text:
Litevské znění
 Šiame dokumente išvardintų prekių eksportuotojas (muitinės arba kompetentingos viešosios valdžios institucijos liudijimo Nr. ... (1)) deklaruoja, kad, jeigu kitaip nenurodyta, tai yra ... (2) preferencinės kilmės prekės.
 Maďarské znění
 A jelen okmányban szereplő áruk exportőre (vámfelhatalmazási szám: vagy az illetékes kormányzati szerv által kiadott engedély száma: ... (1)) kijelentem, hogy egyértelmű eltérő jelzés hiányában az áruk preferenciális ... származásúak (2).
 Maltské znění
 L-esportatur tal-prodotti koperti b'dan id-dokument (awtorizzazzjoni kompetenti tal-gvern jew tad-dwana nru. ... (1)) jiddikjara li, hlief fejn indikat b'mod car li mhux hekk, dawn il-prodotti huma ta' origini preferenzjali ... (2).
 Nizozemské znění
 De exporteur van de goederen waarop dit document van toepassing is (douanevergunning of vergunning van de competente overheidsinstantie nr. ... (1)) verklaart dat, behoudens uitdrukkelijke andersluidende vermelding, deze goederen van preferentiële ... oorsprong zijn (2).
 Polské znění
 Eksporter produktów objętych tym dokumentem (upoważnienie władz celnych lub upoważnienie właściwych władz nr ... (1)) deklaruje, że z wyjątkiem gdzie jest to wyraźnie określone, produkty te mają ... (2) preferencyjne pochodzenie.
 Portugalské znění
 O abaixo assinado, exportador dos produtos cobertos pelo presente documento (autorização aduaneira ou da autoridade governamental competente no ... (1)) declara que, salvo indicação expressa em contrário, estes produtos são de origem preferencial ... (2).
 Rumunské znění
 Exportatorul produselor ce fac obiectul acestui document (autorizaţia vamală sau a autorităţii guvernamentale competente nr. ... (1)) declară că, exceptând cazul în care în mod expres este indicat altfel, aceste produse sunt de origine preferenţială ... (2).
 Slovenské znění
 Vývozca výrobkov uvedených v tomto dokumente (číslo povolenia colnej správy alebo príslušného vládneho povolenia ... (1)) vyhlasuje, že okrem zreteľne označených, majú tieto výrobky preferenčný pôvod v ... (2).
 Slovinské znění
 Izvoznik blaga, zajetega s tem dokumentom, (pooblastilo carinskih ali pristojnih vladnih organov št. ... (1))izjavlja, da, razen če ni drugače jasno navedeno, ima to blago preferencialno ... (2) poreklo.
 Finské znění
 Tässä asiakirjassa mainittujen tuotteiden viejä (tullin tai toimivaltaisen julkisen viranomaisen lupa nro ... (1)) ilmoittaa, että nämä tuotteet ovat, ellei toisin ole selvästi merkitty, etuuskohteluun oikeutettuja ... alkuperätuotteita (2).
 Švédské znění
 Exportören av de varor som omfattas av detta dokument (tullmyndighetens tillstånd eller behörig statlig myndighet nr. ... (1)) försäkrar att dessa varor, om inte annat tydligt markerats, har förmånsberättigande ... ursprung. (2)
 ... (3)
 (Místo a datum)
 ... (4)
 (Podpis vývozce. Navíc je třeba čitelně uvést jméno osoby, která prohlášení podepisuje.)
 SPOLEČNÉ PROHLÁŠENÍ
 O ANDORRSKÉM KNÍŽECTVÍ
 1.
 Produkty pocházející z Andorrského knížectví, zařazené do kapitol 25 až 97 harmonizovaného systému, jsou Singapurem považovány za pocházející z Unie ve smyslu této dohody.
 2.
 Protokol 1 se použije obdobně pro účely vymezení statusu původu výše uvedených produktů.
 SPOLEČNÉ PROHLÁŠENÍ
 O REPUBLICE SAN MARINO
 1.
 Produkty pocházející z Republiky San Marino jsou Singapurem považovány za pocházející z Unie ve smyslu této dohody.
 2.
 Protokol 1 se použije obdobně pro účely vymezení statusu původu výše uvedených produktů.
 SPOLEČNÉ PROHLÁŠENÍ
 O REVIZI PRAVIDEL PŮVODU OBSAŽENÝCH V PROTOKOLU 1
 1.
 Smluvní strany souhlasí s tím, že budou revidovat pravidla původu obsažená v protokolu 1 a že budou diskutovat o nezbytných


text:
změnách na žádost kterékoli ze smluvních stran.
 2.
 Přílohy B a D protokolu 1 budou přizpůsobeny v souladu s periodickými změnami harmonizovaného systému.
 (1) Pokud prohlášení o původu vyhotovuje schválený vývozce v Unii, je třeba na tomto místě uvést číslo oprávnění schváleného vývozce. Pokud prohlášení o původu nevyhotoví schválený vývozce, slova v závorce se vynechají nebo se místo ponechá prázdné.
 Pokud prohlášení o původu vyhotovuje vývozce v Singapuru, je třeba na tomto místě uvést jedinečné číslo subjektu.
 (2) Uvede se původ produktů. Týká-li se prohlášení o původu produktů pocházejících z Unie, vývozce použije zkratku „EU“. Týká-li se prohlášení o původu zcela nebo zčásti produktů pocházejících z Ceuty a Melilly, musí je vývozce zřetelně vyznačit v dokladu, na němž je prohlášení činěno, pomocí zkratky „CM“.
 (3) Tyto údaje lze vypustit, je-li informace uvedena v samotném dokladu.
 (4) Není-li vývozce povinen prohlášení podepisovat, vztahuje se toto osvobození i na jméno podepisující osoby.
 UJEDNÁNÍ 1 AŽ 4 A SPOLEČNÉ PROHLÁŠENÍ O CELNÍCH UNIÍCH
 UJEDNÁNÍ 1
 TÝKAJÍCÍ SE ČLÁNKU 16.6 (DANĚ)
 Smluvní strany se dohodly, že výrazem „ustanovení této dohody“ uvedeným v čl. 16.6 (Daně) odst. 1 se rozumějí ustanovení, kterými se:
 a)
 uděluje nediskriminační zacházení zboží způsobem a v rozsahu stanovenými v kapitole dvě (Národní zacházení a přístup zboží na trh);
 b)
 brání zachování či zavedení cel na zboží či daní ze zboží způsobem a v rozsahu stanovenými v kapitole dvě (Národní zacházení a přístup zboží na trh) a
 c)
 dodavatelům služeb a investorům dostává nediskriminačního zacházení způsobem a v rozsahu stanovenými v oddíle A (Obecná ustanovení), oddíle B (Přeshraniční poskytování služeb), oddíle C (Usazení) a pododdíle 6 (Finanční služby) oddílu E (Předpisový rámec) kapitoly osm (Služby, usazování a elektronický obchod).
 UJEDNÁNÍ 2
 TÝKAJÍCÍ SE ODMĚN ROZHODCŮ
 V souvislosti s pravidlem 10 v příloze 14-A potvrzují obě smluvní strany následující ujednání:
 1.
 Odměny a výdaje vyplácené rozhodcům vycházejí ze srovnatelných mezinárodních mechanismů pro řešení sporů obsažených ve dvoustranných či vícestranných dohodách.
 2.
 Na přesné výši odměn a výdajů se dohodnou smluvní strany před tím, než se uskuteční jejich setkání s rozhodčím tribunálem podle pravidla 10 v příloze 14-A.
 3.
 V zájmu zjednodušení práce rozhodčího tribunálu uplatňují obě smluvní strany toto ujednání v dobré víře.
 UJEDNÁNÍ 3
 DODATEČNÁ CELNÍ USTANOVENÍ
 ČLÁNEK 1
 Definice
 Pro účely tohoto ujednání se rozumějí:
 a)
 „celními předpisy“ všechny právní předpisy platné na území smluvních stran, které upravují dovoz, vývoz a tranzit zboží a jeho propuštění do jakéhokoli jiného celního režimu;
 b)
 „dožadujícím orgánem“ příslušný celní orgán, který k tomu účelu určila smluvní strana a který podává žádost o pomoc na základě tohoto ujednání;
 c)
 „dožádaným orgánem“ příslušný celní orgán, který k tomu účelu určila smluvní strana a který obdrží žádost o spolupráci na základě tohoto ujednání;
 d)
 „osobními údaji“ veškeré informace o identifikované nebo identifikovatelné fyzické osobě;
 e)
 „jednáním v rozporu s celními předpisy“ jakékoliv porušení nebo pokus o porušení celních předpisů a
 f)
 „celním orgánem“ podle potřeby celní orgány Singapuru, celní orgány členských států nebo příslušné útvary Evropské komise.
 ČLÁNEK 2
 Oblast působnosti
 1. Smluvní strany si pomáhají

type: contracts

jurisdiction: EU


text:
prostřednictvím svých celních orgánů, v celních záležitostech souvisejících s obchodem, a to způsobem a za podmínek stanovených tímto ujednáním, aby bylo zajištěno řádné uplatňování celních předpisů, zejména za účelem předcházení následujícímu jednání v rozporu s celními předpisy, jeho vyšetřování a stíhání:
 a)
 prohlášení zboží při dovozu do dožadující smluvní strany za vyvezené či zpětně vyvezené z druhé smluvní strany, a nikoli za zboží pocházející z této druhé smluvní strany;
 b)
 prohlášení zboží při dovozu do dožadující smluvní strany za pocházející z druhé smluvní strany, a to za jiným účelem, než je uplatnění celních preferencí podle této dohody.
 2. Pomoc v celních záležitostech souvisejících s obchodem podle tohoto ujednání je doplňková k pomoci poskytované podle článku 29 (Správní šetření) Protokolu 1 o definici pojmu „původní produkty“ a metodách správní spolupráce.
 3. Aniž je dotčen odstavec 2, poskytuje se pomoc v celních záležitostech souvisejících s obchodem, které se týkají zboží prováženého přes území jedné smluvní strany či na tomto území předkládaného a určeného pro území druhé smluvní strany, po dobu prvních tří let po vstupu této dohody v platnost pouze způsobem a v rozsahu stanovených v článku 27 (Spolupráce mezi příslušnými orgány), článku 28 (Ověřování prohlášení o původu) a článku 29 (Správní šetření) Protokolu 1 o definici pojmu „původní produkty“ a metodách správní spolupráce. Smluvní strany přezkoumají způsoby poskytování pomoci v případě zboží prováženého přes území jedné smluvní strany nebo na tomto území překládaného a určeného pro území druhé smluvní strany do dvou let od vstupu této dohody v platnost.
 4. Pomocí v celních záležitostech souvisejících s obchodem nejsou dotčena pravidla upravující vzájemnou pomoc v trestních věcech, ani se tato pomoc nevztahuje na informace získané na základě výkonu pravomocí na žádost soudního orgánu, ledaže tento orgán se sdělením uvedených informací souhlasí.
 5. Toto ujednání se nevztahuje na pomoc při vybírání cel, daní nebo pokut.
 6. Pomoc podle tohoto ujednání může být poskytnuta pouze v souvislosti s obchodními transakcemi, při nichž došlo k jednání v rozporu s celními předpisy a které se uskutečnily nejvýše tři roky před dnem podání žádosti o pomoc.
 7. Od smluvních stran se nevyžaduje, aby za účelem splnění povinností podle tohoto ujednání měnily svůj celní režim.
 ČLÁNEK 3
 Pomoc na žádost
 1. Na žádost dožadujícího orgánu, který pojal důvodné podezření o jednání v rozporu s celními předpisy týkajícím se kategorií zboží uvedených v čl. 2 (Oblast působnosti) odst. 1, poskytne dožádaný orgán tomuto orgánu informace jednoho či několika níže uvedených druhů, které mohou přispět k tomu, aby dožadující orgán zajistil správné uplatňování celních předpisů:
 a)
 název a adresu vývozce či celního deklaranta;
 b)
 informace o zasílání, tj. číslo kontejneru, velikost, název plavidla a přepravce, země původu, místo vývozu a popis nákladu;
 c)
 klasifikační číslo, množství a deklarovanou hodnotu a
 d)
 všechny další informace, jež smluvní strany považují za nutné pro účely stanovení toho, zda došlo k jednání v rozporu s celními předpisy.
 2. Na žádost dožadujícího orgánu poskytne dožádaný orgán tyto informace:
 a)
 zda zboží vyvezené z území jedné smluvní strany bylo řádně dovezeno na území druhé strany, a


text:
případně uvede celní režim, který byl na toto zboží uplatněn, nebo
 b)
 zda zboží dovezené na území jedné smluvní strany bylo řádně vyvezeno z území druhé strany, a případně uvede celní režim, který byl na toto zboží uplatněn.
 3. Dožádaný orgán není povinen poskytovat informace, které zatím nemá k dispozici.
 4. Pro účely odstavce 1 se důvodným podezřením o jednání v rozporu s celními předpisy rozumí podezření založené na jednom či několika následujících druzích podstatných faktických informací získaných z veřejných či soukromých zdrojů:
 a)
 důkazy, že v minulosti určitý dovozce, vývozce, výrobce, producent či jiná společnost zapojená do pohybu zboží z území jedné smluvní strany na území druhé smluvní strany nesplnili celní předpisy kterékoli smluvní strany;
 b)
 důkazy, že v minulosti některé či všechny podniky zapojené do pohybu zboží v rámci určitého odvětví produktů z území jedné smluvní strany na území druhé smluvní strany, při němž se zboží pohybuje z území jedné smluvní strany na území druhé smluvní strany, nesplnily celní předpisy smluvní strany, nebo
 c)
 jiné informace, jež celní orgány smluvních stran v souvislosti s určitou žádostí shodně považují za dostatečné.
 ČLÁNEK 4
 Spontánní pomoc
 Smluvní strany si mohou v souladu se svými právními předpisy navzájem poskytovat prostřednictvím svých celních orgánů pomoc z vlastního podnětu, pokud to považují za nezbytné pro řádné uplatňování celních předpisů, zejména poskytováním informací o:
 a)
 činnostech, které jsou nebo se jeví být jednáním v rozporu s celními předpisy a které mohou být předmětem zájmu celních orgánů druhé smluvní strany;
 b)
 nových prostředcích nebo metodách používaných při jednání v rozporu s celními předpisy;
 c)
 zboží, o kterém je známo, že je předmětem jednání v rozporu s celními předpisy;
 d)
 fyzických nebo právnických osobách, u kterých existuje důvodné podezření, že se podílejí nebo podílely na jednání v rozporu s celními předpisy, nebo
 e)
 dopravních prostředcích, u kterých existuje důvodné podezření, že byly, jsou nebo mohou být použity při jednání v rozporu s celními předpisy.
 ČLÁNEK 5
 Forma a obsah žádosti o pomoc
 1. Žádost podle tohoto ujednání se podává písemně. Přiloží se k ní dokumenty potřebné k tomu, aby dožádaný orgán mohl žádost vyřídit. V naléhavé situaci lze přijmout ústní žádost, kterou je však nutno neprodleně potvrdit písemně.
 2. Žádost podle odstavce 1 musí obsahovat tyto informace:
 a)
 název dožadujícího orgánu;
 b)
 požadované opatření;
 c)
 předmět a důvod žádosti;
 d)
 příslušné právní předpisy a jiné právní skutečnosti;
 e)
 co nejpřesnější a nejúplnější údaje o fyzických nebo právnických osobách, které jsou předmětem vyšetřování;
 f)
 shrnutí podstatných skutečností a dosud provedených šetření a
 g)
 důvody podezření, že došlo k jednání v rozporu s celními předpisy.
 3. Žádost se podává v úředním jazyce dožádaného orgánu nebo v jazyce pro něj přijatelném. Tento požadavek se nevztahuje na dokumenty přiložené k žádosti podle odstavce 1.
 4. Pokud žádost nesplňuje uvedené formální požadavky, lze vyžádat její opravu nebo doplnění. Mezitím však lze přijmout předběžná opatření.
 ČLÁNEK 6
 Vyřizování žádostí
 1. Za účelem vyřízení žádosti o pomoc poskytne dožádaný orgán v mezích své působnosti a informace, které již má k dispozici. Dožádaný orgán


text:
může podle svého uvážení poskytnout další pomoc tak, že provede odpovídající šetření nebo zajistí jejich provedení.
 2. Žádost o pomoc se vyřizuje v souladu s právními předpisy dožádané smluvní strany.
 3. Náležitě pověření úředníci smluvní strany mohou podle odstavce 1 se souhlasem druhé smluvní strany a za podmínek stanovených touto druhou stranou získat v prostorách dožádaného orgánu nebo jiného příslušného orgánu informace, které se vztahují k činnostem, jež jsou či mohou být jednáním v rozporu s celními předpisy, a které dožadující orgán potřebuje pro účely tohoto ujednání.
 4. Náležitě pověření úředníci smluvní strany mohou být se souhlasem druhé strany a za podmínek stanovených touto druhou stranou přítomni vyšetřováním, která probíhají na území druhé strany.
 ČLÁNEK 7
 Forma předávaných informací
 1. Dožádaný orgán sdělí dožadujícímu orgánu výsledky šetření písemně, případně spolu s příslušnými podklady či jinými dokumenty.
 2. Tyto informace lze předávat v elektronické formě.
 ČLÁNEK 8
 Výjimky z povinnosti poskytnout pomoc
 1. Pomoc může být odmítnuta nebo podmíněna splněním určitých podmínek nebo požadavků v případech, kdy se smluvní strana požádaná o poskytnutí pomoci podle tohoto ujednání domnívá, že by poskytnutí takové pomoci:
 a)
 mohlo ohrozit její svrchovanost;
 b)
 mohlo ohrozit veřejný pořádek, bezpečnost nebo jiné základní zájmy, zejména v případech podle čl. 9 (Výměna informací a důvěrnost) odst. 2, nebo
 c)
 znamenalo porušení průmyslového, obchodního nebo profesního tajemství.
 2. Dožádaný orgán může poskytnutí pomoci odložit z toho důvodu, že by narušilo probíhající vyšetřování, stíhání nebo soudní řízení. V takovém případě dožádaný orgán s dožadujícím orgánem konzultuje, zda lze pomoc poskytnout za podmínek, které dožádaný orgán může požadovat.
 3. Pokud dožadující orgán požádá o pomoc, kterou by sám v případě stejné žádosti nebyl schopen poskytnout, uvede tuto skutečnost ve své žádosti. Poté je na rozhodnutí dožádaného orgánu, jak tuto žádost vyřídí.
 4. V případech podle odstavců 1 a 2 musí být rozhodnutí dožádaného orgánu a jeho důvody bezodkladně oznámeny dožadujícímu orgánu.
 ČLÁNEK 9
 Výměna informací a důvěrnost
 1. Veškeré informace sdělované v jakékoli formě podle tohoto ujednání jsou důvěrné nebo vyhrazené povahy v závislosti na pravidlech uplatňovaných jednotlivými smluvními stranami. Vztahuje se na ně závazek úředního tajemství a požívají ochrany poskytované informacím stejného druhu podle příslušných právních předpisů smluvní strany, která je obdržela. Smluvní strana, která informace obdržela, zachová jejich důvěrnost.
 2. Výměnu osobních údajů lze provádět pouze v případě, že se smluvní strana, která je má obdržet, zaváže k jejich ochraně způsobem, který smluvní strana, jež má údaje poskytnout, považuje za přiměřený.
 3. Každá smluvní strana dodržuje postupy, které zaručí důvěrné zacházení s důvěrnými informacemi předloženými v souvislosti s uplatňováním celních předpisů této smluvní strany, včetně informací, jejichž sdělení by mohlo poškodit konkurenční postavení osoby, jež je poskytla, a jejich ochranu před neoprávněným sdělováním.
 4. Smluvní strana, která obdržela informace, je použije výlučně k účelům uvedeným v žádosti. Pokud jedna strana chce tyto informace použít k jiným účelům, musí k tomu předem získat písemný souhlas orgánu, který informace poskytl.
 5. Smluvní strana, která obdržela informace, je může případně použít ve správním či soudním řízení za předpokladu, že nepoužije informace, které


text:
předávající strana označila za citlivé, bez písemného souhlasu této strany.
 6. S výhradou odstavce 5 nesmí být informace poskytnuté jednou smluvní stranou druhé smluvní straně sděleny sdělovacím prostředkům nebo jiné osobě či subjektu kromě celních orgánů dožadující smluvní strany, ani zveřejněny či jinak zpřístupněny veřejnosti bez písemného souhlasu strany, která informace poskytla.
 7. Pokud se na informace obdržené jednou stranou vztahuje nutnost získat podle odstavců 4, 5 a 6 souhlas strany, která je poskytla, řídí se takové použití podmínkami stanovenými touto stranou.
 ČLÁNEK 10
 Náklady na pomoc
 1. Smluvní strana, která obdrží žádost, nese všechny běžné náklady vzniklé při jejím vyřizování. Strana, která podala žádost, nese případné náklady na znalce, svědky, tlumočníky a překladatele.
 2. Pokud se během vyřizování žádosti zjistí, že provedení této žádosti vyžaduje mimořádné či značné náklady, smluvní strany společně určí podmínky, za nichž se má žádost vyřídit či pokračovat v jejím vyřizování.
 ČLÁNEK 11
 Provádění
 1. Prováděním tohoto ujednání jsou v případě Singapuru pověřeny celní orgány Singapuru a v případě Unie příslušné útvary Evropské komise nebo případně celní orgány členských států. Tyto subjekty rozhodují o všech praktických opatřeních a ujednáních nezbytných pro jejich provádění, přičemž zohledňují platná pravidla, zejména v oblasti ochrany údajů.
 2. Smluvní strany společně konzultují a poté se vzájemně informují o prováděcích pravidlech přijatých podle tohoto ujednání.
 3. Smluvní strany se dohodly, že vzhledem k omezeným prostředkům jejich celních orgánů by měl být počet žádostí co nejnižší.
 ČLÁNEK 12
 Jiné dohody
 S ohledem na pravomoci Unie a členských států se toto ujednání:
 a)
 nedotýká závazků stran podle jiných mezinárodních dohod nebo úmluv;
 b)
 považuje za doplňkové ke všem dohodám o vzájemné správní pomoci v celních záležitostech, které byly nebo mohou být uzavřeny mezi jednotlivými členskými státy a Singapurem, přičemž má přednost před ustanoveními těchto dohod, která s ním nejsou slučitelná, a
 c)
 nedotýká předpisů Unie, které upravují výměnu veškerých informací mezi příslušnými útvary Evropské komise a celními orgány členských států, jež byly získány na základě tohoto ujednání a jež mohou mít význam pro Unii.
 ČLÁNEK 13
 Konzultace
 1. V otázkách uplatnitelnosti tohoto ujednání se strany vzájemně konzultují za účelem jejich vyřešení ve Výboru pro celní záležitosti zřízeném podle článku 16.2 (Specializované výbory).
 2. Na záležitosti vyplývající z tohoto ujednání se nevztahuje kapitola čtrnáct (Řešení sporů) ani kapitola patnáct (Mechanismus zprostředkování).
 UJEDNÁNÍ 4
 VZÁJEMNÉ UZNÁVÁNÍ PROGRAMŮ PRO SCHVÁLENÉ HOSPODÁŘSKÉ SUBJEKTY
 S ohledem na čl. 6.3 (Celní spolupráce) odst. 2 písm. d) a čl. 6.17 (Výbor pro celní záležitosti) odst. 2 potvrzují smluvní strany toto ujednání:
 Smluvní strany se dohodly, že v jejich společném zájmu je spolupráce na zvýšení bezpečnosti dodavatelského řetězce a zjednodušení legálního obchodu.
 Smluvní strany budou pracovat na vzájemném uznávání programů pro schválené hospodářské subjekty. Strany se dohodnou na vzájemném uznávání svých programů pro schválené hospodářské subjekty na základě rozhodnutí Výboru pro celní záležitosti zřízeného podle článku 16.2 (Specializované výbory).
 Smluvní strany se dohodly, že zahájí činnost směřující k vzájemnému uznávání svých programů pro schválené hospodářské subjekty.
 Smluvní strany vynaloží veškeré možné úsilí, aby dosáhly dohody o vzájemném uznávání svých programů pro


text:
schválené hospodářské subjekty pokud možno za rok, nejpozději však do dvou let ode dne vstupu této dohody v platnosti.
 SPOLEČNÉ PROHLÁŠENÍ
 o celních uniích
 1.
 Unie připomíná, že země, které s ní uzavřely celní unii, mají povinnost přizpůsobit se společnému celnímu sazebníku a postupně přijmout nezbytná opatření na základě preferenčního celního režimu Unie a vyjednat na vzájemně výhodném základě dohody s dotyčnými třetími zeměmi. Unie tudíž vyzvala Singapur, aby se státy, které vytvořily celní unii s Unií a jejichž výrobky nemají nárok na celní koncese podle této dohody, zahájil jednání o uzavření dvoustranných dohod o vytvoření zóny volného obchodu podle článku XXIV GATT 1994.
 2.
 Singapur informoval Unii, že zahájí jednání o uzavření dvoustranných dohod o vytvoření zóny volného obchodu podle článku XXIV GATT 1994 se zeměmi, které se nacházely v uvedené situaci ke dni podpisu této dohody.


text:
 8.10.2015
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 L 263/46
 ROZHODNUTÍ SMÍŠENÉHO VÝBORU EHP
 č. 252/2014
 ze dne 13. listopadu 2014,
 kterým se mění Protokol 31 k Dohodě o EHP o spolupráci v některých oblastech mimo čtyři svobody [2015/1811]
 SMÍŠENÝ VÝBOR EHP,
 s ohledem na Dohodu o Evropském hospodářském prostoru (dále jen „Dohoda o EHP“), a zejména na články 86 a 98 této dohody,
 vzhledem k těmto důvodům:
 (1)
 Je vhodné rozšířit spolupráci smluvních stran Dohody o EHP, aby zahrnovala rozhodnutí Evropského parlamentu a Rady č. 573/2014/EU ze dne 15. května 2014 o posílení spolupráce mezi veřejnými službami zaměstnanosti (VSZ) (1).
 (2)
 Protokol 31 k Dohodě o EHP by proto měl být změněn tak, aby tuto rozšířenou spolupráci umožňoval,
 PŘIJAL TOTO ROZHODNUTÍ:
 Článek 1
 V článku 1 Protokolu 31 k Dohodě o EHP se za odstavec 8 doplňuje nový odstavec, který zní:
 „9.
 Státy ESVO se účastní spolupráce stanovené v tomto aktu EU:
 —
 32014 D 0573: rozhodnutí Evropského parlamentu a Rady č. 573/2014/EU ze dne 15. května 2014 o posílení spolupráce mezi veřejnými službami zaměstnanosti (VSZ) (Úř. věst. L 159, 28.5.2014, s. 32).
 Státy ESVO se plně, avšak bez hlasovacího práva, účastní práce rady sítě.“
 Článek 2
 Toto rozhodnutí vstupuje v platnost prvním dnem poté, co bude učiněno poslední oznámení podle čl. 103 odst. 1 Dohody o EHP (2).
 Článek 3
 Toto rozhodnutí bude zveřejněno v oddíle EHP a v dodatku EHP Úředního věstníku Evropské unie.
 V Bruselu dne 13. listopadu 2014.
 Za Smíšený výbor EHP
 předseda
 Kurt JÄGER
 (1) Úř. věst. L 159, 28.5.2014, s. 32.
 (2) Nebyly oznámeny žádné ústavní požadavky.


text:
 8.11.2012
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 L 309/35
 ROZHODNUTÍ SMÍŠENÉHO VÝBORU EHP
 č. 150/2012
 ze dne 13. července 2012,
 kterým se mění příloha XX (Životní prostředí) Dohody o EHP
 SMÍŠENÝ VÝBOR EHP,
 s ohledem na Dohodu o Evropském hospodářském prostoru, ve znění Protokolu o úpravě Dohody o Evropském hospodářském prostoru (dále jen „Dohoda“), a zejména na článek 98 této dohody,
 vzhledem k těmto důvodům:
 (1)
 Příloha XX Dohody byla změněna rozhodnutím Smíšeného výboru EHP č. 117/2012 ze dne 15. června 2012 (1).
 (2)
 Prováděcí rozhodnutí Komise 2011/632/EU ze dne 21. září 2011, kterým se zavádí dotazník pro podávání zpráv o provádění směrnice Evropského parlamentu a Rady 2000/76/ES o spalování odpadů (2), by mělo být začleněno do Dohody.
 (3)
 Prováděcím rozhodnutím 2011/632/EU se s účinkem ode dne 1. ledna 2013 zrušuje rozhodnutí Komise 2010/731/EU (3), které je začleněno do Dohody a které by se proto mělo s účinkem ode dne 1. ledna 2013 v Dohodě zrušit,
 PŘIJAL TOTO ROZHODNUTÍ:
 Článek 1
 Příloha XX Dohody se mění takto:
 1)
 Za bod 32ffa (nařízení Rady (EU) č. 333/2011) se vkládá nový bod, který zní:
 „32fg.
 32011 D 0632: prováděcí rozhodnutí Komise 2011/632/EU ze dne 21. září 2011, kterým se zavádí dotazník pro podávání zpráv o provádění směrnice Evropského parlamentu a Rady 2000/76/ES o spalování odpadů (Úř. věst. L 247, 24.9.2011, s. 54).“
 2)
 Znění bodu 32fd (rozhodnutí Komise 2010/731/EU) se zrušuje s účinkem ode dne 1. ledna 2013.
 Článek 2
 Znění prováděcího rozhodnutí 2011/632/EU v islandském a norském jazyce, která mají být zveřejněna v dodatku EHP Úředního věstníku Evropské unie, jsou platná.
 Článek 3
 Toto rozhodnutí vstupuje v platnost dnem 14. července 2012 za předpokladu, že Smíšenému výboru EHP jsou učiněna veškerá oznámení podle čl. 103 odst. 1 Dohody (4).
 Článek 4
 Toto rozhodnutí bude zveřejněno v oddíle EHP a v dodatku EHP Úředního věstníku Evropské unie.
 V Bruselu dne 13. července 2012.
 Za Smíšený výbor EHP
 předseda
 Atle LEIKVOLL
 (1) Úř. věst. L 270, 4.10.2012, s. 40.
 (2) Úř. věst. L 247, 24.9.2011, s. 54.
 (3) Úř. věst. L 315, 1.12.2010, s. 38.
 (4) Nebyly oznámeny žádné ústavní požadavky.


text:
 Důležité právní upozornění
 |
 22002D0074
 Úřední věstník L 266 , 03/10/2002 S. 0012 - 0013
 Rozhodnutí Smíšeného výboru EHPč. 74/2002ze dne 25. června 2002,kterým se mění příloha I (Veterinární a rostlinolékařské předpisy) Dohody o EHPSMÍŠENÝ VÝBOR EHP,s ohledem na Dohodu o Evropském hospodářském prostoru ve znění Protokolu o úpravě Dohody o Evropském hospodářském prostoru (dále jen "Dohoda"), a zejména s ohledem na článek 98 této dohody,vzhledem k těmto důvodům:(1) Příloha I Dohody byla změněna rozhodnutím Smíšeného výboru EHP č. 149/2001 ze dne 11. prosince 2001 [1].(2) Rozhodnutí Komise 2001/298/ES ze dne 30. března 2001, kterým se mění přílohy směrnic Rady 64/432/EHS, 90/426/EHS, 91/68/EHS a 92/65/EHS a rozhodnutí Komise 94/273/ES, pokud jde o ochranu zvířat během přepravy [2], by mělo být začleněno do Dohody.(3) Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2001/10/ES ze dne 22. května 2001, kterou se mění směrnice Rady 91/68/EHS, pokud jde o klusavku [3], by měla být začleněna do Dohody.(4) Toto rozhodnutí by se nemělo vztahovat na Island a Lichtenštejnsko,ROZHODL TAKTO:Článek 1V příloze I Dohody se kapitola I mění takto:1. V bodech 1 (směrnice Rady 64/432/EHS), 2 (směrnice Rady 91/68/EHS), 3 (směrnice Rady 90/426/EHS) a 9 (směrnice Rady 92/65/EHS) části 4.1 se doplňuje nová odrážka, která zní:"— 32001 D 0298: rozhodnutí Komise 2001/298/ES ze dne 30. března 2001 (Úř. věst. L 102, 12.4.2001, s. 63)."2. V bodě 2 (směrnice Rady 91/68/EHS) části 4.1 se doplňuje nová odrážka, která zní:"— 32001 L 0010: směrnice Evropského parlamentu a Rady 2001/10/ES ze dne 22. května 2001 (Úř. věst. L 147, 31.5.2001, s. 41)."3. V bodě 20 (rozhodnutí Komise 94/273/ES) části 4.2 se doplňují slova:"ve znění:— 32001 D 0298: rozhodnutí Komise 2001/298/ES ze dne 30. března 2001 (Úř. věst. L 102, 12.4.2001, s. 63)."Článek 2Znění rozhodnutí 2001/298/ES a směrnice 2001/10/ES v norském jazyce, které má být zveřejněno v dodatku EHP Úředního věstníku Evropských společenství, je platné.Článek 3Toto rozhodnutí vstupuje v platnost dnem 26. června 2002 za předpokladu, že Smíšenému výboru EHP jsou učiněna veškerá oznámení podle čl. 103 odst. 1 Dohody [4].Článek 4Toto rozhodnutí bude zveřejněno v oddíle EHP a v dodatku EHP Úředního věstníku Evropských společenství.V Bruselu dne 25. června 2002.Za Smíšený výbor EHPpředsedaP. Westerlund[1] Úř. věst. L 65, 7.3.2002, s. 20.[2] Úř. věst. L 102, 12.4.2001, s. 63.[3] Úř. věst. L 147, 31.5.2001, s. 41.[4] Nebyly oznámeny žádné ústavní požadavky.--------------------------------------------------


text:
 22.4.2010
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 L 101/23
 ROZHODNUTÍ SMÍŠENÉHO VÝBORU EHP
 č. 13/2010
 ze dne 29. ledna 2010,
 kterým se mění příloha XIII (Doprava) Dohody o EHP
 SMÍŠENÝ VÝBOR EHP,
 s ohledem na Dohodu o Evropském hospodářském prostoru, ve znění Protokolu o úpravě Dohody o Evropském hospodářském prostoru (dále jen „Dohoda“), a zejména na článek 98 této dohody,
 vzhledem k těmto důvodům:
 (1)
 Příloha XIII Dohody byla změněna rozhodnutím Smíšeného výboru EHP č. 145/2009 ze dne 4. prosince 2009 (1).
 (2)
 Směrnice 2009/45/ES Evropského parlamentu a Rady ze dne 6. května 2009 o bezpečnostních pravidlech a normách pro osobní lodě (2) by měla být začleněna do Dohody.
 (3)
 Směrnice 2009/45/ES zrušuje směrnici Rady 98/18/ES (3), která je začleněna do Dohody, a která by proto měla být v Dohodě zrušena,
 ROZHODL TAKTO:
 Článek 1
 Znění bodu 56f (směrnice Rady 98/18/ES) přílohy XIII Dohody se nahrazuje tímto:
 „32009 L 0045: směrnice 2009/45/ES Evropského parlamentu a Rady ze dne 6. května 2009 o bezpečnostních pravidlech a normách pro osobní lodě (Úř. věst. L 163, 25.6.2009, s. 1).“
 Článek 2
 Znění směrnice 2009/45/ES v islandském a norském jazyce, která mají být zveřejněna v dodatku EHP Úředního věstníku Evropské unie, jsou platná.
 Článek 3
 Toto rozhodnutí vstupuje v platnost dnem 30. ledna 2010 za předpokladu, že Smíšenému výboru EHP jsou učiněna veškerá oznámení podle čl. 103 odst. 1 Dohody (4).
 Článek 4
 Toto rozhodnutí bude zveřejněno v oddílu EHP a v dodatku EHP Úředního věstníku Evropských společenství.
 V Bruselu dne 29. ledna 2010.
 Za Smíšený výbor EHP
 předseda
 Alan SEATTER
 (1) Úř. věst. L 62, 11.3.2010, s. 42.
 (2) Úř. věst. L 163, 25.6.2009, s. 1.
 (3) Úř. věst. L 144, 15.5.1998, s. 1.
 (4) Nebyly oznámeny žádné ústavní požadavky.


text:
 8.7.2005
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 169/1
 ÚMLUVA
 O PŘISTOUPENÍ ČESKÉ REPUBLIKY, ESTONSKÉ REPUBLIKY, KYPERSKÉ REPUBLIKY, LOTYŠSKÉ REPUBLIKY, LITEVSKÉ REPUBLIKY, MAĎARSKÉ REPUBLIKY, REPUBLIKY MALTA, POLSKÉ REPUBLIKY, REPUBLIKY SLOVINSKO A SLOVENSKÉ REPUBLIKY K ÚMLUVĚ O PRÁVU ROZHODNÉM PRO SMLUVNÍ ZÁVAZKOVÉ VZTAHY, OTEVŘENÉ K PODPISU V ŘÍMĚ DNE 19. ČERVNA 1980, A K PRVNÍMU A DRUHÉMU PROTOKOLU O JEJÍM VÝKLADU SOUDNÍM DVOREM EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ
 (2005/C 169/01)
 VYSOKÉ SMLUVNÍ STRANY SMLOUVY O ZALOŽENÍ EVROPSKÉHO SPOLEČENSTVÍ,
 S OHLEDEM NA Akt o podmínkách přistoupení České republiky, Estonské republiky, Kyperské republiky, Lotyšské republiky, Litevské republiky, Maďarské republiky, Republiky Malta, Polské republiky, Republiky Slovinsko a Slovenské republiky a o úpravách smluv, na nichž je založena Evropská unie, a zejména na čl. 5 odst. 2 uvedeného aktu,
 PŘIPOMÍNAJÍCE, že se nové členské státy tím, že se staly členy Evropské unie, zavázaly přistoupit k Úmluvě o právu rozhodném pro smluvní závazkové vztahy, otevřené k podpisu v Římě dne 19. června 1980, a k prvnímu a druhému protokolu o jejím výkladu Soudním dvorem, ve znění úmluvy o přistoupení Řecké republiky, podepsané v Lucemburku dne 10. dubna 1984, úmluvy o přistoupení Španělského království a Portugalské republiky, podepsané ve Funchalu dne 18. května 1992, a úmluvy o přistoupení Rakouské republiky, Finské republiky a Švédského království, podepsané v Bruselu dne 29. listopadu 1996,
 SE DOHODLY TAKTO:
 HLAVA I
 OBECNÁ USTANOVENÍ
 Článek 1
 Česká republika, Estonská republika, Kyperská republika, Lotyšská republika, Litevská republika, Maďarská republika, Republika Malta, Polská republika, Republika Slovinsko a Slovenská republika (dále jen „přistupující státy“) přistupují:
 a)
 k Úmluvě o právu rozhodném pro smluvní závazkové vztahy, otevřené k podpisu v Římě dne 19. června 1980 (dále jen „úmluva z roku 1980“), ve znění vyplývajícím ze všech úprav a změn provedených
 —
 Úmluvou o přistoupení Řecké republiky k Úmluvě o právu rozhodném pro smluvní závazkové vztahy (dále jen „úmluva z roku 1984“), podepsanou v Lucemburku dne 10. dubna 1984,
 —
 Úmluvou o přistoupení Španělského království a Portugalské republiky k Úmluvě o právu rozhodném pro smluvní závazkové vztahy (dále jen „úmluva z roku 1992“), podepsanou ve Funchalu dne 18. května 1992,
 —
 Úmluvou o přistoupení Rakouské republiky, Finské republiky a Švédského království k Úmluvě o právu rozhodném pro smluvní závazkové vztahy (dále jen „úmluva z roku 1996“), podepsanou v Bruselu dne 29. listopadu 1996;
 b)
 k Prvnímu protokolu o výkladu Úmluvy o právu rozhodném pro smluvní závazkové vztahy Soudním dvorem Evropských společenství (dále jen „první protokol z roku 1988“), podepsanému dne 19. prosince 1988, ve znění vyplývajícím ze všech úprav a změn provedených úmluvou z roku 1992 a úmluvou z roku 1996;
 c)
 k Druhému protokolu o přenesení určitých pravomocí ve věci výkladu Úmluvy o právu rozhodném pro smluvní závazkové vztahy na Soudní dvůr Evropských společenství (dále jen „druhý protokol z roku 1988“), podepsanému dne 19. prosince 1988.
 HLAVA II
 ÚPRAVY PRVNÍHO PROTOKOLU Z ROKU 1988
 Článek 2
 V čl. 2 písm. a) prvního protokolu z roku 1988 se vkládají nové odrážky, které znějí:
 a)
 mezi první a druhou odrážku:
 „—
 v České republice:
 Nejvyšší soud České republiky
 Nejvyšší správní soud“


text:
;
 b)
 mezi třetí a čtvrtou odrážku:
 „—
 v Estonsku:
 Riigikohus“
 ;
 c)
 mezi osmou a devátou odrážku:
 „—
 na Kypru:
 Ανώτατο Δικαστήριο
 —
 v Lotyšsku:
 Augstākās Tiesas Senāts
 —
 v Litvě:
 Lietuvos Aukščiausiasis Teismas
 Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas“
 ;
 d)
 mezi devátou a desátou odrážku:
 „—
 v Maďarsku:
 Legfelsõbb Bíróság
 —
 na Maltě:
 Qorti ta' l-Appell“
 ;
 e)
 mezi jedenáctou a dvanáctou odrážku:
 „—
 v Polsku:
 Sąd Najwyższy
 Naczelny Sąd Administracyjny“
 ;
 f)
 mezi dvanáctou a třináctou odrážku:
 „—
 ve Slovinsku:
 Ustavno sodišče Republike Slovenije
 Vrhovno sodišče Republike Slovenije
 —
 na Slovensku:
 Najvyšší súd Slovenskej republiky“
 .
 HLAVA III
 ZÁVĚREČNÁ USTANOVENÍ
 Článek 3
 1. Generální tajemník Rady Evropské unie předá ověřený opis úmluvy z roku 1980, úmluvy z roku 1984, prvního protokolu z roku 1988, druhého protokolu z roku 1988, úmluvy z roku 1992 a úmluvy z roku 1996 v jazyce anglickém, dánském, finském, francouzském, italském, německém, nizozemském, portugalském, řeckém, španělském a švédském vládám České republiky, Estonské republiky, Kyperské republiky, Lotyšské republiky, Litevské republiky, Maďarské republiky, Republiky Malta, Polské republiky, Republiky Slovinsko a Slovenské republiky.
 2. Znění úmluvy z roku 1980, úmluvy z roku 1984, prvního protokolu z roku 1988, druhého protokolu z roku 1988, úmluvy z roku 1992 a úmluvy z roku 1996 v jazyce českém, estonském, litevském, lotyšském, maďarském, maltském, polském, slovenském a slovinském jsou platná za stejných podmínek jako ostatní znění úmluvy z roku 1980, úmluvy z roku 1984, prvního protokolu z roku 1988, druhého protokolu z roku 1988, úmluvy z roku 1992 a úmluvy z roku 1996.
 Článek 4
 Tuto úmluvu ratifikují signatářské státy. Ratifikační listiny budou uloženy u Generálního tajemníka Rady Evropské unie.
 Článek 5
 1. Tato úmluva vstupuje v platnost mezi státy, které ji ratifikovaly, prvním dnem třetího měsíce po uložení druhé ratifikační listiny.
 2. Poté tato úmluva vstupuje v platnost pro každý signatářský stát, jenž ji ratifikuje později, prvním dnem třetího měsíce následujícího po uložení jeho ratifikační listiny.
 Článek 6
 Generální tajemník Rady Evropské unie oznámí signatářským státům:
 a)
 uložení každé ratifikační listiny;
 b)
 dny vstupu této úmluvy v platnost pro smluvní státy.
 Článek 7
 Tato úmluva, sepsaná v jediném vyhotovení v jazyce anglickém, českém, dánském, estonském, finském, francouzském, irském, italském, litevském, lotyšském, maďarském, maltském, německém, nizozemském, polském, portugalském, řeckém, slovenském, slovinském, španělském a švédském, přičemž všech dvacet jedna znění má stejnou platnost, bude uložena v archivu Generálního sekretariátu Rady Evropské unie. Generální tajemník předá ověřený opis vládě každého signatářského státu.
 Hecho en Luxemburgo, el catorce de abril de dos mil cinco.
 V Lucemburku dne čtrnáctého dubna dva tisíce pět.
 Udfærdiget i Luxembourg den fjortende april to tusind og fem.
 Geschehen zu Luxemburg am vierzehnten April zweitausendfünf.
 Kahe tuhande viienda aasta aprillikuu neljateistkümnendal päeval Luxembourgis.
 Έγινε στο Λουξεμβούργο, στις δέκα τέσσερις Απριλίου δύο χιλιάδες πέντε.
 Done at Luxembourg on the fourteenth day of April in the year two thousand and five.
 Fait à Luxembourg, le quatorze avril deux mille cinq.
 Arna déanamh i Lucsamburg, an ceathrú lá déag d’Aibreán sa bhliain dhá mhíle is a cúig.
 Fatto a Lussemburgo, addì quattordici aprile


text:
duemilacinque.
 Luksemburgā, divi tūkstoši piektā gada četrpadsmitajā aprīlī.
 Priimta du tūkstančiai penktų metų balandžio keturioliktą dieną Liuksemburge.
 Kelt Luxembourgban, a kettőezer-ötödik év április tizennegyedik napján.
 Magħmul fil-Lussemburgu, fl-erbatax-il jum ta’ April tas-sena elfejn u ħamsa.
 Gedaan te Luxemburg, de veertiende april tweeduizend vijf.
 Sporządzono w Luksemburgu dnia czternastego kwietnia roku dwa tysiące piątego.
 Feito no Luxemburgo, em catorze de Abril de dois mil e cinco.
 V Luxembourgu, štirinajstega aprila leta dva tisoč pet.
 V Luxemburgu dňa štrnásteho apríla dvetisícpäť.
 Tehty Luxemburgissa neljäntenätoista päivänä huhtikuuta vuonna kaksituhattaviisi.
 Som skedde i Luxemburg den fjortonde april tjugohundrafem.
 Pour le gouvernement du Royaume de Belgique
 Voor de regering van het Koninkrijk België
 Für die Regierung des Königreichs Belgien
 Za vládu České republiky
 For regeringen for Kongeriget Danmark
 Für die Regierung der Bundesrepublik Deutschland
 Eesti Vabariigi valitsuse nimel
 Για την κυβέρνηση της Ελληνικής Δημοκρατίας
 Por el Gobierno del Reino de España
 Pour le gouvernement de la République française
 Thar ceann Rialtas na hÉireann
 For the Government of Ireland
 Per il governo della Repubblica italiana
 Για την κυβέρνηση της Κυπριακής Δημοκρατίας
 Latvijas Republikas valdības vārdā
 Lietuvos Respublikos Vyriausybès vardu
 Pour le gouvernement du Grand-Duché de Luxembourg
 A Magyar Köztársaság kormánya részéről
 Għall-Gvern tar-Repubblika ta’ Malta
 Voor de regering van het Koninkrijk der Nederlanden
 Für die Regierung der Republik Österreich
 W imieniu Rządu Rzeczypospolitej Polskiej
 Pelo Governo da República Portuguesa
 Za vlado Republike Slovenije
 Za vládu Slovenskej republiky
 Suomen hallituksen puolesta
 På finska regeringens vägnar
 På svenska regeringens vägnar
 For the Government of the United Kingdom of Great Britain and Northern Ireland
 Společné prohlášení vysokých smluvních stran o stanovených lhůtách pro ratifikaci úmluvy o přistoupení
 Vysoké smluvní strany zasedající v Radě za účelem podpisu Úmluvy o přistoupení České republiky, Estonské republiky, Kyperské republiky, Lotyšské republiky, Litevské republiky, Maďarské republiky, Republiky Malta, Polské republiky, Republiky Slovinsko a Slovenské republiky k Římské úmluvě z roku 1980 o právu rozhodném pro smluvní závazkové vztahy prohlašují, že přijmou patřičná opatření pro ratifikaci této úmluvy v přiměřené lhůtě, pokud možno do prosince roku 2005.
 Prohlášení členských států o termínu předložení návrhu nařízení o právu rozhodném pro smluvní závazkové vztahy
 Členské státy žádají Komisi, aby co nejdříve předložila návrh nařízení o právu rozhodném pro smluvní závazkové vztahy, a to nejpozději do konce roku 2005.
 Společné prohlášení členských států o výměně informací
 Vlády Belgického království, České republiky, Dánského království, Spolkové republiky Německo, Estonské republiky, Řecké republiky, Španělského království, Francouzské republiky, Irska, Italské republiky, Kyperské republiky, Lotyšské republiky, Litevské republiky, Lucemburského velkovévodství, Maďarské republiky, Republiky Malta, Nizozemského království, Rakouské republiky, Polské republiky, Portugalské republiky, Republiky Slovinsko, Slovenské republiky, Finské republiky, Švédského království a Spojeného království Velké Británie a Severního Irska,
 při podpisu Úmluvy o přistoupení k Úmluvě o právu rozhodném pro smluvní závazkové vztahy, otevřené k podpisu v Římě roku 1980, a k prvnímu a druhému protokolu o výkladu Soudním dvorem Evropských společenství, v platném znění, v roce 2005,
 přejíce si zajistit co nejúčinnější a nejjednotnější uplatňování ustanovení výše uvedeného prvního protokolu,
 prohlašují, že jsou připraveny pořádat ve spolupráci se Soudním dvorem Evropských společenství výměnu


text:
informací o pravomocných rozhodnutích, která na základě Úmluvy o právu rozhodném pro smluvní závazkové vztahy vydávají soudy uvedené v článku 2 uvedeného protokolu. Výměna informací bude zahrnovat:
 —
 zasílání rozhodnutí vydaných soudy uvedenými v čl. 2 písm. a) prvního protokolu a významných rozhodnutí vydaných soudy uvedenými v čl. 2 písm. b) uvedeného protokolu Soudnímu dvoru příslušnými vnitrostátními orgány,
 —
 třídění a dokumentační využití těchto rozhodnutí Soudním dvorem, včetně vypracování, v případě potřeby, výtahů a překladů a zveřejňování zvlášť významných rozhodnutí,
 —
 předávání dokumentace Soudním dvorem příslušným vnitrostátním orgánům států, které jsou smluvními stranami protokolu, jakož i Komisi a Radě Evropských společenství.


text:
 5.11.2021
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 L 392/130
 Pouze původní texty EHK OSN mají podle mezinárodního veřejného práva právní účinek. Je zapotřebí ověřit si status a datum vstupu tohoto předpisu v platnost v nejnovější verzi dokumentu EHK OSN o statusu TRANS/WP.29/343, který je k dispozici na internetové adrese: https://unece.org/status-1958-agreement-and-annexed-regulations
 Předpis OSN č. 137 – Jednotná ustanovení pro schvalování vozidel z hlediska ochrany při čelním nárazu, se zaměřením na zádržné systémy [2021/1862]
 Zahrnuje veškerá platná znění až po:
 sérii změn 02 – datum vstupu v platnost: 9. června 2021
 Tento dokument slouží výhradně jako dokumentační nástroj. Autentická a právně závazná znění jsou tato:
 —
 ECE/TRANS/WP.29/2015/106
 —
 ECE/TRANS/WP.29/2018/77
 —
 ECE/TRANS/WP.29/2018/140
 —
 ECE/TRANS/WP.29/2020/59 a
 —
 ECE/TRANS/WP.29/2020/110
 OBSAH
 PŘEDPIS
 1.
 Oblast působnosti
 2.
 Definice
 3.
 Žádost o schválení
 4.
 Schválení
 5.
 Specifikace
 6.
 Pokyny pro uživatele vozidel vybavených airbagy
 7.
 Změna a rozšíření schválení typu vozidla
 8.
 Shodnost výroby
 9.
 Postihy za neshodnost výroby
 10.
 Definitivní ukončení výroby
 11.
 Názvy a adresy technických zkušeben odpovědných za provádění schvalovacích zkoušek a názvy a adresy schvalovacích orgánů
 12.
 Přechodná ustanovení
 PŘÍLOHY
 1
 Sdělení
 2
 Uspořádání značek schválení
 3
 Postup zkoušky
 4
 Biomechanická kritéria
 5
 Uspořádání a instalace figurín a seřízení zádržných systémů
 6
 Postup pro stanovení bodu H a skutečného úhlu trupu pro místa k sezení v motorových vozidlech
 Dodatek 1
 Popis třírozměrného zařízení ke stanovení bodu H (zařízení 3-D H)
 Dodatek 2
 Třírozměrná vztažná soustava
 Dodatek 3
 Referenční údaje o místech k sezení
 7
 Postup zkoušky se zkušebním vozíkem
 Dodatek Křivka ekvivalence – toleranční pásmo pro křivku ΔV = f(t)
 8
 Postup měření při měřicích zkouškách: přístrojové vybavení
 9
 Zkušební postupy pro vozidla vybavená elektrickým hnacím ústrojím
 1. OBLAST PŮSOBNOSTI
 Tento předpis se vztahuje na vozidla kategorie M1 (1) s maximální přípustnou hmotností nepřesahující 3 500 kg a na vozidla kategorie N1.
 2. DEFINICE
 Pro účely tohoto předpisu se použijí tyto definice:
 2.1
 „ochranným systémem“ se rozumí vnitřní výstroj vozidla a zařízení určená k zadržení cestujících a přispívající k zajištění shody s požadavky uvedenými níže v bodě 5;
 2.2
 „typem ochranného systému“ se rozumí kategorie ochranných zařízení, která se neliší v takových zásadních hlediscích, jako jsou:
 a)
 technologie;
 b)
 geometrie;
 c)
 použité materiály;
 2.3
 „šířkou vozidla“ se rozumí vzdálenost mezi rovinami rovnoběžnými s podélnou středovou rovinou (vozidla) a dotýkajícími se vozidla z obou stran této roviny, s výjimkou vnějších zařízení pro nepřímý výhled, bočních obrysových světel, ukazatelů tlaku v pneumatikách, směrových světel, obrysových světel, ohebných blatníků a vypouklých částí bočnic pneumatik bezprostředně nad bodem styku s vozovkou;
 2.4
 „typem vozidla“ se rozumí kategorie motorových vozidel, která se neliší v takových zásadních hlediscích, jako jsou:
 2.4.1
 délka a šířka vozidla, pokud mají negativní vliv na výsledky nárazové zkoušky předepsané tímto předpisem;
 2.4.2
 nosná konstrukce, rozměry, obrysy a materiály té části vozidla, jež se nachází před příčnou rovinou procházející bodem R sedadla řidiče, pokud mají negativní vliv na výsledky nárazové zkoušky předepsané tímto předpisem;
 2.4.3
 tvar a vnitřní rozměry prostoru pro cestující a typ ochranného systému, pokud mají negativní vliv na výsledky nárazové zkoušky předepsané tímto


text:
předpisem;
 2.4.4
 umístění (vpředu, vzadu, uprostřed) a orientace motoru (příčná nebo podélná), pokud mají negativní vliv na výsledek nárazové zkoušky předepsané tímto předpisem;
 2.4.5
 pohotovostní hmotnost, pokud má negativní vliv na výsledek nárazové zkoušky předepsané tímto předpisem;
 2.4.6
 volitelné zařízení nebo výstroj dodané výrobcem, pokud mají negativní vliv na výsledek nárazové zkoušky předepsané tímto předpisem;
 2.4.7
 umístění dobíjecího systému pro uchovávání energie (REESS), pokud má negativní vliv na výsledek nárazové zkoušky předepsané tímto předpisem.
 2.5
 Prostor pro cestující
 2.5.1
 „Prostorem pro cestující z hlediska ochrany cestujících“ se rozumí prostor určený pro cestující ohraničený střechou, podlahou, bočními stěnami, dveřmi, vnějším zasklením, přední přepážkou a rovinou přepážky zadního prostoru nebo rovinou opěradla zadního sedadla;
 2.5.2
 „prostorem pro cestující z hlediska hodnocení elektrické bezpečnosti“ se rozumí prostor určený pro cestující ohraničený střechou, podlahou, bočními stěnami, dveřmi, zasklením, přední přepážkou a zadní přepážkou nebo zadními dveřmi, a také zábranou elektrické ochrany a kryty pro ochranu cestujících před přímým dotykem vysokonapěťových živých částí;
 2.6
 „bodem R“ se rozumí vztažný bod vůči konstrukci vozidla stanovený výrobcem pro každé sedadlo, jak je uvedeno v příloze 6;
 2.7
 „bodem H“ se rozumí vztažný bod stanovený pro každé sedadlo technickou zkušebnou odpovědnou za provádění podle postupu uvedeného v příloze 6;
 2.8
 „pohotovostní hmotností vozidla“ se rozumí hmotnost vozidla v provozním stavu, neobsazeného a nenaloženého, avšak kompletně vybaveného palivem, chladicí kapalinou, mazivem, nářadím a rezervním kolem (jestliže je výrobce vozidla poskytuje jako standardní výbavu);
 2.9
 „airbagem“ se rozumí zařízení montované do motorových vozidel jako doplněk bezpečnostních pásů a zádržných systémů, tj. systémy, které v případě závažného nárazu působícího na vozidlo automaticky aktivují pružnou konstrukci, jejímž účelem je vlivem stlačení plynu, kterým je naplněna, omezit tíhu působící při nárazu jedné nebo více částí těla osoby ve vozidle na interiér prostoru pro cestující;
 2.10
 „airbagem pro cestujícího“ se rozumí sestava airbagu, jejímž účelem je ochránit při čelním nárazu cestujícího (cestující) na jiných sedadlech, než je sedadlo řidiče;
 2.11
 „vysokonapěťovým“ se rozumí klasifikace elektrické konstrukční části nebo obvodu, pokud je efektivní hodnota (rms) jejich pracovního napětí > 60 V a ≤ 1 500 V stejnosměrného proudu nebo > 30 V a ≤ 1 000 V střídavého proudu;
 2.12
 „dobíjecím systémem pro uchovávání elektrické energie (REESS)“ se rozumí dobíjecí systém pro uchovávání energie, který poskytuje elektrickou energii pro elektrický pohon.
 Za REESS se nepovažuje baterie, jejímž primárním účelem je dodávání energie pro nastartování motoru a/nebo osvětlení a/nebo jiné pomocné systémy vozidla.
 Systém REESS může zahrnovat systémy nezbytné pro fyzickou podporu, řízení teploty, elektronické ovládání a kryt;
 2.13
 „zábranou elektrické ochrany“ se rozumí část zajišťující ochranu před veškerým přímým dotykem vysokonapěťových živých částí;
 2.14
 „elektrickým hnacím ústrojím“ se rozumí elektrický obvod, který zahrnuje trakční motor(y) a může také zahrnovat REESS, systém konverze elektrické energie, elektronické měniče, příslušný svazek vodičů a konektory a propojovací systém pro nabíjení REESS;
 2.15
 „živými částmi“ se rozumí jakákoli vodivá část (vodivé části), ve které (kterých) má být za běžných provozních podmínek elektrické napětí;
 2.16
 „nechráněnou vodivou částí“ se rozumí vodivá část, které se lze dotýkat za podmínek stupně ochrany IPXXB


text:
a která za normálních okolností není pod elektrickým napětím, ale může se pod napětí dostat v případě poruchy izolace. Patří sem části pod krytem, který lze odstranit bez použití nástrojů;
 2.17
 „přímým dotykem“ se rozumí kontakt osob s vysokonapěťovými živými částmi;
 2.18.
 „nepřímým dotykem“ se rozumí kontakt osob s nechráněnými vodivými částmi;
 2.19
 „stupněm ochrany IPXXB“ se rozumí ochrana před dotykem vysokonapěťových živých částí zajišťovaná buď zábranou elektrické ochrany, nebo krytem, která byla vyzkoušena pomocí kloubového zkušebního prstu (IPXXB) v souladu s popisem v bodě 4 přílohy 9;
 2.20
 „pracovním napětím“ se rozumí nejvyšší efektivní hodnota napětí elektrického obvodu (rms), kterou udává výrobce a která se může vyskytnout mezi kterýmikoli vodivými částmi za podmínek obvodu naprázdno nebo za běžných provozních podmínek. Je-li elektrický obvod rozpojený galvanickou izolací, pracovní napětí se stanoví pro každý rozpojený obvod zvlášť;
 2.21
 „propojovacím systémem pro nabíjení REESS“ se rozumí elektrický obvod používaný pro nabíjení REESS z vnějšího elektrického napájecího zdroje, včetně zásuvky vozidla;
 2.22
 „elektrickou kostrou“ se rozumí soustava vzájemně elektricky propojených vodivých částí, jejichž elektrické napětí se považuje za vztažné;
 2.23
 „elektrickým obvodem“ se rozumí soustava propojených živých částí navržená tak, aby v ní za běžných provozních podmínek bylo elektrické napětí;
 2.24
 „systémem konverze elektrické energie“ se rozumí systém (např. palivový článek), který vyrábí a poskytuje elektrickou energii pro elektrický pohon;
 2.25
 „elektronickým měničem“ se rozumí zařízení umožňující regulaci a/nebo konverzi elektrické energie pro elektrický pohon;
 2.26
 „krytem“ se rozumí část, která zakrývá vnitřní jednotky a zajišťuje ochranu před veškerým přímým dotykem;
 2.27
 „vysokonapěťovou sběrnicí“ se rozumí elektrický obvod včetně propojovacího systému pro nabíjení REESS využívající vysoké napětí. Pokud jsou elektrické obvody vzájemně galvanicky propojeny a splňují specifické podmínky napětí, považují se za vysokonapěťovou sběrnici pouze ty konstrukční části nebo části elektrického obvodu, které pracují při vysokém napětí;
 2.28
 „pevným izolátorem“ se rozumí izolační krytí svazku vodičů, který má zakrývat vysokonapěťové živé části a zabránit přímému kontaktu s nimi;
 2.29
 „automatickým rozpojením“ se rozumí nástroj, který při spuštění galvanicky odpojí zdroje elektrické energie od zbytku vysokonapěťového obvodu elektrického hnacího ústrojí;
 2.30
 „trakční baterií otevřeného typu“ se rozumí typ baterie, která vyžaduje plnění kapalinou a která produkuje vodík, jenž se uvolňuje do atmosféry;
 2.31
 „automaticky aktivovaným zamykacím systémem dveří“ se rozumí systém, který dveře automaticky uzamkne při předem nastavené rychlosti, nebo za jakékoliv jiné výrobcem definované podmínky.
 2.32
 „přestavovacím systémem“ se rozumí zařízení, s jehož pomocí lze sedadlo nebo některou jeho část posunout a/nebo otočit bez pevné mezilehlé polohy, aby byl usnadněn přístup cestujících do prostoru za tímto sedadlem a z tohoto prostoru;
 2.33
 „vodným elektrolytem“ se rozumí elektrolyt na bázi vody jakožto rozpouštědla pro sloučeniny (např. kyseliny, zásady), který po rozpuštění poskytuje vodivé ionty;
 2.34
 „únikem elektrolytu“ se rozumí únik elektrolytu z REESS v kapalné podobě;
 2.35
 „nevodným elektrolytem“ se rozumí elektrolyt, jehož základem není voda jakožto rozpouštědlo;
 2.36
 pojem „běžné provozní podmínky“ zahrnuje provozní režimy a podmínky, které lze přiměřeně očekávat při typickém provozu vozidla, mj. při jízdě rychlostmi stanovenými dopravními předpisy, při parkování a stání v dopravním provozu, jakož i při nabíjení


text:
pomocí nabíječek, které jsou kompatibilní s konkrétními dobíjecími porty instalovanými na vozidle. Nezahrnuje podmínky, kdy je vozidlo poškozeno při nárazu, předměty nacházejícími se na vozovce nebo v důsledku vandalismu, vystaveno požáru nebo ponoření do vody, nebo ve stavu, který vyžaduje servisní a/nebo údržbářské práce, nebo kdy jsou na něm tyto práce prováděny;
 2.37
 „specifickými podmínkami napětí“ se rozumí stav, kdy maximální napětí galvanicky propojeného elektrického obvodu mezi živou částí se stejnosměrným proudem a jakoukoli jinou živou částí (se stejnosměrným nebo střídavým proudem) je ≤ 30 V střídavého proudu (rms) a ≤ 60 V stejnosměrného proudu.
 Poznámka: Je-li živá část se stejnosměrným proudem takového elektrického obvodu připojena k elektrické kostře a platí-li specifické podmínky napětí, potom maximální napětí mezi jakoukoli živou částí a elektrickou kostrou je ≤ 30 V střídavého proudu (rms) a ≤ 60 V stejnosměrného proudu;
 2.38
 „stavem nabití“ se rozumí dostupný elektrický náboj v REESS, vyjádřený jako procento jeho jmenovité kapacity;
 2.39
 „požárem“ se rozumí stav, kdy z vozidla šlehají plameny. Jiskry a elektrický oblouk se za plamen nepovažují;
 2.40
 „výbuchem“ se rozumí náhlé uvolnění energie schopné vytvořit tlakové vlny a/nebo projektily, které mohou způsobit strukturální a/nebo fyzické poškození okolí vozidla.
 3. ŽÁDOST O SCHVÁLENÍ
 3.1
 Žádost o schválení typu vozidla z hlediska ochrany cestujících na předních sedadlech při čelním nárazu předkládá výrobce vozidla nebo jeho pověřený zástupce.
 3.2
 K žádosti musí být přiloženy níže uvedené doklady v trojím vyhotovení a následující údaje:
 3.2.1
 podrobný popis typu vozidla z hlediska jeho nosné konstrukce, rozměrů, tvaru a použitých materiálů;
 3.2.2
 fotografie a/nebo schémata a výkresy vozidla zobrazující typ vozidla zepředu, z boku a zezadu a konstrukční detaily přední části nosné konstrukce;
 3.2.3
 údaje o pohotovostní hmotnosti vozidla;
 3.2.4
 tvary a vnitřní rozměry prostoru pro cestující;
 3.2.5
 popis vnitřní výstroje a ochranných systémů namontovaných ve vozidle;
 3.2.6
 obecný popis typu zdroje elektrické energie, jeho umístění a elektrické hnací ústrojí (např. hybridní, elektrické).
 3.3
 Žadatel o schválení má právo předložit jakékoliv údaje a výsledky provedených zkoušek, které umožní dojít k závěru, že shody s požadavky lze s dostatečně vysokou pravděpodobností dosáhnout.
 3.4
 Vozidlo, které se technické zkušebně pověřené prováděním schvalovacích zkoušek předává ke schválení, musí být pro typ, jenž má být schválen, reprezentativní.
 3.4.1
 Vozidlo, které nemá všechny konstrukční části odpovídající danému typu, může být k provedení zkoušek převzato tehdy, lze-li prokázat, že nepřítomnost daných konstrukčních částí nemá nepříznivý vliv na výsledky zkoušky z hlediska požadavků tohoto předpisu.
 3.4.2
 Je na žadateli o schválení, aby prokázal, že uplatnění bodu 3.4.1 je slučitelné se splněním požadavků tohoto předpisu.
 4. SCHVÁLENÍ
 4.1
 Pokud typ vozidla předložený ke schválení podle tohoto předpisu splňuje požadavky tohoto předpisu, schválení typu vozidla se udělí.
 4.1.1.
 Technická zkušebna jmenovaná podle níže uvedeného bodu 12 zkontroluje, zda jsou splněny požadované podmínky.
 4.1.2
 V případě pochybností se při ověřování shody vozidla s požadavky tohoto předpisu vezmou v úvahu veškeré výrobcem poskytnuté údaje nebo výsledky zkoušek, které lze vzít v úvahu při ověřování schvalovacích zkoušek provedených technickou zkušebnou.
 4.2
 Každému schválenému typu se přidělí číslo schválení v souladu s přílohou 4


text:
dohody (E/ECE/TRANS/505/Rev.3).
 4.3
 Oznámení o udělení nebo zamítnutí schválení typu vozidla podle tohoto předpisu musí strany dohody, které uplatňují tento předpis, sdělit na formuláři podle vzoru v příloze 1 tohoto předpisu.
 4.4
 Na každém vozidle shodném s typem schváleným podle tohoto předpisu musí být na nápadném a snadno přístupném místě uvedeném ve formuláři schválení umístěna mezinárodní značka schválení, která se skládá z:
 4.4.1
 kružnice s vepsaným písmenem „E“ následovaným rozlišovacím číslem země, jež schválení udělila; (2)
 4.4.2
 čísla tohoto předpisu, za nímž následuje písmeno „R“, pomlčka a číslo schválení, a to vpravo od kružnice předepsané v bodě 4.4.1.
 4.5
 Vyhovuje-li vozidlo typu vozidla schválenému podle jednoho nebo více dalších předpisů připojených k dohodě v zemi, která udělila schválení podle tohoto předpisu, není třeba symbol předepsaný v bodě 4.4.1 výše opakovat; v takovém případě se čísla předpisů a čísla schválení a doplňkové symboly podle všech předpisů, podle nichž bylo uděleno schválení v zemi, která schválení podle tohoto předpisu udělila, umístí ve svislých sloupcích napravo od symbolu předepsaného v bodě 4.4.1.
 4.6
 Značka schválení musí být zřetelně čitelná a nesmazatelná.
 4.7
 Značka schválení se umístí do blízkosti výrobcem připevněného štítku s údaji o vozidle, nebo na tento štítek.
 4.8
 Příklady uspořádání značek schválení jsou uvedeny v příloze 2 tohoto předpisu.
 5. SPECIFIKACE
 5.1
 Všeobecné specifikace
 5.1.1
 Bod H se pro každé sedadlo stanoví postupem uvedeným v příloze 6.
 5.1.2
 Pokud ochranný systém pro přední místa k sezení zahrnuje bezpečnostní pásy, musejí jejich součásti vyhovovat požadavkům předpisu č. 16.
 5.1.3
 Místa k sezení, na nichž jsou umístěny zkušební figuríny a jejichž ochranný systém zahrnuje bezpečnostní pásy, musí být vybavena kotevními úchyty vyhovujícími předpisu č. 14.
 5.2
 Specifikace pro zkoušku zádržného systému (zkouška s pevnou bariérou na celé šířce)
 Zkouška vozidla a jeho schválení se provede podle postupu uvedeného v příloze 3.
 Pro tuto zkoušku se po dohodě technickou zkušebnou vybere vozidlo, u nějž se předpokládá nejnepříznivější výsledek, pokud jde o kritéria poranění uvedená v bodě 5.2.1.
 Zkouška vozidla provedená podle postupu uvedeného v příloze 3 se považuje za vyhovující, jsou-li splněny současně všechny podmínky stanovené níže v bodech 5.2.1 až 5.2.6.
 Kromě toho musí vozidla vybavená elektrickým hnacím ústrojím splňovat požadavky bodu 5.2.8. Toho lze dosáhnout samostatnou nárazovou zkouškou na žádost výrobce a po schválení technickou zkušebnou za předpokladu, že elektrické konstrukční části neovlivňují funkčnost ochrany cestujících u daného typu vozidla, jak je stanoveno v bodech 5.2.1 až 5.2.5 tohoto předpisu. V případě této podmínky musí být požadavky bodu 5.2.8 zkontrolovány v souladu s metodami stanovenými v příloze 3 tohoto předpisu, s výjimkou bodů 2, 5 a 6 přílohy 3.
 Zkušební figurína odpovídající specifikacím pro figurínu padesátého percentilu Hybrid III (viz poznámka pod čarou 1 v příloze 3) vybavená kotníkem o úhlu 45° a splňující požadavky na její seřízení se nainstaluje na sedadlo řidiče.
 Zkušební figurína odpovídající specifikacím pro figurínu pátého percentilu Hybrid III (viz poznámka pod čarou 1 v příloze 3) vybavená kotníkem o úhlu 45° a splňující požadavky na její seřízení se nainstaluje na krajní sedadlo pro cestující.
 5.2.1
 Biomechanická kritéria


text:
popsaná v příloze 4 a naměřená podle přílohy 8 na zkušebních figurínách umístěných na krajních předních sedadlech musí splňovat následující podmínky:
 5.2.1.1
 Funkční požadavky v případě zkušební figuríny muže padesátého percentilu Hybrid III:
 5.2.1.1.1
 kritérium pohybu hlavy (HPC) nesmí přesáhnout hodnotu 1 000 a výsledné zrychlení hlavy nesmí přesáhnout hodnotu 80 g po dobu delší než 3 ms. Poslední z uvedených hodnot se vypočte kumulativně, přičemž zpětný pohyb hlavy se do výpočtu nezahrnuje;
 5.2.1.1.2
 kritéria poranění krku nesmí přesáhnout tyto hodnoty:
 a)
 axiální tahová síla působící na krk nesmí přesáhnout hodnotu 3,3 kN;
 b)
 smykové síly působící zpředu dozadu na rozhraní mezi krkem a hlavou nesmí přesáhnout hodnotu 3,1 kN;
 c)
 ohybový moment krku kolem osy y nesmí přesáhnout hodnotu 57 Nm ve vytažení;
 5.2.1.1.3
 kritérium stlačení hrudníku (ThCC) nesmí přesáhnout hodnotu 42 mm;
 5.2.1.1.4
 kritérium měkkých tkání (V * C) pro hrudník nesmí přesáhnout hodnotu 1,0 m/s;
 5.2.1.1.5
 kritérium síly působící na stehenní kost (FFC) nesmí přesáhnout hodnotu 9,07 kN.
 5.2.1.2
 Funkční požadavky v případě zkušební figuríny ženy padesátého percentilu Hybrid III:
 5.2.1.2.1
 kritérium pohybu hlavy (HPC) nesmí přesáhnout hodnotu 1 000 a výsledné zrychlení hlavy nesmí přesáhnout hodnotu 80 g po dobu delší než 3 ms. Poslední z uvedených hodnot se vypočte kumulativně, přičemž zpětný pohyb hlavy se do výpočtu nezahrnuje;
 5.2.1.2.2
 kritéria poranění krku nesmí přesáhnout tyto hodnoty:
 a)
 axiální tahová síla působící na krk nesmí přesáhnout hodnotu 2,9 kN;
 b)
 smykové síly působící zpředu dozadu na rozhraní mezi krkem a hlavou nesmí přesáhnout hodnotu 2,7 kN;
 c)
 ohybový moment krku kolem osy y nesmí přesáhnout hodnotu 57 Nm ve vytažení;
 5.2.1.2.3
 Kritérium stlačení hrudníku (ThCC) nesmí přesáhnout hodnotu 34 mm (3) u vozidel kategorie M1 a 42 mm u vozidel kategorie N1.
 5.2.1.2.4
 kritérium měkkých tkání (V * C) pro hrudník nesmí přesáhnout hodnotu 1,0 m/s;
 5.2.1.2.5
 kritérium síly působící na stehenní kost (FFC) nesmí přesáhnout hodnotu 7 kN.
 5.2.2
 Posuv volantu
 5.2.2.1
 Po zkoušce nesmí zbytkový posuv volantu měřený ve středu náboje volantu přesáhnout 80 mm ve směru svisle vzhůru a 100 mm ve směru vodorovně dozadu.
 5.2.2.2
 Vozidla, která splňují požadavky na posuv volantu podle předpisu č. 12 nebo č. 94, se považují za vozidla splňující požadavky bodu 5.2.2.1 výše.
 5.2.3
 V průběhu zkoušky se nesmějí otevřít žádné dveře.
 5.2.3.1
 V případě automaticky aktivovaných zamykacích systémů dveří, které se montují volitelně a/nebo je může deaktivovat řidič, se tento požadavek ověří pomocí jednoho z těchto dvou zkušebních postupů, podle volby výrobce:
 5.2.3.1.1
 Zkouší-li se podle bodu 1.4.3.5.2.1 přílohy 3, musí výrobce navíc prokázat ke spokojenosti technické zkušebny (například pomocí svých interních údajů), že pokud systém není namontován nebo je-li deaktivován, neotevřou se při nárazu žádné dveře.
 5.2.3.1.2
 Zkouška se provede podle bodu 1.4.3.5.2.2 přílohy 3.
 5.2.4
 Boční dveře musí být po nárazu odemčeny.
 5.2.4.1
 V případě vozidel vybavených automaticky aktivovaným zamykacím systémem dveří se musí dveře před okamžikem nárazu zamknout a po nárazu se musí odemknout.
 5.2.4.2
 V případě vozidel vybavených automaticky aktivovanými zamykacími systémy dveří, které se montují volitelně a/nebo je může deaktivovat řidič,


text:
se tento požadavek ověří pomocí jednoho z těchto dvou zkušebních postupů, podle volby výrobce:
 5.2.4.2.1
 Zkouší-li se podle bodu 1.4.3.5.2.1 přílohy 3, musí výrobce navíc prokázat ke spokojenosti technické zkušebny (například pomocí svých interních údajů), že pokud systém není namontován nebo je-li deaktivován, nedojde v průběhu nárazu k uzamknutí bočních dveří.
 5.2.4.2.2
 Zkouška se provede podle bodu 1.4.3.5.2.2 přílohy 3.
 5.2.5
 Po nárazu musí být bez použití nástrojů, s výjimkou nářadí nutného k podepření hmotnosti figuríny, možno:
 5.2.5.1
 otevřít alespoň jedny dveře pro každou řadu sedadel. Pokud vozidlo takové dveře nemá, musí být možné evakuovat všechny cestující, v případě potřeby za použití přestavovacího systému sedadel. To neplatí pro kabriolety, u nichž je možné snadno otevřít horní část tak, aby umožňovala evakuaci cestujících.
 To se v příslušných případech posoudí pro všechny konfigurace nebo pro nejnepříznivější konfiguraci pro počet dveří na každé straně vozidla a u vozidel s levostranným i pravostranným řízením.
 5.2.5.2
 uvolnit figuríny ze zádržného systému, jejž v zajištěném stavu musí být možné uvolnit silou nejvýše 60 N působící na střed uvolňovacího mechanismu;
 5.2.5.3
 vyjmout figuríny z vozidla bez seřizování sedadel.
 5.2.6
 U vozidel poháněných kapalným palivem smí při nárazu uniknout ze soustavy přívodu paliva nanejvýš nepatrné množství kapaliny.
 5.2.7
 pokud po nárazu dojde k nepřetržitému unikání kapaliny ze soustavy přívodu paliva, nesmí rychlost úniku překročit 30 g/min; jestliže se kapalina ze soustavy přívodu paliva mísí s kapalinami z jiných systémů a jednotlivé kapaliny nelze snadno oddělit a identifikovat, zohlední se při hodnocení nepřetržitého úniku všechny zachycené kapaliny.
 5.2.8
 Po zkouškách prováděných v souladu s postupem stanoveným v příloze 3 tohoto předpisu musí elektrické hnací ústrojí pracující s vysokým napětím a vysokonapěťové systémy, které jsou galvanicky propojeny s vysokonapěťovou sběrnicí elektrického hnacího ústrojí, splňovat tyto požadavky:
 5.2.8.1
 Ochrana před úrazem elektrickým proudem
 Po nárazu musí vysokonapěťové sběrnice splňovat alespoň jedno ze čtyř kritérií uvedených v bodech 5.2.8.1.1 až 5.2.8.1.4.2.
 Pokud je vozidlo vybaveno funkcí automatického rozpojení, nebo zařízením/zařízeními, které/která galvanicky rozpojí obvod elektrického hnacího ústrojí během jízdy, musí rozpojený obvod nebo každá jeho jednotlivá rozpojená část po aktivaci funkce rozpojení splňovat alespoň jedno z těchto kritérií.
 Kritéria stanovená níže v bodě 5.2.8.1.4 se však nepoužijí, jestliže více než jeden potenciál části vysokonapěťové sběrnice není chráněn podle podmínek stupně ochrany IPXXB.
 Pokud část/části vysokonapěťového systému nejsou při nárazové zkoušce napájeny, a s výjimkou propojovacího systému pro nabíjení REESS, který není za jízdy napájen, musí být ochrana před úrazem elektrickým proudem pro danou část/části prokázána buď pomocí bodu 5.2.8.1.3, nebo bodu 5.2.8.1.4.
 5.2.8.1.1
 Absence vysokého napětí
 Napětí Ub, U1 a U2 na vysokonapěťových sběrnicích musí být rovno nebo nižší než 30 Vst nebo 60 Vss do 60 s po nárazu při měření v souladu s bodem 2 přílohy 9.
 5.2.8.1.2
 Nízká hodnota elektrické energie
 Celková energie (TE) na vysokonapěťových sběrnicích musí být nižší než 0,2 joulu při měření podle zkušebního postupu uvedeného v bodě 3 přílohy 9 pomocí rovnice v písmenu a). Celková energie (TE) může být rovněž vypočítána pomocí měřeného napětí Ub na vysokonapěťové sběrnici a kapacity kondenzátorů X (Cx) uvedené


text:
výrobcem podle rovnice v příloze 9 bodě 3 písm. b).
 Energie uskladněná v kondenzátorech Y (TEy1, TEy2) musí být rovněž nižší než 0,2 joulu. Vypočítá se měřením napětí U1 a U2 na vysokonapěťových sběrnicích a na elektrické kostře a kapacity kondenzátorů Y uvedené výrobcem podle rovnice v příloze 9 bodě 3 písm. c).
 5.2.8.1.3
 Fyzická ochrana
 K ochraně před přímým dotykem s vysokonapěťovými živými částmi musí být zajištěna ochrana stupně IPXXB.
 Posouzení musí být provedeno v souladu s bodem 4 přílohy 9.
 Kromě toho za účelem ochrany před úrazem elektrickým proudem, k němuž by mohlo dojít při nepřímém dotyku, musí být odpor mezi všemi nechráněnými vodivými částmi zábran elektrické ochrany / krytů a elektrickou kostrou nižší než 0,1 Ω a odpor mezi libovolnými dvěma nechráněnými vodivými částmi zábran elektrické ochrany / krytů, jichž se lze dotknout zároveň a které jsou od sebe vzdáleny méně než 2,5 m, musí být při proudu nejméně 0,2 A menší než 0,2 Ω. Tento odpor lze vypočítat pomocí samostatně naměřených odporů příslušných částí elektrického obvodu.
 Tyto požadavky jsou splněny, pokud bylo galvanické spojení vytvořeno svařením. V případě pochybností nebo je-li spojení vytvořeno jiným způsobem než svařováním, provedou se měření jedním ze zkušebních postupů popsaných v bodě 4.1 přílohy 9.
 5.2.8.1.4
 Izolační odpor
 Musí být splněna kritéria uvedená v bodech 5.2.8.1.4.1 a 5.2.8.1.4.2.
 Měření musí být provedeno v souladu s bodem 5 přílohy 9.
 5.2.8.1.4.1
 Elektrické hnací ústrojí sestávající z oddělených stejnosměrných a střídavých sběrnic
 Pokud jsou vysokonapěťové střídavé a vysokonapěťové stejnosměrné sběrnice vzájemně galvanicky izolovány, musí mít izolační odpor mezi vysokonapěťovou sběrnicí a elektrickou kostrou (Ri podle definice v bodě 5 přílohy 9) minimální hodnotu 100 Ω/V pracovního napětí na stejnosměrných sběrnicích a minimální hodnotu 500 Ω/V pracovního napětí na střídavých sběrnicích.
 5.2.8.1.4.2
 Elektrické hnací ústrojí sestávající z kombinovaných stejnosměrných a střídavých sběrnic
 Jsou-li vysokonapěťové střídavé sběrnice a vysokonapěťové stejnosměrné sběrnice vodivě propojeny, musí splňovat jeden z těchto požadavků:
 a)
 izolační odpor mezi vysokonapěťovou sběrnicí a elektrickou kostrou musí mít minimální hodnotu 500 Ω/V pracovního napětí;
 b)
 izolační odpor mezi vysokonapěťovou sběrnicí a elektrickou kostrou musí mít minimální hodnotu 100 Ω/V pracovního napětí a střídavá sběrnice musí splňovat požadavek na fyzickou ochranu, jak je uveden v bodě 5.2.8.1.3;
 c)
 izolační odpor mezi vysokonapěťovou sběrnicí a elektrickou kostrou musí mít minimální hodnotu 100 Ω/V pracovního napětí a střídavá sběrnice musí splňovat požadavek na absenci vysokého napětí, jak je uveden v bodě 5.2.8.1.1.
 5.2.8.2
 Únik elektrolytu
 5.2.8.2.1
 V případě REESS s vodným elektrolytem
 Během 60 minut po nárazu nesmí dojít k žádnému úniku elektrolytu z REESS do prostoru pro cestující a únik elektrolytu z REESS mimo prostor pro cestující nesmí činit více než 7 % objemových elektrolytu obsaženého v REESS, přičemž toto množství nesmí být větší než 5,0 l. Uniklé množství elektrolytu lze po jeho zachycení změřit pomocí běžných metod stanovení objemu kapaliny. V případě zásobníků obsahujících Stoddardovo rozpouštědlo, obarvenou chladicí kapalinu a elektrolyt musí být možné jednotlivé kapaliny před měřením oddělit podle relativní hustoty.
 5.2.8.2.2
 V případě REESS s nevodným elektrolytem
 Během 60 minut po nárazu


text:
nesmí dojít k žádnému úniku tekutého elektrolytu z REESS do prostoru pro cestující, do zavazadlového prostoru a nesmí dojít k žádnému úniku tekutého elektrolytu mimo vozidlo. Tento požadavek se ověří vizuální kontrolou, aniž by byla jakákoli část vozidla odmontována.
 5.2.8.3
 Zadržení REESS
 Systém REESS musí zůstat připevněn k vozidlu alespoň jedním kotevním úchytem, držákem nebo jakoukoli konstrukcí, která přenáší působící síly ze systému REESS na nosnou konstrukci vozidla, a REESS umístěný mimo prostor pro cestující nesmí vniknout do prostoru pro cestující.
 5.2.8.4
 Nebezpečí požáru REESS
 Během 60 minut po nárazu nesmí dojít k požáru či výbuchu systému REESS.
 6. POKYNY PRO UŽIVATELE VOZIDEL VYBAVENÝCH AIRBAGY
 6.1
 U vozidla vybaveného sestavou airbagů pro ochranu řidiče a dalších cestujících musí být od 1. září 2020 u nových typů vozidel prokázáno splnění požadavků bodů 8.1.8 až 8.1.9 předpisu OSN č. 16 ve znění série změn 08. Před tímto datem se použijí příslušné požadavky předchozích sérií změn.
 7. ZMĚNA A ROZŠÍŘENÍ SCHVÁLENÍ TYPU VOZIDLA
 7.1
 Každá změna typu vozidla podle tohoto předpisu musí být oznámena schvalovacímu orgánu, který daný typ vozidla schválil. Schvalovací orgán pak může:
 a)
 po konzultaci s výrobcem rozhodnout, že je třeba udělit nové schválení typu, nebo
 b)
 uplatnit postup podle bodu 7.1.1 (revize) a případně postup podle bodu 7.1.2 (rozšíření).
 7.1.1
 Revize
 Pokud se změnily údaje zaznamenané v informačních dokumentech a schvalovací orgán usoudí, že provedené změny pravděpodobně nemají znatelný nepříznivý vliv a vozidlo v každém případě stále splňuje požadavky, označí se změna jako „revize“.
 V tom případě vydá schvalovací orgán podle potřeby revidované stránky informačních dokumentů a na každé revidované stránce zřetelně vyznačí povahu změny a datum nového vydání stránky. Za splnění tohoto požadavku se považuje rovněž vydání konsolidované, aktualizované verze informačních dokumentů spolu s podrobným popisem změn.
 7.1.2
 Rozšíření
 Změna se označí jako „rozšíření“, pokud vedle změny údajů zaznamenaných v dokumentaci výrobce:
 a)
 jsou požadovány další kontroly nebo zkoušky nebo
 b)
 se změní jakékoli informace ve sdělení o schválení typu (s výjimkou jeho příloh) nebo
 c)
 se požaduje schválení podle pozdější série změn po jejím vstupu v platnost.
 7.2
 Potvrzení, rozšíření nebo odmítnutí schválení se sdělí stranám dohody, které uplatňují tento předpis, podle postupu v bodě 4.3. Kromě toho musí být odpovídajícím způsobem změněn seznam informačních dokumentů a zkušebních protokolů připojený k formuláři sdělení podle přílohy 1, aby uváděl datum poslední revize nebo rozšíření.
 8. SHODNOST VÝROBY
 Postupy pro zajištění shodnosti výroby musí odpovídat postupům stanoveným v příloze 1 dohody (E/ECE/TRANS/505/Rev.3), přičemž musí být splněny tyto požadavky:
 8.1
 Každé vozidlo schválené podle tohoto předpisu musí být vyrobeno tak, aby bylo shodné se schváleným typem vozidla a splňovalo požadavky stanovené v bodech 5 a 6.
 8.2
 Orgán, který schválení typu udělil, může kdykoliv ověřit metody kontroly shodnosti uplatňované v každém výrobním závodě. Běžná četnost takových ověření je jednou za dva roky.
 9. POSTIHY ZA NESHODNOST VÝROBY
 9.1
 Schválení udělené pro typ vozidla podle tohoto předpisu lze odejmout v případě, že není splněn požadavek stanovený v bodě 7.1.
 9.2
 Jestliže některá smluvní strana dohody, která uplatňuje tento předpis, odejme schválení,


text:
které dříve udělila, neprodleně o tom informuje ostatní smluvní strany, které tento předpis uplatňují, a to prostřednictvím kopie formuláře schválení opatřené na konci velkými písmeny napsanou, podepsanou a datovanou poznámkou „SCHVÁLENÍ ODEJMUTO“.
 10. DEFINITIVNÍ UKONČENÍ VÝROBY
 Pokud držitel schválení zcela ukončí výrobu typu vozidla schváleného podle tohoto předpisu, musí o tom informovat schvalovací orgán, který schválení udělil. Po obdržení příslušného sdělení podá daný schvalovací orgán zprávu o ukončení výroby ostatním smluvním stranám dohody, které uplatňují tento předpis, a to prostřednictvím kopie formuláře schválení opatřené na konci velkými písmeny napsanou, podepsanou a datovanou poznámkou „VÝROBA UKONČENA“.
 11. NÁZVY A ADRESY TECHNICKÝCH ZKUŠEBEN ODPOVĚDNÝCH ZA PROVÁDĚNÍ SCHVALOVACÍCH ZKOUŠEK A NÁZVY A ADRESY SCHVALOVACÍCH ORGÁNŮ
 Smluvní stany dohody, které uplatňují tento předpis, sdělí sekretariátu Organizace spojených národů názvy a adresy technických zkušeben odpovědných za provádění schvalovacích zkoušek, výrobců oprávněných provádět zkoušky a správních orgánů udělujících schválení, jimž se mají zasílat formuláře osvědčující udělení, zamítnutí či odejmutí schválení vystavené v jiných zemích.
 12. PŘECHODNÁ USTANOVENÍ
 12.1
 Od úředního data vstupu série změn 02 v platnost žádná ze smluvních stran, které uplatňují tento předpis, neodmítne udělit nebo uznat schválení typu podle tohoto předpisu ve znění série změn 02.
 12.2
 Od 1. září 2023 nejsou smluvní strany, které uplatňují tento předpis, povinny uznávat schválení typu vozidel, jež mají elektrické hnací ústrojí pracující s vysokým napětím podle série změn 01 a která byla poprvé vydána po 1. září 2023.
 12.3
 Smluvní strany, které uplatňují tento předpis, musí nadále uznávat schválení typu vozidel, která nemají elektrické hnací ústrojí pracující s vysokým napětím podle série změn 01 tohoto předpisu.
 12.4
 Smluvní strany, které uplatňují tento předpis, neodmítnou udělit schválení typu podle některé z předchozích sérií změn nebo rozšíření tohoto předpisu.
 12.5
 Bez ohledu na výše uvedená přechodná ustanovení nejsou smluvní strany, které začnou uplatňovat tento předpis až po datu vstupu poslední série změn v platnost, povinny uznávat schválení typu, která byla udělena v souladu s kteroukoli předchozí sérií změn tohoto předpisu.
 (1) Podle definice v Úplném usnesení o konstrukci vozidel (R.E.3.), dokument ECE/TRANS/WP.29/78/Rev.6, bod 2 – https://unece.org/transport/standards/transport/vehicle-regulations-wp29/resolutions
 (2) Rozlišovací čísla smluvních stran dohody z roku 1958 jsou uvedena v příloze 3 Úplného usnesení o konstrukci vozidel (R.E.3), dokument ECE/TRANS/WP.29/78/Rev. 6
 (3) Tato mezní hodnota je odvozena od kritéria poranění figuríny 65leté ženy pátého percentilu. Toto kritérium by mělo být omezeno na přední krajní místo pro cestující v případě zatížení a zkušební podmínky podle tohoto předpisu. Jeho používání by mělo být rozšířeno pouze po dalším posouzení a přezkumu.
 PŘÍLOHA 1
 Sdělení
 (maximální formát: A4 (210 × 297 mm))
 (1)
 Vydal: (název správního orgánu)
 ...
 ...
 ve věci (2):
 udělení schválení
 rozšíření schválení
 odmítnutí schválení
 odejmutí schválení
 definitivního ukončení výroby
 typu vozidla z hlediska ochrany cestujících při čelním nárazu podle předpisu č. 137
 Schválení č.: ... Rozšíření č.: ...
 1.
 Obchodní název nebo značka motorového vozidla ...
 2.
 Typ vozidla ...
 3.
 Název a adresa výrobce ...
 ...
 4.
 Název a adresa případného zástupce výrobce
 ...
 5.
 Stručný popis typu vozidla z hlediska nosné konstrukce, rozměrů, tvaru a použitých materiálů ...


text:
...
 5.1.
 Popis ochranného systému namontovaného ve vozidle ...
 ...
 5.2.
 Popis vnitřního zařízení nebo výstroje, které mohou ovlivnit zkoušky ...
 5.3.
 Umístění zdroje elektrického proudu ...
 6.
 Umístění motoru: vpředu/vzadu/uprostřed2
 7.
 Náhon: na přední kola / zadní kola2
 8.
 Hmotnost vozidla předaného ke zkoušce:
 přední náprava: ...
 zadní náprava: ...
 celkem: ...
 9.
 Vozidlo předáno ke schválení dne ...
 10.
 Zkušebna odpovědná za provádění schvalovacích zkoušek ...
 11.
 Datum protokolu vystaveného touto zkušebnou ...
 12.
 Číslo protokolu vystaveného touto zkušebnou ...
 13.
 Schválení uděleno/odmítnuto/rozšířeno/odejmuto2
 14.
 Umístění značky schválení na vozidle ...
 15.
 Místo ...
 16.
 Datum ...
 17.
 Podpis ...
 18.
 K tomuto sdělení jsou přiloženy následující dokumenty, označené výše uvedeným číslem schválení: ...
 (Fotografie a/nebo schémata a výkresy, které umožní základní určení typu/typů vozidla a jeho možných variant, na které se toto schválení vztahuje)
 (1) Rozlišovací číslo země, která udělila/rozšířila/odmítla/odejmula schválení (viz ustanovení o schválení v tomto předpise).
 (2) Nehodící se škrtněte.
 PŘÍLOHA 2
 Uspořádání značek schválení
 VZOR A
 (viz bod 4.4 tohoto předpisu)
 a = min. 8 mm
 Výše znázorněná značka schválení, umístěná na vozidle, dosvědčuje, že příslušný typ vozidla byl ve Francii (E 2) schválen z hlediska ochrany cestujících při čelním nárazu podle předpisu č. 137 pod číslem 011424. Číslo schválení udává, že schválení bylo uděleno podle požadavků předpisu č. 137 ve znění série změn 01.
 VZOR B
 (viz bod 4.5 tohoto předpisu)
 a = min. 8 mm
 Výše znázorněná značka schválení, umístěná na vozidle, dosvědčuje, že příslušný typ vozidla byl v Nizozemsku (E 4) schválen podle předpisů č. 137 a 11 (1). První dvě číslice čísla schválení ukazují, že v době, kdy byla schválení udělena, obsahoval předpis č. 137 sérii změn 001 a předpis č. 11 sérii změn 02.
 (1) Druhé z těchto čísel je uvedeno pouze jako příklad.
 PŘÍLOHA 3
 Postup zkoušky
 Účelem zkoušky je ověřit, zda vozidlo splňuje požadavky bodu 5.2 tohoto předpisu.
 1.
 Instalace a příprava vozidla
 1.1
 Zkušební prostor
 Zkušební prostor musí být dostatečně velký, aby se na něj vešla rozjezdová dráha, bariéra a technická zařízení potřebná pro zkoušku. Konečný úsek dráhy, přinejmenším 5 m před bariérou, musí být vodorovný, rovný a hladký.
 1.2
 Bariéra
 Bariéru tvoří železobetonový blok, který má vpředu šířku nejméně 3 m a výšku nejméně 1,5 m. Překážka musí mít takovou tloušťku, aby vážila nejméně 70 tun. Její čelní plocha musí být rovná, svislá a kolmá na osu rozjezdové dráhy. Musí být pokryta neporušenými překližkovými deskami o tloušťce 20 ± 2 mm. Mezi překližkovou desku a bariéru je možno vložit konstrukci na ocelové desce o tloušťce nejméně 25 mm. Je možno použít i bariéru s jinými charakteristikami, za předpokladu, že je povrch nárazové plochy větší než plocha čelního nárazu zkoušeného vozidla a že poskytuje rovnocenné výsledky.
 1.3
 Orientace bariéry
 1.3.1
 Poloha vozidla vzhledem k bariéře
 Na překážku naráží kolmo k nárazové stěně; maximální přípustná boční odchylka střední svislice přední části vozidla od střední svislice nárazové stěny je ± 30 cm.
 1.4
 Stav vozidla
 1.4.1
 Všeobecné specifikace
 Zkoušené vozidlo musí být reprezentativní pro sériovou výrobu, musí obsahovat veškeré


text:
zařízení, kterým je obvykle vybaveno, a musí být v běžném provozním stavu. Některé konstrukční části mohou být nahrazeny rovnocennými hmotami, jestliže toto nahrazení nemá znatelný vliv na výsledky měření podle bodu 6.
 Po dohodě mezi výrobcem a technickou zkušebnou může být povolena změna palivového systému tak, aby k chodu motoru nebo systému konverze elektrické energie mohlo být použito odpovídající množství paliva.
 1.4.2
 Hmotnost vozidla
 1.4.2.1
 Při zkoušce musí mít přistavené vozidlo svou pohotovostní hmotnost.
 1.4.2.2
 Palivová nádrž se naplní vodou do hmotnosti odpovídající 90 % hmotnosti plné náplně paliva specifikované výrobcem, s přesností ±1 %.
 Tento požadavek se nevztahuje na vodíkové palivové nádrže.
 1.4.2.3
 Všechny ostatní systémy (brzdy, chlazení,...) mohou být v tomto případě prázdné, přičemž hmotnost kapalin je třeba kompenzovat.
 1.4.2.4
 Pokud hmotnost měřicí aparatury ve vozidle přesahuje přípustných 25 kg, lze ji kompenzovat redukcemi, které nemají znatelný vliv na výsledky měření podle bodu 6.
 1.4.2.5
 Hmotnost měřicí aparatury nesmí u žádné nápravy změnit její referenční zatížení o více než 5 %, přičemž žádná z odchylek nesmí přesáhnout 20 kg.
 1.4.2.6
 Hmotnost vozidla vyplývající z ustanovení bodu 1.4.2.1 se uvede v protokolu.
 1.4.3
 Úpravy prostoru pro cestující
 1.4.3.1
 Poloha volantu
 Volant, pokud jej lze seřizovat, se nastaví do běžné polohy označené výrobcem, nebo jestliže výrobce žádnou konkrétní polohu nedoporučuje, doprostřed mezi krajní polohy rozmezí seřízení. Na konci rozjezdové dráhy se volant ponechá volně, s rameny v poloze, která podle výrobce odpovídá jízdě vozidla přímo vpřed.
 1.4.3.2
 Zasklení
 Spouštěcí okna vozidla musejí být v uzavřené poloze. Pro zkušební měření a po dohodě s výrobcem mohou být skla spuštěna, pokud poloha ovládací kličky odpovídá uzavřené poloze.
 1.4.3.3
 Poloha řadicí páky
 Řadicí páka musí být v poloze „neutrál“. Je-li vozidlo poháněno svým vlastním motorem, musí být řadicí páka v poloze stanovené výrobcem.
 1.4.3.4
 Pedály
 Pedály musejí být v normální klidové poloze. Pokud je lze seřídit, nastaví se do středové polohy, nestanoví-li výrobce polohu jinou.
 1.4.3.5
 Dveře
 Dveře musejí být zavřené, nikoli však uzamčené.
 1.4.3.5.1
 V případě vozidel vybavených automaticky aktivovaným zamykacím systémem dveří musí být tento systém aktivován při zahájení pohonu vozidla, aby byly dveře automaticky uzamknuty před okamžikem nárazu. Podle volby výrobce mohou být dveře uzamknuty ručně před zahájením pohonu vozidla.
 1.4.3.5.2
 V případě vozidel vybavených automaticky aktivovaným zamykacím systémem dveří, který se montuje volitelně a/nebo který může deaktivovat řidič, se podle volby výrobce použije jeden z těchto dvou postupů:
 1.4.3.5.2.1
 Systém musí být aktivován při zahájení pohonu vozidla, aby byly dveře automaticky uzamknuty před okamžikem nárazu. Podle volby výrobce mohou být dveře uzamknuty ručně před zahájením pohonu vozidla.
 1.4.3.5.2.2
 Boční dveře na straně řidiče musí být odemknuty a jejich systém musí být vyřazen z činnosti; u bočních dveří na straně spolujezdce může být systém aktivován, aby byly tyto dveře automaticky uzamknuty před okamžikem nárazu. Podle volby výrobce mohou být dveře uzamknuty ručně před zahájením pohonu vozidla. Tato zkouška se považuje za splněnou, pokud se dveře, které byly neuzamčené, nachází na konci zkoušky v uzamknutém stavu a naopak.
 1.4.3.6
 Otevíratelná střecha
 Pokud má vozidlo otevíratelnou nebo snímatelnou střechu, musí být střecha


text:
nasazena a nacházet se v uzavřené poloze. Pro zkušební měření může být po dohodě s výrobcem otevřena.
 1.4.3.7
 Sluneční clona
 Sluneční clony musejí být v přiklopené poloze.
 1.4.3.8
 Zpětné zrcátko
 Vnitřní zpětné zrcátko musí být ve své obvyklé poloze, ve které se používá.
 1.4.3.9
 Loketní opěrky
 Loketní opěrky na předních i zadních sedadlech, pokud jsou sklopné, musejí být ve spodní poloze, nebrání-li tomu poloha zkušebních figurín ve vozidle.
 1.4.3.10
 Opěrky hlavy
 Opěrky hlavy, které lze výškově seřizovat, musejí být ve vhodné poloze stanovené výrobcem. Jestliže výrobce žádnou konkrétní polohu nedoporučuje, musejí být opěrky hlavy v případě figuríny muže padesátého percentilu ve své nejvyšší poloze a v případě figuríny ženy pátého percentilu v poloze nejnižší.
 1.4.3.11
 Sedadla
 1.4.3.11.1
 Poloha předního sedadla řidiče
 Podélně seřiditelná sedadla musejí být nastavena tak, aby se jejich bod „H“, stanovený postupem podle přílohy 6, nacházel ve střední poloze rozsahu seřízení nebo v nejbližší aretované poloze a ve výškové poloze stanovené výrobcem (jsou-li sedadla nezávisle seřiditelná i výškově). V případě lavicových sedadel se za referenční považuje bod H místa řidiče.
 1.4.3.11.2
 Poloha předního sedadla cestujícího
 Podélně seřiditelná sedadla musejí být nastavena tak, aby se jejich bod „H“, stanovený postupem podle přílohy 6, nacházel:
 a)
 v poloze udané výrobcem, která se musí nacházet před střední polohou rozsahu seřízení, nebo
 b)
 jestliže výrobce žádnou konkrétní polohu nedoporučuje, co nejblíže poloze, která se nachází uprostřed mezi nejpřednější polohou sedadla a střední polohou jeho rozsahu seřízení.
 Veškeré prvky individuálního nastavení sedadel se upraví do polohy udané výrobcem. Jestliže výrobce žádnou konkrétní polohu nedoporučuje, musí být všechny prvky individuálního nastavení sedadel (např. délka sedáku a seřízení sklonu) v zatažené/nejspodnější poloze.
 1.4.3.11.3
 Poloha opěradel předních sedadel
 Pokud jsou opěradla seřiditelná, nastaví se tak, aby se výsledný sklon trupu figuríny co nejvíce blížil sklonu doporučenému výrobcem pro normální používání; jestliže výrobce žádný konkrétní sklon nedoporučuje, nastaví se opěradla v úhlu 25° dozadu od svislice. V případě figuríny ženy pátého percentilu lze opěradlo nastavit do jiného úhlu, pokud je to nutné pro dodržení požadavků bodu 3.1 přílohy 5.
 1.4.3.11.4
 Zadní sedadla
 Pokud jsou zadní sedadla nebo lavice zadních sedadel seřiditelné, nastaví se do nejzadnější polohy.
 1.4.4
 Nastavení elektrického hnacího ústrojí
 1.4.4.1
 Postupy pro úpravu stavu nabití
 1.4.4.1.1.
 Úprava stavu nabití se provede při okolní teplotě 20 ± 10 °C.
 1.4.4.1.2.
 Úprava stavu nabití se provede podle jednoho z následujících postupů. Jsou-li možné různé postupy nabíjení, použije se pro nabíjení systému REESS ten postup, kterým lze dosáhnout nejvyššího stavu nabití:
 a)
 v případě vozidla, jehož REESS je konstruován k nabíjení z externího zdroje, se REESS nabíjí na nejvyšší stav nabití v souladu s postupem stanoveným výrobcem pro běžný provoz, dokud není postup nabíjení normálně ukončen;
 b)
 v případě vozidla, jehož REESS je konstruován tak, aby byl nabíjen pouze ze zdroje energie ve vozidle, se REESS nabíjí na nejvyšší stav nabití, jehož lze dosáhnout při běžném provozu vozidla. Informace o tom, při kterém provozním režimu vozidla lze tohoto stavu nabití dosáhnout, poskytne výrobce.
 1.4.4.1.3
 Při zkoušce vozidla musí stav nabití u systému REESS, který je konstruován k