text:
pevně přimontována k vozidlu.
 5.3.2. Seřiditelná sedadla a lavicová sedadla se musí ve všech svých polohách samočinně zablokovat.
 5.3.3. Seřiditelná opěradla sedadel musí být možno ve všech jejich polohách zablokovat.
 5.3.4. Všechna sedadla, která mohou být sklopena dopředu, nebo která mají sklopné opěradlo, a sklopná sedadla se musí v poloze pro používání cestujícími samočinně zablokovat.
 Tyto požadavky se nevztahují na sklopná sedadla namontovaná v prostoru pro invalidní vozíky nebo v prostoru pro stojící cestující vozidla kategorie M2 nebo M3 třídy I, II nebo A a na sklopná sedadla namontovaná v přístupovém průchodu vozidla kategorie M2 nebo M3.
 5.4. Montáž opěrek hlavy
 5.4.1. Opěrka hlavy musí být namontována na každém vnějším předním sedadle každého vozidla kategorie M1. Sedadla vybavená opěrkami hlavy a určená k montáži na jiná místa k sezení a do jiných kategorií vozidel mohou být rovněž schválena podle tohoto předpisu.
 5.4.2. Opěrka hlavy musí být montována na každé vnější přední sedadlo každého vozidla kategorie M2 o maximální hmotnosti nepřevyšující 3 500 kg a každého vozidla kategorie N1; opěrky hlavy montované do takových vozidel musí odpovídat požadavkům předpisu č. 25 ve znění série změn 04.
 5.5. Zvláštní požadavky na sedadla, která jsou nebo mohou být vybavena opěrkami hlavy
 5.5.1. Přítomnost opěrek hlavy nesmí být pro cestující ve vozidle zdrojem dalšího nebezpečí. Zejména nesmějí opěrky hlavy v jakékoli poloze užívání vykazovat nebezpečné nerovnosti povrchu nebo ostré hrany, které by mohly zvyšovat riziko nebo vážnost poranění cestujících.
 5.5.1.1. Části přední a zadní strany opěrky hlavy nacházející se v oblasti 1 podle definice v níže uvedeném bodě 6.8.1.1.3 musí být čalouněny tak, aby zabránily přímému kontaktu hlavy s částmi konstrukce opěrky, a musí splňovat požadavky výše uvedeného bodu 5.2.4.
 5.5.1.2. Části přední a zadní plochy opěrky hlavy nacházející se v oblasti 2 podle definice v níže uvedeném bodě 6.8.1.2 musí být čalouněny tak, aby zabránily přímému kontaktu hlavy s částmi konstrukce opěrky, a musí splňovat požadavky výše uvedeného bodu 5.2.4 použitelné na zadní části sedadel nacházející se v oblasti 2. V případě opěrek hlavy tvořících nedílnou část opěradel sedadel se za přední stranu opěrky hlavy považuje oblast nad rovinou kolmou k vztažné čáře ve vzdálenosti 540 mm od R-bodu a mezi dvěma svislými podélnými rovinami procházejícími ve vzdálenosti 85 mm na obou stranách vztažné čáry.
 5.5.2. Části přední a zadní strany opěrky hlavy nacházející se v oblasti 1 podle definice v níže uvedeném bodě 6.8.1.1.3 musí vyhovět při zkoušce pohlcování energie.
 5.5.2.1. Tento požadavek se považuje za splněný, jestliže při zkouškách postupem podle přílohy 6 nepřesáhne zpoždění makety hlavy 80 g spojitě po dobu delší než 3 ms. Mimo to se v průběhu zkoušky a po zkoušce nesmějí objevit žádné nebezpečné hrany.
 5.5.3. Požadavky výše uvedených bodů 5.5.1 a 5.5.2 se nevztahují na zadní části opěrek hlavy určených k instalaci na sedadla, za kterými nejsou další sedadla.
 5.5.4. Opěrky hlavy musí být připevněny k sedadlu nebo ke karoserii vozidla takovým způsobem, aby z čalounění opěrky hlavy nebo z jejího upevnění k opěradlu sedadla nemohly vlivem tlaku způsobeného maketou hlavy v průběhu zkoušky vyčnívat


text:
žádné tuhé a nebezpečné části.
 5.5.5. V případě sedadla vybaveného opěrkami hlavy mohou být požadavky uvedené v bodě 5.2.3 se souhlasem technické zkušebny považovány za splněné, jestliže sedadlo vybavené opěrkou hlavy vyhovuje bodu 5.5.2.
 5.6. Výška opěrek hlavy
 5.6.1. Výška opěrek hlavy se měří podle bodu 6.5.
 5.6.2. Výška opěrek hlavy, které nejsou výškově seřiditelné, musí být nejméně 800 mm u sedadel prvé řady a nejméně 750 mm na ostatních místech k sezení.
 5.6.3. U výškově seřiditelných opěrek hlavy:
 5.6.3.1. výška musí být nejméně 800 mm u sedadel prvé řady a nejméně 750 mm na ostatních místech k sezení; tato hodnota musí být naměřena v poloze mezi nejvyšší a nejnižší možnou nastavitelnou polohou;
 5.6.3.2. nesmí být možnost použití polohy odpovídající výšce menší než 750 mm;
 5.6.3.3. jiná sedadla než přední mohou být vybavena opěrkami hlavy, které lze posunout do polohy odpovídající výšce menší než 750 mm za předpokladu, že cestující jasně pozná, že v této poloze se opěrka nemá používat;
 5.6.3.4. přední sedadla mohou být vybavena opěrkami hlavy, které se v případě neobsazených sedadel mohou samočinně posunout do polohy nižší než 750 mm za předpokladu, že se při obsazení sedadla samočinně vrátí do polohy pro použití.
 5.6.4. Rozměry dle výše uvedených bodů 5.6.2 a 5.6.3.1 mohou být v případě sedadel prvé řady menší než 800 mm a v případě ostatních míst k sezení menší než 750 mm, tak aby mezi opěrkou hlavy a vnitřním povrchem střechy, oken nebo jinou částí karoserie vozidla zůstal dostatečný volný prostor; tento volný prostor však nesmí přesáhnout 25 mm. V případě sedadel vybavených systémem posouvání a/nebo seřízení se tento požadavek vztahuje na všechny polohy sedadla. Mimo to odchylně od bodu 5.6.3.2 nesmí žádná z poloh pro použití odpovídat výšce menší než 700 mm.
 5.6.5. Odchylně od požadavků na výšku podle bodů 5.6.2 a 5.6.3.1 nesmí být výška opěrky hlavy určené pro zadní střední sedadla nebo zadní střední místa k sezení menší než 700 mm.
 5.7. U sedadla, které může být vybaveno opěrkou hlavy, je nutno splnění požadavků bodů 5.2.3 a 5.5.2 ověřit.
 5.7.1. Výška části zařízení, na kterém spočívá hlava, měřená podle bodu 6.5, musí být u výškově seřiditelných opěrek hlavy nejméně 100 mm.
 5.8. V případě zařízení, které nelze výškově nastavovat, nesmí být mezera mezi opěradlem sedadla a opěrkou hlavy větší než 60 mm. Pokud je opěrka hlavy výškově nastavitelná, nesmí být ve své nejnižší poloze více než 25 mm od horní hrany opěradla sedadla. V případě výškově seřiditelných sedadel nebo lavicových sedadel opatřených samostatnými opěrkami hlavy musí být tyto požadavky ověřeny pro všechny polohy sedadla nebo lavicového sedadla.
 5.9. V případě opěrek hlavy tvořící nedílnou část sedadla se bere v úvahu následující oblast:
 nad rovinou kolmou ke vztažné čáře ve vzdálenosti 540 mm od R-bodu.
 Mezi dvěma svislými podélnými rovinami procházejícími 85 mm na každé straně vztažné čáry. V této oblasti je povolen jeden nebo více otvorů se vzdáleností „a“, která, nezávisle na tvaru otvorů, může být větší než 60 mm, měřeno postupem podle bodu 6.7, pokud jsou i po provedení dalších zkoušek

type: contracts

jurisdiction: EU


text:
podle bodu 6.4.3.3.2 splněny požadavky bodu 5.12.
 5.10. V případě výškově nastavitelných opěrek hlavy je na části zařízení sloužícího jako opěrka hlavy povolen jeden nebo více otvorů se vzdáleností „a“, která, nezávisle na tvaru otvorů, může být větší než 60 mm, měřeno postupem podle bodu 6.7 za podmínky, že jsou i po provedení dalších zkoušek podle bodu 6.4.3.3.2 splněny požadavky bodu 5.12.
 5.11. Šířka opěrky hlavy musí být taková, aby poskytovala vhodnou oporu pro hlavu běžně sedící osoby. Jak je určeno podle postupu popsaného v níže uvedeném bodě 6.6, musí opěrka hlavy zaujímat prostor sahající nejméně 85 mm na každou stranu od svislé střední roviny sedadla, pro kterou je opěrka hlavy určena.
 5.12. Opěrka hlavy a její ukotvení musí být takové, aby maximální pohyb hlavy X směrem dozadu, který opěrka hlavy dovoluje a který se měří statickým postupem stanoveným podle níže uvedeného bodu 6.4.3, byl menší než 102 mm.
 5.13. Opěrka hlavy a její ukotvení musí být dostatečně pevné, aby opěrka unesla bez porušení zatížení uvedené v bodě 6.4.3.6. V případě opěrek hlavy tvořící nedílnou část sedadla se požadavky tohoto bodu použijí na tu část konstrukce opěradla sedadla, která se nachází se nad rovinou kolmou ke vztažné čáře ve vzdálenosti 540 mm od R-bodu.
 5.14. Pokud je opěrka hlavy nastavitelná, nesmí být možné zvednout ji nad maximální výšku pro používání s výjimkou záměrné akce uživatele odlišné od jakékoli jiné činnosti, která slouží k jejímu nastavení.
 5.15. Pokud po zkoušení podle bodu 6.4.3.6 nedojde k porušení sedadla nebo opěradla sedadla, má se za to, že pevnost opěradla sedadla a jeho blokovacího zařízení splňuje požadavky stanovené níže v bodě 6.2; v ostatních případech je nutno prokázat, že sedadlo je schopno vyhovět požadavkům bodu 6.2 uvedeného níže.
 5.16. Speciální požadavky na ochranu cestujících před pohybem zavazadel
 5.16.1. Opěradla sedadla
 Opěradla sedadla a/nebo opěrky hlavy umístěná tak, že tvoří přední hranici zavazadlového prostoru, musí být, pokud jsou veškerá sedadla umístěná a nastavená do normální polohy pro používání podle údajů výrobce, dostatečně pevná, aby chránila cestující před pohybem zavazadel během čelního nárazu. Tento požadavek se pokládá za splněný, pokud zůstane po provedení zkoušky popsané v příloze 9 opěradlo sedadla ve své pozici a blokovací mechanismus zůstane na svém místě. Je ale povolena deformace opěradla sedadla a jejího upevnění za předpokladu, že se přední obrysy těch částí zkoušeného opěradla sedadla a/nebo opěrky hlavy, které jsou tvrdší než 50 Shore A, nepřemístí dopředu od příčné svislé roviny, která prochází následovně:
 a)
 bodem 150 mm před R-bodem příslušného sedadla, pokud jde o součásti opěrky hlavy;
 b)
 bodem 100 mm před R-bodem příslušného sedadla, pokud jde o součásti opěradla sedadla;
 při vyloučení odskokové fáze zkušebních bloků.
 U opěrky hlavy tvořící nedílnou část sedadla je hranice mezi opěrkou hlavy a opěradlem sedadla definována rovinou kolmou ke vztažné čáře 540 mm od R-bodu.
 Veškerá měření se provádějí v podélné střední rovině příslušného sedadla nebo v poloze sezení pro každé místo k sezení vytvářející přední hranici zavazadlového prostoru.
 Během zkoušky popsané v příloze 9 musí zkušební bloky zůstat za opěradlem příslušného sedadla


text:
(sedadel). Je-li přitahovač bezpečnostního pásu poškozený, musí být zkontrolováno, že se přitahovač vlivem zkoušky zablokuje nebo že jej lze zablokovat manuálně zatažením za pás.
 5.16.2. Oddělovací systémy
 Na žádost výrobce vozidla mohou být zkoušky popsané v příloze 9 provedeny s nainstalovaným oddělovacím systémem, pokud je takový systém dodáván jako standardní výbava daného typu vozidla.
 Oddělovací systémy, kovová síť umístěná nad opěradlo sedadel v jejich normální poloze pro používání musí být zkoušeny podle bodu 2.2 přílohy 9.
 Tento požadavek se pokládá za splněný, pokud během zkoušky zůstane oddělovací systém na svém místě. Je ale povolena deformace oddělovacího systému za předpokladu, že se přední obrys oddělovacího systému (včetně částí zkoušeného opěradla sedadla a/nebo opěrky hlavy (opěrek), které jsou tvrdší než 50 Shore A), nepřemístí dopředu od příčné svislé roviny, která prochází následovně:
 a)
 bodem 150 mm před R-bodem příslušného sedadla u součástí opěrky hlavy;
 b)
 bodem 100 mm před R-bodem příslušného sedadla u součástí opěradla sedadla a součástí oddělovacího systému jiného než opěrky hlavy.
 U opěrky hlavy tvořící nedílnou část sedadla je hranice mezi opěrkou hlavy a opěradlem sedadla definována v bodě 5.16.1.
 Veškerá měření se provádějí v podélné střední rovině příslušného sedadla nebo v poloze sezení pro každé místo k sezení vytvářející přední hranici zavazadlového prostoru.
 Po zkoušce se nesmí vyskytnout žádné ostré nebo drsné hrany, které by mohly zvýšit nebezpečí nebo riziko vážného úrazu cestujících. Je-li přitahovač bezpečnostního pásu poškozený, musí být zkontrolováno, že je přitahovač již zablokován nebo že jej lze zablokovat manuálně zatažením za pás.
 5.16.3. Požadavky výše uvedených bodů 5.16.1 a 5.16.2 se nevztahují na záchytné systémy zavazadel, které se v případě nárazu aktivují automaticky. Výrobce musí technické zkušebně přesvědčivě prokázat, že tyto systémy poskytují rovnocennou ochranu jako systémy popsané v bodech 5.16.1 a 5.16.2.
 6. ZKOUŠENÍ
 6.1. Obecné požadavky týkající se všech zkoušek
 6.1.1. Opěradlo sedadla musí být, pokud je seřiditelné, zajištěno v poloze odpovídající sklonu vztažné čáry trupu figuríny co nejblíže úhlu 25 ° od svislice směrem dozadu popsané v příloze 3, pokud není výrobcem předepsáno jinak.
 6.1.2. Pokud je některé sedadlo, jeho blokovací mechanismus a jeho instalace shodná nebo symetrická s jiným sedadlem ve vozidle, může technická zkušebna podrobit zkoušce pouze toto sedadlo.
 6.1.3. V případě sedadel vybavených opěrkami hlavy musí být zkouška prováděna s opěrkami hlavy umístěnými do nejvíce nepříznivé polohy (všeobecné do nejvyšší polohy), kterou umožňuje nastavovací systém.
 6.1.4. Sklopná sedadla musí být zkoušena v poloze pro používání cestujícími.
 6.2. Zkouška pevnosti opěradla a jeho systémů seřízení
 6.2.1. Na horní část konstrukce opěradla sedadla se přes prvek simulující záda figuríny vyobrazené v příloze 3 tohoto předpisu působí podélně a směrem dozadu silou, která vyvozuje moment 53 daNm vůči R-bodu. V případě lavicového sedadla, kde je část nebo celek nosné konstrukce (včetně konstrukce opěrek hlavy) společná pro více než jedno místo k sezení, se zkouška provede současně pro veškerá místa k sezení.
 6.3. Zkouška pevnosti ukotvení sedadla a systémů seřízení, blokování a posouvání sedadla
 6.3.1. Na celou karoserii vozidla se působí podélným vodorovným zpožděním nebo, pokud žadatel takovou možnost zvolí, zrychlením nejméně 20


text:
g po dobu 30 ms v simulaci čelního nárazu, v souladu s požadavky bodu 1 přílohy 7. Na žádost výrobce může být alternativně použit zkušební impuls popsaný v příloze 9 – dodatek.
 6.3.2. Podle požadavků bodu 6.3.1 se působí podélným zpožděním nebo, pokud žadatel takovou možnost zvolí, zrychlením v simulaci čelního nárazu.
 6.3.3. Požadavky výše uvedených bodů 6.3.1 a 6.3.2 musí být kontrolovány u každé polohy sedadla. V případě sedadel vybavených opěrkami hlavy musí být zkouška prováděna s opěrkami hlavy umístěnými do nejvíce nepříznivé polohy (všeobecné do nejvyšší polohy), kterou umožňuje nastavovací systém. Během zkoušky musí být sedadlo nastaveno do takové polohy, aby žádný vnější faktor nemohl zabránit uvolnění blokovacího systému.
 Tyto podmínky budou pokládány za splněné, pokud bude sedadlo zkoušeno po nastavení do následujících poloh:
 podélné nastavení je zajištěno v poloze posunuté o jeden stupeň nebo o 10 mm od krajní přední obvyklé polohy pro řízení nebo od polohy pro použití podle výrobce (u sedadel s nezávisle nastavitelnou výškou je sedák sedadla umístěn ve své nejvyšší poloze);
 podélné nastavení je zajištěno v poloze posunuté o jeden stupeň nebo o 10 mm od krajní zadní obvyklé polohy pro řízení nebo od polohy pro použití podle výrobce (u sedadel s nezávisle nastavitelnou výškou je sedák sedadla umístěn ve své nejnižší poloze) a popřípadě v souladu s požadavky bodu 6.3.4.
 6.3.4. V případech, kdy vzhledem k uspořádání blokovacích systémů by v jiné poloze, než jaké jsou uvedeny v bodě 6.3.3, bylo rozložení sil působících na blokovací systémy a ukotvení sedadla méně příznivé než v polohách podle bodu 6.3.3, provedou se zkoušky pro tuto nejnepříznivější polohu sezení.
 6.3.5. Zkušební podmínky podle bodu 6.3.1 budou pokládány za splněné, pokud jsou na žádost výrobce nahrazeny nárazovou zkouškou celého pohybujícího se vozidla proti pevné překážce podle popisu v bodě 2 přílohy 7 tohoto předpisu. V tomto případě musí být sedadlo nastaveno do podmínek nejméně příznivého rozložení namáhání systému ukotvení podle podmínek výše uvedených bodů 6.1.1, 6.3.3 a 6.3.4.
 6.4. Zkouška vlastností opěrky hlavy
 6.4.1. Je-li opěrka hlavy seřiditelná, nastaví se do nejméně příznivé polohy (zpravidla nejvyšší polohy), jakou její systém seřízení umožňuje.
 6.4.2. V případě lavicového sedadla, kde je část nebo celek nosné konstrukce (včetně konstrukce opěrek hlavy) společná pro více než jedno místo k sezení, se zkouška provede současně pro veškerá místa k sezení.
 6.4.3. Zkouška
 6.4.3.1. Veškeré přímky včetně průmětu vztažné čáry musí být umístěny ve svislé střední rovině příslušného sedadla nebo místa k sezení (viz příloha 5 tohoto předpisu).
 6.4.3.2. Posunutá vztažná čára se určuje aplikací výchozí síly vyvozující dozadu působící moment 37,3 daNm vůči R-bodu na součást simulující záda figuríny vyobrazené v příloze 3 tohoto předpisu. V případě simultánní zkoušky lavicových sedadel se působí dozadu působícím momentem na všechna místa k sezení na lavici současně, a to bez ohledu na to, zda je toto místo vybaveno opěrkou hlavy, nebo je bez opěrky hlavy.
 6.4.3.3. Pomocí kulové makety hlavy o průměru 165 mm se působí ve směru kolmém na posunutou vztažnou čáru ve vzdálenosti 65 mm pod horním okrajem opěrky hlavy počáteční silou


text:
vyvozující moment 37,3 daN vůči R-bodu, přitom musí být vztažná čára udržována ve své posunuté poloze podle bodu 6.4.3.2. V případě simultánní zkoušky lavicových sedadel se působí silou současně na všechny opěrky hlavy umístěné na lavicových sedadlech.
 6.4.3.3.1. Pokud existující otvory zabraňují uplatnění síly požadované v bodě 6.4.3.3 ve vzdálenosti 65 mm pod horním okrajem opěrky hlavy, může se tato vzdálenost zmenšit tak, aby osa působení síly procházela střednicí části rámu, která je nejbližší k otvoru.
 6.4.3.3.2. V případech popsaných v bodech 5.9 a 5.10 se opakuje zkouška, při níž se s použitím koule o průměru 165 mm působí na každý otvor silou, která:
 prochází těžištěm nejmenšího průřezu otvoru podél příčných rovin rovnoběžných se vztažnou čárou a
 vyvozuje moment 37,3 daNm vůči R-bodu.
 6.4.3.4. Určí se tečna Y ke kulové maketě hlavy, která je rovnoběžná k posunuté vztažné čáře.
 6.4.3.5. Změří se vzdálenost X mezi tečnou Y a posunutou vztažnou čárou, jak je popsáno ve výše uvedeném bodě 5.11.
 6.4.3.6. Ke kontrole účinnosti opěrky hlavy se zvýší výchozí zatížení podle specifikace výše uvedených bodů 6.4.3.3 a 6.4.3.3.2 na 89 daN, pokud předtím nedojde k porušení sedadla nebo opěradla sedadla. Na žádost výrobce se zatížení podle bodu 6.4.3.2 u míst k sezení bez opěrky hlavy zvýší současně na 53 daNm, aby mohly být současně splněny požadavky bodů 5.15 a 6.2.
 6.5. Určení výšky opěrky hlavy
 6.5.1. Všechny přímky včetně průmětu vztažné čáry se prokládají svislou rovinou souměrnosti příslušného sedadla nebo dotyčného místa k sezení, přitom průsečnicí této roviny se sedadlem je určen obrys opěrky hlavy a opěradla sedadla (viz obrázek 1 příloha 4 tohoto předpisu).
 6.5.2. Figurína popsaná v příloze 3 tohoto předpisu se umístí na sedadlo do obvyklé polohy.
 6.5.3. Průmět vztažné čáry figuríny, jak je vyobrazeno v příloze 3 tohoto předpisu, se poté u příslušného sedadla promítne do roviny specifikované dle výše uvedeného bodu 6.4.3.1
 Tečna S k hornímu okraji opěrky hlavy se protáhne kolmo ke vztažné čáře.
 6.5.4. Vzdálenost H-bodu od R-bodu k tečně S je výškou, která se použije pro aplikaci požadavků bodu 5.6.
 6.6. Stanovení šířky opěrky hlavy (viz obrázek 2 v příloze 4 tohoto předpisu)
 6.6.1. Rovina S1 kolmá ke vztažné čáře a ležící 65 mm pod tečnou S definovanou podle výše uvedeného bodu 6.5.3 určuje průřez opěrky hlavy ohraničený obrysem C.
 6.6.2. Šířka opěrky hlavy, která se použije pro aplikaci požadavků výše uvedeného bodu 5.11, je vzdálenost „L“ měřená v rovině S1 mezi svislými podélnými rovinami P a P’.
 6.6.3. Šířka opěrky hlavy může být, pokud je to nezbytné, určena rovněž v rovině kolmé ke vztažné čáře ve vzdálenosti 635 mm nad R-bodem sedadla, přičemž se tato vzdálenost měří podél vztažné čáry.
 6.7. Určení vzdálenosti „a“ otvorů opěrky hlavy (viz příloha 8 tohoto předpisu)
 6.7.1. Vzdálenost „a“ musí být určena pro každý otvor vůči přední straně opěrky hlavy pomocí koule o průměru 165 mm.
 6.7.2. Koule musí být v kontaktu s otvorem v takovém bodu oblasti otvoru, který umožňuje maximální zanoření koule, aniž by byla použita síla.
 6.7.3. Vzdálenost mezi oběma body dotyku koule


text:
s otvorem představuje vzdálenost „a“, která se používá pro vyhodnocování požadavků výše uvedených bodů 5.9 a 5.10.
 6.8. Zkoušky pro kontrolu pohlcování energie opěradlem sedadla a opěrkou hlavy
 6.8.1. Povrch zadní části sedadel, které mají být kontrolovány, se nachází v níže definovaných oblastech, na které lze aplikovat kouli o průměru 165 mm, když je sedadlo namontováno na vozidlo.
 6.8.1.1. Oblast 1
 6.8.1.1.1. V případě jednotlivých sedadel bez opěrek hlavy tato oblast zahrnuje zadní část opěradla mezi svislými podélnými rovinami, které procházejí ve vzdálenosti 100 mm na obě strany od podélné střední roviny každého vnějšího místa k sezení určeného výrobcem, a nad rovinou kolmou k vztažné čáře a procházející ve vzdálenosti 100 mm pod vrcholem opěradla sedadla.
 6.8.1.1.2. V případě lavicových sedadel bez opěrek hlavy se tato oblast prostírá mezi svislými podélnými rovinami, které procházejí ve vzdálenosti 100 mm na obě strany od podélné střední roviny každého vnějšího místa k sezení určeného výrobcem a nad rovinou kolmou k vztažné čáře a procházející ve vzdálenosti 100 mm pod vrcholem opěradla sedadla.
 6.8.1.1.3. V případě sedadel nebo lavicových sedadel s opěrkami hlavy se tato oblast prostírá mezi svislými podélnými rovinami, které procházejí ve vzdálenosti 70 mm na obě strany od podélné střední roviny sedadla nebo dotyčného místa k sezení, a nad rovinou kolmou k vztažné čáře a vzdálenou 635 mm od R-bodu. Je-li opěrka hlavy seřiditelná, nastaví se při zkoušce do nejméně příznivé polohy (zpravidla nejvyšší), jakou její systém seřízení umožňuje.
 6.8.1.2. Oblast 2
 6.8.1.2.1. V případě sedadel nebo lavicových sedadel bez opěrek hlavy a sedadel nebo lavicových sedadel s oddělitelnými nebo samostatnými opěrkami hlavy se oblast 2 prostírá nad rovinou kolmou k vztažné čáře a procházející ve vzdálenosti 100 mm od vrcholu opěradla, mimo části náležející do oblasti 1.
 6.8.1.2.2. V případě sedadel nebo lavicových sedadel s opěrkami hlavy tvořící nedílnou část sedadla se oblast 2 prostírá nad rovinou kolmou k vztažné čáře a procházející ve vzdálenosti 440 mm od R-bodu sedadla nebo dotyčného místa k sezení, mimo části náležející do oblasti 1.
 6.8.1.3. Oblast 3
 6.8.1.3.1. Oblast 3 je definována jako část opěradla sedadla nebo lavicového sedadla umístěná nad vodorovnými rovinami definovanými podle výše uvedeného bodu 5.2.4.1.3 s výjimkou částí nacházejících se v oblastech 1 a 2.
 6.9. Rovnocenné zkušební metody
 Pokud se používá jiné zkušební metody, než jak je uvedeno výše v bodech 6.2, 6.3, a 6.4 a v příloze 6, musí být prokázána její rovnocennost.
 7. SHODNOST VÝROBY
 Shoda výrobních metod musí odpovídat postupům stanoveným v dohodě (dodatek 1, E/ECE/TRANS/505/Rev.3), kde jsou specifikovány následující požadavky:
 7.1. Každé vozidlo schválené podle tohoto předpisu musí být vyráběno tak, aby odpovídalo schválenému typu při splnění požadavků stanovených ve výše uvedeném bodě 5. Ovšem v případě opěrek hlavy podle definice v bodech 2.12.2 a 2.12.3 nemůže nic zabránit tomu, aby vozidlo bylo shodné s vozidlem schváleného typu, i kdyby bylo prodáváno se sedadly, které nejsou vybaveny opěrkami hlavy.
 7.2. Schvalovací orgán, který vydal typové schválení, může kdykoliv přezkoumat metody pro kontrolu shodnosti používané v každé výrobní jednotce. Tento orgán může rovněž provádět nahodilé


text:
kontroly u sériově vyráběných vozidel se zaměřením na požadavky stanovené ve výše uvedeném bodě 5.
 8. SANKCE ZA NESHODU PŘI VÝROBĚ
 8.1. Schválení udělené typu vozidla podle tohoto předpisu může být odňato, pokud nejsou požadavky stanovené ve výše uvedeném bodě 7.1 plněny nebo pokud vozidlo neuspěje při kontrole podle bodu 7.
 8.2. Pokud některá strana dohody uplatňující tento předpis odejme schválení, které předtím poskytla, musí o tom vyrozumět druhou smluvní stranu uplatňující tento předpis pomocí formuláře sdělení podle vzoru v příloze 1 tohoto předpisu.
 9. ZMĚNA TYPU VOZIDLA A ROZŠÍŘENÍ SCHVÁLENÍ Z HLEDISKA SEDADEL, JEJICH UKOTVENÍ A/NEBO JEJICH OPĚREK HLAVY
 9.1. Každá změna typu vozidla, pokud jde o sedadla, jejich ukotvení a/nebo jejich opěrky hlavy, musí být oznámena schvalovacímu orgánu, který schválil typ vozidla. Tento orgán poté může:
 9.1.1. usoudit, že provedené změny zřejmě nemohou mít významnější negativní vliv a že tedy v každém případě vozidlo i nadále odpovídá požadavkům, nebo
 9.1.2. usoudit, že změny jsou dostatečně nevýznamné vzhledem k výsledkům ve výše uvedených bodech 6.2, 6.3 a 6.4, aby byly ověřeny pomocí výpočtů založených na výsledcích schvalovacích zkoušek, nebo
 9.1.3. požádat o další zprávu od technické zkušebny zodpovědné za provedení zkoušek.
 9.2. Potvrzení nebo odmítnutí schválení se specifikací změn bude sděleno stranám dohody, které uplatňují tento předpis, postupem podle bodu 4.3.
 9.3. Schvalovací orgán vydávající rozšíření schválení přidělí takovému rozšíření pořadové číslo, aby o něm informoval další strany dohody z roku 1958, které uplatňují tento předpis, pomocí formuláře sdělení podle vzoru v příloze 1 tohoto předpisu.
 10. DEFINITIVNÍ UKONČENÍ VÝROBY
 10.1. Pokud držitel schválení úplně zastaví výrobu zařízení schváleného podle tohoto předpisu, musí informovat orgán, který schválení udělil. Po obdržení příslušného sdělení informuje tento orgán o takové skutečnosti ostatní strany dohody z roku 1958, které uplatňují tento předpis, a to pomocí formuláře sdělení podle vzoru v příloze 1 tohoto předpisu.
 11. NÁVOD K POUŽITÍ
 11.1. U sedadel vybavených nastavitelnými opěrkami hlavy musí výrobce poskytnout návod k obsluze, nastavení, blokování a pokud je to vhodné, i k demontáži opěrek hlavy.
 12. NÁZVY A ADRESY TECHNICKÝCH ZKUŠEBEN ZODPOVĚDNÝCH ZA PROVÁDĚNÍ SCHVALOVACÍCH ZKOUŠEK A NÁZVY A ADRESY SCHVALOVACÍCH ORGÁNŮ
 Strany dohody, které uplatňují tento předpis, sdělí sekretariátu Organizace spojených národů názvy a adresy technických zkušeben zodpovědných za provádění schvalovacích zkoušek a rovněž schvalovacích orgánů, které vydávají schválení a kterým se mají zasílat formuláře potvrzující schválení nebo rozšíření nebo odmítnutí nebo odnětí schválení vydaného v jiných zemích.
 13. PŘECHODNÁ USTANOVENÍ
 13.1. Počínaje úředním datem vstupu série změn 06 v platnost žádná ze smluvních stran, které uplatňují tento předpis, neodmítne udělit schválení podle tohoto předpisu ve znění série změn 06.
 13.2. Počínaje 1. říjnem 1999 udělí smluvní strany, které uplatňují tento předpis, schválení pouze tehdy, pokud jsou splněny požadavky tohoto předpisu ve znění série změn 06.
 13.3. Počínaje 1. říjnem 2001 mohou smluvní strany, které uplatňují tento předpis, odmítnout uznání schválení, které nebylo uděleno ve shodě se sérií změn 06 k tomuto předpisu.
 13.4. Počínaje úředním datem vstupu série změn 07 v platnost neodmítne žádná smluvní strana, která uplatňuje tento předpis, udělit schválení podle


text:
tohoto předpisu ve znění série změn 07.
 13.5. Po 24 měsících po datu vstupu série změn 07 v platnost udělí smluvní strany, které uplatňují tento předpis, schválení pouze tehdy, je-li typ schvalovaného vozidla shodný s požadavky tohoto předpisu ve znění série změn 07.
 13.6. Po 48 měsících po datu vstupu série změn 07 v platnost přestane platit existující schválení podle tohoto předpisu s výjimkou případu typu vozidla, které odpovídá požadavkům tohoto předpisu ve znění série změn 07.
 13.7. Počínaje úředním datem vstupu série změn 08 v platnost neodmítne žádná ze smluvních stran, které uplatňují tento předpis, udělit schválení podle tohoto předpisu ve znění série změn 08.
 13.8. Po 24 měsících po datu vstupu série změn 08 v platnost udělí smluvní strany, které uplatňují tento předpis, schválení pouze tehdy, je-li typ schvalovaného vozidla shodný s požadavky tohoto předpisu ve znění série změn 08.
 13.9. Po 36 měsících po datu vstupu série změn 08 v platnost mohou smluvní strany, které uplatňují tento předpis, odmítnout uznat schválení, které nebylo poskytnuto ve shodě se sérií změn 08 k tomuto předpisu.
 13.10. Aniž jsou dotčeny body 13.8 a 13.9, zůstávají schválení pro kategorie vozidel, kterých se netýká série změn 08, v platnosti a smluvní strany používající tento předpis je budou i nadále uznávat.
 13.11. Nejsou-li mezi vnitrostátními požadavky smluvních stran v době přistoupení k tomuto předpisu žádná omezení zakazující bočně orientovaná sedadla, mohou smluvní strany nadále povolovat montáž bočně orientovaných sedadel za účelem vnitrostátního schválení, v tomto případě však tyto kategorie nemohou být schváleny podle tohoto předpisu.
 13.12. Počínaje úředním datem vstupu série změn 09 v platnost neodmítne žádná smluvní strana, které uplatňují tento předpis, udělit schválení nebo uznat schválení typu podle tohoto předpisu ve znění série změn 09.
 13.12.1. Od 1. září 2020 nejsou smluvní strany, které uplatňují tento předpis, povinny uznat schválení typu udělená podle předchozí série změn, která byla poprvé vydána dne 1. září 2020 nebo později.
 13.12.2. Do 1. září 2022 uznají smluvní strany, které uplatňují tento předpis, schválení typu udělená podle předchozí série změn, která byla poprvé vydána před 1. zářím 2020.
 13.12.3. Od 1. září 2022 nejsou smluvní strany, které uplatňují tento předpis, povinny uznat schválení typu vydaná podle předchozí série změn tohoto předpisu.
 13.12.4. Bez ohledu na ustanovení bodu 13.12.3 musí smluvní strany, které uplatňují tento předpis, nadále uznávat schválení typu udělená podle předchozí série změn tohoto předpisu pro vozidla, jež nejsou dotčena změnami zavedenými sérií změn 09.
 13.12.5. Smluvní strany, které uplatňují tento předpis, neodmítnou udělit schválení typu, které bylo poskytnuto ve shodě s některou předchozí sérií změn nebo rozšíření tohoto předpisu.
 (1) Podle definice v Úplném usnesení o konstrukci vozidel (R.E.3.), dokument ECE/TRANS/WP.29/78/Rev.6, bod 2 – http://www.unece.org/trans/main/wp29/wp29wgs/wp29gen/wp29resolutions.html.
 (2) Rozlišovací čísla smluvních stran dohody z roku 1958 jsou uvedena v příloze 3 Úplného usnesení o konstrukci vozidel (R.E.3), dokument ECE/TRANS/WP.29/78/Rev. 6, příloha 3 – http://www.unece.org/trans/main/wp29/wp29wgs/wp29gen/wp29resolutions.html
 (3) Požadavky tohoto oddílu musí splňovat rovněž vozidla kategorie M2, která jsou schválena podle tohoto předpisu místo podle předpisu č. 80 (v souladu s bodem 1.2 uvedeného předpisu).
 PŘÍLOHA 1
 SDĚLENÍ
 (maximální


text:
formát: A4 (210 × 297 mm))
 (1)
 vydané:
 název správního orgánu:
 ...
 ...
 ve věci (2):
 udělení schválení
 rozšíření schválení
 odmítnutí schválení
 odnětí schválení
 definitivního ukončení výroby
 typu vozidla z hlediska pevnosti sedadel a jejich ukotvení u sedadel, která jsou nebo mohou být vybavena opěrkami hlavy, nebo sedadel, která takovým zařízením nemohou být vybavena, a charakteristiky opěrek hlavy podle předpisu č. 17
 Schválení č. ... Rozšíření č. ...
 1. Obchodní název nebo značka motorového vozidla ...
 2. Typ vozidla ...
 3. Jméno a adresa výrobce ...
 4. Jméno a adresa případného zástupce výrobce ...
 5. Popis sedadel ...
 6. Počet sedadel, která jsou nebo mohou být vybavena opěrkami hlavy, nastavitelnými nebo nenastavitelnými ...
 7. Popis seřizovacího, posouvacího a blokovacího systému sedadla nebo jeho částí a popis systému ochrany cestujících proti pohybu zavazadel ...
 8. Popis ukotvení sedadla ...
 9. Podélná poloha sedadla během zkoušky ...
 10. Druh zařízení: zpomalení/zrychlení (2)
 11. Vozidlo předloženo ke schválení dne ...
 12. Technická zkušebna zodpovědná za provádění schvalovacích zkoušek ...
 13. Datum protokolu vydaného touto zkušebnou ...
 14. Číslo protokolu vydaného touto zkušebnou ...
 15. Poznámky ...
 16. Schválení uděleno/rozšířeno/zamítnuto/odňato (2)
 17. Důvod(y) rozšíření (je-li relevantní) ...
 18. Umístění značky schválení na vozidle ...
 19. Místo ...
 20. Datum ...
 21. Podpis ...
 22. Následující dokumenty opatřené výše uvedeným číslem schválení jsou přiloženy k tomuto sdělení:
 výkresy, schémata a plány sedadel, jejich ukotvení na vozidle, systému seřizování a posouvání sedadel a jejich částí a jejich blokovacího zařízení;
 fotografie sedadel, jejich ukotvení, systému seřizování a posouvání sedadel a jejich částí a jejich blokovacího zařízení a systému dodatečné ochrany cestujících proti pohybu zavazadel.
 Poznámka: U sedadel vybavených opěrkami hlavy podle definice v bodech 2.12.2 a 2.12.3 tohoto předpisu musí být opěrky hlavy zobrazeny na všech výkresech, schématech a fotografiích.
 (1) Rozlišovací číslo země, která udělila/rozšířila/odmítla/odňala schválení (viz podmínky schvalování v předpisu).
 (2) Nehodící se škrtněte.
 PŘÍLOHA 2
 USPOŘÁDÁNÍ ZNAČKY SCHVÁLENÍ
 VZOR A
 (viz body 4.4, 4.4.1, 4.4.2 a 4.4.3 tohoto předpisu)
 Vozidlo s minimálně jedním sedadlem, které je nebo může být vybaveno opěrkou hlavy
 a = min. 8 mm
 Výše uvedená značka schválení udává, pokud je upevněna na vozidle, že vozidlo tohoto příslušného typu bylo schváleno, pokud jde o pevnost sedadel, která jsou nebo mohou být vybavena opěrkami hlavy, a s ohledem na vlastnosti opěrek hlavy, v Nizozemsku (E 4) podle předpisu č. 17, pod číslem schválení 092439. První dvě číslice čísla schválení udávají, že předpis již v době schválení zahrnoval sérii změn 09. Výše uvedená značka schválení rovněž udává, že tento typ vozidla byl schválen podle předpisu č. 17 s ohledem na pevnost sedadel na vozidle, která nejsou nebo nemohou být vybavena opěrkami hlavy.
 VZOR B
 (viz body 4.4, 4.4.1 a 4.4.2 tohoto předpisu)
 Vozidlo se sedadly nevybavenými nebo neschopnými vybavení opěrkami hlavy
 a = min. 8 mm
 Výše uvedená značka schválení udává, pokud je upevněna na vozidle, že vozidlo tohoto příslušného typu je opatřeno sedadly, která nejsou nebo nemohou být vybavena opěrkami hlavy, a že bylo s ohledem na pevnost sedadel a jejich ukotvení


text:
schváleno v Nizozemsku (E 4) podle předpisu č. 17 pod číslem schválení 092439. První dvě číslice čísla schválení udávají, že předpis již v době schválení zahrnoval sérii změn 09.
 VZOR C
 (viz bod 4.5 tohoto předpisu)
 Vozidlo s minimálně jedním sedadlem, které je nebo může být vybaveno opěrkou hlavy
 a = min. 8 mm
 Výše uvedená značka schválení udává, pokud je upevněna na vozidle, že vozidlo tohoto příslušného typu je opatřeno minimálně jedním sedadlem, které je nebo může být vybaveno opěrkou hlavy, a že bylo schváleno v Nizozemsku (E 4) podle předpisů č. 17 a č. 33. (1)
 Čísla schválení udávají, že k datu udělení schválení zahrnoval předpis č. 17 sérii změn 09, ale předpis OSN č. 33 byl ještě v původním znění. Výše uvedená značka schválení rovněž udává, že tento typ vozidla byl schválen podle předpisu č. 17 s ohledem na pevnost sedadel na vozidle, která nejsou nebo nemohou být vybavena opěrkami hlavy.
 VZOR D
 (viz bod 4.5 tohoto předpisu)
 Vozidlo se sedadly nevybavenými nebo neschopnými vybavení opěrkami hlavy
 a = min. 8 mm
 Výše uvedená značka schválení udává, pokud je upevněna na vozidle, že vozidlo tohoto příslušného typu je opatřeno sedadly, která nejsou nebo nemohou být vybavena opěrkami hlavy, a že bylo schváleno v Nizozemsku (E 4) podle předpisů č. 17 a č. 33. (1) Čísla schválení udávají, že k datu udělení schválení zahrnoval předpis č. 17 sérii změn 09, ale předpis OSN č. 33 byl ještě v původním znění.
 (1) Druhé číslo je uváděno pouze jako příklad.
 PŘÍLOHA 3
 POSTUP PŘI URČOVÁNÍ H-BODU A SKUTEČNÉHO ÚHLU TRUPU PRO MÍSTA K SEZENÍ V MOTOROVÝCH VOZIDLECH (1)
 Dodatek 1
 –
 Popis trojrozměrného zařízení pro stanovení H-bodu (1)
 Dodatek 2
 –
 Trojrozměrný vztažný systém (1)
 Dodatek 3
 –
 Referenční údaje o místech k sezení (1)
 (1) Postup je popsán v dodatcích 1, 2 a 3 k příloze 1 Úplného usnesení o konstrukci vozidel (R.E.3) (dokument ECE/TRANS/WP.29/78/Rev.6 – http://www.unece.org/trans/main/wp29/wp29wgs/wp29gen/wp29resolutions.html).
 PŘÍLOHA 4
 URČENÍ VÝŠKY A ŠÍŘKY OPĚREK HLAVY
 Obrázek 1
 Obrázek 2
 PŘÍLOHA 5
 PODROBNÉ ZNÁZORNĚNÍ ČAR A MĚŘENÍ PROVÁDĚNÝCH BĚHEM ZKOUŠEK
 1.
 Původní nezatížená poloha.
 2a.
 Posunutá poloha vzniklá působením na záda figuríny silou vyvozující moment 373 Nm okolo R-bodu, definující polohu posunuté vztažené čáry r1.
 2b.
 Posunutá poloha vzniklá působením síly F na kouli o průměru 165 mm vyvozující moment 373 Nm okolo R-bodu, udržující na místě posunutou vztažnou čáru r1.
 3.
 Poloha po posunutí silou F zvýšenou na 890 N.
 PŘÍLOHA 6
 POSTUP ZKOUŠKY K OVĚŘENÍ POHLCOVÁNÍ ENERGIE
 1. USPOŘÁDÁNÍ, ZKUŠEBNÍ ZAŘÍZENÍ, REGISTRAČNÍ PŘÍSTROJE A POSTUP
 1.1. Uspořádání
 Sedadlo namontované stejným způsobem jako ve vozidle se pomocí připevňovacích součástí dodaných výrobcem pevně zajistí na zkušebním zařízení tak, aby se při nárazu nepohnulo.
 Je-li opěradlo sedadla seřiditelné, zablokuje se v poloze podle bodu 6.1.1 tohoto předpisu.
 Pokud je sedadlo vybaveno opěrkou hlavy, musí být tato opěrka namontována na opěradlo sedadla stejným způsobem jako ve vozidle. Pokud je opěrka hlavy samostatná, musí být připevněna na tu část konstrukce vozidla, ke které je normálně připevňována.
 Pokud je opěrka hlavy nastavitelná, musí být


text:
přestavena do nejméně příznivé polohy, kterou umožňuje její nastavovací systém.
 1.2. Zkušební zařízení
 1.2.1. Zkušební zařízení sestává z kyvadla, jehož čep je uložen na kuličkových ložiskách a jehož redukovaná hmotnost (*1) ve středu nárazu činí 6,8 kg. Spodní okraj kyvadla je tvořen tuhou maketou hlavy o průměru 165 mm, jejíž střed je shodný se středem nárazu kyvadla.
 1.2.2. Maketa hlavy musí být vybavena dvěma měřiči zrychlení a zařízením pro měření rychlosti, přičemž veškerá tato zařízení musí být schopna měřit hodnoty ve směru nárazu.
 1.3. Registrační přístroje
 Použité registrační přístroje musí umožňovat provádění měření s následující přesností:
 1.3.1. Zrychlení:
 přesnost = ± 5 % skutečné hodnoty;
 frekvenční třída datového kanálu: třída 600 odpovídající normě ISO 6487 (1980);
 příčná citlivost = < 5 % nejnižšího bodu na stupnici.
 1.3.2. Rychlost:
 přesnost: ±2,5 % skutečné hodnoty;
 citlivost: 0,5 km/h.
 1.3.3. Registrace času:
 přístroje musí schopné zaznamenat celý průběh zkoušky a odečítat hodnoty v mezích jedné tisíciny sekundy,
 počátek nárazu v okamžiku prvního styku makety hlavy se zkoušenou opěrkou hlavy se zaznamená do záznamů použitých k analýze zkoušky.
 1.4. Postup zkoušení
 1.4.1. Zkoušení opěradla
 Sedadlo musí být nainstalováno, jak je uvedeno v bodě 1.1 této přílohy, směr nárazu zezadu dopředu musí ležet v podélné rovině pod úhlem 45° od svislice.
 Body nárazu musí být vybrány zkušební laboratoří v oblasti 1 podle definice v bodě 6.8.1.1 tohoto předpisu nebo v případě nezbytnosti v oblasti 2 podle definice v bodě 6.8.1.2 tohoto předpisu, a to na povrchy vykazující poloměr zakřivení menší než 5 mm.
 1.4.2. Zkoušky na opěrce hlavy
 Opěrka hlavy musí být upevněna a nastavena způsobem jak je uvedeno v bodě 1.1 této přílohy. Nárazy musí být realizovány na body vybrané zkušební laboratoří v oblasti 1, jak je definováno v bodě 6.8.1.1 tohoto předpisu, a pokud je to možné, v oblasti 2, jak je definováno v bodě 6.8.1.2 tohoto předpisu, a to na povrchy vykazující poloměr zakřivení menší než 5 mm.
 1.4.2.1. U zadní strany musí ležet směr nárazu zezadu dopředu v podélné rovině v úhlu 45° od svislice.
 1.4.2.2. Pokud jde o přední stranu, směr nárazu zepředu dozadu musí být vodorovný v podélné rovině.
 1.4.2.3. Přední a zadní oblasti jsou navzájem ohraničeny vodorovnou rovinou tečnou k vrcholu opěrky hlavy, jak je uvedeno v bodě 6.5 tohoto předpisu.
 1.4.3. Maketa hlavy musí na zkoušený předmět narazit 24,1 km/h: této rychlosti se dosáhne buď energií samotného kyvadla, nebo pomocí doplňkového hnacího zařízení.
 2. VÝSLEDKY
 Za hodnotu zpomalení se považuje průměr z údajů obou měřičů zrychlení.
 3. Rovnocenné postupy (viz bod 6.9 tohoto předpisu).
 (*1) Vztah mezi redukovanou hmotností „mr“ kyvadla k celkové hmotnosti „m“ kyvadla ve vzdálenosti „a“ mezi středem nárazu a osou otáčení a vzdáleností „l“ mezi těžištěm a osou otáčení je určen vzorcem:
 PŘÍLOHA 7
 METODA ZKOUŠENÍ PEVNOSTI UKOTVENÍ SEDADEL A JEJICH SEŘIZOVACÍHO, BLOKOVACÍHO A POSOUVACÍHO SYSTÉMU
 1. ZKOUŠKA ODOLNOSTI VŮČI PŮSOBENÍ SETRVAČNOSTI
 1.1. Zkoušená sedadla se namontují na karoserii vozidla, pro kterou jsou určena. Karoserie vozidla musí být pevně uchycena na zkušebním vozíku, jak je popsáno v následujících bodech.
 1.2. Metoda použitá k


text:
uchycení karoserie vozidla na zkušebním vozíku nesmí způsobit zesílení ukotvení sedadel.
 1.3. Sedadla a jejich části musí být seřízena a zablokována tak, jak je předepsáno v bodě 6.1.1 a musí se nacházet v jedné z poloh popsaných v bodě 6.3.3 nebo v bodě 6.3.4 tohoto předpisu.
 1.4. Pokud se sedadla z jedné skupiny nevyznačují podstatnými rozdíly ve smyslu bodu 2.2. tohoto předpisu, pak zkouška předepsaná v bodě 6.3.1 a 6.3.2 tohoto předpisu může být provedena s jedním sedadlem přestaveným do krajní přední polohy a druhým sedadlem přestaveným do krajní zadní polohy.
 1.5. Zpomalení nebo zrychlení vozíku se měří pomocí datového kanálu s frekvenční třídou (CFC) 60 odpovídající charakteristice mezinárodní normy ISO 6487 (2002).
 2. NÁRAZOVÁ ZKOUŠKA CELÉHO VOZIDLA PROTI PEVNÉ PŘEKÁŽCE
 2.1. Překážka musí být tvořena blokem zesíleného betonu o šířce minimálně 3 m, s výškou minimálně 1,5 m a tloušťkou minimálně 0,6 m. Přední strana musí být kolmá ke koncové části nájezdové dráhy a musí být potažena překližkovými panely o tloušťce 19 ∀ 1 mm. Za blokem vyztuženého betonu musí být napěchováno minimálně 90 tun zeminy. Překážka z vyztuženého betonu a zeminy může být nahrazena překážkami o stejné čelní ploše za předpokladu, že tyto poskytují rovnocenné výsledky.
 2.2. V okamžiku nárazu musí jet vozidlo volně. Na překážku naráží kolmo k nárazové stěně; maximální povolená boční odchylka mezi svislou středovou čarou čela vozidla a svislou středovou čarou nárazové stěny je ∀ 30 cm; v okamžiku nárazu již nesmí být vozidlo vystaveno působení přídavného řídicího nebo hnacího zařízení. Rychlost nárazu se musí pohybovat mezi 48,3 km/h a 53,1 km/h.
 2.3. Palivový systém musí být naplněn alespoň na 90 procent kapacity palivem nebo ekvivalentní kapalinou.
 PŘÍLOHA 8
 STANOVENÍ ROZMĚRU „A“ U OTVORŮ V OPĚRCE HLAVY
 Obrázek 1
 Příklad vodorovných otvorů
 Poznámka: Řez A-A musí být proveden v takovém bodu v oblasti otvorů, v němž se koule zanoří bez zatížení co nejhlouběji.
 Obrázek 2
 Příklad svislých otvorů
 Poznámka: Řez A-A musí být proveden v takovém bodu v oblasti otvorů, v němž se koule zanoří bez zatížení co nejhlouběji.
 PŘÍLOHA 9
 ZKUŠEBNÍ POSTUP PRO ZAŘÍZENÍ URČENÉ K OCHRANĚ CESTUJÍCÍCH PROTI POHYBU ZAVAZADEL
 1. ZKUŠEBNÍ BLOKY
 Tuhé bloky se středem setrvačnosti v geometrickém středu.
 Typ 1
 Rozměry
 :
 300 mm × 300 mm × 300 mm
 veškeré hrany a rohy zaobleny 20 mm
 Hmotnost
 :
 18 kg
 Moment setrvačnosti 0,3 ± 0,05 kgm2 (kolem všech tří hlavních os setrvačnosti zavazadlových bloků)
 Typ 2
 Rozměry
 :
 500 mm × 350 mm × 125 mm
 veškeré hrany a rohy zaobleny 20 mm
 Hmotnost
 :
 10 kg
 2. PŘÍPRAVA ZKOUŠKY
 2.1. Zkouška opěradel (viz obrázek 1)
 2.1.1. Všeobecné požadavky
 2.1.1.1. Podle uvážení výrobce vozidla mohou být z testovaných sedadel a opěrek hlavy za účelem zkoušky odstraněny části s tvrdostí nižší než 50 Shore A.
 2.1.1.2. Na podlahu zavazadlového prostoru budou umístěny dva zkušební bloky typu 1. Aby bylo možno určit polohu zkušebních bloků v podélném směru, budou nejdříve nastaveny tak, aby jejich přední strana dosedala na tu část vozidla, která vytváří přední okraj zavazadlového prostoru a aby jejich


text:
nejnižší strana ležela na podlaze zavazadlového prostoru. Poté budou přesunuty zpět a rovnoběžně k podélné střední rovině vozidla, až jejich geometrický střed vykoná horizontální vzdálenost 200 mm. Pokud rozměr zavazadlového prostoru neumožňuje takovou vzdálenost 200 mm a pokud jsou zadní sedadla vodorovně seřiditelná, pak tato sedadla budou posunuta dopředu až do krajní polohy seřizovacího rozsahu určeného pro používání normálním cestujícím nebo do polohy odpovídající vzdálenosti 200 mm podle toho, která vzdálenost je menší. V ostatních případech musí být zkušební bloky umístěny co nejdále za zadní sedadla. Vzdálenost mezi podélnou rovinou souměrnosti vozidla a stranou každého bloku směřující dovnitř musí být 25 mm, aby vznikla vzdálenost mezi oběma bloky 50 mm.
 2.1.1.3. Během zkoušky musí být sedadla nastavena tak, aby se jejich blokovací systém nemohl uvolnit v důsledku působení externích faktorů. Pokud je to možné, sedadla mají být seřízena následujícím způsobem:
 Podélné seřízení má být nastaveno na jeden zářez nebo 10 mm před krajní zadní polohou pro používání specifikovanou výrobcem (u sedadel s nezávislým svislým nastavováním musí být sedák umístěn do nejnižší možné polohy). Zkouška se provede s opěradly v normální poloze pro používání.
 2.1.1.4. Pokud je opěradlo vybaveno opěrkou hlavy, musí být zkouška provedena s opěrkou hlavy vysunutou do nejvyšší polohy, pokud je nastavitelná.
 2.1.1.5. Pokud je opěradlo (opěradla) zadního sedadla (sedadel) sklopné, musí být upevněno ve své normální vzpřímené poloze pomocí standardního blokovacího mechanismu.
 2.1.1.6. Sedadla, za kterými nelze umístit bloky typu 1, nepodléhají tomuto typu zkoušky.
 2.1.1.7. Všechna místa k sezení zkoušené řady sedadel musí být vybavena všemi prvky jeho bezpečnostního pásu zajišťujícími zádržnou funkci, které jsou součástí sedadla.
 Obrázek 1
 Poloha zkušebních bloků před zkouškou opěradel zadních sedadel
 2.1.2. Vozidla s více než dvěma řadami sedadel
 2.1.2.1. Pokud je zadní řada sedadel vyjímatelná a/nebo může být uživatelem sklopena podle pokynů výrobce, aby se zvětšila plocha zavazadlového prostoru, pak se rovněž zkouší řada sedadel bezprostředně předcházející zadní řadě sedadel.
 2.1.2.2. Ovšem v tomto případě může technická zkušebna po konzultaci s výrobcem rozhodnout, že se nebude zkoušet jedna z obou zadních řad sedadel, pokud jsou sedadla a jejich upevnění podobné konstrukce a jestliže je dodržen zkušební požadavek 200 mm.
 2.1.3. Pokud existuje mezera umožňující posunutí jednoho bloku typu 1 kolem sedadel, pak testovací závaží (dva bloky typu 1) musí být nainstalováno za sedadla po dohodě mezi technickou zkušebnou a výrobcem.
 2.1.4. Přesná konfigurace zkoušky musí být vyznačena ve zkušebním protokolu.
 2.2. Zkouška oddělovacích systémů
 Pro zkoušku oddělovacích systémů nad opěradly sedadel musí být vozidlo vybaveno pevnou zvýšenou zkušební podlážkou s povrchem, na kterém je závaží, které umísťuje těžiště zkušebního bloku středově mezi horní hranu okraje opěradla (opěrky hlav se neberou v úvahu) a spodní hranu obložení střechy. Jeden zkušební blok typu 2 se umístí na zvýšenou zkušební podlážku svým větším povrchem 500 × 350 mm středově vůči podélné ose vozidla a povrch 500 × 125 mm bude směřovat dopředu. Zachycovací systémy, za kterými nelze zkušební blok typu 2 umístit, této zkoušce nepodléhají. Zkušební blok se umístí tak, aby se přímo dotýkal oddělovacího systému. Navíc se umístí dva zkušební bloky


text:
typu 1 způsobem podle bodu 2.1, aby se provedla simultánní zkouška opěradel (viz obrázek 2).
 Obrázek 2
 Zkoušení oddělovacího systému nad okrajem opěradel
 2.2.1. Pokud je opěradlo vybaveno opěrkou hlavy, musí být zkouška provedena s opěrkou hlavy vysunutou do nejvyšší polohy, pokud je nastavitelná.
 3. DYNAMICKÉ ZKOUŠENÍ OPĚRADEL SEDADEL A ODDĚLOVACÍHO SYSTÉMU POUŽÍVANÉHO JAKO ZACHYCOVACÍ SYSTÉM ZAVAZADEL
 3.1. Karoserie osobního automobilu musí být pevně ukotvena na zkušební sáně tak, aby přitom nedošlo k zesílení opěradel a oddělovacího systému. Po namontování zkušebních bloků způsobem popsaným v bodě 2.1 nebo 2.2 se karoserie osobního automobilu zpomalí nebo, pokud žadatel zvolí tuto možnost, zrychlí tak, aby křivka zůstala v ploše vymezené v grafu v dodatku k příloze 9 a celková změna rychlosti ΔV byla 50 + 0/–2 km/h. Se souhlasem výrobce může být použito popsaného zkušebního pulzního koridoru jako alternativy ke splnění zkoušky pevnosti sedadel podle bodu 6.3.1 tohoto předpisu.
 PŘÍLOHA 9
 Dodatek
 Pásmo zpomalení nebo zrychlení saní v závislosti na čase
 (Simulace čelního nárazu)


text:
 26.10.2012
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 326/1
 PROTOKOL (č. 22)
 O POSTAVENÍ DÁNSKA
 VYSOKÉ SMLUVNÍ STRANY,
 MAJÍCE NA PAMĚTI rozhodnutí hlav států a předsedů vlád, zasedajících v Evropské radě v Edinburghu dne 12. prosince 1992, o určitých Dánskem vznesených problémech týkajících se Smlouvy o Evropské unii,
 VĚDOMY SI postoje Dánska k občanství Unie, hospodářské a měnové unii, obranné politice, jakož i k oblasti spravedlnosti a vnitřních věcí, zakotveného v rozhodnutí z Edinburghu,
 VĚDOMY SI skutečnosti, že pokračování právního režimu, který je založen na rozhodnutí z Edinburghu, v rámci Smluv významně omezí účast Dánska na důležitých oblastech spolupráce Unie a že by bylo v zájmu Unie zajistit integritu acquis v oblasti svobody, bezpečnosti a práva,
 PŘEJÍCE SI proto stanovit právní rámec, který Dánsku umožní podílet se na přijímání opatření navrhovaných na základě části třetí hlavy V Smlouvy o fungování Evropské unie, a vítajíce záměr Dánska této možnosti využít, až to bude v souladu s jeho ústavními požadavky možné,
 BEROUCE NA VĚDOMÍ, že Dánsko nebude bránit ostatním členským státům v rozvíjení užší spolupráce, pokud jde o opatření, která Dánsko nezavazují,
 BEROUCE V ÚVAHU článek 3 Protokolu o schengenském acquis začleněném do rámce Evropské unie,
 SE DOHODLY na následujících ustanoveních, která se připojují ke Smlouvě o Evropské unii a ke Smlouvě o fungování Evropské unie:
 ČÁST I
 Článek 1
 Dánsko se neúčastní přijímání opatření Rady navrhovaných podle části třetí hlavy V Smlouvy o fungování Evropské unie. K rozhodnutím Rady, která musí být přijata jednomyslně, je nutný souhlas všech členů Rady s výjimkou zástupce vlády Dánska.
 Pro účely tohoto článku je kvalifikovaná většina vymezena v souladu s čl. 238 odst. 3 Smlouvy o fungování Evropské unie.
 Článek 2
 Žádná ustanovení části třetí hlavy V Smlouvy o fungování Evropské unie, žádná opatření přijatá podle uvedené hlavy, žádná ustanovení mezinárodních dohod uzavřených Unií podle uvedené hlavy a žádná rozhodnutí Soudního dvora Evropské unie, kterými jsou taková ustanovení nebo opatření či jakákoli opatření pozměněná nebo pozměnitelná podle uvedené hlavy vykládána, nejsou pro Dánsko závazná ani použitelná; tato ustanovení, opatření nebo rozhodnutí se v žádném případě nedotýkají pravomocí, práv a povinností Dánska; tato ustanovení, opatření nebo rozhodnutí se nijak nedotýkají acquis Společenství nebo Unie, ani nejsou součástí práva Unie vztahujícího se na Dánsko. Zejména akty Unie v oblasti policejní spolupráce a justiční spolupráce v trestních věcech, které byly přijaty před vstupem Lisabonské smlouvy v platnost a které se pozměňují, jsou pro Dánsko nadále závazné a použitelné ve stávajícím znění.
 Článek 2a
 Článek 2 tohoto protokolu se použije rovněž v souvislosti s těmi pravidly stanovenými na základě článku 16 Smlouvy o fungování Evropské unie, která se týkají zpracovávání osobních údajů členskými státy, pokud vykonávají činnosti spadající do oblasti působnosti části třetí hlavy V kapitoly 4 nebo 5 uvedené smlouvy.
 Článek 3
 Kromě správních výdajů orgánů nenese Dánsko finanční důsledky opatření podle článku 1.
 Článek 4
 1. Do šesti měsíců poté, co Rada přijala návrh nebo podnět k doplnění schengenského acquis na základě této části, se Dánsko rozhodne, zda toto rozhodnutí Rady provede ve svém vnitrostátním právu. Přijme-li


text:
takové rozhodnutí, zakládá povinnost podle mezinárodního práva mezi Dánskem a ostatními členskými státy, které jsou opatřením vázány.
 2. Rozhodne-li se Dánsko, že rozhodnutí Rady podle odstavce 1 neprovede, zváží ostatní členské státy vázané tímto opatřením a Dánsko, jaká vhodná opatření mají být učiněna.
 ČÁST II
 Článek 5
 Pokud jde o opatření přijatá Radou v oblasti čl. 26 odst. 1 a článků 42 až 46 Smlouvy o Evropské unii, neúčastní se Dánsko vypracovávání a provádění těch rozhodnutí a činností Unie, které mají vliv na obranu. Dánsko se proto neúčastní přijímání těchto opatření. Dánsko nebude bránit členským státům v rozvíjení užší spolupráce v této oblasti. Dánsko není povinno přispívat na financování operativních výdajů, které z těchto opatření vyplývají, ani dávat Unii k dispozici vojenské schopnosti.
 K aktům Rady, které mají být přijaty jednomyslně, je nutný souhlas všech členů Rady s výjimkou zástupce dánské vlády.
 Pro účely tohoto článku je kvalifikovaná většina vymezena v souladu s čl. 238 odst. 3 Smlouvy o fungování Evropské unie.
 ČÁST III
 Článek 6
 Články 1, 2 a 3 se nepoužijí na opatření k určení těch třetích zemí, jejichž státní příslušníci při překračování vnějších hranic členských států musí mít vízum, a na opatření o jednotném vzoru víz.
 ČÁST IV
 Článek 7
 Dánsko může ostatním členským státům kdykoli v souladu se svými ústavními předpisy oznámit, že si již nepřeje zcela nebo zčásti tohoto protokolu využívat. V takovém případě bude uplatňovat Dánsko v plném rozsahu veškerá opatření přijatá v rámci Evropské unie, která jsou v té době účinná.
 Článek 8
 1. Aniž je dotčen článek 7, může Dánsko ostatním členským státům kdykoli v souladu se svými ústavními požadavky oznámit, že s účinkem od prvního dne měsíce následujícího po tomto oznámení sestává část I protokolu z ustanovení uvedených v příloze. V takovém případě se články 5 až 8 odpovídajícím způsobem přečíslují.
 2. Šest měsíců po nabytí účinku oznámení podle odstavce 1 je celé schengenské acquis a opatření přijatá k jeho doplnění, jež do té doby Dánsko zavazovala jako povinnost podle mezinárodního práva, v Dánsku závazné jako právo Unie.
 PŘÍLOHA
 Článek 1
 S výhradou článku 3 se Dánsko nepodílí na přijímání opatření Rady navrhovaných podle části třetí hlavy V Smlouvy o fungování Evropské unie. K aktům Rady, které musí být přijaty jednomyslně, je nutný souhlas všech členů Rady s výjimkou zástupce dánské vlády.
 Pro účely tohoto článku je kvalifikovaná většina vymezena v souladu s čl. 238 odst. 3 Smlouvy o fungování Evropské unie.
 Článek 2
 Na základě článku 1 a s výhradou článků 3, 4 a 8 nejsou ustanovení části třetí hlavy V Smlouvy o fungování Evropské unie, opatření přijatá podle uvedené hlavy, ustanovení mezinárodních smluv uzavřených Unií podle uvedené hlavy, jakož i rozhodnutí Soudního dvora Evropské unie, kterými jsou taková ustanovení nebo opatření vykládána, pro Dánsko závazná ani použitelná. Tato ustanovení, opatření nebo rozhodnutí se v žádném případě nedotýkají pravomocí, práv a povinností Dánska. Tato ustanovení, opatření nebo rozhodnutí se nijak nedotýkají acquis Společenství nebo Unie, ani nejsou součástí práva Unie vztahujícího se na Dánsko.
 Článek 3
 1. Do tří měsíců


text:
od předložení Radě návrhu nebo podnětu podle části třetí hlavy V Smlouvy o fungování Evropské unie může Dánsko písemně předsedovi Rady oznámit, že si přeje účastnit se přijímání a používání navrženého opatření, načež bude Dánsko oprávněno tak učinit.
 2. Nemůže-li být opatření uvedené v odstavci 1 přijato v přiměřené době s účastí Dánska, může Rada přijmout opatření uvedené v odstavci 1 bez účasti Dánska v souladu s článkem 1. V takovém případě se použije článek 2.
 Článek 4
 Dánsko může kdykoli po přijetí opatření podle části třetí hlavy V Smlouvy o fungování Evropské unie Radě a Komisi oznámit, že si přeje toto opatření přijmout. V takovém případě se přiměřeně použije postup podle čl. 331 odst. 1 uvedené smlouvy.
 Článek 5
 1. Ustanovení tohoto protokolu se v případě Dánska vztahují rovněž na opatření navržená nebo přijatá podle části třetí hlavy V Smlouvy o fungování Evropské unie, která mění stávající opatření, jímž je vázáno.
 2. V případech, kdy Rada na návrh Komise rozhodne, že neúčast Dánska v pozměněné podobě stávajícího opatření způsobí neproveditelnost tohoto opatření pro další členské státy nebo Unii, může je Rada naléhavě vyzvat k učinění oznámení podle článku 3 nebo 4. Pro účely článku 3 začíná ode dne tohoto rozhodnutí Rady plynout další dvouměsíční doba.
 Pokud po uplynutí dvouměsíční doby od rozhodnutí Rady neučiní Dánsko oznámení podle článku 3 nebo 4, stávající opatření pro ně přestává být závazné i použitelné, ledaže učinilo oznámení podle článku 4 před vstupem pozměňujícího opatření v platnost. Tento účinek nastává dnem vstupu pozměňujícího opatření v platnost nebo dnem uplynutí dvouměsíční doby, podle toho, co nastane později.
 Pro účely tohoto odstavce Rada po důkladném projednání dané záležitosti rozhodne kvalifikovanou většinou svých členů zastupujících členské státy, které se účastní nebo účastnily přijetí pozměňujícího opatření. Kvalifikovaná většina Rady je vymezena podle čl. 238 odst. 3 písm. a) Smlouvy o fungování Evropské unie.
 3. Rada může kvalifikovanou většinou na návrh Komise rozhodnout, že Dánsko ponese případné přímé finanční důsledky, které nezbytně a nevyhnutelně nastaly z důvodu ukončení jeho účasti na stávajícím opatření.
 4. Tímto článkem není dotčen článek 4.
 Článek 6
 1. Oznámení podle článku 4 se podá nejpozději šest měsíců po konečném přijetí opatření, pokud jde o opatření rozvíjející schengenské acquis.
 Nepodá-li Dánsko oznámení podle článků 3 nebo 4 ohledně opatření rozvíjejícího schengenské acquis, zváží členské státy vázané tímto opatřením a Dánsko, jaká vhodná opatření mají být učiněna.
 2. Oznámení podle článku 3 ohledně opatření rozvíjejícího schengenské acquis se nezvratně považuje za oznámení podle článku 3 pro všechny další návrhy nebo podněty zaměřené na doplnění uvedeného opatření, pokud takový návrh nebo podnět rozvíjí schengenské acquis.
 Článek 7
 Dánsko nebude vázáno pravidly stanovenými na základě článku 16 Smlouvy o fungování Evropské unie, která se týkají zpracovávání osobních údajů členskými státy, vykonává-li činnosti spadající do oblasti působnosti části třetí hlavy V kapitoly 4 nebo 5 uvedené smlouvy, pokud není vázáno pravidly Unie pro formy justiční spolupráce v trestních věcech nebo policejní spolupráce, v jejichž rámci musí být ustanovení stanovená na základě článku 16 dodržována.
 Článek 8
 Pokud je v


text:
případech uvedených v této části Dánsko vázáno opatřením přijatým Radou podle části třetí hlavy V Smlouvy o fungování Evropské unie, použijí se na Dánsko ve vztahu k tomuto opatření příslušná ustanovení Smluv.
 Článek 9
 Pokud není Dánsko vázáno opatřením přijatým Radou podle části třetí hlavy V Smlouvy o fungování Evropské unie, nenese kromě správních výdajů orgánů finanční důsledky tohoto opatření, nerozhodne-li Rada jednomyslně hlasy všech svých členů po konzultaci s Evropským parlamentem jinak.


text:
 30.1.2020
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 L 26/9
 ROZHODNUTÍ SMÍŠENÉHO VÝBORU EHP
 č. 39/2018
 ze dne 23. března 2018,
 kterým se mění příloha I (Veterinární a rostlinolékařské předpisy) a příloha II (Technické předpisy, normy, zkoušení a certifikace) Dohody o EHP [2020/56]
 SMÍŠENÝ VÝBOR EHP,
 s ohledem na Dohodu o Evropském hospodářském prostoru (dále jen „Dohoda o EHP“), a zejména na článek 98 této dohody,
 vzhledem k těmto důvodům:
 (1)
 Nařízení Komise (EU) 2017/2460 ze dne 30. října 2017, kterým se mění příloha VII nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 882/2004 o úředních kontrolách za účelem ověření dodržování právních předpisů týkajících se krmiv a potravin a pravidel o zdraví zvířat a dobrých životních podmínkách zvířat, pokud jde o seznam referenčních laboratoří Unie (1), by mělo být začleněno do Dohody o EHP.
 (2)
 Nařízení Komise (ES) č. 180/2008 ze dne 28. února 2008 (2), které bylo začleněno do Dohody o EHP rozhodnutím Smíšeného výboru EHP č. 115/2010 ze dne 10. listopadu 2010 (3), by rovněž mělo být rovněž doplněno jako pozměňující akt k nařízení (ES) č. 882/2004 v kapitole II přílohy I a kapitole XII přílohy II.
 (3)
 Nařízení Komise (ES) č. 737/2008 ze dne 28. července 2008 (4), které bylo začleněno do Dohody o EHP rozhodnutím Smíšeného výboru EHP č. 18/2010 ze dne 1. března 2010 (5), by rovněž mělo být rovněž doplněno jako pozměňující akt k nařízení (ES) č. 882/2004 v kapitole II přílohy I a kapitole XII přílohy II.
 (4)
 Toto rozhodnutí se týká právních předpisů o veterinárních otázkách, krmivech a potravinách. Právní předpisy o veterinárních otázkách, krmivech a potravinách se nepoužijí na Lichtenštejnsko po celou dobu, po niž je na Lichtenštejnsko rozšířena působnost Dohody mezi Evropským společenstvím a Švýcarskou konfederací o obchodu se zemědělskými produkty, jak je uvedeno v odvětvových úpravách v příloze I a v úvodu kapitoly XII přílohy II Dohody o EHP. Toto rozhodnutí se tudíž na Lichtenštejnsko nepoužije.
 (5)
 Přílohy I a II Dohody o EHP by proto měly být odpovídajícím způsobem změněny,
 PŘIJAL TOTO ROZHODNUTÍ:
 Článek 1
 Příloha I Dohody o EHP se mění takto:
 1.
 V bodě 11 (nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 882/2004) části 1.1 kapitoly I se doplňuje nová odrážka, která zní:
 „—
 32017 R 2460: nařízení Komise (EU) 2017/2460 ze dne 30. října 2017 (Úř. věst. L 348, 29.12.2017, s. 34).“
 2.
 V bodě 31j (nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 882/2004) kapitoly II se doplňují tyto nové odrážky, které znějí:
 „—
 32008 R 0180: nařízení Komise (ES) č. 180/2008 ze dne 28. února 2008 (Úř. věst. L 56, 29.2.2008, s. 4),
 —
 32008 R 0737: nařízení Komise (ES) č. 737/2008 ze dne 28. července 2008 (Úř. věst. L 201, 30.7.2008, s. 29),
 —
 32017 R 2460: nařízení Komise (EU) 2017/2460 ze dne 30. října 2017 (Úř. věst. L 348, 29.12.2017, s. 34).“
 Článek 2
 V bodě 54zzzi (nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 882/2004) kapitoly XII přílohy II Dohody o EHP se doplňuje nová odrážka, která zní:
 „—
 32008 R 0180: nařízení Komise


text:
(ES) č. 180/2008 ze dne 28. února 2008 (Úř. věst. L 56, 29.2.2008, s. 4),
 —
 32008 R 0737: nařízení Komise (ES) č. 737/2008 ze dne 28. července 2008 (Úř. věst. L 201, 30.7.2008, s. 29),
 —
 32017 R 2460: nařízení Komise (EU) 2017/2460 ze dne 30. října 2017 (Úř. věst. L 348, 29.12.2017, s. 34).“
 Článek 3
 Znění nařízení (EU) 2017/2460 v islandském a norském jazyce, která mají být zveřejněna v dodatku EHP Úředního věstníku Evropské unie, jsou platná.
 Článek 4
 Toto rozhodnutí vstupuje v platnost dnem 24. března 2018 za předpokladu, že jsou učiněna veškerá oznámení podle čl. 103 odst. 1 Dohody o EHP (*1).
 Článek 5
 Toto rozhodnutí bude zveřejněno v oddíle EHP a v dodatku EHP Úředního věstníku Evropské unie.
 V Bruselu dne 23. března 2018.
 Za Smíšený výbor EHP
 předseda
 Claude MAERTEN
 (1) Úř. věst. L 348, 29.12.2017, s. 34.
 (2) Úř. věst. L 56, 29.2.2008, s. 4.
 (3) Úř. věst. L 58, 3.3.2011, s. 69.
 (4) Úř. věst. L 201, 30.7.2008, s. 29.
 (5) Úř. věst. L 143, 10.6.2010, s. 4.
 (*1) Nebyly oznámeny žádné ústavní požadavky.


text:
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 202/266
 PROTOKOL (č. 7)
 O VÝSADÁCH A IMUNITÁCH EVROPSKÉ UNIE
 VYSOKÉ SMLUVNÍ STRANY,
 BEROUCE V ÚVAHU, že podle článku 343 Smlouvy o fungování Evropské unie a článku 191 Smlouvy o založení Evropského společenství pro atomovou energii (ESAE) požívají Evropská unie a ESAE na území členských států imunit a výsad nezbytných pro plnění svého poslání,
 SE DOHODLY na následujících ustanoveních, která se připojují ke Smlouvě o Evropské unii a ke Smlouvě o fungování Evropské unie a ke Smlouvě o založení Evropského společenství pro atomovou energii:
 KAPITOLA I
 MOVITÝ A NEMOVITÝ MAJETEK, POHLEDÁVKY A OPERACE EVROPSKÉ UNIE
 Článek 1
 Prostory a budovy Unie jsou nedotknutelné. Jsou vyloučeny z domovních prohlídek, rekvizic, zabavení či vyvlastnění. Majetek a pohledávky Unie se nemohou stát předmětem jakéhokoli výkonu správního nebo soudního rozhodnutí bez zmocnění Soudního dvora.
 Článek 2
 Archivy Unie jsou nedotknutelné.
 Článek 3
 Unie, její pohledávky, příjmy a ostatní majetek jsou osvobozeny od veškerých přímých daní.
 Vlády členských států přijímají, kdykoli je to možné, vhodná opatření umožňující prominutí nebo navrácení nepřímých daní a poplatků z prodeje, které tvoří součást ceny věcí movitých nebo nemovitostí, jestliže Unie uskuteční pro své úřední potřeby větší nákupy, jejichž cena zahrnuje daně a poplatky tohoto druhu. Prováděním těchto opatření nesmí být narušena hospodářská soutěž v rámci Unie.
 Osvobození se nevztahuje na daně, dávky a poplatky představující pouze odměnu za veřejně prospěšné služby.
 Článek 4
 Unie je osvobozena od veškerých cel, zákazů a omezení při dovozu a vývozu, pokud jde o předměty určené pro její úřední potřebu; takto dovezené předměty nebudou zcizeny úplatně ani bezúplatně na území země, na něž budou dovezeny, jinak než za podmínek schválených vládou příslušné země.
 Unie je rovněž osvobozena od veškerých cel a od zákazu a omezení při dovozu a vývozu svých publikací.
 KAPITOLA II
 KOMUNIKACE A PRŮKAZY
 Článek 5
 (bývalý článek 6)
 Orgány Unie požívají pro svou úřední komunikaci a předávání veškerých dokumentů na území všech členských států stejného zacházení, jaké daný stát přiznává diplomatickým zastoupením.
 Úřední korespondence a jiná úřední komunikace orgánů Unie nepodléhá cenzuře.
 Článek 6
 (bývalý článek 7)
 Předsedové orgánů Unie mohou vydávat členům a zaměstnancům orgánů Unie průkazy, jejichž formu stanoví Rada prostou většinou a jež úřady členských států uznávají za platné cestovní doklady. Tyto průkazy jsou vydávány úředníkům a jiným zaměstnancům za podmínek stanovených služebním a pracovním řádem Unie.
 Komise může uzavřít dohody umožňující uznávat tyto průkazy za platné cestovní doklady na území třetích zemí.
 KAPITOLA III
 ČLENOVÉ EVROPSKÉHO PARLAMENTU
 Článek 7
 (bývalý článek 8)
 Volný pohyb členů Evropského parlamentu, kteří jedou na místo zasedání Evropského parlamentu nebo se z něj vracejí, nepodléhá žádným omezením správní či jiné povahy.
 Členům Evropského parlamentu při celním odbavení a při devizové kontrole:
 a)
 přiznává jejich vlastní vláda stejné výhody, jaké přiznává vyšším úředníkům pohybujícím se v zahraničí při plnění dočasného úředního poslání,
 b)
 přiznávají vlády ostatních členských států stejné výhody, jaké přiznávají zástupcům zahraničních vlád při plnění dočasného úředního poslání.
 Článek 8
 (bývalý článek 9)
 Členové Evropského parlamentu nemohou být vyšetřováni, zadrženi nebo stíháni pro své


text:
názory či hlasování během výkonu své funkce.
 Článek 9
 (bývalý článek 10)
 V průběhu zasedání Evropského parlamentu jeho členové:
 a)
 na území vlastního státu požívají imunit přiznávaných členům parlamentu vlastního státu,
 b)
 na území všech ostatních členských států nemohou být zadrženi ani soudně stíháni.
 Jsou chráněni imunitou rovněž během cesty na místo zasedání Evropského parlamentu a při návratu z něj.
 Imunity se nelze dovolávat v případě přistižení při činu; Evropský parlament je oprávněn svého člena imunity zbavit.
 KAPITOLA IV
 ZÁSTUPCI ČLENSKÝCH STÁTŮ ÚČASTNÍCÍ SE ČINNOSTI ORGÁNŮ EVROPSKÉ UNIE
 Článek 10
 (bývalý článek 11)
 Zástupci členských států, kteří se účastní činnosti orgánů Unie, jejich poradci a techničtí experti požívají po dobu výkonu své činnosti a během cest na místo zasedání nebo při návratu z něj obvyklých výsad, imunit a výhod.
 Tento článek se vztahuje rovněž na členy poradních orgánů Unie.
 KAPITOLA V
 ÚŘEDNÍCI A JINÍ ZAMĚSTNANCI EVROPSKÉ UNIE
 Článek 11
 (bývalý článek 12)
 Na území všech členských států úředníci a jiní zaměstnanci Unie bez ohledu na svou státní příslušnost:
 a)
 jsou vyňati z pravomoci soudů pro úkony spojené s výkonem jejich funkce, včetně ústních a písemných projevů, s výhradou použití ustanovení smluv jednak o pravidlech určujících odpovědnost úředníků a jiných zaměstnanců vůči Unii a jednak o příslušnosti Soudního dvora Evropské unie rozhodovat spory mezi Unií a jejich úředníky a jinými zaměstnanci. Této imunity požívají i po ukončení své funkce,
 b)
 nepodléhají oni ani jejich manželé či manželky a jimi vyživovaní rodinní příslušníci předpisům omezujícím přistěhovalectví a určujícím náležitosti přihlašování cizinců,
 c)
 požívají v oblasti měnových a devizových předpisů výhod přiznávaných obvykle zaměstnancům mezinárodních organizací,
 d)
 požívají práva bezcelně dovážet bytové zařízení a jiné věci osobní potřeby v souvislosti s prvním nástupem do funkce v dané zemi a práva bezcelně zpětně vyvézt bytové zařízení a jiné věci osobní potřeby při ukončení výkonu funkce v dané zemi, v obou případech s výhradou podmínek považovaných za nezbytné vládou země, v níž je toto právo uplatňováno,
 e)
 požívají práva bezcelně dovézt automobil pro svou osobní potřebu, který získali v zemi svého posledního pobytu nebo v zemi, jejímiž jsou státními příslušníky, za podmínek daného vnitřního trhu, a bezcelně zpětně vyvézt automobil, s výhradou podmínek považovaných za nezbytné vládou země, v níž je toto právo uplatňováno.
 Článek 12
 (bývalý článek 13)
 Platy, mzdy a služební požitky, které poskytuje Unie svým úředníkům a jiným zaměstnancům, podléhají dani ve prospěch Unie, jejíž podmínky a způsob vybírání stanoví Evropský parlament a Rada řádným legislativním postupem a po konzultaci s dotčenými orgány formou nařízení.
 Úředníci a jiní zaměstnanci jsou osvobozeni od vnitrostátních daní z platů, mezd a požitků, které jim poskytuje Unie.
 Článek 13
 (bývalý článek 14)
 S úředníky a jinými zaměstnanci Unie, kteří si výlučně z důvodů výkonu svých funkcí ve službách Unie zřizují bydliště na území členského státu jiného, než jehož jsou daňovými rezidenty, je pro účely vybírání daní z příjmu, z majetku a dědické daně a dodržování smluv o zamezení dvojího zdanění, uzavřených mezi členskými zeměmi Unie, zacházeno jak ve státě, v němž pobývají, tak ve státě, jehož


text:
jsou daňovými rezidenty, tak, jako by si zachovali své původní bydliště v posledně jmenovaném státě, je-li tento stát členem Unie. Toto ustanovení se vztahuje rovněž na manžela nebo manželku, pokud nevykonává vlastní profesionální činnost, a na děti vyživované osobami uvedenými v tomto článku a v jejich péči.
 Movitý majetek ve vlastnictví osob uvedených v předchozím pododstavci, který se nachází na území státu pobytu, je osvobozen od dědické daně v tomto státě; pro stanovení této daně je tento majetek posuzován, jako by se nacházel ve státě, jehož jsou tyto osoby daňovými rezidenty, s výhradou práv třetích zemí a případného použití ustanovení mezinárodních smluv o zamezení dvojího zdanění.
 Při použití ustanovení tohoto článku se nepřihlíží k bydlišti získanému výlučně k výkonu funkcí ve službách jiných mezinárodních organizací.
 Článek 14
 (bývalý článek 15)
 Evropský parlament a Rada řádným legislativním postupem a po konzultaci s dotčenými orgány rozhodují formou nařízení o stanovení systému sociálních dávek příslušejících úředníkům a jiným zaměstnancům Unie.
 Článek 15
 (bývalý článek 16)
 Evropský parlament a Rada řádným legislativním postupem a po konzultaci s ostatními zúčastněnými orgány určí formou nařízení kategorie úředníků a jiných zaměstnanců Unie, na které se použijí všechna nebo některá ustanovení článku 11, čl. 12 druhého pododstavce a článku 13.
 Jména, funkce a adresy úředníků a jiných zaměstnanců zařazených do jednotlivých kategorií jsou pravidelně sdělovány vládám členských států.
 KAPITOLA VI
 VÝSADY A IMUNITY ZASTOUPENÍ TŘETÍCH ZEMÍ POVĚŘENÝCH U EVROPSKÉ UNIE
 Článek 16
 (bývalý článek 17)
 Členský stát, na jehož území se nachází sídlo Unie, přiznává zastoupením třetích zemí pověřeným u Unie obvyklé diplomatické imunity a výsady.
 KAPITOLA VII
 OBECNÁ USTANOVENÍ
 Článek 17
 (bývalý článek 18)
 Výsady, imunity a výhody jsou přiznávány úředníkům a jiným zaměstnancům Unie výhradně v zájmu Unie.
 Každý orgán Unie je povinen zbavit úředníka nebo jiného zaměstnance imunity ve všech případech, kdy podle jeho názoru zrušení této imunity není v rozporu se zájmy Unie.
 Článek 18
 (bývalý článek 19)
 Při uplatňování tohoto protokolu jednají orgány Unie ve vzájemné shodě s odpovědnými úřady příslušných členských států.
 Článek 19
 (bývalý článek 20)
 Články 11 až 14 a článek 17 se vztahují na předsedu Evropské rady.
 Vztahují se rovněž na členy Komise.
 Článek 20
 (bývalý článek 21)
 Články 11 až 14 a článek 17 se vztahují na soudce, generální advokáty, vedoucí soudní kanceláře a pomocné zpravodaje při Soudním dvoru Evropské unie, aniž je dotčen článek 3 Protokolu o statutu Soudního dvora Evropské unie týkající se vynětí soudců a generálních advokátů z pravomoci soudů.
 Článek 21
 (bývalý článek 22)
 Tento protokol se vztahuje rovněž na Evropskou investiční banku, na členy jejích orgánů, její zaměstnance a zástupce členských států, kteří se účastní její činnosti; ustanovení protokolu o statutu této banky tím nejsou dotčena.
 Evropská investiční banka je rovněž osvobozena od veškerých daní a obdobných poplatků v souvislosti se zvýšením svého základního kapitálu a od různých formalit, které jsou s tím spojeny ve státě, na jehož území se nachází její sídlo. Rovněž její rozpuštění či likvidace nepodléhá poplatkům. Kromě toho činnost banky a jejích orgánů vykonávaná na základě statutu nepodléhá dani


text:
z obratu.
 Článek 22
 (bývalý článek 23)
 Tento protokol se rovněž vztahuje na Evropskou centrální banku, na členy jejích orgánů a na její zaměstnance, aniž jsou dotčena ustanovení Protokolu o statutu Evropského systému centrálních bank a Evropské centrální banky.
 Evropská centrální banka je rovněž osvobozena od veškerých daní a jiných poplatků v souvislosti se zvýšením jejího základního kapitálu a veškerých formalit, které s tím jsou spojeny ve státě, v němž má sídlo. Činnost Evropské centrální banky a jejích orgánů vykonávaná v souladu se statutem Evropského systému centrálních bank a Evropské centrální banky nepodléhá dani z obratu.


text:
 21.8.2008
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 L 223/37
 ROZHODNUTÍ SMÍŠENÉHO VÝBORU EHP
 č. 44/2008
 ze dne 25. dubna 2008,
 kterým se mění příloha I (Veterinární a rostlinolékařské předpisy) Dohody o EHP
 SMÍŠENÝ VÝBOR EHP,
 s ohledem na Dohodu o Evropském hospodářském prostoru, ve znění Protokolu o úpravě Dohody o Evropském hospodářském prostoru (dále jen „Dohoda“), a zejména na článek 98 této dohody,
 vzhledem k těmto důvodům:
 (1)
 Příloha I Dohody byla změněna rozhodnutím Smíšeného výboru EHP č. 2/2008 ze dne 1. února 2008 (1).
 (2)
 Do Dohody je třeba začlenit směrnici Komise 2007/72/ES ze dne 13. prosince 2007, kterou se mění směrnice Rady 66/401/EHS, pokud jde o zahrnutí druhu Galega orientalis Lam (2).
 (3)
 Toto rozhodnutí by se nemělo vztahovat na Lichtenštejnsko,
 ROZHODL TAKTO:
 Článek 1
 V části 1 kapitoly III přílohy I se v bodě 2 (směrnice Rady 66/401/EHS) Dohody doplňuje nová odrážka, která zní:
 „—
 32007 L 0072: směrnice Komise 2007/72/ES ze dne 13. prosince 2007 (Úř. věst. L 329, 14.12.2007, s. 37).“
 Článek 2
 Znění směrnice 2007/72/ES v islandském a norském jazyce, která mají být zveřejněna v dodatku EHP Úředního věstníku Evropské unie, jsou platná.
 Článek 3
 Toto rozhodnutí vstupuje v platnost dnem 26. dubna 2008 za předpokladu, že jsou Smíšenému výboru EHP učiněna veškerá oznámení podle čl. 103 odst. 1 Dohody (3).
 Článek 4
 Toto rozhodnutí bude zveřejněno v oddíle EHP a v dodatku EHP Úředního věstníku Evropské unie.
 V Bruselu dne 25. dubna 2008.
 Za Smíšený výbor EHP
 předseda
 Alan SEATTER
 (1) Úř. věst. L 154, 12.6.2008, s. 4.
 (2) Úř. věst. L 329, 14.12.2007, s. 37.
 (3) Nebyly oznámeny žádné ústavní požadavky.


text:
 28.11.2013
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 L 318/28
 ROZHODNUTÍ SMÍŠENÉHO VÝBORU EHP
 č. 126/2013
 ze dne 14. června 2013,
 kterým se mění příloha XIII (Doprava) Dohody o EHP
 SMÍŠENÝ VÝBOR EHP,
 s ohledem na Dohodu o Evropském hospodářském prostoru (dále jen „Dohoda o EHP“), a zejména na článek 98 této dohody,
 vzhledem k těmto důvodům:
 (1)
 Nařízení Komise (EU) č. 6/2013 ze dne 8. ledna 2013, kterým se mění nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 216/2008 o společných pravidlech v oblasti civilního letectví a o zřízení Evropské agentury pro bezpečnost letectví, kterým se ruší směrnice Rady 91/670/EHS, nařízení (ES) č. 1592/2002 a směrnice 2004/36/ES (1), by mělo být začleněno do Dohody o EHP.
 (2)
 Příloha XIII Dohody o EHP by proto měla být odpovídajícím způsobem změněna,
 PŘIJAL TOTO ROZHODNUTÍ:
 Článek 1
 Příloha XIII Dohody o EHP se mění takto:
 1)
 V bodě 66n (nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 216/2008) se doplňuje nová odrážka, která zní:
 „—
 32013 R 0006: nařízení Komise (EU) č. 6/2013 ze dne 8. ledna 2013 (Úř. věst. L 4, 9.1.2013, s. 34).“
 2)
 Za bod 66nb (prováděcí nařízení Komise (EU) č. 646/2012) se vkládá nový bod, který zní:
 „66nc.
 32013 R 0006: nařízení Komise (EU) č. 6/2013 ze dne 8. ledna 2013, kterým se mění nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 216/2008 o společných pravidlech v oblasti civilního letectví a o zřízení Evropské agentury pro bezpečnost letectví, kterým se ruší směrnice Rady 91/670/EHS, nařízení (ES) č. 1592/2002 a směrnice 2004/36/ES (Úř. věst. L 4. 9.1.2013, s. 34).“
 Článek 2
 Znění nařízení (EU) č. 6/2013 v islandském a norském jazyce, která mají být zveřejněna v dodatku EHP Úředního věstníku Evropské unie, jsou platná.
 Článek 3
 Toto rozhodnutí vstupuje v platnost dnem 15. června 2013 za předpokladu, že jsou učiněna veškerá oznámení podle čl. 103 odst. 1 Dohody o EHP (2).
 Článek 4
 Toto rozhodnutí bude zveřejněno v oddíle EHP a v dodatku EHP Úředního věstníku Evropské unie.
 V Bruselu dne 14. června 2013.
 Za Smíšený výbor EHP
 předseda
 Gianluca GRIPPA
 (1) Úř. věst. L 4, 9.1.2013, s. 34.
 (2) Nebyly oznámeny žádné ústavní požadavky.


text:
 22.4.2010
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 L 101/11
 ROZHODNUTÍ SMÍŠENÉHO VÝBORU EHP
 č. 5/2010
 ze dne 29. ledna 2010,
 kterým se mění příloha II (Technické předpisy, normy, zkoušení a certifikace) Dohody o EHP
 SMÍŠENÝ VÝBOR EHP,
 s ohledem na Dohodu o Evropském hospodářském prostoru, ve znění Protokolu o úpravě Dohody o Evropském hospodářském prostoru (dále jen „Dohoda“) a zejména na článek 98 této dohody,
 vzhledem k těmto důvodům:
 (1)
 Příloha II Dohody byla změněna rozhodnutím Smíšeného výboru EHP č. 129/2009 ze dne 4. prosince 2009 (1).
 (2)
 Směrnice Komise 2009/135/ES ze dne 3. listopadu 2009, kterou se povolují dočasné odchylky od některých kritérií způsobilosti dárců plné krve a krevních složek stanovených v příloze III směrnice 2004/33/ES v souvislosti s rizikem nedostatku krve a krevních složek způsobeného pandemií chřipky A(H1N1) (2), by měla být začleněna do Dohody,
 ROZHODL TAKTO:
 Článek 1
 Za bod 15zj (nařízení Komise (ES) č. 658/2007) kapitoly XIII přílohy II Dohody se vkládá nový bod, který zní:
 „15zk.
 32009 L 0135: směrnice Komise 2009/135/ES ze dne 3. listopadu 2009, kterou se povolují dočasné odchylky od některých kritérií způsobilosti dárců plné krve a krevních složek stanovených v příloze III směrnice 2004/33/ES v souvislosti s rizikem nedostatku krve a krevních složek způsobeného pandemií chřipky A(H1N1) (Úř. věst. L 288, 4.11.2009, s. 7).“
 Článek 2
 Znění směrnice 2009/135/ES v islandském a norském jazyce, která mají být zveřejněna v dodatku EHP Úředního věstníku Evropské unie, jsou platná.
 Článek 3
 Toto rozhodnutí vstupuje v platnost dnem 30. ledna 2010 za předpokladu, že Smíšenému výboru EHP jsou učiněna veškerá oznámení podle čl. 103 odst. 1 Dohody (3).
 Článek 4
 Toto rozhodnutí bude zveřejněno v oddílu EHP a v dodatku EHP Úředního věstníku Evropské unie.
 V Bruselu dne 29. ledna 2010.
 Za Smíšený výbor EHP
 předseda
 Alan SEATTER
 (1) Úř. věst. L 62, 11.3.2010, s. 18.
 (2) Úř. věst. L 288, 4.11.2009, s. 7.
 (3) Nebyly oznámeny žádné ústavní požadavky.


text:
 Důležité právní upozornění
 |
 22000D0006
 Úřední věstník L 103 , 12/04/2001 S. 0011 - 0012
 Rozhodnutí Smíšeného výboru EHPč. 6/2000ze dne 4. února 2000,kterým se mění příloha II (Technické předpisy, normy, zkoušení a certifikace) Dohody o EHPSMÍŠENÝ VÝBOR EHP,s ohledem na Dohodu o Evropském hospodářském prostoru ve znění Protokolu o úpravě Dohody o Evropském hospodářském prostoru (dále jen "Dohoda"), a zejména s ohledem na článek 98 této dohody,vzhledem k těmto důvodům:(1) Příloha II Dohody byla změněna rozhodnutím Smíšeného výboru EHP č. 164/1999 ze dne 26. listopadu 1999 [1].(2) Rozhodnutí Komise 1999/303/ES ze dne 12. dubna 1999 o společném technickém předpisu pro připojení koncových zařízení, která zajišťují hlasovou telefonní službu v oprávněných případech a ve kterých se síťové adresování, je-li zajištěno, provádí dvoutónovou multifrekvenční (DTMF) signalizací, k analogovým veřejným komutovaným telefonním sítím (PSTN) [2], by mělo být začleněno do Dohody.(3) Rozhodnutí Komise 1999/304/ES ze dne 12. dubna 1999 o společném technickém předpisu pro digitální síť integrovaných služeb (ISDN); dálková telefonní služba 3,1 kHz, připojovací požadavky na koncová zařízení s mikrotelefonem (2. vydání) [3] by mělo být začleněno do Dohody.(4) Rozhodnutí Komise 1999/310/ES ze dne 23. dubna 1999 o společném technickém předpisu pro zařízení digitálních bezšňůrových telekomunikací (DECT) pro přístup k digitální síti integrovaných služeb (ISDN) [4] by mělo být začleněno do Dohody,ROZHODL TAKTO:Článek 1V kapitole XVIII přílohy II Dohody se za bod 4zza (rozhodnutí Komise 98/734/ES) vkládají nové body, které znějí:"4zzb. 399 D 0303: rozhodnutí Komise 1999/303/ES ze dne 12. dubna 1999 o společném technickém předpisu pro připojení koncových zařízení, která zajišťují hlasovou telefonní službu v oprávněných případech a ve kterých se síťové adresování, je-li zajištěno, provádí dvoutónovou multifrekvenční (DTMF) signalizací, k analogovým veřejným komutovaným telefonním sítím (PSTN) (Úř. věst. L 118, 6.5.1999, s. 55).4zzc. 399 D 0304: rozhodnutí Komise 1999/304/ES ze dne 12. dubna 1999 o společném technickém předpisu pro digitální síť integrovaných služeb (ISDN); dálková telefonní služba 3,1 kHz, připojovací požadavky na koncová zařízení s mikrotelefonem (2. vydání) (Úř. věst. L 118, 6.5.1999, s. 60).4zzd. 399 D 0310: rozhodnutí Komise 1999/310/ES ze dne 23. dubna 1999 o společném technickém předpisu pro zařízení digitálních bezšňůrových telekomunikací (DECT) pro přístup k digitální síti integrovaných služeb (ISDN) (Úř. věst. L 119, 7.5.1999, s. 57)."Článek 2V kapitole XVIII přílohy II Dohody se zrušuje bod 41 (rozhodnutí Komise 95/526/ES).Článek 3Znění rozhodnutí 1999/303/ES, 1999/304/ES a 1999/310/ES v islandském a norském jazyce, která tvoří přílohu odpovídajících jazykových verzí tohoto rozhodnutí, jsou platná.Článek 4Toto rozhodnutí vstupuje v platnost dnem 5. února 2000 za předpokladu, že Smíšenému výboru EHP jsou učiněna veškerá oznámení podle čl. 103 odst. 1 Dohody [5].Článek 5Toto rozhodnutí bude zveřejněno v oddíle EHP a v dodatku EHP Úředního věstníku Evropských společenství.V Bruselu dne 4. února 2000.Za Smíšený výbor EHPpředsedaF. Barbaso[1] Úř. věst. L 61, 1.3.2001.[2] Úř. věst. L 118, 6.5.1999, s. 55.[3] Úř. věst. L 118, 6.5.1999, s. 60.[4] Úř. věst. L 119, 7.5.1999, s. 57.[5] Nebyly oznámeny žádné ústavní požadavky.--------------------------------------------------


text:
 5.6.2019
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 L 147/3
 DOBROVOLNÁ DOHODA O PARTNERSTVÍ
 mezi Evropskou unií a Vietnamskou socialistickou republikou o prosazování práva, správě a obchodu v oblasti lesnictví
 EVROPSKÁ UNIE, dále jen „Unie“,
 a
 VLÁDA VIETNAMSKÉ SOCIALISTICKÉ REPUBLIKY, dále jen „Vietnam“,
 dále společně uváděné jako „strany“,
 BEROUCE V ÚVAHU sdělení Evropské komise Radě Evropské unie a Evropskému parlamentu o akčním plánu EU pro prosazování práva, správu a obchod v oblasti lesnictví (FLEGT) jako první krok k řešení naléhavé otázky nezákonné těžby dřeva a souvisejícího obchodu,
 POTVRZUJÍCE význam zásad a závazků uvedených v prohlášení OSN z roku 2015 o Agendě pro udržitelný rozvoj 2030, zejména závazku dosáhnout udržitelného rozvoje v jeho třech rozměrech – ekonomickém, sociálním a environmentálním – vyváženým a integrovaným způsobem,
 PŘIPOMÍNAJÍCE v tomto ohledu cíle a záměry udržitelného rozvoje, zejména cíl (15.2) prosadit do roku 2020 zavedení udržitelné správy všech druhů lesů, zastavit odlesňování, obnovit poškozené lesy a podstatně zvýšit zalesňování a opětovné zalesňování na celosvětové úrovni,
 VĚDOMY SI významu zásad stanovených v Deklaraci z Rio de Janeira o životním prostředí a rozvoji z roku 1992 v souvislosti se zajištěním udržitelného lesního hospodářství, a zejména zásady 10 týkající se významu zvyšování povědomí veřejnosti a její účasti na řešení otázek životního prostředí, a zásady 22 týkající se zásadní úlohy domorodého obyvatelstva a jiných místních společenství při ochraně a rozvoji životního prostředí,
 POTVRZUJÍCE význam, který strany přisuzují zásadám a pravidlům upravujícím mnohostranné obchodní systémy, zejména právům a povinnostem stanoveným ve Všeobecné dohodě o clech a obchodu (GATT) 1994 a v jiných mnohostranných dohodách uvedených v příloze IA Dohody o zřízení Světové obchodní organizace ze dne 15. dubna 1994 a potřebě uplatňovat je transparentním a nediskriminačním způsobem,
 S OHLEDEM NA Úmluvu o mezinárodním obchodu ohroženými druhy volně žijících živočichů a planě rostoucích rostlin (CITES), a zejména na požadavek, aby vývozní povolení CITES, vydávaná stranami pro exempláře druhů uvedených v dodatcích I, II nebo III úmluvy CITES, byla vydávána pouze za určitých podmínek, zejména za podmínky, že tyto exempláře nebyly získány porušením příslušných zákonů na ochranu živočichů a rostlin,
 PŘIPOMÍNAJÍCE Rámcovou dohodu o komplexním partnerství a spolupráci mezi Evropskou unií a jejími členskými státy na straně jedné a Vietnamskou socialistickou republikou na straně druhé, podepsanou v Bruselu dne 27. června 2012,
 PŘIPOMÍNAJÍCE nedávné dokončení jednání ohledně dohody o volném obchodu mezi Unií a Vietnamskou socialistickou republikou, a zejména závazky týkající se udržitelného lesního hospodářství a obchodu s produkty lesního hospodářství, které jsou v ní uvedeny,
 UZNÁVAJÍCE úsilí, které vláda Vietnamské socialistické republiky vyvíjí, aby prosadila dobré řízení lesního hospodářství, prosazování práva a obchod se dřevem zákonného původu, a to rovněž prostřednictvím vietnamského systému zajištění zákonnosti dřeva (dále jen „VNTLAS“), který bude vybudován prostřednictvím úsilí mnoha zúčastněných stran v souladu se zásadami dobré správy, důvěryhodnosti a reprezentativnosti,
 UZNÁVAJÍCE, že provádění této dohody posílí udržitelné lesní hospodářství a přispěje k boji proti změně klimatu snížením emisí z odlesňování a poškozování lesů a podporou úlohy ochrany lesů, udržitelného lesního hospodářství a zvyšování zásob uhlíku v lesích (REDD+),
 UZNÁVAJÍCE, že zúčastněné strany mají klíčovou úlohu


text:
při provádění této dohody, a že je proto nezbytné zavést účinné mechanismy, které umožní, aby se podílely na prosazování systému VNTLAS,
 UZNÁVAJÍCE, že zveřejňování informací je nezbytné pro zlepšení správy a že poskytování informací zúčastněným stranám by proto mělo být ústředním bodem této dohody, aby se usnadnilo provádění a monitorování systémů, zvýšila transparentnost, a tím zlepšila důvěra zúčastněných stran a spotřebitelů, a také aby byla zajištěna odpovědnost stran dohody;
 ODHODLÁNY usilovat o minimalizaci nepříznivých dopadů na místní společenství a na chudé obyvatelstvo, které mohou vzniknout jako přímý důsledek provádění této dohody,
 POTVRZUJÍCE zásady vzájemné úcty, suverenity, rovnosti a nediskriminace a uznávajíce přínosy, které stranám plynou z této dohody,
 POTVRZUJÍCE, že v souladu se zákonem Vietnamu o smlouvách č. 108/2016/QH13 ze dne 9. dubna 2016 bude tato dohoda schválena vládou Vietnamské socialistické republiky, která tak vyjádří souhlas Vietnamské socialistické republiky být touto dohodou vázána,
 JEDNAJÍCE NA ZÁKLADĚ svých právních předpisů,
 SE DOHODLY TAKTO:
 Článek 1
 Cíl
 1. Cílem této dohody, v souladu se společným závazkem stran usilovat o udržitelné hospodaření se všemi typy lesů, je stanovit právní rámec, který má zajistit, aby veškeré dřevo a všechny dřevařské výrobky, na něž se vztahuje tato dohoda, dovážené do Unie z Vietnamu byly získávány zákonným způsobem, a tím podpořit obchod s výrobky ze dřeva pocházejícího z lesů obhospodařovaných udržitelným způsobem a vytěženého v souladu s vnitrostátními právními předpisy v zemi těžby.
 2. Tato dohoda rovněž stanoví základ pro dialog a spolupráci stran za účelem usnadnění a podpory jejího úplného provádění a zlepšení prosazování práva a správy v oblasti lesnictví.
 Článek 2
 Definice
 Pro účely této dohody se rozumí:
 a)
 „dovozem do Unie“ propuštění dřevařských výrobků do volného oběhu v Unii ve smyslu článku 201 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 952/2013 ze dne 9. října 2013 (1), jež nelze považovat za „zboží neobchodní povahy“ ve smyslu čl. 1 bodu 21 nařízení Komise v přenesené pravomoci (EU) 2015/2446 (2);
 b)
 „vývozem“ fyzický odvoz nebo odeslání dřevařských výrobků z jakékoli části zeměpisného území Vietnamu s výjimkou dřevařských výrobků procházejících územím Vietnamu v režimu tranzitu;
 c)
 „dřevařskými výrobky v režimu tranzitu“ jakékoli dřevařské výrobky pocházející ze třetí země, které vstupují na území Vietnamu pod celním dohledem a opouštějí ho ve stejné formě, přičemž si zachovávají zemi původu;
 d)
 „dřevařskými výrobky“ produkty uvedené v příloze I;
 e)
 „kódem HS“ čtyřmístný nebo šestimístný kód uvedený v nomenklatuře harmonizovaného systému popisu a číselného označování zboží zavedeného Mezinárodní úmluvou o harmonizovaném systému popisu a číselného označování zboží Světové celní organizace;
 f)
 „licencí FLEGT“ vietnamský právní doklad, který potvrzuje, že zásilka dřevařských výrobků určená pro vývoz do Unie byla zákonně získána a ověřena v souladu s kritérii stanovenými v této dohodě. Licence FLEGT může být v tištěné nebo elektronické podobě;
 g)
 „licenčním orgánem“ orgán určený Vietnamem k vydávání a ověřování licencí FLEGT;
 h)
 „příslušnými orgány“ orgány pověřené členskými státy Unie, aby přijímaly, ověřovaly a uznávaly licence FLEGT;
 i)
 „zásilkou“ určité množství dřevařských výrobků, na které se vztahuje licence FLEGT a které je odesláno z Vietnamu odesílatelem nebo přepravcem a je předloženo