédnutím poskytovatele k povaze těchto dávek a k očekávané délce pobytu;
 b)
 osoba necestovala do dotčeného státu za účelem pobírání věcných dávek, ledaže je osoba cestujícím nebo členem posádky lodě nebo letadla směřujících do dotčeného státu a věcné dávky se staly nezbytnými ze zdravotních důvodů během cesty nebo letu, a
 c)
 je předložen platný dokument prokazující nárok v souladu s čl. SSCI.22 odst. 1 přílohy SSC-7.
 2.
 Dodatek SSCI-2 k příloze SSC-7 uvádí seznam věcných dávek, které vzhledem k tomu, že mají být poskytovány během pobytu v jiném státě, vyžadují z praktických důvodů předchozí dohodu mezi dotyčnou osobou a institucí poskytující péči.
 Článek SSC.18
 Vycestování za účelem obdržení věcných dávek – povolení k obdržení vhodného léčení mimo stát bydliště
 1.
 Nestanoví-li tento protokol jinak, pojištěná osoba cestující do jiného státu za účelem obdržení věcných dávek během pobytu je povinna požádat o povolení příslušnou instituci.
 2.
 Pojištěná osoba, které příslušná instituce povolila cestu do jiného státu za účelem získání léčení přiměřeného jejímu stavu, obdrží jménem příslušné instituce věcné dávky poskytované institucí místa pobytu, a to podle právních předpisů, které uplatňuje tak, jako by uvedená osoba byla podle uvedených právních předpisů pojištěna. Povolení je vydáno, pokud dotyčné léčení patří mezi dávky stanovené právními předpisy ve státě, kde má dotyčná osoba bydliště a kde se uvedené osobě nemůže dostat takového léčení v lékařsky odůvodnitelné lhůtě, s přihlédnutím k jejímu zdravotnímu stavu a pravděpodobnému průběhu její nemoci.
 3.
 Odstavce 1 a 2 se použijí obdobně i na rodinné příslušníky pojištěné osoby.
 4.
 Mají-li rodinní příslušníci pojištěné osoby bydliště v jiném státě než ve státě, ve kterém má bydliště pojištěná osoba, a tento stát zvolil úhradu na základě paušálních částek, náklady na věcné dávky uvedené v odstavci 2 ponese instituce místa bydliště rodinných příslušníků. V tomto případě je pro účely odstavce 1 instituce místa bydliště rodinných příslušníků považována za příslušnou instituci.
 Článek SSC.19
 Peněžité dávky
 1.
 Pojištěná osoba a její rodinní příslušníci mající bydliště nebo pobývající v jiném státě než v příslušném státě mají nárok na peněžité dávky poskytované příslušnou institucí v souladu s právními předpisy, které uplatňuje. Na základě dohody mezi příslušnou institucí a institucí místa bydliště nebo pobytu však může tyto dávky poskytovat instituce místa bydliště nebo pobytu na náklady příslušné instituce v souladu s právními předpisy příslušného státu.
 2.
 Příslušná instituce státu, jehož právní předpisy stanoví, že se peněžité dávky vypočítávají na základě průměrného příjmu nebo průměrného příspěvkového základu, určí tento průměrný příjem nebo průměrný příspěvkový základ výhradně ve vztahu k příjmům, jejichž vyplacení bylo potvrzeno, nebo příspěvkovým základům, které byly použity, během dob získaných podle uvedených právních předpisů.
 3.
 Příslušná instituce státu,


text:
jehož právní předpisy stanoví, že se peněžité dávky vypočítávají na základě standardních příjmů, přihlíží výlučně k standardním příjmům nebo případně k průměrným standardním příjmům za doby získané podle uvedených právních předpisů.
 4.
 Odstavce 2 a 3 se použijí obdobně na případy, kdy právní předpisy používané příslušnou institucí stanoví zvláštní referenční období, které odpovídá v dotyčném případě buď zcela, nebo částečně dobám získaným dotyčnou osobou podle právních předpisů jednoho nebo více jiných států.
 Článek SSC.20
 Žadatelé o důchod
 1.
 Pojištěná osoba, která při podání žádosti o důchod nebo během jejího vyřizování ztratí nárok na věcné dávky podle právních předpisů posledního příslušného státu, má nadále nárok na věcné dávky podle právních předpisů státu, ve kterém má bydliště, pokud dotčený žadatel o důchod splňuje podmínky pojištění podle právních předpisů státu uvedeného v odstavci 2. Nárok na věcné dávky ve státě bydliště se vztahuje také na rodinné příslušníky žadatele o důchod.
 2.
 Věcné dávky hradí instituce státu, který se v případě přiznání důchodu stává příslušným podle článků SSC.21, SSC.22 a SSC.23.
 ODDÍL 2
 ZVLÁŠTNÍ USTANOVENÍ PRO DŮCHODCE A JEJICH RODINNÉ PŘÍSLUŠNÍKY
 Článek SSC.21
 Nárok na věcné dávky podle právních předpisů státu bydliště
 Osoba, která pobírá důchod nebo důchody podle právních předpisů dvou nebo více států, z nichž jedním je stát, v němž má bydliště, a která má nárok na věcné dávky podle právních předpisů tohoto státu, obdrží tyto věcné dávky spolu se svými rodinnými příslušníky od instituce místa bydliště a na její účet tak, jako by byla důchodcem, který má nárok na důchod výhradně podle právních předpisů uvedeného státu.
 Článek SSC.22
 Neexistence nároku na věcné dávky podle právních předpisů státu bydliště
 1.
 Osoba, která:
 a)
 má bydliště v dotyčném státě;
 b)
 pobírá důchod nebo důchody podle právních předpisů jednoho nebo více států a
 c)
 nemá nárok na věcné dávky podle právních předpisů státu bydliště;
 obdrží přesto tyto dávky pro sebe i pro své rodinné příslušníky, jestliže by na ně měla jako důchodce nárok podle právních předpisů státu nebo alespoň jednoho ze států příslušného ve vztahu k jejímu důchodu, pokud by dotčená osoba měla bydliště na území takového státu. Věcné dávky poskytuje instituce místa bydliště na náklady instituce uvedené v odstavci 2, jako by dotyčná osoba měla nárok na důchod a věcné dávky podle právních předpisů uvedeného státu.
 2.
 V případech, na které se vztahuje odstavec 1, nese náklady na věcné dávky instituce určená podle těchto pravidel:
 a)
 je-li na důchodce nahlíženo jako na osobu, která má nárok na věcné dávky podle právních předpisů jednoho státu, nese náklady uvedených dávek příslušná instituce tohoto státu;
 b)
 je-li na důchodce nahlíženo jako na osobu, která má nárok na věcné dávky podle právních předpisů dvou nebo více států, nese náklady uvedených dávek příslušná instituce státu, jehož právní předpisy se na dotyčnou osobu vztahovaly nejdelší dobu;
 c)
 pokud by v důsledku použití pravidla v písmenu b) bylo k úhradě nákladů na dávky příslušných několik institucí, ponese tyto náklady příslušná instituce státu, jehož právní předpisy se na dotyčného důchodce vztahovaly naposledy.
 Článek SSC.23
 Důchody podle právních předpisů jednoho nebo více


text:
států kromě státu bydliště v případě existence nároku na věcné dávky ve státě bydliště
 Jestliže osoba pobírající důchod nebo důchody podle právních předpisů jednoho nebo více států má bydliště ve státě, jehož právní předpisy nepodmiňují nárok na věcné dávky pojištěním nebo podmínkami zaměstnání nebo samostatné výdělečné činnosti, a uvedená osoba od tohoto státu nepobírá žádný důchod, nese náklady na věcné dávky poskytované jí a jejím rodinným příslušníkům instituce jednoho ze států příslušných ve vztahu k jejím důchodům, určená podle čl. SSC.22 odst. 2 v rozsahu, v jakém by dotčená osoba a její rodinní příslušníci měli nárok na takovou dávku, kdyby uvedená osoba měla bydliště v tomto státě.
 Článek SSC.24
 Bydliště rodinných příslušníků v jiném státě než v tom, ve kterém má bydliště důchodce
 Pokud osoba:
 a)
 pobírá důchod nebo důchody podle právních předpisů jednoho nebo více států a
 b)
 má bydliště v jiném státě, než ve kterém mají bydliště její rodinní příslušníci,
 uvedení rodinní příslušníci této osoby mají nárok na věcné dávky poskytované institucí místa jejich bydliště v souladu s právními předpisy, které uplatňuje, pokud má důchodce nárok na věcné dávky podle právních předpisů daného státu. Náklady ponese příslušná instituce odpovědná za náklady na věcné dávky poskytované důchodci ve státě jeho bydliště.
 Článek SSC.25
 Pobyt důchodce nebo jeho rodinných příslušníků v jiném státě než ve státě bydliště – pobyt v příslušném státě – povolení vhodného léčení mimo stát bydliště
 1.
 Článek SSC.17 se použije obdobně na:
 a)
 osobu pobírající důchod nebo důchody podle právních předpisů jednoho nebo více států a která má nárok na věcné dávky podle právních předpisů jednoho ze států, které poskytují její důchod nebo důchody;
 b)
 její rodinné příslušníky,
 kteří pobývají v jiném státě než ve státě jejich bydliště.
 2.
 Ustanovení čl. SSC.16 odst. 1 se použije obdobně na osoby popsané v odstavci 1, pokud pobývají ve státě, kde se nachází příslušná instituce odpovědná za náklady na věcné dávky poskytované důchodci v jeho státě bydliště, a tento stát je uveden v příloze SSC-3.
 3.
 Článek SSC.18 se použije obdobně na důchodce nebo jeho rodinné příslušníky, kteří pobývají v jiném státě, než je stát jejich bydliště, za účelem získání léčení přiměřeného jejich stavu v tomto státě.
 4.
 Nestanoví-li odstavec 5 jinak, náklady na věcné dávky uvedené v odstavcích 1 až 3 nese příslušná instituce, která nese náklady na věcné dávky poskytované tomuto důchodci ve státě jeho bydliště.
 5.
 Náklady na věcné dávky uvedené v odstavci 3 nese instituce místa bydliště důchodce nebo jeho rodinných příslušníků, pokud tyto osoby mají bydliště ve státě, který zvolil úhradu nákladů na základě paušálních částek. V těchto případech se pro účely odstavce 3 instituce místa bydliště důchodce nebo jeho rodinných příslušníků považuje za příslušnou instituci.
 Článek SSC.26
 Peněžité dávky pro důchodce
 1.
 Peněžité dávky vyplácí osobě pobírající důchod či důchody podle právních předpisů jednoho nebo více států příslušná instituce státu, ve kterém se nachází příslušná instituce, která nese náklady na věcné dávky poskytované důchodci ve státě jeho bydliště. Článek SSC.19 se použije obdobně.
 2.
 Odstavec 1 se použije také na rodinné příslušníky důchodce.


text:
Článek SSC.27
 Příspěvky důchodců
 1.
 Instituce státu, která je podle právních předpisů, které uplatňuje, odpovědná za provádění srážek příspěvků na dávky v nemoci, mateřství a rovnocenné otcovské dávky, může vyžadovat a vymáhat tyto srážky vypočtené v souladu s platnými právními předpisy, které uplatňuje, jen pokud náklady na tyto dávky podle článků SSC.21 až SSC.24 má nést některá instituce uvedeného státu.
 2.
 Pokud v případech uvedených v článku SSC.23 je získání dávek v nemoci, mateřství a rovnocenných otcovských dávek podmíněno placením příspěvků nebo obdobných plateb podle právních předpisů státu, ve kterém dotyčný důchodce má bydliště, nelze tyto příspěvky vybírat z důvodu tohoto bydliště.
 ODDÍL 3
 SPOLEČNÁ USTANOVENÍ
 Článek SSC.28
 Obecná ustanovení
 Články SSC.21 až SSC.27 se nepoužijí na důchodce nebo jeho rodinné příslušníky, kteří mají nárok na dávky podle právních předpisů některého státu na základě zaměstnání nebo samostatné výdělečné činnosti. V takovém případě se na dotyčnou osobu pro účely této kapitoly vztahují články SSC.15 až SSC.19.
 Článek SSC.29
 Přednost nároku na věcné dávky – zvláštní pravidlo pro nárok rodinných příslušníků na dávky ve státě bydliště
 1.
 Nestanoví-li odstavce 2 a 3 jinak, má-li rodinný příslušník samostatné právo na věcné dávky podle právních předpisů státu nebo této kapitoly, má toto právo přednost před odvozeným právem na dávky rodinných příslušníků.
 2.
 Nestanoví-li odstavec 3 jinak, jestliže samostatné právo ve státě bydliště existuje přímo a pouze na základě bydliště dotyčné osoby v tomto státě, má odvozené právo na věcné dávky přednost před samostatnými právy.
 3.
 Bez ohledu na odstavce 1 a 2 se věcné dávky poskytují rodinným příslušníkům pojištěné osoby na náklady příslušné instituce ve státě, v němž mají bydliště, pokud:
 a)
 rodinní příslušníci mají bydliště ve státě, podle jehož právních předpisů nárok na věcné dávky není podmíněn pojištěním nebo zaměstnáním nebo samostatnou výdělečnou činností, a
 b)
 manžel či manželka anebo osoba pečující o děti pojištěné osoby vykonává v uvedeném státě zaměstnání nebo samostatnou výdělečnou činnost nebo od tohoto státu pobírá důchod na základě zaměstnání nebo samostatné výdělečné činnosti.
 Článek SSC.30
 Úhrady mezi institucemi
 1.
 Věcné dávky poskytované podle této kapitoly institucí jednoho státu jménem instituce jiného státu se plně uhrazují.
 2.
 Úhrady uvedené v odstavci 1 se určují a provádějí postupem stanoveným v příloze SSC-7, a to buď po prokázání skutečných výdajů, nebo na základě paušálních částek v případě států, pro jejichž právní nebo správní struktury není použití úhrady na základě skutečných výdajů vhodné.
 3.
 Státy a jejich příslušné orgány mohou stanovit jiné způsoby poskytování úhrad nebo se zříci úhrad mezi institucemi, které podléhají jejich pravomoci.
 KAPITOLA 2
 DÁVKY PŘI PRACOVNÍCH ÚRAZECH A NEMOCECH Z POVOLÁNÍ
 Článek SSC.31
 Nárok na věcné a peněžité dávky
 1.
 Aniž jsou dotčena příznivější ustanovení odstavců 2 a 3 tohoto článku, použijí se článek SSC.15, čl. SSC.16 odst. 1, čl. SSC.17 odst. 1 a čl. SSC.18 odst. 1 rovněž na pracovní úrazy nebo nemoci z povolání.
 2.
 Osoba, která utrpěla pracovní úraz nebo onemocněla nemocí z povolání a která má bydliště nebo pobývá v jiném než příslušném státě, má nárok na zvláštní věcné dávky ze systému pojištění pro


text:
případ pracovního úrazu a nemoci z povolání poskytované jménem příslušné instituce institucí místa bydliště nebo pobytu podle právních předpisů, které uplatňuje tak, jako by uvedená osoba byla pojištěna podle těchto předpisů.
 3.
 Příslušná instituce nemůže osobě, která utrpěla pracovní úraz nebo onemocněla nemocí z povolání a která má nárok na dávky ze strany této instituce, odmítnout udělit povolení uvedené v čl. SSC.18 odst. 1, pokud této osobě nemůže být léčení přiměřené jejímu stavu ve lhůtě, která je odůvodnitelná z lékařského hlediska, s přihlédnutím k aktuálnímu zdravotnímu stavu uvedené osoby a k pravděpodobnému průběhu nemoci, poskytnuto na území státu, ve kterém má uvedená osoba bydliště.
 4.
 Článek SSC.19 se použije také na dávky uvedené v této kapitole.
 Článek SSC.32
 Náklady na převoz
 1.
 Příslušná instituce státu, jehož právní předpisy stanoví úhradu nákladů na převoz osoby, která utrpěla pracovní úraz nebo u které je zjištěna nemoc z povolání, buď do místa jejího bydliště, nebo do nemocnice, uhradí tyto náklady do odpovídajícího místa na území státu, kde má tato osoba bydliště, za předpokladu, že tato instituce tento převoz předem povolí; přitom se náležitě přihlíží k důvodům převozu. Povolení se nevyžaduje v případě příhraničních pracovníků.
 2.
 Příslušná instituce státu, jehož právní předpisy stanoví úhradu nákladů na převoz těla osoby, která utrpí smrtelný pracovní úraz, na místo pohřbu, uhradí tyto náklady v souladu s právními předpisy, které uplatňuje, na odpovídající místo na území státu, kde měla osoba bydliště v době úrazu.
 Článek SSC.33
 Dávky pro případ nemoci z povolání, pokud byla postižená osoba vystavena stejnému riziku v několika státech
 Pokud osoba, u které je zjištěna nemoc z povolání, vykonávala činnost způsobilou vyvolat uvedenou nemoc podle právních předpisů dvou nebo více států, jsou dávky, o které může uvedená osoba nebo její pozůstalí žádat, přiznávány výhradně podle právních předpisů posledního z těchto států, jejichž podmínky jsou splněny.
 Článek SSC.34
 Zhoršení nemoci z povolání
 V případě zhoršení nemoci z povolání, za kterou osoba pobírala nebo pobírá dávku podle právních předpisů některého státu, se použijí tato pravidla:
 a)
 jestliže dotyčná osoba v době pobírání dávek nevykonávala podle právních předpisů jiného státu zaměstnání nebo samostatnou výdělečnou činnost, která pravděpodobně způsobila nebo zhoršila dotyčnou nemoc, náklady na dávky ponese podle právních předpisů, které uplatňuje, příslušná instituce prvního státu, přičemž vezme v úvahu zhoršení;
 b)
 jestliže dotyčná osoba v době pobírání dávek vykonávala podle právních předpisů jiného státu takovou činnost, náklady na dávky ponese podle právních předpisů, které uplatňuje, příslušná instituce prvního státu, přičemž nebude brát v úvahu zhoršení. Příslušná instituce druhého státu poskytne dotyčné osobě doplatek, jehož výše odpovídá rozdílu mezi částkou dávek náležejících osobě po zhoršení a částkou, která by osobě podle právních předpisů uplatňovaných institucí náležela před zhoršením, kdyby se dotyčná nemoc vyskytla podle právních předpisů tohoto státu;
 c)
 pravidla týkající se snížení, pozastavení nebo odnětí dávek stanovená právními předpisy jednoho státu nebudou použita vůči osobám pobírajícím dávky od institucí dvou států v souladu s písmenem b).
 Článek SSC.35
 Pravidla pro přihlédnutí k zvláštnostem některých právních předpisů
 1.
 Neexistuje-li ve státě, kde má dotyčná osoba bydliště nebo pobyt, žádné


text:
pojištění pro případ pracovních úrazů nebo nemocí z povolání, nebo existuje-li takové pojištění, ale není žádná instituce příslušná pro poskytování věcných dávek, poskytuje tyto dávky instituce místa bydliště nebo pobytu příslušná pro poskytování věcných dávek v nemoci.
 2.
 Neexistuje-li žádné pojištění pro případy pracovních úrazů nebo nemocí z povolání v příslušném státě, ustanovení této kapitoly o věcných dávkách se přesto použijí na osobu, která má nárok na tyto dávky v nemoci, mateřství nebo rovnocenném otcovství podle právních předpisů uvedeného státu, pokud dotyčná osoba utrpěla pracovní úraz nebo onemocněla nemocí z povolání v době, kdy měla bydliště nebo pobyt v jiném státě. Náklady nese instituce příslušná pro věcné dávky podle právních předpisů příslušného státu..
 3.
 Článek SSC.6 se použije na příslušnou instituci jednoho státu, pokud jde o rovnocennost pracovních úrazů a nemocí z povolání, které nastaly nebo které byly následně potvrzeny podle právních předpisů jiného státu při hodnocení stupně pracovní neschopnosti, nároků na dávky nebo jejich výši za podmínky, že:
 a)
 nenáleží žádná náhrada za pracovní úraz nebo nemoc z povolání, které nastaly nebo které byly dříve potvrzeny podle uplatňovaných právních předpisů, a
 b)
 nenáleží žádná náhrada za pracovní úraz nebo nemoc z povolání, které nastaly nebo které byly následně potvrzeny podle právních předpisů jiného státu, podle kterých k pracovnímu úrazu nebo nemoci z povolání došlo nebo bylo potvrzeno, že k nim došlo.
 Článek SSC.36
 Úhrady mezi institucemi
 1.
 Článek SSC.30 se použije také na dávky, na které se vztahuje tato kapitola, a úhrady se poskytují na základě skutečných nákladů.
 2.
 Státy nebo jejich příslušné orgány mohou stanovit jiné způsoby poskytování úhrad nebo se zříci úhrad mezi institucemi, které podléhají jejich pravomoci.
 KAPITOLA 3
 POHŘEBNÉ
 Článek SSC.37
 Nárok na pohřebné, dojde-li k úmrtí v jiném státě, nebo má-li oprávněná osoba bydliště v jiném státě, než je příslušný stát
 1.
 Zemře-li pojištěná osoba nebo její rodinný příslušník na území jiného státu, než je příslušný stát, má se za to, že k úmrtí došlo na území příslušného státu.
 2.
 Příslušná instituce je povinna přiznat pohřebné splatné podle právních předpisů, které uplatňuje, i když má oprávněná osoba bydliště na území jiného státu, než je příslušný stát.
 3.
 Odstavce 1 a 2 se použijí i na případy, kdy k úmrtí dojde v důsledku pracovního úrazu nebo nemoci z povolání.
 Článek SSC.38
 Poskytování dávek v případě úmrtí důchodce
 1.
 V případě úmrtí důchodce, který měl nárok na důchod podle právních předpisů jednoho státu nebo na důchody podle právních předpisů dvou nebo více států a který měl bydliště na území jiného státu, než je stát, jehož instituce je příslušná poskytovat mu věcné dávky přiznané podle článků SSC.22 a SSC.23, vyplatí pohřebné náležející podle právních předpisů používaných uvedenou institucí tato instituce na své náklady, jako by dotyčný důchodce měl bydliště v době svého úmrtí na území státu, ve kterém se tato instituce nachází.
 2.
 Odstavec 1 se použije obdobně i na rodinné příslušníky důchodce.
 KAPITOLA 4
 DÁVKY V INVALIDITĚ
 Článek SSC.39
 Výpočet dávek invalidního důchodu
 Aniž je dotčen článek SSC.7, pokud podle právních přepisů příslušného státu podle hlavy


text:
II tohoto protokolu je částka dávek invalidního důchodu závislá na délce dob pojištění, zaměstnání, samostatné výdělečné činnosti nebo bydlení, příslušný stát nemusí pro účel výpočtu výše dávky invalidního důchodu, jež má být vyplacena, přihlédnout k takovým dobám získaným podle právních předpisů jiného státu.
 Článek SSC.40
 Zvláštní ustanovení o sčítání dob
 Příslušná instituce státu, jehož právní předpisy podmiňují získání, zachování a obnovení nároku na dávky získáním dob pojištění nebo bydlení, použije v případě potřeby obdobně článek SSC.46.
 Článek SSC.41
 Zhoršení invalidity
 V případě zhoršení invalidity, pro kterou osoba pobírá dávky podle právních předpisů státu v souladu s tímto protokolem, se dávka nadále poskytuje v souladu s touto kapitolou s přihlédnutím ke zhoršení.
 Článek SSC.42
 Přeměna dávek v invaliditě na dávky ve stáří
 1.
 Pokud tak stanoví právní předpisy státu, který vyplácí dávky v invaliditě v souladu s tímto protokolem, budou dávky v invaliditě přeměněny na dávky ve stáří za podmínek stanovených právními předpisy, podle nichž jsou dávky poskytovány, a v souladu s kapitolou 5 hlavy III.
 2.
 Může-li osoba pobírající dávky v invaliditě uplatnit nárok na dávky ve stáří podle právních předpisů jednoho nebo více států v souladu s článkem SSC.45, poskytuje instituce příslušná k poskytování dávek v invaliditě podle právních předpisů jednoho státu nadále takové osobě dávky v invaliditě, na které má nárok podle právních předpisů, které uplatňuje, dokud se pro tuto instituci nestane použitelným odstavec 1 nebo dokud dotyčná osoba nesplňuje podmínky pro tyto dávky.
 Článek SSC.43
 Zvláštní ustanovení pro úředníky
 Články SSC.7, SSC.39, SSC.41, SSC.42 a čl. SSC.55 odst. 2 a 3 se použijí obdobně na osoby, na které se vztahuje zvláštní systém pro úředníky.
 KAPITOLA 5
 STAROBNÍ A POZŮSTALOSTNÍ DŮCHODY
 Článek SSC.44
 Zohlednění doby péče o dítě
 1.
 Pokud se podle práva státu, který je příslušný podle hlavy II, k době péče o dítě nepřihlíží, instituce členského státu, jehož právní předpisy podle hlavy II se na dotyčnou osobu vztahovaly z důvodu výkonu zaměstnání nebo samostatné výdělečné činnosti ke dni, kdy podle těchto právních předpisů doba péče o dítě začala být u dotyčného dítěte brána v úvahu, zůstává nadále odpovědná za zohlednění této doby jako doby péče o dítě podle jeho právních předpisů, jako by taková péče o dítě probíhala na jeho vlastním území.
 2.
 Odstavec 1 se nepoužije, pokud se na dotyčnou osobu vztahují nebo začnou vztahovat právní předpisy jiného státu z důvodu výkonu zaměstnání nebo samostatné výdělečné činnosti.
 Článek SSC.45
 Obecná ustanovení
 1.
 Všechny příslušné instituce stanoví nároky na dávky podle právních předpisů států vztahujících se na dotyčné osoby při předložení žádosti o jejich přiznání, pokud dotyčná osoba výslovně nepožádá o odklad přiznání dávek ve stáří podle právních předpisů jednoho nebo více států.
 2.
 Jestliže v dané době dotyčná osoba ještě nebo již nesplňuje podmínky stanovené právními předpisy států, které se na ni vztahovaly, instituce používající právní předpisy, jejichž podmínky jsou splněny, nepřihlíží při provádění výpočtu v souladu s čl. SSC.47 odst. 1 písm. a) nebo b) k dobám získaným podle právních předpisů, jejichž podmínky ještě nejsou nebo již nejsou splněny, pokud je to důvodem pro


text:
stanovení nižší dávky.
 3.
 Odstavec 2 se použije obdobně, pokud dotyčná osoba výslovně požádá o odklad poskytování dávek ve stáří.
 4.
 Nový výpočet se provede automaticky, jsou-li splněny podmínky, které mají být splněny podle jiných právních předpisů, nebo když osoba požádá o přiznání dávky ve stáří odložené v souladu s odstavcem 1, pokud ještě nebylo přihlédnuto k dobám získaným podle jiných právních předpisů na základě odstavců 2 nebo 3.
 Článek SSC.46
 Zvláštní ustanovení o sčítání dob
 1.
 Podmiňují-li právní předpisy jednoho státu poskytování některých dávek získáním dob pojištění pouze u určitých zaměstnání nebo samostatných výdělečných činností nebo povolání, na které se vztahuje zvláštní systém pro zaměstnance nebo osoby samostatně výdělečně činné, přihlíží příslušná instituce tohoto státu k dobám získaným podle právních předpisů jiných států pouze v případě, že byly získány v rámci odpovídajícího systému, nebo pokud tomu tak není, ve stejném povolání, případně ve stejném zaměstnání nebo při samostatné výdělečné činnosti.
 Nesplňuje-li po přihlédnutí k takto získaným dobám dotyčná osoba podmínky pro pobírání dávek zvláštního systému, berou se tyto doby v úvahu pro účely poskytování dávek podle obecného systému nebo, neexistuje-li, dávek systému vztahujícího se buď na manuální, nebo nemanuální pracovníky za předpokladu, že dotyčná osoba byla pojištěna v rámci jednoho z těchto systémů.
 2.
 K dobám pojištění získaným v rámci zvláštního systému jednoho státu se přihlíží pro účely poskytování dávek obecného systému nebo, neexistuje-li, dávek systému vztahujícího se buď na manuální, nebo nemanuální pracovníky jiného státu, pokud dotyčná osoba byla pojištěna v rámci jednoho z těchto systémů, a to i když k těmto dobám již bylo přihlédnuto v uvedeném jiném státě v rámci zvláštního systému.
 3.
 Pokud právní předpisy nebo zvláštní systém jednoho státu podmiňuje získání, zachování nebo obnovení nároků na dávky pojištěním dotyčné osoby při naplnění rizika, tato podmínka se považuje za splněnou, pokud byla tato osoba v minulosti pojištěna podle právních předpisů nebo zvláštního systému tohoto státu a je při naplnění rizika pojištěna podle právních předpisů jiného státu proti stejné pojistné události, nebo, není-li pojištěna, pokud jí dávka za stejnou pojistnou událost náleží podle právních předpisů jiného státu. Druhá podmínka se však považuje za splněnou v případech uvedených v článku SSC.52.
 Článek SSC.47
 Přiznání dávek
 1.
 Příslušná instituce vypočte výši náležející dávky:
 a)
 podle právních předpisů, které uplatňuje, a to pouze pokud jsou splněny podmínky nároku na dávky výhradně podle vnitrostátního práva (nezávislá dávka);
 b)
 výpočtem teoretické výše a následně skutečné výše dávky (poměrná dávka) takto:
 i)
 teoretická výše dávky se rovná dávce, na kterou by dotyčná osoba měla nárok, pokud by všechny doby pojištění a/nebo bydlení získané podle právních předpisů ostatních států byly získány ke dni přiznání dávky podle právních předpisů, které uplatňuje. Pokud podle těchto právních předpisů výše dávky nezávisí na délce získaných dob, považuje se uvedená výše za teoretickou výši;
 ii)
 příslušná instituce pak stanoví skutečnou výši poměrné dávky tak, že použije na teoretickou výši poměr mezi délkou dob získaných před naplněním rizika podle právních předpisů, které uplatňuje, a celkové délky dob získaných před naplněním rizika podle právních předpisů všech dotčených států.
 2.
 V


text:
případě potřeby použije příslušná instituce na výši dávky vypočtenou podle odst. 1 písm. a) a b) všechna pravidla týkající se snížení, pozastavení nebo odnětí podle právních předpisů, které uplatňuje, a v mezích stanovených v článcích SSC.48, SSC.49 a SSC.50.
 3.
 Dotyčná osoba má nárok na to, aby jí příslušná instituce každého státu vyplácela vyšší z částek vypočtených podle odst. 1 písm. a) a b).
 4.
 Pokud výpočet podle odst. 1 písm. a) v jednom státě stále vede k výsledku, že nezávislá dávka je stejná nebo vyšší než poměrná dávka vypočtená podle odst. 1 písm. b), příslušná instituce od poměrného výpočtu upustí za předpokladu, že:
 a)
 tato situace je uvedena v části 1 přílohy SSC-4;
 b)
 nejsou použitelné žádné právní předpisy obsahující pravidla proti souběhu, jak je uvedeno v článcích SSC.49 a SSC.50, nejsou-li splněny podmínky stanovené v čl. SSC.50 odst. 2, a
 c)
 článek SSC.52 se nepoužije na doby získané podle právních předpisů jiného státu za zvláštních okolností daného případu.
 5.
 Bez ohledu na odstavce 1, 2 a 3 se poměrný výpočet nepoužije na systémy poskytující dávky, u nichž nejsou časové úseky pro výpočet relevantní, pokud jsou tyto systémy uvedeny v části 2 přílohy SSC-4. V takových případech má daná osoba nárok na dávku vypočtenou v souladu s právními předpisy dotčeného státu.
 Článek SSC.48
 Pravidla předcházení souběhu
 1.
 Každý souběh dávek ve stáří a pozůstalostních dávek vypočtených nebo poskytovaných stejné osobě na základě získaných dob pojištění nebo bydlení se považuje za souběh dávek stejného druhu.
 2.
 Souběh dávek, které nelze považovat za dávky stejného druhu ve smyslu odstavce 1, se považuje za souběh dávek různého druhu.
 3.
 Tato ustanovení se použijí pro účely pravidel předcházení souběhu stanovených právními předpisy jednoho státu v případě souběhu dávky ve stáří nebo pozůstalostní dávky s dávkou stejného druhu nebo s dávkou různého druhu nebo s jiným příjmem:
 a)
 příslušná instituce přihlíží k dávkám nebo příjmům získaným v jiném státě, pouze pokud právní předpisy, které uplatňuje, stanoví přihlížení k dávkám nebo příjmům získaným v zahraničí;
 b)
 příslušná instituce přihlíží k výši dávek, které má vyplácet jiný stát před srážkou daně, příspěvků na sociální zabezpečení a jiných jednotlivých poplatků nebo srážek, pokud právní předpisy, které uplatňuje, nestanoví používání pravidel předcházení souběhu po takových srážkách, a to za podmínek a postupů stanovených v příloze SSC-7;
 c)
 příslušná instituce nepřihlíží k výši dávek získaných podle právních předpisů jiného státu na základě dobrovolného pojištění nebo dobrovolného pokračujícího pojištění;
 d)
 pokud určitý stát používá pravidla předcházení souběhu proto, že dotyčná osoba pobírá dávky stejného nebo různého druhu podle právních předpisů jiných států nebo příjem získaný v jiných státech, lze náležející dávku snížit pouze o výši těchto dávek nebo tohoto příjmu.
 Článek SSC.49
 Souběh dávek stejného druhu
 1.
 Pokud dojde k souběhu dávek stejného druhu náležejících podle právních předpisů dvou nebo více států, neuplatňují se pravidla předcházení souběhu stanovená právními předpisy státu na poměrnou dávku.
 2.
 Pravidla předcházení souběhu se použijí na nezávislou dávku, pouze pokud je dotčená dávka:
 a)
 dávkou, jejíž výše nezávisí na délce získaných dob pojištění nebo bydlení,


text:
nebo
 b)
 dávkou, jejíž výše je určena na základě započtené doby považované za získanou mezi dnem, kdy došlo k naplnění rizika, a pozdějším dnem, která je v souběhu:
 i)
 s dávkou stejného druhu, nebyla-li uzavřena dohoda mezi dvěma nebo více státy zajišťující, že tatáž započtená doba nebude vzata v úvahu více než jednou, nebo
 ii)
 s dávkou uvedenou v písmenu a).
 Dávky a dohody uvedené v písmenech a) a b) jsou uvedeny v příloze SSC-5.
 Článek SSC.50
 Souběh dávek různého druhu
 1.
 Jestliže pobírání dávek různého druhu nebo jiného příjmu vyžaduje použití pravidel předcházení souběhu stanoveného právními předpisy dotčených států ohledně:
 a)
 dvou nebo více nezávislých dávek, rozdělí příslušné instituce výši dávky nebo dávek nebo jiného příjmu tak, jak byly vzaty v úvahu, počtem dávek, na které se tato pravidla vztahují;
 použití tohoto písmene však nemůže zbavit dotyčnou osobu jejího postavení důchodce pro účely jiných kapitol této hlavy za podmínek a postupů stanovených v příloze SSC-7;
 b)
 jedné nebo více poměrných dávek, berou příslušné instituce v úvahu dávku nebo dávky nebo jiný příjem a všechny stanovené prvky používání pravidel předcházení souběhu jako funkci poměru mezi dobami pojištění a/nebo bydlení, stanovené pro výpočet uvedený v čl. SSC.47 odst. 1 písm. b) bodu ii);
 c)
 jedné nebo více nezávislých dávek a jedné nebo více poměrných dávek, použijí příslušné instituce obdobně písmeno a) na nezávislé dávky a písmeno b) na poměrné dávky.
 2.
 Příslušná instituce nepoužije rozdělení stanovené pro nezávislé dávky, pokud právní předpisy, které uplatňuje, stanoví, že pro výpočet části jejich výše, která je určena jako funkce poměru mezi dobami pojištění nebo bydlení uvedenými v čl. SSC.47 odst. 1 písm. b) bodu ii), mají být vzaty v úvahu dávky různého druhu nebo jiné příjmy a všechny ostatní prvky.
 3.
 Odstavce 1 a 2 se použijí obdobně na případy, kdy právní předpisy jednoho nebo více států stanoví, že nárok na dávku nelze získat v případě, kdy dotčená osoba pobírá dávku různého druhu náležející jí podle právních předpisů jiného státu nebo jiný příjem.
 Článek SSC.51
 Doplňující ustanovení pro výpočet dávek
 1.
 Pro výpočet teoretické a poměrné výše uvedené v čl. SSC.47 odst. 1 písm. b) se použijí tato pravidla:
 a)
 je-li celková délka dob pojištění nebo bydlení získaných před naplněním rizika podle právních předpisů všech dotčených států delší než maximální doba vyžadovaná právními předpisy jednoho z těchto států pro pobírání plné dávky, vezme příslušná instituce tohoto státu v úvahu maximální dobu namísto celkové délky získaných dob; tato metoda výpočtu nesmí vést k tomu, aby tato instituce hradila větší částku dávky, než je plná dávka stanovená právními předpisy, které uplatňuje. Toto ustanovení se nevztahuje na dávky, jejichž výše nezávisí na délce pojištění;
 b)
 postup pro přihlédnutí k souběhu dob je stanoven v příloze SSC-7;
 c)
 stanoví-li právní předpisy státu, že dávky mají být vypočítány na základě příjmů, příspěvků, základů příspěvků, zvýšení, výdělků, dalších částek nebo kombinace několika z nich (průměrné, poměrné, pevné nebo započtené), příslušná instituce:
 i)
 určí základ pro výpočet dávek pouze na základě dob pojištění získaných podle právních předpisů, které uplatňuje;
 ii)
 použije


text:
pro určení výše, která má být vypočtena podle dob pojištění nebo bydlení získaných podle právních předpisů ostatních států, stejné prvky určené nebo zjištěné pro doby pojištění získané podle právních předpisů, které uplatňuje;
 je-li to nezbytné v souladu s postupy stanovenými v příloze SSC-6 pro dotčený stát;
 d)
 v případě, že se písmeno c) nepoužije, neboť právní předpisy státu stanoví, že dávka má být vypočítána na základě jiných prvků než je doba pojištění nebo bydlení, které nesouvisejí s časem, vezme příslušná instituce pro každou dobu pojištění nebo bydlení získanou podle právních předpisů jakéhokoliv jiného státu v úvahu výši shromážděného kapitálu, kapitálu, o němž se předpokládá, že byl shromážděn, nebo každého jiného prvku pro výpočet podle právních předpisů, které uplatňuje, vydělenou počtem jednotek doby v příslušném důchodovém systému.
 2.
 Ustanovení právních předpisů jednoho státu týkající se valorizace faktorů, ke kterým se přihlíží při výpočtu dávek, se v případě potřeby použijí na faktory, ke kterým přihlíží příslušná instituce tohoto státu v souladu s odstavcem 1, pokud jde o doby pojištění nebo bydlení získané podle právních předpisů jiných států.
 Článek SSC.52
 Doby pojištění nebo bydlení kratší než jeden rok
 1.
 Bez ohledu na čl. SSC.47 odst. 1 písm. b) není instituce státu povinna poskytovat dávky na základě dob získaných podle právních předpisů, které uplatňuje, které se berou v úvahu při naplnění rizika, jestliže:
 a)
 délka uvedených dob nedosahuje jednoho roku a
 b)
 pouze na základě těchto dob nelze podle uvedených právních předpisů získat nárok na dávku.
 Pro účely tohoto článku se „dobami“ rozumí všechny doby pojištění, zaměstnání, samostatné výdělečné činnosti nebo bydlení, které zakládají nárok na dotčenou dávku nebo ji přímo zvyšují.
 2.
 Příslušné instituce každého dotčeného státu přihlížejí k době uvedené v odstavci 1 pro účely čl. SSC.47 odst. 1 písm. b) bodu i).
 3.
 Pokud by důsledkem použití odstavce 1 bylo osvobození všech institucí dotčených států od jejich povinností, poskytují se dávky výhradně podle právních předpisů posledního z těchto států, jehož podmínky jsou splněny, jako by všechny doby pojištění a bydlení získané a vzaté v úvahu podle článku SSC.7 a čl. SSC.46 odst. 1 a 2 byly získány podle právních předpisů tohoto státu.
 4.
 Tento článek se nevztahuje na systémy uvedené v části 2 přílohy SSC-4.
 Článek SSC.53
 Přiznání doplatku
 1.
 Příjemci dávek, na kterého se vztahuje tato kapitola, nesmí být ve státě, v němž mají bydliště a podle jehož právních předpisů mu náleží dávka, přiznána dávka nižší, než je minimální dávka stanovená těmito právními předpisy za dobu pojištění nebo bydlení, která se rovná všem dobám pojištění vzatým v úvahu pro výplatu dávek v souladu s touto kapitolou.
 2.
 Příslušná instituce uvedeného státu mu vyplácí po celou dobu jeho bydlení na území tohoto státu doplatek rovnající se rozdílu mezi celkovou částkou dávek náležejících podle této kapitoly a částkou minimální dávky.
 Článek SSC.54
 Nový výpočet a přehodnocení dávek
 1.
 Jestliže se metoda stanovení dávek nebo pravidla pro výpočet dávek podle právních předpisů některého státu změní nebo pokud dojde k významné změně osobní situace dotyčné osoby, která by podle uvedených právních předpisů vedla k


text:
úpravě výše dávky, provede se v souladu s článkem SSC.47 nový výpočet.
 2.
 Naproti tomu, jestliže z důvodu zvýšení životních nákladů nebo změn příjmu nebo jiných důvodů pro úpravu jsou dávky dotčeného státu upraveny procentem nebo paušální částkou, toto procento nebo paušální částka se použije přímo na dávky určené podle článku SSC.47, aniž by bylo zapotřebí provést nový výpočet.
 Článek SSC.55
 Zvláštní ustanovení pro úředníky
 1.
 Články SSC.7, SSC.45, čl. SSC.46 odst. 3 a články SSC.47 až SSC.54 se použijí obdobně na osoby, na které se vztahuje zvláštní systém pro úředníky.
 2.
 Pokud však právní předpisy některého státu podmiňují získání, ukončení, zachování nebo obnovení nároku na dávky v rámci zvláštního systému pro úředníky získáním všech dob pojištění v rámci jednoho nebo více zvláštních systémů pro úředníky v tomto státě nebo získáním dob pojištění považovaných právními předpisy tohoto státu za rovnocenné těmto dobám, přihlíží příslušná instituce tohoto státu pouze k dobám, které mohou být uznány podle právních předpisů, které uplatňuje.
 Nesplňuje-li po přihlédnutí k takto získaným dobám dotyčná osoba podmínky pro pobírání těchto dávek, přihlíží se k těmto dobám pro přiznání dávek v rámci obecného systému nebo, neexistuje-li, v rámci systému použitelného buď na manuální, nebo nemanuální pracovníky.
 3.
 Jsou-li podle právních předpisů některého státu dávky v rámci zvláštního systému pro úředníky vyměřeny na základě posledního platu nebo platů pobíraných v referenčním období, příslušná instituce tohoto státu vezme pro účely výpočtu dávek v úvahu pouze platy, náležitě zhodnocené, které dotyčná osoba pobírala během doby nebo dob, ve kterých podléhala uvedeným právním předpisům.
 KAPITOLA 6
 DÁVKY V NEZAMĚSTNANOSTI
 Článek SSC.56
 Zvláštní ustanovení pro sčítání dob pojištění, zaměstnání nebo samostatné výdělečné činnosti
 1.
 Příslušná instituce státu, jehož právní předpisy podmiňují získání, zachování, obnovení nebo trvání nároku na dávky získáním buď dob pojištění, zaměstnání nebo samostatné výdělečné činnosti, přihlíží v nezbytné míře k dobám pojištění, zaměstnání nebo samostatné výdělečné činnosti získaným podle právních předpisů kteréhokoli jiného státu, jako by šlo o doby získané podle právních předpisů, které uplatňuje.
 Pokud však příslušné právní předpisy podmiňují nárok na dávky získáním dob pojištění, nepřihlíží se k dobám zaměstnání nebo samostatné výdělečné činnosti získaným podle právních předpisů jiného státu, ledaže by byly tyto doby považovány za doby pojištění, kdyby byly získány podle příslušných právních předpisů.
 2.
 Použití odstavce 1 je podmíněno tím, že dotyčná osoba naposledy získala podle právních předpisů, podle kterých se o dávky žádá:
 a)
 doby pojištění, pokud uvedené právní předpisy doby pojištění vyžadují,
 b)
 doby zaměstnání, pokud uvedené právní předpisy doby zaměstnání vyžadují, nebo
 c)
 doby samostatné výdělečné činnosti, pokud uvedené právní předpisy doby samostatné výdělečné činnosti vyžadují.
 Článek SSC.57
 Výpočet dávek v nezaměstnanosti
 1.
 Pokud je výpočet dávek v nezaměstnanosti založen na výši předchozího platu, mzdy nebo příjmu ze samostatné výdělečné činnosti dotyčné osoby, vezme příslušný stát v úvahu plat nebo příjem ze samostatné výdělečné činnosti pobíraný dotyčnou osobou výlučně na základě jejího posledního zaměstnání nebo samostatné výdělečné činnosti podle právních předpisů příslušného státu.
 2.
 Pokud právní předpisy uplatňované příslušným státem stanoví zvláštní referenční období pro stanovení platu, mzdy nebo příjmu ze samostatné výdělečné


text:
činnosti použitého pro výpočet výše dávky a dotyčná osoba podléhala právním předpisům jiného státu po celé referenční období nebo jeho část, příslušný stát zohlední pouze plat, mzdu nebo příjem ze samostatné výdělečné činnosti pobíraný během jejich posledního zaměstnání nebo samostatné výdělečné činnosti podle uvedených právních předpisů.
 KAPITOLA 7
 PŘEDDŮCHODOVÉ DÁVKY
 Článek SSC.58
 Dávky
 Pokud příslušné právní předpisy podmiňují nárok na předdůchodové dávky získáním dob pojištění, zaměstnání nebo samostatné výdělečné činnosti, nepoužije se článek SSC.7.
 HLAVA IV
 RŮZNÁ USTANOVENÍ
 Článek SSC.59
 Spolupráce
 1.
 Příslušné orgány států oznámí specializovanému výboru pro koordinaci sociálního zabezpečení veškeré změny svých právních předpisů z oblastí sociálního zabezpečení, na něž se vztahuje článek SSC.3, které se týkají nebo mohou ovlivnit provádění tohoto protokolu.
 2.
 Nevyžaduje-li tento protokol, aby tyto informace byly oznámeny specializovanému výboru pro koordinaci sociálního zabezpečení, sdělí si příslušné orgány států navzájem opatření přijatá k provedení tohoto protokolu, která nejsou oznámena podle odstavce 1 a která jsou významná pro provádění tohoto protokolu.
 3.
 Pro účely tohoto protokolu se orgány a instituce států vzájemně podporují a postupují, jako by šlo o provádění jejich vlastních právních předpisů. Správní pomoc poskytovaná uvedenými orgány a institucemi je zásadně bezplatná. Specializovaný výbor pro koordinaci sociálního zabezpečení však stanoví druh nahraditelných nákladů a hranice pro náhradu těchto nákladů.
 4.
 Orgány a instituce států mohou pro účely tohoto protokolu komunikovat přímo mezi sebou a s dotčenými osobami nebo s jejich zástupci.
 5.
 Instituce a osoby, na které se vztahuje tento protokol, mají povinnost vzájemně se informovat a spolupracovat k zajištění řádného provádění tohoto protokolu.
 Instituce v souladu se zásadou dobré správy odpovídají v přiměřené lhůtě na veškeré dotazy a v této souvislosti poskytují dotčeným osobám veškeré informace potřebné k výkonu práv přiznaných jim tímto protokolem.
 Dotyčné osoby musejí co nejdříve uvědomit instituce příslušného státu a státu bydliště o každé změně své osobní nebo rodinné situace, která ovlivňuje dávky poskytované na základě tohoto protokolu.
 6.
 Porušení informační povinnosti uvedené v odst. 5 třetím pododstavci může vést k použití přiměřených opatření v souladu s vnitrostátním právem. Tato opatření však jsou rovnocenná s těmi, která jsou použitelná na podobné situace podle vnitrostátního práva a žadatelům neznemožní ani nadměrně neztíží v praxi výkon práv přiznaných jim tímto protokolem.
 7.
 V případě potíží při výkladu nebo používání tohoto protokolu, které by mohly ohrozit práva osoby, na kterou se tento protokol vztahuje, se instituce příslušného státu nebo státu pobytu dotyčné osoby obrátí na instituci dotčeného státu nebo instituce dotčených států. Nelze-li řešení nalézt v přiměřené lhůtě, může kterákoli ze stran požádat o konzultace v rámci specializovaného výboru pro koordinaci sociálního zabezpečení.
 8.
 Orgány, instituce a soudy jednoho státu nesmí odmítnout žádosti nebo jiné jim předložené dokumenty z důvodu, že jsou napsány v úředním jazyce Unie, a to i v anglickém jazyce.
 Článek SSC.60
 Zpracování údajů
 1.
 Státy postupně používají nové technologie pro výměnu, zpřístupnění a zpracování údajů požadovaných k používání tohoto protokolu.
 2.
 Každý stát nese odpovědnost za řízení své vlastní části útvarů pro zpracování údajů.
 3.
 Poté, co přijímající instituce prohlásila, že může elektronické dokumenty přijímat, nesmí


text:
žádný orgán nebo instituce jiného státu odmítnout elektronický dokument zaslaný nebo vydaný institucí v souladu s tímto protokolem a přílohou SSC-7 z důvodu, že byl přijat elektronickými prostředky. Kopie a záznam takovýchto dokumentů se pokládá za správnou a přesnou kopii původního dokumentu nebo zobrazení informace, jíž se týká, neexistuje-li důkaz o opaku.
 4.
 Elektronický dokument se považuje za platný, jestliže počítačový systém, v němž je dokument zaznamenán, obsahuje záruky nezbytné k předcházení každé změně, přenosu nebo nepovoleného přístupu k záznamu. Zaznamenané informace je kdykoli možné reprodukovat v bezprostředně čitelné formě.
 Článek SSC.61
 Výjimky
 1.
 Každé osvobození od daní nebo snížení daní, kolkovného, notářských nebo registračních poplatků stanovené právními předpisy jednoho státu, které se týká osvědčení nebo dokumentů, jejichž předkládání se vyžaduje při uplatňování právních předpisů tohoto státu, se vztahuje na podobná osvědčení nebo dokumenty, jejichž předkládání se vyžaduje při používání právních předpisů jiného státu nebo tohoto protokolu.
 2.
 Všechna prohlášení, dokumenty a osvědčení jakéhokoli druhu, jejichž předložení se vyžaduje při uplatňování tohoto protokolu, se osvobozují od ověřování diplomatickými či konzulárními úřady.
 Článek SSC.62
 Žádosti, prohlášení nebo opravné prostředky
 Jakákoli žádost, prohlášení nebo opravný prostředek, které měly být podány podle právních předpisů jednoho státu v určité lhůtě úřadu, instituci nebo soudu tohoto státu, jsou přípustné, jestliže byly podány ve stejné lhůtě odpovídajícímu úřadu, instituci nebo soudu jiného státu. V tom případě je úřad, instituce nebo soud, kterým jsou žádost, prohlášení nebo opravný prostředek předloženy, neprodleně zašlou příslušnému úřadu, instituci nebo soudu prvně uvedeného státu buď přímo, nebo prostřednictvím příslušných úřadů dotyčného státu. Den, kdy byly žádosti, prohlášení nebo opravné prostředky podány orgánu, instituci nebo soudu druhého státu, je považován za den jejich podání příslušnému orgánu, instituci nebo soudu.
 Článek SSC.63
 Lékařské prohlídky
 1.
 Lékařské prohlídky stanovené právními předpisy jednoho státu mohou být prováděny na žádost příslušné instituce na území jiného státu institucí místa bydliště nebo místa pobytu osoby, která má nárok na dávky, za podmínek stanovených v příloze SSC-7 nebo za podmínek dohodnutých mezi příslušnými úřady dotčených států.
 2.
 Lékařské prohlídky provedené za podmínek stanovených v odstavci 1 jsou považovány za lékařské prohlídky provedené na území příslušného státu.
 Článek SSC.64
 Vybírání příspěvků a zpětné získávání dávek
 1.
 Vybírání příspěvků, které mají být placeny určité instituci státu, a zpětné získávání dávek poskytnutých institucí jednoho státu, které příjemci nenáležely, lze provádět v jiném státě v souladu s postupy a zárukami a výsadami použitelnými na vybírání příspěvků dlužných odpovídající instituci posledně uvedeného státu a na zpětné získávání jím poskytnutých, ale nenáležejících dávek.
 2.
 Vykonatelná rozhodnutí soudních a správních orgánů, která se týkají vybírání příspěvků, úroků a jakýchkoli jiných poplatků nebo zpětného získávání poskytnutých dávek, které podle právních předpisů jednoho státu příjemci nenáležely, se uznávají a vykonávají na základě žádosti příslušné instituce v jiném státě v mezích a podle postupů stanovených právními předpisy a jakýmikoli jinými postupy vztahujícími se na podobná rozhodnutí posledně uvedeného státu. Tato rozhodnutí se prohlašují za vykonatelná v uvedeném státě, pokud to vyžadují právní předpisy a jakékoli další postupy uvedeného státu.
 3.
 Nároky instituce jednoho státu požívají při výkonu rozhodnutí, konkurzním


text:
nebo vyrovnacím řízení v jiném státě stejných výsad, jaké přiznávají právní předpisy v tomto jiném státě pohledávkám téhož druhu.
 4.
 Postup provádění tohoto článku včetně úhrady nákladů se řídí přílohou SSC-7 nebo, je-li to nezbytné a jako doplňkové opatření, prostřednictvím dohod mezi státy.
 Článek SSC.65
 Práva institucí
 1.
 Obdrží-li určitá osoba dávky podle právních předpisů některého státu za úraz, jenž byl důsledkem událostí, k nimž došlo v jiném státě, veškerá práva instituce odpovědné za poskytování dávek vůči třetí straně, která je povinna poskytnout náhradu za dotčený úraz, se řídí těmito pravidly:
 a)
 převzala-li instituce odpovědná za poskytování dávek podle právních předpisů, které uplatňuje, nároky příjemce dávek vůči třetí straně, uznává toto převzetí nároků každý stát;
 b)
 má-li instituce odpovědná za poskytování dávek přímý nárok vůči třetí straně, uznává tento nárok každý stát.
 2.
 Pobírá-li osoba dávky podle právních předpisů jednoho státu za úraz, k němuž došlo v důsledku událostí v jiném státě, vztahují se na uvedenou osobu nebo na příslušnou instituci ustanovení uvedených právních předpisů, která určují případy, v nichž jsou zaměstnavatelé nebo jejich zaměstnanci zproštěni odpovědnosti.
 Odstavec 1 se použije také na veškeré nároky instituce odpovědné za poskytování dávek vůči zaměstnavatelům nebo jejich zaměstnancům v případech, kdy nejsou zproštěni odpovědnosti.
 3.
 Pokud v souladu s čl. SSC.30 odst. 3 nebo čl. SSC.36 odst. 2 dva nebo více států nebo jejich příslušné instituce uzavřou dohodu o vzdání se náhrad mezi institucemi spadajícími do jejich pravomoci nebo pokud náhrada nezávisí na výši skutečně vyplácených dávek, veškeré nároky vznikající vůči odpovědné třetí straně se řídí těmito pravidly:
 a)
 pokud instituce státu bydliště nebo pobytu přizná dávky osobě za úraz, který utrpěla na jeho území, tato instituce v souladu s právními předpisy, které uplatňuje, uplatní své právo na převzetí nároku nebo na přímou žalobu proti třetí straně, která je odpovědná za poskytnutí náhrady za úraz;
 b)
 pro použití písmene a) se má za to, že:
 i)
 příjemce dávky je pojištěn u instituce místa bydliště nebo pobytu a
 ii)
 tato instituce je institucí odpovědnou za poskytování dávek;
 c)
 odstavce 1 a 2 zůstávají použitelné pro jakékoli dávky, na které se nevztahuje dohoda o vzdání se úhrad nebo úhrada, která není závislá na výši skutečně poskytnutých dávek.
 Článek SSC.66
 Prováděcí předpisy
 Zvláštní prováděcí ustanovení k právním předpisům určitého státu jsou uvedena v příloze SSC-6.
 HLAVA V
 ZÁVĚREČNÁ USTANOVENÍ
 Článek SSC.67
 Ochrana práv jednotlivce
 1.
 Strany v souladu se svými vnitrostátními právními řády zajistí, aby ustanovení Protokolu o koordinaci sociálního zabezpečení měla právní sílu, a to buď přímo, nebo prostřednictvím vnitrostátních právních předpisů, kterými se uvedená ustanovení provádějí, aby se jich právnické nebo fyzické osoby mohly dovolávat u vnitrostátních soudů, tribunálů a správních orgánů.
 2.
 Strany zajistí prostředky pro právnické a fyzické osoby, aby mohly účinně chránit svá práva podle tohoto protokolu, jako je možnost podávat stížnosti správním orgánům nebo podat žalobu u příslušného soudu nebo tribunálu v příslušném soudním řízení s cílem dosáhnout přiměřené a včasné nápravy.
 Článek SSC.68
 Změny
 Specializovaný výbor pro koordinaci sociálního zabezpečení může měnit přílohy a dodatky tohoto protokolu.
 Článek SSC.69


text:
Vypovězení tohoto protokolu
 Aniž je dotčen článek 779 této dohody, může každá ze stran tento protokol kdykoli vypovědět písemným oznámením diplomatickou cestou. V takovém případě tento protokol pozbývá platnosti prvním dnem devátého měsíce následujícího po dni oznámení.
 Článek SSC.70
 Ustanovení o ukončení platnosti
 1.
 Tento protokol pozbývá platnosti patnáct let od vstupu této dohody v platnost.
 2.
 Nejpozději dvanáct měsíců před ukončením platnosti tohoto protokolu podle odstavce 1 oznámí kterákoli ze stran druhé straně své přání zahájit jednání za účelem uzavření aktualizovaného protokolu.
 Článek SSC.71
 Ujednání po ukončení platnosti dohody
 Po ukončení platnosti tohoto protokolu podle článku SSC.69, článku SSC.70 nebo článku 779 této dohody jsou zachována práva pojištěných osob týkající se nároků, které vyplývají ze získaných dob nebo ze skutečností či událostí, které nastaly před ukončením platnosti tohoto protokolu. Rada partnerství může s dostatečným předstihem před ukončením platnosti tohoto protokolu stanovit dodatečná ujednání, která stanoví vhodná následná a přechodná opatření.
 PŘÍLOHA SSC-1
 NĚKTERÉ PENĚŽITÉ DÁVKY, NA KTERÉ SE TENTO PROTOKOL NEVZTAHUJE
 ČÁST 1
 ZVLÁŠTNÍ NEPŘÍSPĚVKOVÉ PENĚŽITÉ DÁVKY (čl. SSC.3 odst. 4 písm. a) tohoto protokolu)
 i) SPOJENÉ KRÁLOVSTVÍ
 a)
 státní důchodový kredit (zákon o státním důchodovém kreditu z roku 2002 a zákon o státním důchodovém kreditu (Severní Irsko) z roku 2002);
 b)
 příspěvky pro uchazeče o zaměstnání vyměřené na základě příjmu (zákon z roku 1995 o uchazečích o zaměstnání a nařízení z roku 1995 o uchazečích o zaměstnání (Severní Irsko));
 c)
 příspěvek na živobytí pro zdravotně postižené, složka určená na mobilitu (zákon o příspěvcích a dávkách sociálního zabezpečení z roku 1992 a zákon o příspěvcích a dávkách sociálního zabezpečení (Severní Irsko) z roku 1992);
 d)
 příspěvek na mobilitu v rámci dávky na podporu osobní nezávislosti (zákon o reformě sociálního zabezpečení z roku 2012 (část 4) a nařízení o reformě sociálního zabezpečení (Severní Irsko) z roku 2015 (část 5));
 e)
 zaměstnanecký a podpůrný příspěvek vypočítávaný z příjmu (zákon o reformě sociálního zabezpečení z roku 2007 a zákon o reformě sociálního zabezpečení (Severní Irsko) z roku 2007);
 f)
 příspěvky pro lepší začátek na nákup potravin (nařízení o podpoře na nákup potravin (příspěvky na nákup potravin) (Skotsko) z roku 2019 (SSI 2019/193));
 g)
 příspěvky pro lepší začátek (příspěvek v těhotenství a pro dítě, příspěvek na předškolní vzdělávání, příspěvek pro školní věk) (nařízení o podpoře v raném věku (příspěvky pro lepší začátek) (Skotsko) z roku 2018 (SSI 2018/370));
 h)
 platba na pohřeb (nařízení o podpoře pohřebních nákladů (Skotsko) z roku 2019 (SSI 2019/292)).
 ii) ČLENSKÉ STÁTY
 RAKOUSKO
 Vyrovnávací příspěvek (spolkový zákon ze dne 9. září 1955 o všeobecném sociálním pojištění – ASVG, spolkový zákon ze dne 11. října 1978 o živnostenském sociálním pojištění – GSVG a spolkový zákon ze dne 11. října 1978 o sociálním pojištění zemědělců – BSVG).
 BELGIE
 a)
 příspěvek k náhradě příjmů (zákon ze dne 27. února 1987);
 b)
 zaručený příjem pro starší osoby (zákon ze dne 22. března 2001).
 BULHARSKO
 Sociální starobní důchod (článek 89 zákona o sociálním pojištění).
 KYPR
 a)
 sociální důchod (zákon o sociálních důchodech z roku 1995 (zákon č. 25(I)/95 ve znění pozdějších předpisů));
 b)
 příspěvek


text:
pro osoby s těžkým motorickým postižením (rozhodnutí Rady ministrů č. 38210 ze dne 16. října 1992, č. 41370 ze dne 1. srpna 1994, č. 46183 ze dne 11. června 1997 a č. 53675 ze dne 16. května 2001);
 c)
 zvláštní příspěvek pro nevidomé (zákon o zvláštních příspěvcích z roku 1996 (zákon č. 77(I)/96) ve znění pozdějších předpisů).
 ČESKÁ REPUBLIKA
 Sociální příplatek (zákon č. 117/1995 Sb., o státní sociální podpoře).
 DÁNSKO
 Výdaje na bydlení pro důchodce (zákon o pomoci pro individuální bydlení, v úplném znění zákona č. 204 ze dne 29. března 1995).
 ESTONSKO
 a)
 Příspěvky pro dospělé osoby se zdravotním postižením (zákon o sociálních dávkách pro osoby se zdravotním postižením ze dne 27. ledna 1999);
 b)
 státní podpora v nezaměstnanosti (zákon o službách a podpoře na trhu práce ze dne 29. září 2005).
 FINSKO
 a)
 příspěvek na bydlení pro důchodce (zákon o příspěvku na bydlení pro důchodce, 571/2007);
 b)
 podpora trhu práce (zákon o dávkách v nezaměstnanosti, 1290/2002);
 c)
 zvláštní pomoc přistěhovalcům (zákon o zvláštní pomoci přistěhovalcům, 1192/2002).
 FRANCIE
 a)
 doplňkové příspěvky:
 i)
 ze zvláštního fondu pro invaliditu a
 ii)
 z fondu solidarity pro starobní důchody, pokud jde o získaná práva,
 (zákon ze dne 30. června 1956, kodifikovaný v knize VIII zákoníku sociálního zabezpečení);
 b)
 příspěvek pro dospělé osoby se zdravotním postižením (zákon ze dne 30. června 1975, kodifikovaný v knize VIII zákoníku sociálního zabezpečení);
 c)
 zvláštní příspěvek (zákon ze dne 10. července 1952, kodifikovaný v knize VIII zákoníku sociálního zabezpečení) týkající se získaných nároků;
 d)
 starobní příspěvek solidarity (nařízení ze dne 24. června 2004, kodifikované v knize VIII zákoníku sociálního zabezpečení) s účinností od 1. ledna 2006.
 NĚMECKO
 a)
 základní příjem na úrovni životního minima pro starší osoby a pro osoby se sníženou schopností výdělku podle kapitoly 4 knihy XII zákona o sociálním zabezpečení;
 b)
 dávky na pokrytí nákladů na výživu podle základního ustanovení pro uchazeče o zaměstnání, pokud nejsou s ohledem na tyto dávky splněny požadavky opravňující k dočasnému doplatku po obdržení dávek v nezaměstnanosti (čl. 24 odst. 1 knihy II zákona o sociálním zabezpečení).
 ŘECKO
 Zvláštní dávky pro starší osoby (zákon č. 1296/82).
 MAĎARSKO
 a)
 invalidní důchod (vyhláška Rady ministrů č. 83/1987 (XII 27) o invalidním důchodu);
 b)
 nepříspěvkový starobní důchod (zákon č. III z roku 1993 o správě sociálních věcí a sociálních dávkách);
 c)
 příspěvek na přepravu (vládní vyhláška č. 164/1995 (XII 27) o příspěvcích na přepravu pro osoby s těžkým zdravotním postižením).
 IRSKO
 (a)
 Dávka při hledání zaměstnání (zákon o sociálním zabezpečení v úplném znění z roku 2005, část 3, kapitola 2)
 (b)
 Státní důchod (nepříspěvkový) (kzákon o sociálním zabezpečení v úplném znění z roku 2005, část 3 kapitola 4)
 (c)
 Vdovský (nepříspěvkový) a vdovecký (nepříspěvkový) důchod (zákon o sociálním zabezpečení v úplném znění z roku 2005, část 3 kapitola 6)
 (d)
 Příspěvek v invaliditě (zákon o sociálním zabezpečení v úplném znění z roku 2005, část 3 kapitola 10)
 e)
 příspěvek na mobilitu (zákon o zdravotnictví z roku 1970, oddíl 61);
 f)
 důchod pro nevidomé (zákon o sociálním zabezpečení v úplném znění z roku 2005,


text:
část 3 kapitola 5).
 ITÁLIE
 a)
 sociální důchody pro osoby bez prostředků (zákon č. 153 ze dne 21. dubna 1969);
 b)
 důchody a dávky pro civilní zdravotně postižené a invalidy (zákon č. 118 ze dne 30. března 1971, č. 18 ze dne 11. února 1980 a č. 508 ze dne 21. listopadu 1988);
 c)
 důchody a příspěvky pro hluchoněmé (zákony č. 381 ze dne 26. května 1970 a č. 508 ze dne 21. listopadu 1988);
 d)
 důchody a příspěvky pro civilní nevidomé (zákony č. 382 ze dne 27. května 1970 a č. 508 ze dne 21. listopadu 1988);
 e)
 příplatky k minimálním důchodům (zákony č. 218 ze dne 4. dubna 1952, č. 638 ze dne 11. listopadu 1983 a č. 407 ze dne 29. prosince 1990);
 f)
 příplatky k dávkám v invaliditě (zákon č. 222 ze dne 12. června 1984);
 g)
 sociální příspěvek (zákon č. 335 ze dne 8. srpna 1995);
 h)
 zvýšení sociálních dávek (čl. 1 odst. 1 a 12 zákona č. 544 ze dne 29. prosince 1988 ve znění pozdějších předpisů).
 LOTYŠSKO
 a)
 státní dávka sociálního zabezpečení (zákon o státních sociálních dávkách ze dne 1. ledna 2003);
 b)
 příspěvek na úhradu nákladů na dopravu pro postižené osoby s omezenou pohyblivostí (zákon o státních sociálních dávkách ze dne 1. ledna 2003).
 LITVA
 a)
 důchod sociální pomoci (zákon z roku 2005 o dávkách státní sociální pomoci, článek 5);
 b)
 zvláštní pomocný příspěvek (zákon z roku 2005 o dávkách státní sociální pomoci, článek 15);
 c)
 zvláštní příspěvek na dopravu pro zdravotně postižené osoby s pohybovými problémy (zákon z roku 2000 o příspěvku na dopravu, článek 7).
 LUCEMBURSKO
 Příjem pro těžce zdravotně postižené (čl. 1 odst. 2 zákona ze dne 12. září 2003), s výjimkou osob uznaných za zdravotně postižené pracovníky a zaměstnaných na normálním trhu práce nebo v chráněném prostředí.
 MALTA
 a)
 doplňkový příspěvek (oddíl 73 zákona o sociálním zabezpečení (kap. 318) 1987);
 b)
 starobní důchod (zákon o sociálním zabezpečení (kap. 318) 1987).
 NIZOZEMSKO
 a)
 zákon o podpoře pro mladé zdravotně postižené osoby při práci a zaměstnání ze dne 24. dubna 1997 (Wet Wajong);
 b)
 zákon o doplňkových dávkách ze dne 6. listopadu 1986 (TW).
 POLSKO
 Sociální důchod (zákon o sociálním důchodu ze dne 27. června 2003).
 PORTUGALSKO
 a)
 nepříspěvkový státní starobní a invalidní důchod (zákonný dekret č. 464/80 ze dne 13. října 1980);
 b)
 nepříspěvkový vdovský a vdovecký důchod (nařízení č. 52/81 ze dne 11. listopadu 1981);
 c)
 solidární starobní příplatek (zákonný dekret č. 232/2005 ze dne 29. prosince 2005, ve znění zákonného dekretu č. 236/2006 ze dne 11. prosince 2006).
 SLOVENSKO
 a)
 úprava důchodů, které představují jediný zdroj příjmu, přiznaná přede dnem 1. ledna 2004;
 b)
 sociální důchod, který byl přiznán přede dnem 1. ledna 2004.
 SLOVINSKO
 a)
 státní důchod (zákon o penzijním a invalidním pojištění ze dne 23. prosince 1999);
 b)
 podpora příjmů důchodců (zákon o penzijním a invalidním pojištění ze dne 23. prosince 1999);
 c)
 příspěvek na výživu (zákon o penzijním a invalidním pojištění ze dne 23. prosince 1999).
 ŠPANĚLSKO
 a)
 záruka minimálního příjmu (zákon č. 13/82


text:
ze dne 7. dubna 1982);
 b)
 peněžité dávky na pomoc starším osobám a invalidům nezpůsobilým k práci (královský dekret č. 2620/81 ze dne 24. července 1981):
 i)
 nepříspěvkové invalidní a starobní důchody uvedené v kapitole II hlavy VI obecného zákona o sociálním zabezpečení, schváleného královskou legislativní vyhláškou č. 8/2015 ze dne 30. října 2015, a
 ii)
 dávky doplňující výše uvedené důchody, které jsou stanoveny v právních předpisech autonomních oblastí, pokud tyto příplatky zaručují příjem na úrovni životního minima s ohledem na hospodářskou a sociální situaci v dotčených autonomních oblastech;
 c)
 příspěvky na podporu mobility a náhradu nákladů na dopravu (zákon č. 13/1982 ze dne 7. dubna 1982).
 ŠVÉDSKO
 a)
 příspěvky na bydlení pro osoby pobírající důchod (zákon 2001: 761);
 b)
 finanční podpora pro starší osoby (zákon 2001: 853).
 ČÁST 2
 DÁVKY DLOUHODOBÉ PÉČE (čl. SSC.3 odst. 4 písm. d) tohoto protokolu)
 i) SPOJENÉ KRÁLOVSTVÍ
 a)
 příspěvek na pečovatelskou službu (Social Security Contributions and Benefits Act 1992, Social Security (Attendance Allowance) Regulations 1991, Social Security Contributions and Benefits (Northern Ireland) Act 1992 and Social Security (Attendance Allowance) Regulations (Northern Ireland) 1992);
 b)
 příspěvek na pečovatele (Social Security Contributions and Benefits Act 1992, The Social Security (Invalid Care Allowance) Regulations 1976, Social Security Contributions and Benefits (Northern Ireland) Act 1992) a The Social Security (Invalid Care Allowance) Regulations 1976 (Northern Ireland);
 c)
 příspěvek na živobytí pro zdravotně postižené – složka určená na péči (Social Security Contributions and Benefits Act 1992, Social Security (Disability Living Allowance) Regulations 1991, Social Security Contributions and Benefits (Northern Ireland) Act 1992 and Social Security (Disability Living Allowance) Regulations (Northern Ireland) 1992);
 d)
 dávka na podporu osobní nezávislosti – složka určená na každodenní život (Welfare Reform Act 2012 (Part 4), Social Security (Personal Independence Payment) Regulations 2013, The Personal Independence Payment (Transitional Provisions) Regulations 2013, Personal Independence Payment (Transitional Provisions) (Amendment) Regulations 2019, Welfare Reform (Northern Ireland) Order 2015 (Part 5), The Personal Independence Payment Regulations (Northern Ireland) 2016, The Personal Independence Payment (Transitional Provisions) Regulations (Northern Ireland) 2016 a Personal Independence Payment (Transitional Provisions) (Amendment) Regulations (Northern Ireland) 2019);
 e)
 doplňkový příspěvek na pečovatele (The Social Security (Scotland) Act 2018);
 f)
 příspěvek pro mladé pečovatele (The Carer’s Assistance (Young Carer Grants) (Scotland) Regulations 2020 (as amended)).
 ii) ČLENSKÉ STÁTY
 RAKOUSKO
 a)
 spolkový zákon o příspěvku na dlouhodobou péči (Bundespflegegeldgesetz, BPGG), původní znění BGBl. č. 110/1993, poslední změna BGBl-I č. 100/2016;
 b)
 nařízení o odstupňování spolkového příspěvku na dlouhodobou péči (Einstufungsverordnung zum Bundespflegegeldgesetz (EinstV));
 c)
 nařízení spolkového ministra práce, sociálních věcí a ochrany spotřebitele o posouzení potřeb péče o děti a mládež v souladu se spolkovým zákonem o ošetřovatelské péči (Bundespflegegeldgesetz, Kinder-EinstV);
 d)
 řada použitelných právních základů, např. dohoda mezi spolkovou vládou a spolkovými zeměmi o společných opatřeních pro osoby vyžadující péči. Zákony spolkových zemí o sociální pomoci a o invaliditě;
 e)
 zákon o pojištění pro případ odkázanosti (Pflegefondsgesetz, PFG), původní znění: Úřední věstník (BGBI. I) č. 57/2011;
 f)
 nařízení o statistice pečovatelských služeb z roku 2012 (Pflegedienstleistungsstatistik-Verordnung 2012);
 g)
 podpora 24hodinové péče: spolkový zákon o příspěvku na


text:
dlouhodobou péči (Bundespflegegeldgesetz,BPGG);
 h)
 pokyny na podporu 24hodinové péče (§ 21b spolkového zákona o příspěvku na dlouhodobou péči (Bundespflegegeldgesetz));
 i)
 pokyny pro poskytování dávek na podporu pečujících rodinných příslušníků (§ 21a spolkového zákona o příspěvku na dlouhodobou péči (Bundespflegegeldgesetz));
 j)
 zákaz vyžadování spoluúčasti na dlouhodobou péči:
 k)
 spolkový zákon o zvláštním doplatku z důvodu zrušení přístupu k finančním prostředkům při ubytování osob v zařízeních ústavní péče;
 l)
 spolkový zákon o zvláštním doplatku z důvodu zrušení přístupu k finančním prostředkům při ubytování osob v zařízeních ústavní péče pro roky 2019 a 2020, BGBl. I No 95/2019.
 BELGIE
 a)
 zákon o povinném zdravotním a nemocenském pojištění (Loi relative à l’assurance obligatoire soins de santé et indemnités/Wet betreffende de verplichte verzekeringing voor geneeskundige verzorging en uitkeringen) ze dne 14. července 1994;
 b)
 zákon ze dne 27. února 1987 o příspěvcích pro osoby se zdravotním postižením (Loi relative aux allocation aux personnes handicapées/Wet betreffende de tegemoetkomingen aan gehandicapten);
 c)
 vlámská sociální ochrana (Vlaamse sociale bescherming): vyhláška Vlámského parlamentu ze dne 18. května 2018 o organizaci vlámské sociální ochrany (Decreet houdende Vlaamse sociale bescherming/) a nařízení vlámské vlády ze dne 30. listopadu 2018;
 d)
 valonský kodex pro sociální činnost a zdraví (Code wallon de l’Action sociale et de la Santé), část představující vyhlášku. Část 1, kniha IIIb, zřízená vyhláškou ze dne 8. listopadu 2018;
 e)
 valonský regulační kodex pro sociální opatření a zdraví, část I/1, zavedený nařízením valonské vlády ze dne 21. prosince 2018;
 f)
 vyhláška ze dne 13. prosince 2018 o nabídkách pro starší nebo závislé osoby a o paliativní péči (Dekret über die Angebote für Senioren und Personen mit Unterstützungsbedarf sowie über die Palliativpflege);
 g)
 vyhláška ze dne 4. června 2007 o psychiatrických pečovatelských domech (Dekret über die psychiatrischen Pflegewohnheime);
 h)
 nařízení vlády ze dne 20. června 2017 o pomůckách pro podporu mobility (Erlass über die Mobilitätshilfen);
 i)
 vyhláška ze dne 13. prosince 2016 o zřízení odboru Německojazyčného společenství pro nezávislý život (Dekret zur Schaffung einer Dienststelle der Deutschsprachigen Gemeinschaft für selbstbestimmtes Leben);
 j)
 královská vyhláška ze dne 5. března 1990 o příspěvku na pomoc starším osobám (Arrêté royal du 5 mars 1990 relatif à l’allocation pour l’aide aux personnes âgées);
 k)
 nařízení vlády ze dne 19. prosince 2019 o přechodných ustanoveních týkajících se postupu pro získání předběžného schválení nebo povolení proplácení nebo sdílení nákladů na dlouhodobou rehabilitaci v zahraničí (Erlass der Regierung zur übergansweisen Regelung des Verfahrens zur Erlangung einer Vorabgeehmigung oder Zustimmung zwecks Kostenübernahme oder Kostenbeteiligung für eine Langzeitrehabilitation im Ausland);
 l)
 vyhláška ze dne 21. prosince 2018 o bruselských zdravotních pojišťovnách v oblasti zdravotní péče a pomoci lidem (Ordonnance du 21 décembre 2018 relative aux organismes assureurs bruxellois dans le domaine des soins de santé et de l’aide aux personnes);
 m)
 spolupráce mezi spolkovými subjekty:
 n)
 dohoda o spolupráci ze dne 31. prosince 2018 mezi Vlámským společenstvím, Valonským regionem, Komisí Francouzského společenství, Smíšenou komisí Společenství a Německojazyčným společenstvím o pomůckách pro podporu mobility;
 o)
 dohoda o spolupráci ze dne 31. prosince 2018 mezi Vlámským společenstvím, Valonským regionem, Francouzským společenstvím, Smíšenou