text:
podporu výhledu. V případě systému pro podporu výhledu musí být toto zařízení schopno detekovat předmět o výšce 50 cm a průměru 30 cm uvnitř pole vymezeného na obrázku 9.
 Obrázek 9
 Pole výhledu předních zrcátek třídy VI
 15.2.4.6.2 Přední zrcátko třídy VI však není povinné, jestliže je řidič schopen vidět, při uvážení překážky výhledu způsobené sloupky A, přímku 300 mm před vozidlem ve výšce 1 200 mm nad povrchem vozovky, která je umístěna mezi podélnou svislou rovinou rovnoběžnou se střední podélnou svislou rovinou a procházející krajním bodem vozidla na straně řidiče a mezi podélnou svislou rovinou rovnoběžnou se střední podélnou svislou rovinou 900 mm vně od krajního bodu vozidla na opačné straně, než je strana řidiče.
 15.2.4.6.3 Při stanovování předku vozidla pro účel bodů 15.2.4.6.1 a 15.2.4.6.2 se neberou v úvahu části trvale připojené k vozidlu, které jsou umístěny jak nad očními body řidiče, tak i před příčnou svislou rovinou procházející nejpřednějším povrchem předního nárazníku vozidla.
 15.2.4.7 Zrcátka kategorie L (třída VII)
 15.2.4.7.1 Vnější zpětné zrcátko na straně řidiče
 Pole výhledu musí být takové, aby řidič viděl přinejmenším 2,50 m širokou rovinnou a vodorovnou část vozovky, která je ohraničena rovinou rovnoběžnou se střední podélnou svislou rovinou vozidla a procházející krajním bodem vozidla na straně řidiče a která sahá od místa vzdáleného 10 m za zornými body řidiče k obzoru (viz obrázek 10).
 Obrázek 10
 Pole výhledu zrcátek třídy VII
 15.2.4.7.2 Vnější zpětné zrcátko na straně spolujezdce
 Pole výhledu musí být takové, aby řidič viděl přinejmenším 4 m širokou rovinnou a vodorovnou část vozovky, která je ohraničena rovinou rovnoběžnou se střední podélnou svislou rovinou vozidla a procházející krajním bodem vozidla na straně spolujezdce a která sahá od místa vzdáleného 20 m za zornými body řidiče k obzoru (viz obrázek 10).
 15.2.4.8 Sestává-li zrcátko z několika odrazných povrchů, které mají rozdílný poloměr křivosti nebo spolu navzájem svírají úhel, musí přinejmenším jeden z odrazných povrchů poskytnout pole výhledu a mít rozměry (viz bod 6.1.2.1.2.2) uvedené pro danou třídu zrcátka.
 15.2.4.9 Překážky ve výhledu
 15.2.4.9.1 Vnitřní zpětné zrcátko (třída I)
 Pole výhledu může být zmenšeno opěrkami hlavy a takovými zařízeními, jakými jsou zejména sluneční clony, stírače zadního skla, prvky vyhřívání a brzdová svítilna (brzdové svítilny) kategorie S3, nebo částmi karosérie, jako jsou sloupky oken zadních dělených dveří, a to za předpokladu, že požadované pole výhledu je zmenšeno jen částečně. Stupeň zakrytí se měří při nejnižší poloze opěrek hlavy a při sklopení slunečních clon směrem dozadu.
 15.2.4.9.2 Vnější zrcátka (třídy II, III, IV, V, VI a VII)
 U výše uvedených polí výhledu se neberou v úvahu překážky způsobené karoserií a některými jejími částmi, jako jsou jiná zrcátka, dveřní kliky, obrysové svítilny, směrové svítilny, přední a zadní nárazníky a součásti zařízení pro čištění odrazné plochy, pokud způsobují zakrytí výhledu menší než 10 % předepsaného pole výhledu. U vozidel konstruovaných pro zvláštní účely, u nichž v důsledku zvláštních vlastností není možno tento požadavek splnit, může být zakrytí požadovaného pole výhledu u zrcátek třídy VI způsobené zvláštními vlastnostmi vyšší než 10 %, ale nikoli více, než je pro


text:
jejich zvláštní funkci nezbytné.
 15.2.4.10 Zkušební postup
 Pole výhledu se stanoví tak, že se v zorných bodech umístí výkonné světelné zdroje a měří se světlo odražené na kontrolní svislou promítací plochu. Mohou se použít i jiné rovnocenné metody.
 15.3 ZAŘÍZENÍ PRO NEPŘÍMÝ VÝHLED JINÁ NEŽ ZRCÁTKA
 15.3.1 Zařízení pro nepřímý výhled musí mít takové parametry, aby umožňovalo zpozorovat kritický objekt uvnitř popsaného pole výhledu, při uvážení kritického vnímání.
 15.3.2 Překážky řidičova přímého výhledu způsobené montáží zařízení pro nepřímý výhled musí být omezeny na minimum.
 15.3.3 V případě zařízení kamera-monitor pro nepřímý výhled musí být pro stanovení detekční vzdálenosti použita metoda uvedená v příloze 10.
 15.3.4 Požadavky na montáž monitoru
 Směr pohledu na monitor musí být přibližně shodný se směrem hlavního zrcátka.
 15.3.5 Vozidla mohou být vybavena doplňkovými zařízeními pro nepřímý výhled.
 15.3.6 Ustanovení tohoto předpisu se nevztahují na sledovací zařízení kamera-monitor-záznamové zařízení podle definice v bodě 2.1.2.13. Vnější sledovací kamery musí být buď namontovány nejméně 2 m nad vozovku při zatížení vozidla odpovídajícím jeho maximální technicky přípustné hmotnosti, nebo je-li jejich spodní okraj níže než 2 m nad vozovkou, nesmí vyčnívat více než 50 mm přes celkovou šířku vozidla měřenou bez tohoto zařízení a musí mít rádius zaoblení nejméně 2,5 mm.
 16. ZMĚNA TYPU VOZIDLA A ROZŠÍŘENÍ SCHVÁLENÍ
 Každá změna typu vozidla se musí oznámit správnímu orgánu, který typ vozidla schválil. Tento orgán potom může buď:
 16.1.1 usoudit, že provedené úpravy pravděpodobně nemají znatelný nepříznivý vliv a že vozidlo v každém případě stále splňuje požadavky; nebo
 16.1.2 požadovat od technické zkušebny odpovědné za provedení zkoušek nový zkušební protokol.
 16.2 Potvrzení nebo odmítnutí schválení s uvedením jednotlivých úprav se oznámí smluvním stranám dohody, které uplatňují tento předpis, prostřednictvím formuláře podle vzoru v příloze 4 tohoto předpisu.
 16.3 Příslušný orgán, který vydává rozšíření schválení, přidělí pořadové číslo každému formuláři sdělení vypracovanému pro takové rozšíření.
 17. SHODNOST VÝROBY
 17.1 Postup pro zajištění shodnosti výroby musí odpovídat postupům stanoveným v dodatku 2 (E/EHK/324-E/EHK/TRANS/505/Rev.2) dohody.
 17.2 Každé vozidlo schválené podle tohoto předpisu musí být vyrobeno tak, aby bylo shodné se schváleným typem a splňovalo požadavky uvedené v bodě 15 výše.
 18. POSTIHY ZA NESHODNOST VÝROBY
 18.1 Schválení udělené typu vozidla podle tohoto předpisu je možno odejmout, pokud není dodržen požadavek stanovený v bodě 17.1 nebo jestliže vozidlo nevyhoví při kontrolách předepsaných v bodě 17.2.
 18.2 Jestliže některá smluvní strana dohody, která uplatňuje tento předpis, odejme schválení, které dříve udělila, neprodleně o tom informuje ostatní smluvní strany, které tento předpis uplatňují, a to prostřednictvím kopie formuláře schválení opatřené na konci velkými písmeny napsanou, podepsanou a datovanou poznámkou „SCHVÁLENÍ ODEJMUTO“.
 19. DEFINITIVNÍ UKONČENÍ VÝROBY
 Pokud držitel schválení zcela ukončí výrobu typu vozidla schváleného podle tohoto předpisu, musí o tom informovat orgán, který schválení udělil. Po obdržení příslušného sdělení podá uvedený orgán zprávu o ukončení výroby ostatním smluvním stranám dohody, které uplatňují tento předpis, a to prostřednictvím kopie formuláře schválení opatřené na konci velkými písmeny napsanou, podepsanou a datovanou poznámkou „VÝROBA UKONČENA“.
 20. NÁZVY A ADRESY TECHNICKÝCH ZKUŠEBEN ODPOVĚDNÝCH ZA PROVÁDĚNÍ SCHVALOVACÍCH ZKOUŠEK A SPRÁVNÍCH ORGÁNŮ
 Smluvní stany

type: contracts

jurisdiction: EU


text:
dohody, které uplatňují tento předpis, sdělí sekretariátu Organizace spojených národů názvy a adresy technických zkušeben odpovědných za provádění schvalovacích zkoušek, jakož i názvy a adresy správních orgánů, které schválení udělují a jimž se zasílají formuláře potvrzující udělení nebo odmítnutí nebo rozšíření nebo odejmutí schválení vydané v jiných zemích.
 21. PŘECHODNÁ USTANOVENÍ
 21.1 Počínaje úředním datem vstupu série změn 02 tohoto předpisu v platnost žádná ze smluvních stran uplatňujících tento předpis neodmítne žádost o schválení podle tohoto předpisu ve znění série změn 02.
 21.2 Od 26. ledna 2006 smluvní strany uplatňující tento předpis udělí schválení typu vozidla z hlediska montáže zařízení pro nepřímý výhled pouze tehdy, jestliže typ vozidla splňuje požadavky tohoto předpisu ve znění série změn 02. Toto datum se však odkládá o 12 měsíců, pokud jde o požadavky týkající se montáže předních zrcátek třídy VI.
 21.3 Od 26. ledna 2006 smluvní strany uplatňující tento předpis udělí schválení typu zařízení pro nepřímý výhled pouze tehdy, jestliže daný typ splňuje požadavky tohoto předpisu ve znění série změn 02. Toto datum se však odkládá o 12 měsíců, pokud jde o požadavky týkající se předních zrcátek třídy VI jako konstrukčních částí a jejich montáže na vozidlo.
 21.4 Od 26. ledna 2010 smí smluvní strany, které uplatňují tento předpis, u vozidel kategorií M1 a N1 a od 26. ledna 2007 u vozidel ostatních kategorií odmítnout uznání schválení typu vozidla, jestliže nebyla vydána v souladu se sérií změn 02 tohoto předpisu.
 21.5 Od 26. ledna 2010 smí smluvní strany, které uplatňují tento předpis, u vozidel kategorií M1 a N1 a od 26. ledna 2007 u vozidel ostatních kategorií odmítnout uznání schválení typu zařízení pro nepřímý výhled, jestliže nebyla vydána v souladu se sérií změn 02 tohoto předpisu.
 21.6 Schválení udělená pro zrcátka třídy I nebo III podle tohoto předpisu v původním znění (série 00) nebo ve znění série změn 01 před datem vstupu této série změn v platnost zůstávají platná.
 21.7 Ustanovení tohoto předpisu nevylučují schválení typu vozidla z hlediska montáže zpětných zrcátek podle tohoto předpisu ve znění série změn 02, jestliže všechna zpětná zrcátka třídy I nebo III, jimiž je vozidlo osazeno, nebo jejich část, jsou opatřena značkou schválení typu předepsanou podle původního znění (série 00 nebo 01) tohoto předpisu.
 21.8 Bez ohledu na ustanovení bodů 21.3 a 21.5 mohou smluvní strany, které uplatňují tento předpis, pro účely náhradních dílů nadále udělovat schválení podle série změn 01 tohoto předpisu pro zařízení pro nepřímý výhled pro použití na typech vozidel, které byly schváleny před datem uvedeným v bodě 21.2 podle série změn 01 předpisu č. 46, a v případě potřeby vydávat rozšíření těchto schválení.
 (1) Podle definice v příloze 7 úplného usnesení o konstrukci vozidel (R.E.3), (dokument TRANS/WP.29/78/Rev.1/Amend.2, naposledy pozměněný dokumentem Amend.4).
 (2) Systém pro nepřímý výhled je určen k rozeznání účastníků silničního provozu, které je třeba brát v úvahu. Významnost účastníka silničního provozu je dána jeho polohou a (potenciální) rychlostí. Rozměry těchto účastníků silničního provozu (chodců, cyklistů, řidičů mopedů) se zvětšují víceméně úměrně jejich rychlosti. Pro účely detekce odpovídá řidič mopedu (D = 0,8


text:
m) ve vzdálenosti 40 m chodci (D = 0,5 m) ve vzdálenosti 25 m. S přihlédnutím k rychlosti by měl být vybrán řidič mopedu jako kritérium pro detekční velikost; z toho důvodu se pro stanovení účinnosti detekce použije objekt o velikosti 0,8 m.
 (3) 1 pro Německo, 2 pro Francii, 3 pro Itálii, 4 pro Nizozemsko, 5 pro Švédsko, 6 pro Belgii, 7 pro Maďarsko, 8 pro Českou republiku, 9 pro Španělsko, 10 pro Srbsko, 11 pro Spojené království, 12 pro Rakousko, 13 pro Lucembursko, 14 pro Švýcarsko, 15 (neobsazeno), 16 pro Norsko, 17 pro Finsko, 18 pro Dánsko, 19 pro Rumunsko, 20 pro Polsko, 21 pro Portugalsko, 22 pro Ruskou federaci, 23 pro Řecko, 24 pro Irsko, 25 pro Chorvatsko, 26 pro Slovinsko, 27 pro Slovensko, 28 pro Bělorusko, 29 pro Estonsko, 30 (neobsazeno), 31 pro Bosnu a Hercegovinu, 32 pro Lotyšsko, 33 (neobsazeno), 34 pro Bulharsko, 35 (neobsazeno), 36 pro Litvu, 37 pro Turecko, 38 (neobsazeno), 39 pro Ázerbájdžán, 40 pro Bývalou jugoslávskou republiku Makedonie, 41 (neobsazeno), 42 pro Evropské společenství (schválení udělují členské státy za použití svého příslušného symbolu EHK), 43 pro Japonsko, 44 (neobsazeno), 45 pro Austrálii, 46 pro Ukrajinu, 47 pro Jihoafrickou republiku, 48 pro Nový Zéland, 49 pro Kypr, 50 pro Maltu a 51 pro Korejskou republiku. Následující čísla budou přidělena dalším zemím chronologicky v pořadí, v jakém ratifikují Dohodu o přijetí jednotných technických pravidel pro kolová vozidla, zařízení a části, které se mohou montovat a/nebo užívat na kolových vozidlech, a o podmínkách pro vzájemné uznávání schválení typu udělených na základě těchto pravidel, nebo v pořadí, v jakém k uvedené dohodě přistoupí. Takto přidělená čísla sdělí generální tajemník Organizace spojených národů smluvním stranám dohody.
 (4) Vnitřní zpětné zrcátko se nepožaduje, nemohou-li být splněny požadavky výhledu podle bodu 15.2.5.4.1. V takovém případě se požadují dvě vnější zpětná zrcátka, jedno na levé a druhé na pravé straně vozidla.
 PŘÍLOHA 1
 Informační dokument pro schválení typu zařízení pro nepřímý výhled
 Následující informace, přicházejí-li v úvahu, se spolu se soupisem obsahu dodávají trojmo.
 Předkládají-li se výkresy, musí být vypracovány ve vhodném měřítku na formátu A4 nebo musí být na tento formát složeny a musí být dostatečně podrobné.
 Předkládají-li se fotografie, musí zobrazovat dostatečně podrobně.
 1. Značka (obchodní název výrobce): ...
 2. Typ a obecný obchodní popis (popisy): ...
 3. Způsob označení typu, je-li na zařízení vyznačen: ...
 4. Kategorie vozidla, pro kterou je zařízení určeno: ...
 5. Název a adresa výrobce: ...
 6. Umístění a způsob připevnění značky schválení typu: ...
 7. Adresa (adresy) výrobního závodu (výrobních závodů): ...
 Zrcátka (uveďte pro každé zrcátko): ...
 8.1 Varianta: ...
 8.2 Výkres (výkresy) pro identifikaci zrcátka: ...
 8.3 Podrobnosti způsobu připevnění: ...
 Zařízení pro nepřímý výhled jiná než zrcátka: ...
 Typ a vlastnosti (např. úplný popis zařízení): ...
 9.1.1 V případě zařízení kamera-monitor: detekční vzdálenost (mm), kontrast, rozsah jasu, potlačení odlesku, zobrazení (černobílé/barevné), obnovovací frekvence obrazu, dosah jasu monitoru: ...
 9.2 Dostatečně podrobné výkresy pro identifikaci úplného zařízení včetně návodů k montáži; na výkrese musí být vyznačeno umístění značky schválení


text:
typu: ...
 PŘÍLOHA 2
 Informační dokument pro schválení typu vozidla z hlediska montáže zařízení pro nepřímý výhled
 Následující informace, přicházejí-li v úvahu, se spolu se soupisem obsahu dodávají trojmo.
 Předkládají-li se výkresy, musí být vypracovány ve vhodném měřítku na formátu A4 nebo musí být na tento formát složeny a musí být dostatečně podrobné.
 Předkládají-li se fotografie, musí zobrazovat dostatečně podrobně.
 OBECNĚ
 1. Značka (obchodní název výrobce): ...
 2. Typ a obecný obchodní popis (popisy): ...
 3. Způsob označení typu, je-li na vozidle vyznačen (b): ...
 4. Umístění tohoto označení: ...
 5. Kategorie vozidla (c): ...
 6. Název a adresa výrobce: ...
 7. Adresa (adresy) výrobního závodu (výrobních závodů): ...
 OBECNÉ KONSTRUKČNÍ VLASTNOSTI VOZIDLA
 8. Fotografie a/nebo výkres (výkresy) vozidla představujícího příslušný typ: ...
 9. Kabina řidiče (bezkapotová nebo kapotová) (1): ...
 Řízení: vlevo/vpravo (1): ...
 10.1 Vozidlo je vybaveno zařízením pro pravostranný/levostranný provoz (1).
 Rozsah (vnějších) rozměrů vozidla (celkově): ...
 Podvozek bez karoserie
 Šířka (2): ...
 11.1.1.1 Maximální dovolená šířka: ...
 11.1.1.2 Minimální dovolená šířka: ...
 Podvozek s karoserií: ...
 11.2.1 Šířka (1): ...
 Karoserie
 Zařízení pro nepřímý výhled
 Zrcátka ...
 12.1.1.1 Výkres (výkresy) ukazující umístění zrcátka na vozidle: ...
 12.1.1.2 Detaily způsobu připevnění zrcátka na vozidle včetně konstrukční části vozidla, ke které je připevněno: ...
 12.1.1.3 Nepovinná zařízení, která mohou ovlivnit pole výhledu směrem dozadu: ...
 12.1.1.4 Stručný popis elektronických součástí seřizovacího mechanismu (jsou-li užity): ...
 12.1.2 Zařízení pro nepřímý výhled jiná než zrcátka: ...
 12.1.2.1 Dostatečně podrobné výkresy s návody k montáži: ...
 (1) Nehodící se škrtněte.
 (2) „Celkovou šířkou“ vozidla se rozumí rozměr měřený podle bodu 6.2 normy ISO 612-1978. Nad rámec ustanovení uvedené normy se v případě měření šířky vozidel jiné kategorie než M1 neuvažují tato zařízení:
 —
 těsnicí zařízení pro celní účely a jejich ochrana,
 —
 zařízení pro připoutání plachty a jejich ochrana,
 —
 zařízení indikující poškození pneumatiky,
 —
 přečnívající pružné části systému proti rozstřiku,
 —
 světelná zařízení,
 —
 u autobusů: nástupní rampy v provozním stavu, zvedací plošiny a podobná zařízení v provozním stavu, pokud jejich rozměr nepřesahuje 10 mm od boku vozidla a dopředu nebo dozadu směřující rohy ramp jsou zaobleny poloměrem nejméně 5 mm; hrany musí být zaobleny poloměrem nejméně 2,5 mm,
 —
 zařízení pro nepřímý výhled,
 —
 ukazatele tlaku v pneumatikách,
 —
 zasouvatelné schůdky,
 —
 prohnutá část boků pneumatiky bezprostředně nad bodem styku s vozovkou.
 PŘÍLOHA 3
 SDĚLENÍ
 (Maximální formát: A4 (210 × 297 mm))
 (1)
 Vydal:
 Název správního orgánu:
 ...
 ...
 ...
 ve věci (2):
 UDĚLENÍ SCHVÁLENÍ
 ROZŠÍŘENÍ SCHVÁLENÍ
 ZAMÍTNUTÍ SCHVÁLENÍ
 ODEJMUTÍ SCHVÁLENÍ
 DEFINITIVNÍ UKONČENÍ VÝROBY
 typu zařízení pro nepřímý výhled podle předpisu č. 46
 Schválení č. ... Rozšíření č. ...
 1.
 Obchodní název nebo značka zařízení: ...
 2.
 Název typu zařízení podle výrobce: ...
 3.
 Název a adresa výrobce: ...
 4.
 Případně název a adresa zástupce ...
 5.
 Předáno ke schválení dne: ...
 6.
 Technická zkušebna odpovědná za provedení schvalovacích zkoušek: ...
 7.
 Datum protokolu vydaného uvedenou zkušebnou: ...
 8.
 Číslo protokolu vydaného uvedenou zkušebnou: ...
 9.
 Stručný popis: ...
 Identifikace zařízení: zrcátko, kamera/monitor, jiné zařízení (2)
 Zařízení pro nepřímý


text:
výhled třídy I, II, III, IV, V, VI, S (2)
 Symbol , jak je uvedeno v bodě 6.1.3.1.1 tohoto předpisu: ano/ne (2)
 10.
 Umístění značky schválení typu: ...
 11.
 Důvod (důvody) případného rozšíření: ...
 12.
 Schválení uděleno/zamítnuto/rozšířeno/odejmuto (2)
 13.
 Místo: ...
 14.
 Datum: ...
 15.
 Podpis: ...
 16.
 K tomuto sdělení je přiložen seznam dokumentů uložených u správního orgánu, který udělil schválení. Dokumenty lze obdržet na vyžádání.
 (1) Rozlišovací číslo země, která schválení udělila/rozšířila/zamítla/odejmula (viz ustanovení o schválení v předpisech).
 (2) Nehodící se škrtněte.
 PŘÍLOHA 4
 SDĚLENÍ
 (Maximální formát: A4 (210 ×297 mm))
 (1)
 Vydal:
 Název správního orgánu:
 ...
 ...
 ...
 ve věci (2):
 UDĚLENÍ SCHVÁLENÍ
 ROZŠÍŘENÍ SCHVÁLENÍ
 ZAMÍTNUTÍ SCHVÁLENÍ
 ODEJMUTÍ SCHVÁLENÍ
 DEFINITIVNÍ UKONČENÍ VÝROBY
 typu vozidla z hlediska montáže zařízení pro nepřímý výhled podle předpisu č. 46
 Schválení číslo: ... Rozšíření č.: ...
 1. Značka (obchodní název výrobce): ...
 2. Typ a obecný obchodní popis (popisy): ...
 Způsob označení typu, je-li na vozidle vyznačen: ...
 3.1 Umístění tohoto označení: ...
 4. Kategorie vozidla: (M1, M2, M3, N1, N2 ≤ 7,5 t, N2 > 7,5 t, N3) (2)
 5. Název a adresa výrobce: ...
 6. Adresa (adresy) výrobního závodu (výrobních závodů): ...
 7. Doplňkové informace (jsou-li): viz dodatek
 8. Technická zkušebna odpovědná za provedení zkoušek: ...
 9. Datum zkušebního protokolu: ...
 10. Číslo zkušebního protokolu: ...
 11. Poznámky (jsou-li): viz dodatek
 12. Místo: ...
 13. Datum: ...
 14. Podpis: ...
 15. Je přiložen seznam informačních dokumentů uložených u schvalovacího orgánu, které lze obdržet na požádání.
 Dodatek k formuláři sdělení o schválení typu č. ... týkající se schválení typu vozidla z hlediska montáže zařízení pro nepřímý výhled podle předpisu č. 46
 1. Obchodní název nebo značka zrcátek a doplňkových zařízení pro nepřímý výhled a číslo schválení typu konstrukční části: ...
 2. Třída (třídy) zrcátek a zařízení pro nepřímý výhled (I, II, III, IV, V, VI, VII, S) (2)
 3. Rozšíření schválení typu vozidla zahrnující následující zařízení pro nepřímý výhled: ...
 4. Údaje k určení bodu „R“ místa sezení řidiče: ...
 5. Maximální a minimální šířka karoserie, pro kterou bylo uděleno schválení typu pro zrcátko a pro zařízení pro nepřímý výhled (v případě provedení podvozek s kabinou podle bodu 15.2.2.3): ...
 6. K tomuto certifikátu jsou přiloženy následující dokumenty opatřené výše uvedeným číslem schválení typu:
 —
 výkresy znázorňující montáž zařízení pro nepřímý výhled,
 —
 výkresy a plány znázorňující místa montáže a vlastnosti části konstrukce, ke které jsou zařízení pro nepřímý výhled namontována.
 7. Poznámky: (např. platnost pro pravostranný/levostranný provoz (2))
 (1) Rozlišovací číslo země, která schválení udělila/rozšířila/zamítla/odejmula (viz ustanovení o schválení v předpisech).
 (2) Nehodící se škrtněte.
 PŘÍLOHA 5
 Uspořádání značky schválení typu zařízení pro nepřímý výhled
 (Viz bod 5.4 předpisu)
 Výše uvedená značka schválení typu umístěná na zařízení pro nepřímý výhled udává, že se jedná o zpětné zrcátko třídy II, které bylo schváleno v Nizozemsku (E 4) podle předpisu č. 46 a pod schvalovacím číslem 022439. První dvě číslice čísla schválení typu udávají, že při udělení schválení již předpis č. 46 obsahoval sérii změn 02.
 Poznámka: Číslo schválení typu a doplňkový


text:
symbol musí být umístěny v blízkosti kružnice a buď nad, nebo pod písmenem „E“ nebo vlevo či vpravo od tohoto písmene. Číslice čísla schválení typu musí být na stejné straně písmene „E“ a musí směřovat stejným směrem. Doplňkový symbol musí být umístěn přímo proti číslu schválení typu. U čísla schválení je třeba se vyhnout používání římských číslic, aby se předešlo možnosti záměny s jinými symboly.
 PŘÍLOHA 6
 ZKUŠEBNÍ METODA STANOVENÍ ODRAZIVOSTI
 1. DEFINICE
 Standardní osvětlovací zdroj CIE A (1): kolorimetrický osvětlovací zdroj představující černé těleso při T68 = 2 855,6 K.
 1.1.2 Standardní zdroj CIE A (1): plynem plněná žárovka s wolframovým vláknem s ekvivalentní barevnou teplotou T68 = 2 855,6 K.
 1.1.3 Standardní kolorimetrický pozorovací přístroj CIE 1931 (1): přijímač záření, jehož kolorimetrické charakteristiky odpovídají hodnotám spektrálních trichromatických složek (λ), (λ), (λ) (viz tabulka).
 1.1.4 Spektrální trichromatické složky CIE (1): trichromatické hodnoty spektrálních složek izoenergetického spektra v systému CIE (XYZ).
 1.1.5 Fotopické vidění (1): vidění normálním okem, je-li přizpůsobeno hladinám jasu nejméně několika cd/m2.
 2. PŘÍSTROJ
 2.1 Obecně
 Přístroj se skládá ze zdroje světla, držáku zkoušeného vzorku, přijímače s fotosnímačem a indikátorem (viz obrázek 1) a z prostředků k potlačení účinku vnějšího světla.
 Přijímač může obsahovat Ulbrichtovu kouli usnadňující měření odrazivosti nerovinných (vypuklých) zrcátek (viz obrázek 2).
 2.2 Spektrální charakteristiky světelného zdroje a přijímače
 Světelným zdrojem je standardní zdroj CIE A spojený s optickým systémem zajišťujícím téměř rovnoběžný svazek světelných paprsků. K udržování stálého napětí na žárovce za provozu přístroje se doporučuje použít stabilizátor napětí.
 Přijímač musí obsahovat fotosnímač se spektrální odezvou úměrnou fotopické světelné účinnosti standardního kolorimetrického pozorovacího přístroje CIE (1931) (viz tabulka). Lze použít též jinou kombinaci osvětlovacího zdroje s filtrem a přijímačem, která poskytuje celkově rovnocenné výsledky jako standardní osvětlovací zdroj CIE A a fotopické vidění. Používá-li se v přijímači Ulbrichtova koule, musí být vnitřní povrch koule opatřen povlakem matné (difuzní) spektrálně neselektivní bílé barvy.
 2.3 Geometrické podmínky
 Svazek dopadajících světelných paprsků musí svírat s kolmicí na zkoušený povrch pokud možno úhel (θ) 0,44 ±0,09 rad (neboli 25 ± 5°) a nesmí překročit horní mezní hodnotu (tj. 0,53 rad neboli 30°). Osa přijímače musí s touto kolmicí svírat úhel (θ) rovnající se úhlu dopadajícího svazku světelných paprsků (viz obrázek 1). Svazek dopadajících světelných paprsků musí mít při dopadu na zkušební povrch průměr nejméně 13 mm (0,5 in.). Odražený svazek paprsků nesmí být širší než citlivá plocha fotosnímače, nesmí pokrývat méně než 50 % této plochy a musí pokud možno pokrývat stejnou část plochy jako svazek paprsků použitý při kalibraci přístroje.
 Používá-li se v přijímači Ulbrichtova koule, musí být její průměr nejméně 127 mm (5 in.). Otvory ve stěně koule pro vzorek a dopadající svazek paprsků musí být dostatečně velké, aby umožňovaly plný průchod dopadajícího i odraženého svazku paprsků. Fotosnímač musí být umístěn tak, aby přímo nezachycoval světlo dopadajícího ani odraženého svazku paprsků.
 2.4 Elektrické charakteristiky soustavy fotosnímač-indikátor
 Výstup fotosnímače udávaný indikátorem musí být lineární funkcí svítivosti na fotocitlivé ploše. Musí být zajištěny prostředky (elektrické a/nebo optické) k usnadnění nulovacího a kalibračního seřizování. Tyto prostředky nesmí ovlivnit


text:
linearitu nebo spektrální charakteristiky přístroje. Přesnost soustavy přijímač-indikátor musí být v rozmezí ±2 % plného rozsahu nebo ±10 % měřené hodnoty, podle toho, která hodnota je menší.
 2.5 Držák vzorku
 Tento mechanismus musí umožňovat umístění zkušebního vzorku tak, aby se osy ramene zdroje a přijímače protínaly na odrazném povrchu. Tento odrazný povrch může být uvnitř vzorku zrcátka nebo na některé z jeho stran podle toho, zda jde o typ zrcátka s prvním povrchem, druhým povrchem nebo o hranolové zrcátko sklopného typu.
 3. POSTUP
 3.1 Metoda přímé kalibrace
 U metody přímé kalibrace se jako porovnávací etalon užívá vzduch. Tato metoda se používá u přístrojů konstruovaných tak, že dovolují kalibraci v rozsahu 100 % stupnice zapojením přijímače přímo do osy světelného zdroje (viz obrázek 1).
 V některých případech může být žádoucí (např. při měření povrchů s malou odrazivostí) používat při této metodě mezilehlý kalibrační bod (v rozmezí od 0 % do 100 % rozsahu stupnice). V těchto případech je zapotřebí zařadit do optické dráhy neutrální filtr se známou prostupností a seřizovat kalibrační systém, dokud měřič neukazuje procento prostupnosti neutrálního filtru. Před zahájením měření odrazivosti se tento filtr vyjme.
 3.2 Metoda nepřímé kalibrace
 Metoda nepřímé kalibrace se používá u přístrojů s pevnou geometrií zdroje a přijímače. Je zapotřebí vhodně kalibrovaný a udržovaný etalon odrazivosti. Tímto porovnávacím etalonem má být pokud možno rovinné zrcátko s hodnotou odrazivosti co nejbližší zkoušeným vzorkům.
 3.3 Měření rovinných zrcátek
 Odrazivost vzorků rovinných zrcátek lze měřit na přístrojích, u nichž se používá přímá nebo nepřímá metoda kalibrace. Hodnota odrazivosti se přímo odečte na stupnici indikátoru.
 3.4 Měření nerovinných (vypuklých) zrcátek
 Měření odrazivosti nerovinných (vypuklých) zrcátek vyžaduje použití přístrojů s Ulbrichtovou koulí v přijímači (viz obrázek 2). Ukazuje-li indikátor přístroje u etalonového zrcátka s odrazivostí E % počet dílků ne, pak u zrcátka s neznámou odrazivostí bude počet dílků nx odpovídat odrazivosti X % podle vzorce:
 Obrázek 1
 Zobecněné schéma reflektometru se znázorněním seřízení pro dvě kalibrační metody
 Obrázek 2
 Zobecněné schéma reflektometru s Ulbrichtovou koulí v přijímači
 Trichromatické hodnoty spektrálních složek standardního kolorimetrického pozorovacího přístroje CIE 1931
 (2)
 Tato tabulka byla převzata z publikace CIE 50 (45) (1970)
 λ
 nm
 (λ)
 (λ)
 (λ)
 380
 0,001 4
 0,000 0
 0,006 5
 390
 0,004 2
 0,000 1
 0,020 1
 400
 0,014 3
 0,000 4
 0,067 9
 410
 0,043 5
 0,001 2
 0,207 4
 420
 0,134 4
 0,004 0
 0,645 6
 430
 0,283 9
 0,011 6
 1,385 6
 440
 0,348 3
 0,023 0
 1,747 1
 450
 0,336 2
 0,038 0
 1,772 1
 460
 0,290 8
 0,060 0
 1,669 2
 470
 0,195 4
 0,091 0
 1,287 6
 480
 0,095 6
 0,139 0
 0,813 0
 490
 0,032 0
 0,208 0
 0,465 2
 500
 0,004 9
 0,323 0
 0,272 0
 510
 0,009 3
 0,503 0
 0,158 2
 520
 0,063 3
 0,710 0
 0,078 2
 530
 0,165 5
 0,862 0
 0,042 2
 540
 0,290 4
 0,954 0
 0,020 3
 550
 0,433 4
 0,995 0
 0,008 7
 560
 0,594 5
 0,995 0
 0,003 9
 570
 0,762 1
 0,952 0
 0,002 1
 580
 0,916 3
 0,870 0
 0,001


text:
7
 590
 1,026 3
 0,757 0
 0,001 1
 600
 1,062 2
 0,631 0
 0,000 8
 610
 1,002 6
 0,503 0
 0,000 3
 620
 0,854 4
 0,381 0
 0,000 2
 630
 0,642 4
 0,265 0
 0,000 0
 640
 0,447 9
 0,175 0
 0,000 0
 650
 0,283 5
 0,107 0
 0,000 0
 660
 0,164 9
 0,061 0
 0,000 0
 670
 0,087 4
 0,032 0
 0,000 0
 680
 0,046 8
 0,017 0
 0,000 0
 690
 0,22 7
 0,008 2
 0,000 0
 700
 0,011 4
 0,004 1
 0,000 0
 710
 0,005 8
 0,002 1
 0,000 0
 720
 0,02 9
 0,001 0
 0,000 0
 730
 0,001 4
 0,000 5
 0,000 0
 740
 0,000 7
 0,000 2 (3)
 0,000 0
 750
 0,000 3
 0,000 1
 0,000 0
 760
 0,000 2
 0,000 1
 0,000 0
 770
 0,000 1
 0,000 0
 0,000 0
 780
 0,000 0
 0,000 0
 0,000 0
 VYSVĚTLUJÍCÍ VYOBRAZENÍ
 Příklad zařízení na měření odrazivosti sférických zrcátek
 (1) Definice jsou převzaty z publikace CIE 50 (45), Mezinárodní elektronický slovník, skupina 45: Osvětlování.
 (2) Zkrácená tabulka. Hodnoty (λ) = V (λ) jsou zaokrouhleny na čtyři desetinná místa.
 (3) Změněno v r. 1966 (ze 3 na 2)
 PŘÍLOHA 7
 Postup stanovení poloměru křivosti „R“ odrazného povrchu zrcátka
 1. MĚŘENÍ
 1.1 Měřicí zařízení
 Použije se „sférometr“ podobný zařízení znázorněnému na obrázku 1 v této příloze, na kterém jsou uvedeny vzdálenosti mezi vyhledávacím hrotem měřicího přístroje a pevnými rameny zkušební tyčky.
 1.2 Měřicí body
 1.2.1 Hlavní poloměry křivosti se měří ve třech bodech ležících co nejblíže polohám v jedné třetině, polovině a dvou třetinách vzdálenosti na oblouku odrazného povrchu procházejícím středem tohoto povrchu a rovnoběžném s úsečkou b nebo na oblouku procházejícím středem odrazného povrchu, který je k úsečce b kolmý, je-li tento oblouk delší.
 1.2.2 Není-li vzhledem k rozměrům odrazného povrchu možné dosáhnout měření ve směrech definovaných v bodě 2.1.1.6 tohoto předpisu, mohou technické zkušebny odpovědné za zkoušky provést měření ve zmíněném bodu ve dvou kolmých směrech co nejbližších výše předepsaným směrům.
 2. VÝPOČET POLOMĚRU KŘIVOSTI „r“
 Poloměr „r“ vyjádřený v mm se vypočte podle vzorce:
 kde:
 rp1
 =
 poloměr křivosti v prvním měřicím bodu,
 rp2
 =
 poloměr křivosti v druhém měřicím bodu,
 rp3
 =
 poloměr křivosti v třetím měřicím bodu.
 Obrázek 1
 Sférometr
 PŘÍLOHA 8
 Postup stanovení bodu „H“ a skutečného úhlu trupu pro místa k sezení v motorovém vozidle
 1. ÚČEL
 Postup popsaný v této příloze se používá ke stanovení polohy bodu „H“ a skutečného úhlu trupu pro jedno nebo více míst k sezení v motorovém vozidle a k ověření vztahu naměřených údajů ke konstrukčním specifikacím uváděným výrobcem vozidla (1).
 2. DEFINICE
 Pro účely této přílohy se použijí tyto definice:
 „vztažnými údaji“ se rozumí jedna nebo více následujících charakteristik místa k sezení:
 2.1.1 bod „H“ a bod „R“ a jejich vztah;
 2.1.2 skutečný úhel trupu a konstrukční úhel trupu a jejich vztah;
 2.2 „trojrozměrným zařízením pro stanovení bodu ‚H‘“ (zařízení 3-D H) se rozumí zařízení používané ke stanovení bodů „H“ a skutečných úhlů trupu. Toto zařízení je popsáno v dodatku 1 této přílohy;
 2.3 „bodem ‚H‘“ se


text:
rozumí střed otáčení trupu a stehna zařízení 3-D H umístěného na sedadle vozidla podle bodu 4 níže. Bod „H“ se nachází ve středu osy zařízení vedoucí mezi terčíky bodu „H“ na obou stranách zařízení 3-D H. Bod „H“ teoreticky odpovídá bodu „R“ (tolerance viz bod 3.2.2 níže). Jakmile je bod „H“ stanoven postupem popsaným v bodě 4, považuje se za pevný vzhledem ke konstrukci sedáku a pohybuje se při úpravě polohy sedadla spolu s ním;
 2.4 „bodem ‚R‘“ nebo „vztažným bodem místa k sezení“ se rozumí konstrukční bod určený výrobcem vozidla pro každé místo k sezení a stanovený s ohledem na trojrozměrnou vztažnou soustavu;
 2.5 „linií trupu“ se rozumí osa sondy zařízení 3-D H se sondou ve zcela zadní poloze;
 2.6 „skutečným úhlem trupu“ se rozumí úhel naměřený mezi svislicí vedoucí bodem „H“ a linií trupu při použití úhloměrné stupnice sklonu zad na zařízení 3-D H. Skutečný úhel trupu teoreticky odpovídá konstrukčnímu úhlu trupu (tolerance viz bod 3.2.2 níže);
 2.7 „konstrukčním úhlem trupu“ se rozumí úhel mezi svislicí vedoucí bodem „R“ a linií trupu v poloze, která odpovídá konstrukční poloze opěradla stanovené výrobcem vozidla;
 2.8 „střední rovinou sedící osoby“ (C/LO) se rozumí střední rovina zařízení 3-D H umístěného na všech určených místech k sezení; představují ji souřadnice bodu „H“ na ose „Y“. U samostatných sedadel je střední rovina sedadla totožná se střední rovinou sedící osoby. U ostatních sedadel je střední rovina sedící osoby udávána výrobcem;
 2.9 „trojrozměrnou vztažnou soustavou“ se rozumí soustava popsaná v dodatku 2 této přílohy;
 2.10 „výchozími značkami“ se rozumí fyzické body (otvory, povrchy, značky nebo vruby) na karoserii vozidla určené výrobcem;
 2.11 „polohou vozidla pro měření“ se rozumí poloha vozidla určená souřadnicemi výchozích značek v trojrozměrné vztažné soustavě.
 3. POŽADAVKY
 3.1 Uvedení údajů
 Pro každé místo k sezení, u něhož jsou k prokázání souladu s ustanoveními tohoto předpisu vyžadovány vztažné údaje, musí být zaneseny na formuláři uvedeném v dodatku 3 této přílohy všechny nebo přiměřeně vybrané následující údaje:
 3.1.1 souřadnice bodu „R“ vztažené k trojrozměrné vztažné soustavě;
 3.1.2 konstrukční úhel trupu;
 3.1.3 všechny údaje potřebné k seřízení sedadla (je-li seřiditelné) do měřicí polohy stanovené v bodě 4.3 níže.
 3.2 Vztah mezi naměřenými údaji a konstrukčními specifikacemi
 3.2.1 Souřadnice bodu „H“ a hodnota skutečného úhlu trupu získané postupem stanoveným v bodě 4 níže se postupně porovnají se souřadnicemi bodu „R“ a s hodnotou konstrukčního úhlu trupu uváděnými výrobcem vozidla.
 3.2.2 Vzájemné polohy bodů „R“ a „H“ a vztah mezi konstrukčním a skutečným úhlem trupu se pro dané místo k sezení považují za vyhovující, jestliže bod „H“, určený svými souřadnicemi, leží ve čtverci se svislými a vodorovnými stranami o délce 50 mm, jehož úhlopříčky se protínají v bodě „R“, a jestliže skutečný úhel trupu se od konstrukčního úhlu trupu liší nejvýše o 5°.
 3.2.3 Jestliže jsou tyto podmínky splněny, použije se bod „R“ a konstrukční úhel trupu k prokázání souladu s ustanoveními tohoto předpisu.
 3.2.4 Jestliže bod „H“ nebo skutečný úhel trupu nesplňují požadavky výše uvedeného bodu 3.2.2, stanoví se bod „H“ a skutečný úhel trupu ještě dvakrát


text:
(celkem třikrát). Pokud výsledky dvou z těchto tří úkonů splňují požadavky, platí podmínky výše uvedeného bodu 3.2.3.
 3.2.5 Jestliže výsledky nejméně dvou ze tří úkonů popsaných v bodě 3.2.4 nevyhovují požadavkům bodu 3.2.2 nebo jestliže ověření nemůže být provedeno, protože výrobce vozidla nedodal informace týkající se polohy bodu „R“ nebo údaje o konstrukčním úhlu trupu, použije se těžiště tří naměřených bodů nebo průměr tří naměřených úhlů a tyto výsledky se považují za použitelné ve všech případech, kdy je v tomto předpise zmíněn bod „R“ nebo konstrukční úhel trupu.
 4. POSTUP STANOVENÍ BODU „H“ A SKUTEČNÉHO ÚHLU TRUPU
 4.1 Vozidlo se podle uvážení výrobce předehřeje na teplotu 20 ± 10 °C, aby bylo zajištěno, že materiál sedadla dosáhne pokojové teploty. Jestliže sedadlo, které má být zkoušeno, nebylo ještě nikdy použito, usadí se na něj dvakrát po dobu jedné minuty osoba nebo zařízení o hmotnosti 70 až 80 kg, aby se prohnul sedák a opěradlo. Na žádost výrobce se sestavy všech sedadel ponechají nezatížené po dobu minimálně 30 minut před instalací zařízení 3-D H.
 4.2 Vozidlo musí být v poloze pro měření definované v bodě 2.11 výše.
 4.3 Je-li sedadlo seřiditelné, nastaví se nejprve do nejzazší normální polohy pro řízení či jízdu podle údajů výrobce vozidla, přičemž se bere v úvahu pouze podélné seřízení sedadla s vyloučením posuvu sedadla používaného pro jiné účely, než je normální poloha pro řízení nebo jízdu. Existují-li jiné způsoby seřízení (seřízení výšky, úhlu sklonu, opěradla apod.), nastaví se sedadlo do polohy určené výrobcem vozidla. U odpružených sedadel se svislá poloha ustaví napevno, aby odpovídala normální poloze pro řízení podle údajů výrobce.
 4.4 Oblast místa k sezení, která přijde do styku se zařízením 3-D H, se pokryje bavlněnou textilií dostatečných rozměrů a vhodné struktury, čímž se rozumí hladká bavlněná tkanina o hustotě 18,9 vlákna na cm2 a plošné hmotnosti 0,228 kg/m2 nebo pletená či netkaná textilie rovnocenných vlastností.
 Pokud se zkouška provádí na sedadle mimo vozidlo, musí mít podlaha, na níž je sedadlo umístěno, tytéž základní vlastnosti (2) jako podlaha vozidla, ve kterém má být sedadlo použito.
 4.5 Sestava sedací a trupové části zařízení 3-D H se umístí tak, aby střední rovina sedící osoby (C/LO) byla totožná se střední rovinou zařízení 3-D H. Na žádost výrobce může být zařízení 3-D H posunuto směrem dovnitř vzhledem k C/LO, pokud je zařízení 3-D H umístěno tak daleko vně, že hrana sedadla nedovolí vyrovnání zařízení 3-D H.
 4.6 Ke skořepině sedací části se připevní sestavy dolních končetin (chodidla a bérce) buď jednotlivě, nebo s použitím tyče T a sestavy dolní končetiny. Přímka vedená terčíky bodu „H“ musí být rovnoběžná se základnou a kolmá k podélné střední rovině sedadla.
 Poloha chodidel a nohou zařízení 3-D H se nastaví takto:
 4.7.1 Určené místo k sezení: řidič a spolujezdec na vnějším předním sedadle
 4.7.1.1 Obě sestavy chodidel a bérců se posunou dopředu tak, aby chodidla zaujala přirozenou polohu na podlaze, v případě nutnosti mezi ovládacími pedály. Pokud je to možné, umístí se levé chodidlo přibližně stejně daleko vlevo od střední roviny zařízení 3-D H,


text:
jako je pravé chodidlo od střední roviny vpravo. V případě potřeby se nastaví vodováha ověřující příčnou polohu zařízení 3-D H do vodorovné polohy přestavením sedací části nebo nastavením sestav nohou a chodidel směrem vzad. Přímka procházející terčíky bodu „H“ je kolmá k podélné střední rovině sedadla.
 4.7.1.2 Jestliže levá noha nemůže být udržena v poloze rovnoběžné s pravou nohou a levé chodidlo nelze opřít o nosnou konstrukci, posune se levé chodidlo tak, aby bylo podepřeno. Vzájemná poloha terčíků musí být zachována.
 4.7.2 Určené místo k sezení: vnější zadní
 Na zadních nebo přídavných sedadlech je poloha nohou určena výrobcem. Pokud v takovém případě chodidla spočívají na částech podlahy, které jsou různě vysoko, chodidlo, které jako první přijde do styku s předním sedadlem, slouží jako vztažné a druhé chodidlo se nastaví tak, aby vodováha udávající příčnou orientaci sedací části zařízení ukazovala vodorovnou polohu.
 4.7.3 Ostatní určená místa k sezení:
 Použije se obecný postup podle bodu 4.7.1 s tou výjimkou, že chodidla se umístí podle určení výrobce vozidla.
 4.8 Nasadí se závaží bérců a stehen a zařízení 3-D H se vyrovná.
 Skořepina zádové části se sklopí vpřed až k dorazu a zařízení 3-D H se pomocí tyče T odtáhne od opěradla. Zařízení 3-D H se usadí do nové polohy na sedadle jedním z následujících způsobů:
 4.9.1 jestliže má zařízení 3-D H tendenci klouzat dozadu, použije se následující postup. Zařízení 3-D H se nechá klouzat dozadu do okamžiku, kdy již není zapotřebí vyvíjet vodorovnou zadržovací sílu na tyč T, tj. až se skořepina zádové části dotkne opěradla. V případě potřeby se upraví poloha bérce;
 4.9.2 jestliže zařízení 3-D H nemá tendenci klouzat dozadu, použije se následující postup. Zařízení 3-D H se posune směrem dozadu působením vodorovné síly na tyč T, až se skořepina sedací části dotkne opěradla sedadla (viz obrázek 2 dodatku 1 k této příloze).
 4.10 Na sestavu zádové a sedací části zařízení 3-D H se v místě průsečíku úhloměrné stupnice kyčelního úhlu a uložení tyče T působí silou 100 ± 10 N. Síla musí působit ve směru přímky procházející výše uvedeným průsečíkem do bodu těsně nad uložením stehenní tyče (viz obrázek 2 v dodatku 1 k této příloze). Skořepina zádové části se pak opatrně vrátí k opěradlu. Po zbývající část postupu je potřeba postupovat opatrně a zabránit sklouznutí zařízení 3-D H směrem dopředu.
 4.11 Nasadí se pravé a levé závaží hýždí a potom střídavě osm závaží trupu. Polohu zařízení 3-D H je třeba zachovat.
 4.12 Skořepina zádové části se nakloní dopředu, aby se uvolnil tlak na opěradlo. Zařízením 3-D H se třikrát kývne ze strany na stranu v úhlu 10° (5° na každou stranu od svislé roviny), aby se uvolnilo nahromaděné tření mezi zařízením 3-D H a sedadlem.
 Během kývání by se mohla tyč T zařízení 3-D H odchýlit od určeného vodorovného a svislého nastavení. Proto je nutno tyč T během kývavých pohybů přiměřenou boční silou přidržet. Při přidržování tyče T a kývání zařízením 3-D H je nezbytné zajistit, aby ve svislém směru nebo ve směru dopředu a dozadu neúmyslně nepůsobily žádné


text:
vnější síly.
 Během tohoto kroku se chodidla zařízení 3-D H nesmí přidržovat. Pokud chodidla změní polohu, měla by tak prozatím zůstat.
 Skořepina zádové části se opatrně vrátí k opěradlu a zkontroluje se, zda jsou obě vodováhy v nulové poloze. Pokud během kývání zařízením 3-D H došlo ke změně polohy chodidel, je třeba polohu znovu nastavit pomocí následujícího postupu:
 Střídavě se mírně nadzvedávají obě chodidla od podlahy, až přestane docházet k dalšímu pohybu chodidel. Během zvedání musí být chodidla zcela volně, možnost rotace nesmí být omezena; nesmí působit žádné síly zepředu ani z boku. Jakmile se chodidla umístí zpět do dolní polohy, musí být pata v kontaktu s konstrukcí k tomu určenou.
 Zkontroluje se, zda je boční vodováha v nulové poloze; podle potřeby se na horní část skořepiny zádové části zatlačí ze strany tak, aby se sedací část zařízení 3-D H na sedadle vyrovnala.
 4.13 Tyč T je přidržována, aby zařízení 3-D H neklouzalo po sedáku směrem vpřed, a postupuje se takto:
 a)
 skořepina zádové části se vrátí k opěradlu;
 b)
 na tyč úhlu zad se přibližně ve výšce středu závaží trupu směrem dozadu střídavě aplikuje a uvolňuje vodorovné zatížení nepřesahující 25 N, dokud úhloměrná stupnice kyčelního úhlu neukáže, že bylo po uvolnění zatížení dosaženo stabilní polohy. Je třeba zajistit, aby na zařízení 3-D H nepůsobily žádné vnější síly směrem dolů nebo z boku. Pokud je nutná další úprava rovnovážné polohy zařízení 3-D H, sklopí se skořepina zádové části směrem dopředu, zařízení se znovu vyrovná a opakuje se postup od bodu 4.12.
 Provedou se všechna měření:
 4.14.1 souřadnice bodu „H“ se měří vzhledem k trojrozměrné vztažné soustavě;
 4.14.2 skutečný úhel trupu se odečte na úhloměrné stupnici sklonu zad zařízení 3-D H se sondou ve zcela zadní poloze.
 4.15 Je-li třeba zařízení 3-D H instalovat znovu, musí před novou instalací zůstat sestava sedadla nezatížená nejméně po dobu 30 minut. Zařízení 3-D H by nemělo zůstat nainstalované na sedadle déle než po dobu nezbytnou k provedení zkoušky.
 Pokud je možno sedadla ve stejné řadě považovat za podobná (lavicové sedadlo, stejná sedadla atd.), stanoví se jen jeden bod „H“ a jeden „skutečný úhel trupu“ pro každou řadu sedadel, přičemž zařízení 3-D H popsané v dodatku 1 k této příloze je usazeno na místo pro danou řadu typické. Tímto místem je:
 4.16.1 v případě přední řady – sedadlo řidiče;
 4.16.2 v případě zadní řady nebo řad – vnější sedadlo.
 (1) U míst k sezení jiných než přední sedadla, u nichž nelze bod „H“ stanovit pomocí postupu nebo trojrozměrného zařízení pro stanovení bodu „H“, může být podle uvážení příslušného orgánu jako vztažný bod použit bod „R“ označený výrobcem.
 (2) Úhel sklonu, výškový rozdíl vůči upevnění sedadla, struktura povrchu atd.
 DODATEK 1
 POPIS TROJROZMĚRNÉHO ZAŘÍZENÍ PRO STANOVENÍ BODU „H“ (1)
 (Zařízení 3-D H)
 1. Skořepiny zádové a sedací části
 Skořepiny zádové a sedací části jsou vyrobeny z vyztužených plastů a kovu; simulují lidský trup a stehno a jsou mechanicky otočně spojeny v bodu „H“. K sondě otočně upevněné v bodu „H“ je připevněna úhloměrná stupnice (kvadrant) k


text:
měření skutečného úhlu trupu. Seřiditelná stehenní tyč připojená ke skořepině sedací části určuje osu stehna a slouží jako základní přímka pro úhloměrnou stupnici kyčelního úhlu.
 2. Prvky těla a dolních končetin
 Segmenty bérců jsou připojeny k sestavě skořepiny sedací části tyčí T spojující kolena, která je příčným prodloužením seřiditelné stehenní tyče. V segmentech bérců jsou zabudovány úhloměrné stupnice pro měření kolenních úhlů. Sestavy bot a chodidel jsou kalibrovány pro měření úhlu chodidla. Ke stanovení polohy zařízení v prostoru slouží dvě vodováhy. V příslušných těžištích jsou umístěna závaží jednotlivých prvků těla, s jejichž pomocí lze vyvolat průhyb sedadla odpovídající muži o hmotnosti 76 kg. Všechny spoje zařízení 3-D H je třeba kontrolovat, zda se pohybují volně bez znatelného tření.
 Obrázek 1
 Názvy prvků zařízení 3-D H
 Obrázek 2
 Rozměry prvků zařízení 3-D H a rozložení zatížení
 (1) Podrobnosti ohledně konstrukce zařízení 3-D H může poskytnout Society of Automotive Engineers (SAE), 400 Conmonwealth Drive, Warrendale, Pennsylvania/15096, USA. Uvedené zařízení odpovídá popisu dle normy ISO 6549-1980.
 DODATEK 2
 TROJROZMĚRNÁ VZTAŽNÁ SOUSTAVA
 1. Trojrozměrná vztažná soustava je definována třemi pravoúhlými rovinami stanovenými výrobcem vozidla (viz obrázek) (1).
 2. Poloha vozidla pro měření se stanoví takovým umístěním vozidla na nosnou plochu, aby souřadnice výchozích značek odpovídaly hodnotám uvedeným výrobcem.
 3. Souřadnice bodu „R“ a bodu „H“ se stanoví vůči výchozím značkám určeným výrobcem vozidla.
 Obrázek
 Trojrozměrná vztažná soustava
 (1) Vztažná soustava odpovídá normě ISO 4130, 1978.
 DODATEK 3
 VZTAŽNÉ ÚDAJE TÝKAJÍCÍ SE MÍST K SEZENÍ
 1. Kódování vztažných údajů
 Vztažné údaje se zaznamenávají do seznamu postupně pro každé místo k sezení. Místa k sezení jsou označena dvoumístným kódem. Prvním znakem je arabská číslice určující řadu sedadel, počítáno směrem zepředu dozadu. Druhým znakem je velké písmeno označující umístění místa k sezení v řadě při pohledu ve směru jízdy vozidla; používají se tato písmena:
 L
 =
 levé
 C
 =
 střední
 R
 =
 pravé
 2. Popis polohy vozidla pro měření
 2.1 Souřadnice výchozích značek
 X ...
 Y ...
 Z ...
 3. Seznam vztažných údajů
 Místo k sezení: ...
 3.1.1 Souřadnice bodu „R“
 X ...
 Y ...
 Z ...
 3.1.2 Konstrukční úhel trupu: ...
 3.1.3 Specifikace pro seřízení sedadla (1)
 vodorovně: ...
 svisle: ...
 úhlově: ...
 úhel trupu: ...
 Poznámka: vztažné údaje pro další místa k sezení uveďte v bodech 3.2, 3.3 atd.
 (1) Nehodící se škrtněte.
 PŘÍLOHA 9
 (vyhrazeno)
 PŘÍLOHA 10
 VÝPOČET DETEKČNÍ VZDÁLENOSTI
 1. ZAŘÍZENÍ KAMERA-MONITOR PRO NEPŘÍMÝ VÝHLED
 1.1 Rozlišovací práh kamery
 Rozlišovací práh kamery je určen vzorcem:
 kde:
 ωc
 —
 rozlišovací práh kamery (v úhlových minutách)
 βc
 —
 zorný úhel kamery (ve stupních)
 Nc
 —
 počet řádek obrazu kamery
 Hodnoty βc a Nc dodá výrobce.
 1.2 Určení kritické vzdálenosti pohledu na monitor
 Pro monitor s určitými rozměry a vlastnostmi lze vypočítat vzdálenost od monitoru, při níž je detekční vzdálenost závislá pouze na vlastnostech kamery. Tato kritická vzdálenost pohledu rm,c je vymezena takto:
 kde:
 rm,c
 —
 kritická vzdálenost pohledu (m)
 Hm
 —
 výška obrazu monitoru (m)
 Nm
 —
 počet řádek obrazu monitoru (-)
 ωeye
 —
 rozlišovací práh pozorovatele (v úhlových minutách)
 Číslo 60 je pro převod


text:
z úhlových minut na stupně.
 Hodnoty Hm a Nm dodá výrobce.
 ωeye = 1
 1.3 Určení detekční vzdálenosti
 1.3.1 Maximální detekční vzdálenost, která je menší než kritická vzdálenost pohledu: je-li vzdálenost očí pozorovatele od monitoru v důsledku instalace menší než kritická vzdálenost pohledu, je maximální dosažitelná detekční vzdálenost určena takto:
 kde:
 rd
 —
 detekční vzdálenost (m)
 Do
 —
 průměr objektu (m)
 ƒ
 —
 součinitel zvýšení rozlišovacího prahu
 ωc, βc a Nc podle bodu 1.1
 D0 = 0,8 m
 ƒ = 8
 1.3.2 Detekční vzdálenost, která je větší než kritická vzdálenost pohledu: je-li vzdálenost očí pozorovatele od monitoru v důsledku instalace větší než kritická vzdálenost pohledu, je maximální dosažitelná detekční vzdálenost určena takto:
 kde:
 rm
 —
 vzdálenost pohledu na monitor (m)
 Dm
 —
 úhlopříčka obrazovky monitoru (v palcích)
 Nm
 —
 počet řádek obrazu monitoru (-)
 βc a Nc podle bodu 1.1
 Nm a ωeye podle bodu 1.2
 2. DALŠÍ FUNKČNÍ POŽADAVKY
 Na základě montážních podmínek se stanoví, zda celé zařízení vyhovuje funkčním požadavkům uvedeným v bodě 6.2.2 tohoto předpisu, zejména požadavkům na potlačení odlesku a na maximální a minimální jas monitoru. Musí se také stanovit úroveň potlačení odlesku a úhel, pod kterým může sluneční světlo dopadat na monitor, a oba údaje se musí porovnat s odpovídajícími výsledky měření systému. To může být provedeno buď na základě modelu vytvořeného pomocí CAD pro stanovení úhlů světla pro zařízení namontované na daném vozidle, nebo provedením odpovídajících měření na daném vozidle podle bodu 6.2.2.2 tohoto předpisu.


text:
 Důležité právní upozornění
 |
 22000D0024
 Úřední věstník L 103 , 12/04/2001 S. 0051 - 0052
 Rozhodnutí Smíšeného výboru EHPč. 24/2000ze dne 25. února 2000,kterým se mění Protokol 31 k Dohodě o EHP o spolupráci v některých oblastech mimo čtyři svobodySMÍŠENÝ VÝBOR EHP,s ohledem na Dohodu o Evropském hospodářském prostoru ve znění Protokolu o úpravě Dohody o Evropském hospodářském prostoru (dále jen "Dohoda"), a zejména s ohledem na články 86 a 98 této dohody,vzhledem k těmto důvodům:(1) Protokol 31 k Dohodě byl změněn rozhodnutím Smíšeného výboru EHP č. 192/1999 ze dne 17. prosince 1999 [1].(2) Je vhodné rozšířit spolupráci smluvních stran Dohody, aby zahrnovala rozhodnutí Evropského parlamentu a Rady č. 2179/98/ES ze dne 24. září 1998 o přezkoumání programu politiky a opatření Evropského společenství v oblasti životního prostředí a udržitelného rozvoje nazvaného "Směrem k udržitelnému rozvoji" [2],ROZHODL TAKTO:Článek 1V čl. 3 odst. 1 protokolu 31 k Dohodě se doplňuje nová odrážka, která zní:"— 398 D 2179: rozhodnutí Evropského parlamentu a Rady č. 2179/98/ES ze dne 24. září 1998 o přezkoumání programu politiky a opatření Evropského společenství v oblasti životního prostředí a udržitelného rozvoje nazvaného "Směrem k udržitelnému rozvoji" (Úř. věst. L 275, 10.10.1998, s. 1)."Článek 2Toto rozhodnutí vstupuje v platnost dnem 26. února 2000 za předpokladu, že Smíšenému výboru EHP jsou učiněna veškerá oznámení podle čl. 103 odst. 1 Dohody [3].Článek 3Toto rozhodnutí bude zveřejněno v oddíle EHP a v dodatku EHP Úředního věstníku Evropských společenství.V Bruselu dne 25. února 2000.Za Smíšený výbor EHPpředsedaF. Barbaso[1] Úř. věst. L 74, 15.3.2001.[2] Úř. věst. L 275, 10.10.1998, s. 1.[3] Nebyly oznámeny žádné ústavní požadavky.--------------------------------------------------


text:
 1.6.2006
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 L 147/46
 ROZHODNUTÍ SMÍŠENÉHO VÝBORU EHP
 č. 30/2006
 ze dne 10. března 2006,
 kterým se mění příloha II (Technické předpisy, normy, zkoušení a certifikace) Dohody o EHP
 SMÍŠENÝ VÝBOR EHP,
 s ohledem na Dohodu o Evropském hospodářském prostoru ve znění Protokolu o úpravě Dohody o Evropském hospodářském prostoru (dále jen „Dohoda“), a zejména na článek 98 této dohody,
 vzhledem k těmto důvodům:
 (1)
 Příloha II Dohody byla změněna Dohodou o účasti České republiky, Estonské republiky, Kyperské republiky, Maďarské republiky, Lotyšské republiky, Litevské republiky, Republiky Malta, Polské republiky, Republiky Slovinsko a Slovenské republiky v Evropském hospodářském prostoru, podepsanou v Lucemburku dne 14. října 2003 (1).
 (2)
 Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/26/ES ze dne 21. dubna 2004, kterou se mění směrnice 97/68/ES o sbližování právních předpisů členských států týkajících se opatření proti emisím plynných znečišťujících látek a znečišťujících částic ze spalovacích motorů určených pro nesilniční pojízdné stroje (2), ve znění opravy v Úř. věst. L 225, 25.6.2004, s. 3, by měla být začleněna do Dohody,
 ROZHODL TAKTO:
 Článek 1
 V bodě 1a (směrnice Evropského parlamentu a Rady 97/68/ES) kapitoly XXIV přílohy II Dohody se doplňuje nová odrážka, která zní:
 „—
 32004 L 0026: směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/26/ES ze dne 21. dubna 2004 (Úř. věst. L 146, 30.4.2004, s. 1), ve znění opravy v Úř. věst. L 225, 25.6.2004, s. 3.“
 Článek 2
 Znění směrnice 2004/26/ES, ve znění opravy v Úř. věst. L 225, 25.6.2004, s. 3, v islandském a norském jazyce, která mají být zveřejněna v dodatku EHP Úředního věstníku Evropské unie, jsou platná.
 Článek 3
 Toto rozhodnutí vstupuje v platnost dnem 11. března 2006 za předpokladu, že Smíšenému výboru EHP jsou učiněna veškerá oznámení podle čl. 103 odst. 1 Dohody (3).
 Článek 4
 Toto rozhodnutí bude zveřejněno v oddíle EHP a v dodatku EHP Úředního věstníku Evropské unie.
 V Bruselu dne 10. března 2006.
 Za Smíšený výbor EHP
 R. WRIGHT
 předseda
 (1) Úř. věst. L 130, 29.4.2004, s. 3.
 (2) Úř. věst. L 146, 30.4.2004, s. 1.
 (3) Nebyly oznámeny žádné ústavní požadavky.


text:
 22.12.2011
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 L 341/72
 ROZHODNUTÍ SMÍŠENÉHO VÝBORU EHP
 č. 112/2011
 ze dne 21. října 2011,
 kterým se mění příloha I (Veterinární a rostlinolékařské předpisy) a příloha II (Technické předpisy, normy, zkoušení a certifikace) Dohody o EHP
 SMÍŠENÝ VÝBOR EHP,
 s ohledem na Dohodu o Evropském hospodářském prostoru ve znění Protokolu o úpravě Dohody o Evropském hospodářském prostoru (dále jen „Dohoda“), a zejména na článek 98 této dohody,
 vzhledem k těmto důvodům:
 (1)
 Příloha I Dohody byla pozměněna rozhodnutím Smíšeného výboru EHP č. 95/2011 ze dne 30. září 2011 (1).
 (2)
 Příloha II Dohody byla změněna rozhodnutím Smíšeného výboru EHP č. 95/2011 ze dne 30. září 2011 (2).
 (3)
 Nařízení Komise (EU) č. 365/2010 ze dne 28. dubna 2010, kterým se mění nařízení (ES) č. 2073/2005 o mikrobiologických kritériích pro potraviny, pokud jde o Enterobacteriaceae v pasterizovaném mléce a v dalších pasterizovaných tekutých mléčných výrobcích a o Listeria monocytogenes v potravinářské soli (3), by mělo být začleněno do dohody.
 (4)
 Nařízení Komise (EU) č. 956/2010 ze dne 22. října 2010, kterým se mění příloha X nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 999/2001, pokud jde o seznam rychlých testů (4), by mělo být začleněno do Dohody.
 (5)
 Nařízení Komise (EU) č. 1034/2010 ze dne 15. listopadu 2010, kterým se mění nařízení (ES) č. 1082/2003, pokud jde o kontroly týkající se požadavků na identifikaci a evidenci skotu (5), by mělo být začleněno do Dohody.
 (6)
 Nařízení Komise (EU) č. 1053/2010 ze dne 18. listopadu 2010, kterým se mění nařízení (ES) č. 494/98, pokud jde o správní sankce v případech neprokázání totožnosti zvířete (6), by mělo být začleněno do Dohody.
 (7)
 Nařízení Komise (EU) č. 15/2011 ze dne 10. ledna 2011, kterým se mění nařízení (ES) č. 2074/2005, pokud jde o uznané vyšetřovací metody zjišťování mořských biotoxinů v živých mlžích (7), by mělo být začleněno do Dohody.
 (8)
 Rozhodnutí Komise 2010/692/EU ze dne 15. listopadu 2010, kterým se uznává plně funkční povaha lotyšské databáze pro skot (8), by mělo být začleněno do Dohody.
 (9)
 Toto rozhodnutí se vztahuje na Island při uplatnění přechodného období uvedeného v odstavci 2 úvodní části kapitoly I přílohy I, a to v oblastech, které se před úpravou uvedené kapitoly rozhodnutím Smíšeného výboru EHP č. 133/2007 ze dne 26. října 2007 na Island nevztahovaly (9).
 (10)
 Toto rozhodnutí se nevztahuje na Lichtenštejnsko,
 PŘIJAL TOTO ROZHODNUTÍ:
 Článek 1
 V příloze I Dohody se kapitola I mění takto:
 1)
 V bodě 76 (nařízení Komise (EU) č. 494/98) v části 1.2 se doplňují nová slova, která znějí:
 „ve znění:
 —
 32010 R 1053: nařízení Komise (ES) č. 1053/2010 ze dne 18. listopadu 2010 (Úř. věst. L 303, 19.11.2010, s. 1).“
 2)
 V bodě 134 (nařízení Komise (ES) č. 2074/2005) v části 1.2 a v bodě 53 (nařízení Komise (ES) č. 2074/2005) v části 6.2 se doplňuje nová odrážka, která zní:
 „—
 32011 R 0015: nařízení Komise (EU) č. 15/2011 ze dne 10. ledna 2011 (Úř. věst. L 6, 11.1.2011, s. 3).“
 3)
 V bodě 140 (nařízení Komise


text:
(ES) č. 1082/2003) se v části 1.2 doplňuje nová odrážka, která zní:
 „—
 32010 R 1034: nařízení Komise (EU) č. 1034/2010 ze dne 15. listopadu 2010 (Úř. věst. L 298, 16.11.2010, s. 7).“
 4)
 Pod nadpisem „AKTY, KTERÉ BEROU STÁTY ESVO A KONTROLNÍ ÚŘAD ESVO NÁLEŽITĚ V ÚVAHU“ v části 1.2 se za bod 25 (rozhodnutí Komise 2006/132/ES) doplňuje nový bod, který zní:
 „26.
 32010 D 0692: rozhodnutí Komise 2010/692/EU ze dne 15. listopadu 2010, kterým se uznává plně funkční povaha lotyšské databáze pro skot (Úř. věst. L 299, 17.11.2010, s. 45).“
 5)
 V bodě 52 (nařízení Komise (ES) č. 2073/2005) se v části 6.2 doplňuje nová odrážka, která zní:
 „—
 32010 R 0365: nařízení Komise (EU) č. 365/2010 ze dne 28. dubna 2010 (Úř. věst. L 107, 29.4.2010, s. 9).“
 6)
 V bodě 12 (nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 999/2001) se v části 7.1 doplňuje nová odrážka, která zní:
 „—
 32010 R 0956: nařízení Komise (EU) č. 956/2010 ze dne 22. října 2010 (Úř. věst. L 279, 23.10.2010, s. 10).“
 Článek 2
 V bodě 54zzzj (nařízení Komise (ES) č. 2073/2005) kapitoly XII přílohy II Dohody se doplňuje nová odrážka, která zní:
 „—
 32010 R 0365: nařízení Komise (ES) č. 365/2010 ze dne 28. dubna 2010 (Úř. věst. L 107, 29.4.2010, s. 9).“
 Článek 3
 Znění nařízení (EU) č. 365/2010, (EU) č. 956/2010, (EU) č. 1034/2010, (EU) č. 1053/2010 a (EU) č. 15/2011 a rozhodnutí 2010/692/EU v islandském a norském jazyce, která mají být zveřejněna v dodatku EHP Úředního věstníku Evropské unie, jsou platná.
 Článek 4
 Toto rozhodnutí vstupuje v platnost dnem 1. listopadu 2011 za předpokladu, že Smíšenému výboru EHP jsou učiněna veškerá oznámení podle čl. 103 odst. 1 Dohody (10).
 Článek 5
 Toto rozhodnutí bude zveřejněno v oddíle EHP a v dodatku EHP Úředního věstníku Evropské unie.
 V Bruselu dne 21. října 2011.
 Za Smíšený výbor EHP
 předseda
 Kurt JÄGER
 (1) Úř. věst. L 318, 1.12.2011, s. 32.
 (2) Úř. věst. L 318, 1.12.2011, s. 32.
 (3) Úř. věst. L 107, 29.4.2010, s. 9.
 (4) Úř. věst. L 279, 23.10.2010, s. 10.
 (5) Úř. věst. L 298, 16.11.2010, s. 7.
 (6) Úř. věst. L 303, 19.11.2010, s. 1.
 (7) Úř. věst. L 6, 11.1.2011, s. 3.
 (8) Úř. věst. L 299, 17.11.2010, s. 45.
 (9) Úř. Věst. L 100, 10.4.2008, s. 27.
 (10) Nebyly oznámeny žádné ústavní požadavky.


text:
 29.11.2018
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 L 305/17
 ROZHODNUTÍ SMÍŠENÉHO VÝBORU EHP
 č. 52/2017
 ze dne 17. března 2017
 kterým se mění příloha II (Technické předpisy, normy, zkoušení a certifikace) Dohody o EHP [2018/1816]
 SMÍŠENÝ VÝBOR EHP,
 s ohledem na Dohodu o Evropském hospodářském prostoru (dále jen „Dohoda o EHP“), a zejména na článek 98 této dohody,
 vzhledem k těmto důvodům:
 (1)
 Prováděcí nařízení Komise (EU) 2016/1834 ze dne 17. října 2016, kterým se mění nařízení (EU) č. 37/2010, pokud jde o látku monepantel (1), by mělo být začleněno do Dohody o EHP.
 (2)
 Příloha II Dohody o EHP by proto měla být odpovídajícím způsobem změněna,
 PŘIJAL TOTO ROZHODNUTÍ:
 Článek 1
 V bodě 13 (nařízení Komise (EU) č. 37/2010) kapitoly XIII přílohy II Dohody o EHP se doplňuje nová odrážka, která zní:
 „—
 32016 R 1834: prováděcí nařízení Komise (EU) 2016/1834 ze dne 17. října 2016 (Úř. věst. L 280, 18.10.2016, s. 22).“
 Článek 2
 Znění prováděcího nařízení (EU) 2016/1834 v islandském a norském jazyce, která mají být zveřejněna v dodatku EHP Úředního věstníku Evropské unie, jsou platná.
 Článek 3
 Toto rozhodnutí vstupuje v platnost dnem 18. března 2017 za předpokladu, že jsou učiněna veškerá oznámení podle čl. 103 odst. 1 Dohody o EHP (*1).
 Článek 4
 Toto rozhodnutí bude zveřejněno v oddíle EHP a v dodatku EHP Úředního věstníku Evropské unie.
 V Bruselu dne 17. března 2017.
 Za Smíšený výbor EHP
 předseda
 Claude MAERTEN
 (1) Úř. věst. L 280, 18.10.2016, s. 22.
 (*1) Nebyly oznámeny žádné ústavní požadavky.


text:
 30.6.2005
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 160/23
 ÚMLUVA
 o přistoupení Rakouské republiky, Finské republiky a Švédského království k Úmluvě o zamezení dvojího zdanění v souvislosti s úpravou zisků sdružených podniků
 VYSOKÉ SMLUVNÍ STRANY SMLOUVY O ZALOŽENÍ EVROPSKÉHO SPOLEČENSTVÍ,
 ZA JEHO VELIČENSTVÍ KRÁLE BELGIČANŮ:
 Philippe de SCHOUTHEETE de TERVARENT,
 velvyslanec,
 stálý zástupce Belgie u Evropské unie;
 ZA JEJÍ VELIČENSTVO KRÁLOVNU DÁNSKA:
 Poul SKYTTE CHRISTOFFERSEN,
 velvyslanec,
 stálý zástupce Dánska u Evropské unie;
 ZA PREZIDENTA SPOLKOVÉ REPUBLIKY NĚMECKO:
 Jochen GRÜNHAGE,
 náměstek stálého zástupce Spolkové republiky Německo u Evropské unie;
 ZA PREZIDENTA ŘECKÉ REPUBLIKY:
 Pavlos APOSTOLIDES,
 velvyslanec,
 stálý zástupce Řecké republiky u Evropské unie;
 ZA JEHO VELIČENSTVO KRÁLE ŠPANĚLSKA:
 Francisco Javier ELORZA CAVENGT,
 velvyslanec,
 stálý zástupce Španělska u Evropské unie;
 ZA PREZIDENTA FRANCOUZSKÉ REPUBLIKY:
 Pierre de BOISSIEU,
 velvyslanec,
 stálý zástupce Francouzské republiky u Evropské unie;
 ZA PREZIDENTA IRSKA:
 Denis O'LEARY,
 velvyslanec,
 stálý zástupce Irska u Evropské unie;
 ZA PREZIDENTA ITALSKÉ REPUBLIKY:
 Luigi GUIDOBONO CAVALCHINI GAROFOLI,
 velvyslanec,
 stálý zástupce Italské republiky u Evropské unie;
 ZA JEHO KRÁLOVSKOU VÝSOST VELKOVÉVODU LUCEMBURSKA:
 Jean-Jacques KASEL,
 velvyslanec,
 stálý zástupce Lucemburska u Evropské unie;
 ZA JEJÍ VELIČENSTVÉ KRÁLOVNU NIZOZEMSKA:
 Bernard R. BOT,
 velvyslanec,
 stálý zástupce Nizozemska u Evropské unie;
 ZA SPOLKOVÉHO PREZIDENTA RAKOUSKÉ REPUBLIKY:
 Manfred SCHEICH,
 velvyslanec,
 stálý zástupce Rakouské republiky u Evropské unie;
 ZA PREZIDENTA PORTUGALSKÉ REPUBLIKY:
 José Gregório FARIA QUITERES,
 velvyslanec,
 stálý zástupce Portugalské republiky u Evropské unie;
 ZA PREZIDENTA FINSKÉ REPUBLIKY:
 Antti SATULI,
 velvyslanec,
 stálý zástupce Finské republiky u Evropské unie;
 ZA VLÁDU ŠVÉDSKÉHO KRÁLOVSTVÍ,
 Frank BELFRAGE,
 velvyslanec,
 stálý zástupce Švédska u Evropské unie;
 ZA JEJÍ VELIČENSTVO KRÁLOVNU SPOJENÉHO KRÁLOVSTVÍ VELKÉ BRITÁNIE A SEVERNÍHO IRSKA:
 J. S. WALL C. M. G., L. V. O.,
 velvyslanec,
 stálý zástupce Spojeného království Velké Británie a Severního Irska u Evropské unie;
 SE DOHODLI NA TĚCHTO USTANOVENÍCH:
 Článek 1
 Rakouská republika, Finská republika a Švédské království přistupují k Úmluvě o zamezení dvojího zdanění v souvislosti s úpravou zisků sdružených podniků, otevřené k podpisu v Bruselu dne 23. července 1990.
 Článek 2
 Úmluva o zamezení dvojího zdanění v souvislosti s úpravou zisků sdružených podniků se mění takto:
 1.
 V čl. 2 odst. 2:
 a)
 písmeno k) se označuje jako písmeno l);
 b)
 za písmeno j) se doplňuje nové písmeno k), které zní:
 „k)
 v Rakousku:
 —
 Einkommensteuer,
 —
 Körperschaftsteuer“
 ;
 c)
 písmeno l) se označuje jako písmeno o);
 d)
 za písmeno l) se doplňují nová písmena m) a n), která znějí:
 „m)
 ve Finsku:
 —
 valtion tuloverot/de statliga inkomstskatterna,
 —
 yhteisöjen tulovero/inkomstskatten för samfund,
 —
 kunnallisvero/kommunalskatten,
 —
 kirkollisvero/kyrkoskatten,
 —
 korkotulon lähdevero/källskatten å ränteinkomst,
 —
 rajoitetusti verovelvollisen lähdevero/källskatten för begränsat skattskyldig;
 n)
 ve Švédsku:
 —
 statliga inkomstskatten,
 —
 kupongskatten,
 —
 kommunala inkomstskatten,
 —
 lagen om expansionsmedel“
 .
 2.
 V čl. 3 odst. 1 se doplňují nové odrážky, které znějí:
 „—
 v Rakousku:
 Der Bundesminister der Finanzen nebo jeho zplnomocněný zástupce,
 —
 ve Finsku:
 Skatteministeren nebo jeho zplnomocněný zástupce,
 Skatteministeren nebo jeho zplnomocněný zástupce,
 —
 ve Švédsku:
 Finansministern nebo jeho zplnomocněný zástupce.“
 Článek 3
 Generální tajemník Rady Evropské unie předá vládám Rakouské republiky, Finské republiky a Švédského království ověřený opis Úmluvy o zamezení


text:
dvojího zdanění v souvislosti s úpravou zisků sdružených podniků v jazycích anglickém, dánském, francouzském, irském, italském, německém, nizozemském, portugalském, řeckém a španělském.
 Znění Úmluvy o zamezení dvojího zdanění v souvislosti s úpravou zisků sdružených podniků v jazycích finském a švédském je uvedeno v přílohách I a II této úmluvy. Znění vyhotovená v jazycích finském a švédském mají stejnou platnost jako ostatní znění Úmluvy o zamezení dvojího zdanění v souvislosti s úpravou zisků sdružených podniků.
 Článek 4
 Tuto úmluvu ratifikují smluvní státy. Ratifikační listiny budou uloženy u generálního tajemníka Rady Evropské unie.
 Článek 5
 Tato úmluva vstoupí v platnost mezi státy, které ji ratifikovaly, prvním dnem třetího měsíce následujícího po uložení poslední ratifikační listiny Rakouskou republikou nebo Finskou republikou či Švédským královstvím a některým státem, který ratifikoval Úmluvu o zamezení dvojího zdanění v souvislosti s úpravou zisků sdružených podniků.
 Úmluva vstupuje v platnost pro každý smluvní stát, který ji následně ratifikuje, prvním dnem třetího měsíce po uložení jeho ratifikační listiny.
 Článek 6
 Generální tajemník Rady Evropské unie uvědomí smluvní státy o:
 a)
 uložení každé ratifikační listiny;
 b)
 o datech vstupu této úmluvy v platnost.
 Článek 7
 Tato úmluva, sepsaná v jediném vyhotovení v jazycích anglickém, dánském, finském, francouzském, irském, italském, německém, nizozemském, portugalském, řeckém, španělském a švédském, přičemž všech dvanáct znění má stejnou platnost, bude uložena v archivu Generálního sekretariátu Rady Evropské unie. Generální tajemník předá ověřený opis vládě každého smluvního státu.
 NA DŮKAZ ČEHOŽ připojili níže podepsaní zplnomocnění zástupci k této úmluvě své podpisy.
 ZÁPIS O PODPISU
 Úmluvy o přistoupení Rakouské republiky, Finské republiky a Švédského království k Úmluvě o zamezení dvojího zdanění v souvislosti s úpravou zisků sdružených podniků
 Zplnomocnění zástupci Belgického království, Dánského království, Spolkové republiky Německo, Řecké republiky, Španělského království, Francouzské republiky, Irska, Italské republiky, Lucemburského velkovévodství, Nizozemského království, Rakouské republiky, Portugalské republiky, Finské republiky, Švédského království a Spojeného království Velké Británie a Severního Irska podepsali dne 21. prosince 1995 Úmluvu o zamezení dvojího zdanění v souvislosti s úpravou zisků sdružených podniků.
 Při této příležitosti vzali na vědomí následující jednostranná prohlášení k článku 8 Úmluvy o zamezení dvojího zdanění v souvislosti s úpravou zisků sdružených podniků:
 Prohlášení Rakouské republiky
 Protiprávním jednáním postižitelným „citelnou sankcí“ je jakýkoliv úmyslné nebo nedbalostní zkrácení daně nebo odvodu postižitelné podle zákona o daňových trestných činech.
 Prohlášení Finské republiky
 „Citelná sankce“ zahrnuje trestní sankce a takové správní sankce, které jsou ukládány v souvislosti s porušením daňových předpisů.
 Prohlášení Švédského království
 Porušení daňových předpisů postižitelné „citelnou sankcí“ je každé porušení daňových předpisů, za něž může být uložen trest odnětí svobody, peněžitý trest nebo pokuta.
 Tento zápis bude zveřejněn v Úředním věstníku Evropských společenství.


text:
 27.11.2014
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 L 342/10
 ROZHODNUTÍ SMÍŠENÉHO VÝBORU EHP
 č. 118/2014
 ze dne 27. června 2014,
 kterým se mění příloha I (Veterinární a rostlinolékařské předpisy) a příloha II (Technické předpisy, normy, zkoušení a certifikace) Dohody o EHP
 SMÍŠENÝ VÝBOR EHP,
 s ohledem na Dohodu o Evropském hospodářském prostoru (dále jen „Dohoda o EHP“), a zejména na článek 98 této dohody,
 vzhledem k těmto důvodům:
 (1)
 Nařízení Komise (EU) č. 1317/2013 ze dne 16. prosince 2013, kterým se mění přílohy II, III a V nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 396/2005, pokud jde o maximální limity reziduí pro 2,4-D, beflubutamid, cyklanilid, dinikonazol, florasulam, metolachlor a S-metolachlor a milbemektin v některých produktech a na jejich povrchu (1), má být začleněno do Dohody o EHP.
 (2)
 Nařízení Komise (EU) č. 36/2014 ze dne 16. ledna 2014, kterým se mění přílohy II a III nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 396/2005, pokud jde o maximální limity reziduí pro aminopyralid, chlorantraniliprol, cyflufenamid, mepikvát, metalaxyl- M, propamokarb, pyriofenon a chinoxyfen v některých produktech a na jejich povrchu (2), má být začleněno do Dohody o EHP.
 (3)
 Nařízení Komise (EU) č. 51/2014 ze dne 20. ledna 2014, kterým se mění příloha II nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 396/2005, pokud jde o maximální limity reziduí pro dimethomorf, indoxakarb a pyraklostrobin v některých produktech a na jejich povrchu (3), má být začleněno do dohody o EHP.
 (4)
 Nařízení Komise (EU) č. 61/2014 ze dne 24. ledna 2014, kterým se mění přílohy II a III nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 396/2005, pokud jde o maximální limity reziduí pro cyromazin, fenpropidin, formetanát, oxamyl a tebukonazol v některých produktech nebo na jejich povrchu (4), má být začleněno do Dohody o EHP.
 (5)
 Nařízení Komise (EU) č. 79/2014 ze dne 29. ledna 2014, kterým se mění přílohy II, III a V nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 396/2005, pokud jde o maximální limity reziduí pro bifenazát, chlorprofam, esfenvalerát, fludioxonil a thiobenkarb v některých produktech a na jejich povrchu (5), má být začleněno do Dohody o EHP.
 (6)
 Toto rozhodnutí se týká právních předpisů o krmivech a potravinách. Jak je uvedeno v odvětvových úpravách v příloze I a v úvodu kapitoly XII přílohy II Dohody o EHP, právní předpisy o krmivech a potravinách se nepoužijí na Lichtenštejnsko po celou dobu, po niž je na Lichtenštejnsko rozšířena působnost Dohody mezi Evropským společenstvím a Švýcarskou konfederací o obchodu se zemědělskými produkty. Toto rozhodnutí se tudíž na Lichtenštejnsko nevztahuje.
 (7)
 Přílohy I a II Dohody o EHP by proto měly být odpovídajícím způsobem změněny,
 PŘIJAL TOTO ROZHODNUTÍ:
 Článek 1
 V bodě 40 (nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 396/2005) kapitoly II přílohy I Dohody o EHP se doplňují nové odrážky, které znějí:
 „—
 32013 R 1317: nařízení Komise (EU) č. 1317/2013 ze dne 16. prosince 2013 (Úř. věst. L 339, 17.12.2013, s. 1),
 —
 32014 R 0036: nařízení Komise (EU) č. 36/2014 ze dne 16. ledna 2014 (Úř. věst. L 17, 21.1.2014, s. 1),
 —


text:
32014 R 0051: nařízení Komise (EU) č. 51/2014 ze dne 20. ledna 2014 (Úř. věst. L 16, 21.1.2014, s. 13),
 —
 32014 R 0061: nařízení Komise (EU) č. 61/2014 ze dne 24. ledna 2014 (Úř. věst. L 22, 25.1.2014, s. 1),
 —
 32014 R 0079: nařízení Komise (EU) č. 79/2014 ze dne 29. ledna 2014 (Úř. věst. L 27, 30.1.2014, s. 9).“
 Článek 2
 V bodě 54zzy (nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 396/2005) kapitoly XII přílohy II Dohody o EHP se doplňují nové odrážky, které znějí:
 „—
 32013 R 1317: nařízení Komise (EU) č. 1317/2013 ze dne 16. prosince 2013 (Úř. věst. L 339, 17.12.2013, s. 1),
 —
 32014 R 0036: nařízení Komise (EU) č. 36/2014 ze dne 16. ledna 2014 (Úř. věst. L 17, 21.1.2014, s. 1),
 —
 32014 R 0051: nařízení Komise (EU) č. 51/2014 ze dne 20. ledna 2014 (Úř. věst. L 16, 21.1.2014, s. 13),
 —
 32014 R 0061: nařízení Komise (EU) č. 61/2014 ze dne 24. ledna 2014 (Úř. věst. L 22, 25.1.2014, s. 1),
 —
 32014 R 0079: nařízení Komise (EU) č. 79/2014 ze dne 29. ledna 2014 (Úř. věst. L 27, 30.1.2014, s. 9).“
 Článek 3
 Znění nařízení (EU) č. 1317/2013, (EU) č. 36/2014, (EU) č. 51/2014, (EU) č. 61/2014 a (EU) č. 79/2014 v islandském a norském jazyce, která mají být zveřejněna v dodatku EHP Úředního věstníku Evropské unie, jsou platná.
 Článek 4
 Toto rozhodnutí vstupuje v platnost dnem 28. června 2014 za předpokladu, že jsou učiněna veškerá oznámení podle čl. 103 odst. 1 Dohody o EHP (6).
 Článek 5
 Toto rozhodnutí bude zveřejněno v oddíle EHP a v dodatku EHP Úředního věstníku Evropské unie.
 V Bruselu dne 27. června 2014.
 Za Smíšený výbor EHP
 předseda
 Gianluca GRIPPA
 (1) Úř. věst. L 339, 17.12.2013, s. 1.
 (2) Úř. věst. L 17, 21.1.2014, s. 1.
 (3) Úř. věst. L 16, 21.1.2014, s. 13.
 (4) Úř. věst. L 22, 25.1.2014, s. 1.
 (5) Úř. věst. L 27, 30.1.2014, s. 9.
 (6) Nebyly oznámeny žádné ústavní požadavky.


text:
 22.6.2017
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 L 161/39
 ROZHODNUTÍ SMÍŠENÉHO VÝBORU EHP
 č. 257/2015
 ze dne 30. října 2015,
 kterým se mění příloha II (Technické předpisy, normy, zkoušení a certifikace) Dohody o EHP [2017/1046]
 SMÍŠENÝ VÝBOR EHP,
 s ohledem na Dohodu o Evropském hospodářském prostoru (dále jen „Dohoda o EHP“), a zejména na článek 98 této dohody,
 vzhledem k těmto důvodům:
 (1)
 Nařízení Komise (EU) 2015/1494 ze dne 4. září 2015, kterým se mění příloha XVII nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1907/2006 o registraci, hodnocení, povolování a omezování chemických látek (REACH), pokud jde o benzen (1), má být začleněno do Dohody o EHP.
 (2)
 Příloha II Dohody o EHP by proto měla být odpovídajícím způsobem změněna,
 PŘIJAL TOTO ROZHODNUTÍ:
 Článek 1
 V bodě 12zc (nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1907/2006) kapitoly XV přílohy II Dohody o EHP se doplňuje nová odrážka, která zní:
 „—
 32015 R 1494: nařízení Komise (EU) 2015/1494 ze dne 4. září 2015 (Úř. věst. L 233, 5.9.2015, s. 2).“
 Článek 2
 Znění nařízení (EU) 2015/1494 v islandském a norském jazyce, která mají být zveřejněna v dodatku EHP Úředního věstníku Evropské unie, jsou platná.
 Článek 3
 Toto rozhodnutí vstupuje v platnost dnem 1. listopadu 2015 za předpokladu, že jsou učiněna veškerá oznámení podle čl. 103 odst. 1 Dohody o EHP (*1).
 Článek 4
 Toto rozhodnutí bude zveřejněno v oddíle EHP a v dodatku EHP Úředního věstníku Evropské unie.
 V Bruselu dne 30. října 2015.
 Za Smíšený výbor EHP
 předsedkyně
 Oda SLETNES
 (1) Úř. věst. L 233, 5.9.2015, s. 2.
 (*1) Nebyly oznámeny žádné ústavní požadavky.


text:
 21.3.2013
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 L 81/10
 ROZHODNUTÍ SMÍŠENÉHO VÝBORU EHP
 č. 210/2012
 ze dne 7. prosince 2012,
 kterým se mění příloha II (Technické předpisy, normy, zkoušení a certifikace) Dohody o EHP
 SMÍŠENÝ VÝBOR EHP,
 s ohledem na Dohodu o Evropském hospodářském prostoru (dále jen „Dohoda o EHP“), a zejména na článek 98 této dohody,
 vzhledem k těmto důvodům:
 (1)
 Nařízení Komise v přenesené pravomoci (EU) č. 286/2012 ze dne 27. ledna 2012, kterým se za účelem zahrnutí názvu nového textilního vlákna mění příloha I a za účelem přizpůsobení technickému pokroku mění přílohy VIII a IX nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1007/2011 o názvech textilních vláken a souvisejícím označování materiálového složení textilních výrobků (1), by mělo být začleněno do Dohody o EHP.
 (2)
 Příloha II Dohody o EHP by proto měla být odpovídajícím způsobem změněna,
 PŘIJAL TOTO ROZHODNUTÍ:
 Článek 1
 V bodě 4d (nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1007/2011) kapitoly XI přílohy II Dohody o EHP se doplňují slova:
 „, ve znění:
 —
 32012 R 0286: nařízení Komise v přenesené pravomoci (EU) č. 286/2012 ze dne 27. ledna 2012 (Úř. věst. L 95, 31.3.2012, s. 1).“
 Článek 2
 Znění nařízení v přenesené pravomoci (EU) č. 286/2012 v islandském a norském jazyce, která mají být zveřejněna v dodatku EHP Úředního věstníku Evropské unie, jsou platná.
 Článek 3
 Toto rozhodnutí vstupuje v platnost dnem 8. prosince 2012 za předpokladu, že Smíšenému výboru EHP jsou učiněna veškerá oznámení podle čl. 103 odst. 1 Dohody o EHP (2), nebo v den vstupu v platnost rozhodnutí Smíšeného výboru EHP č. 158/2012 ze dne 28. září 2012 (3), podle toho, které datum je pozdější.
 Článek 4
 Toto rozhodnutí bude zveřejněno v oddíle EHP a v dodatku EHP Úředního věstníku Evropské unie.
 V Bruselu dne 7. prosince 2012.
 Za Smíšený výbor EHP
 předseda
 Atle LEIKVOLL
 (1) Úř. věst. L 95, 31.3.2012, s. 1.
 (2) Byly oznámeny ústavní požadavky.
 (3) Úř. věst. L 341, 13.12.2012, s. 8.


text:
 Důležité právní upozornění
 |
 21994A1223(07)
 Úřední věstník L 336 , 23/12/1994 S. 0086 - 0099 Finské zvláštní vydání: Kapitola 11 Svazek 38 S. 0088 Švédské zvláštní vydání: Kapitola 11 Svazek 38 S. 0088
 Dohoda o technických překážkách obchoduČLENOVÉ,berouce na zřetel Uruguayské kolo Mnohostranných obchodních jednání;přejíce si podporovat dosažení cílů GATT 1994;uznávajíce významný přínos, kterým mohou mezinárodní normy a systémy posuzování shody v tomto směru přispět ke zvyšování efektivnosti výroby a usnadňování řízení mezinárodního obchodu;přejíce si tudíž podpořit rozvoj takovýchto mezinárodních norem a systémů posuzování shody;přejíce si zajistit, aby technické předpisy a normy, včetně předpisů o balení, značení a označování a postupy pro posuzování shody s technickými předpisy a normami, nevytvářely zbytečné překážky mezinárodního obchodu;uznávajíce, že by žádné zemi nemělo nic bránit v tom, aby přijímala opatření, nutná k zajištění kvality jejího vývozu nebo k ochraně života nebo zdraví lidí, zvířat nebo rostlin, k ochraně životního prostředí nebo k zamezení podvodným praktikám na úrovni, kterou považuje za přiměřenou za předpokladu, že taková opatření nebudou používána způsobem, který by vytvořil prostředek svévolné nebo neodůvodněné diskriminace mezi zeměmi, kde takové podmínky převládají nebo zastřeného omezení mezinárodního obchodu a jsou jinak v souladu s ustanoveními této Dohody;uznávajíce, že by žádné zemi nemělo nic bránit v tom, aby zaváděla opatření, potřebná k ochraně zájmů své bezpečnosti;uznávajíce přínos, kterým může mezinárodní normalizace přispět k převodu technologie z vyspělých do rozvojových zemí;uznávajíce, že se rozvojové země mohou při vytváření nebo uplatňování technických předpisů, norem a postupů pro posuzování shody s technickými předpisy a normami setkávat se zvláštními potížemi a přejíce si pomáhat jim v tomto směru;DOHODLI SE TAKTO:Článek 1Všeobecná ustanovení1.1 Obecné pojmy pro normalizaci a postupy pro posuzování shody budou mít obvykle význam, daný jim definicemi, přijatými v rámci systému Organizace spojených národů a mezinárodními normalizačními orgány, přičemž bude brána v úvahu jejich souvislost s cílem a účelem této Dohody.1.2 Pro účely této Dohody se používá pojmů a výrazů ve významech, které jsou uvedeny v příloze 1.1.3 Ustanovením této dohody budou podřízeny všechny výrobky, včetně průmyslových a zemědělských výrobků.1.4 Nákupní specifikace, vypracované vládními orgány pro výrobní nebo spotřební požadavky těchto orgánů, nejsou podřízeny ustanovením této Dohody, ale podléhají Dohodě o vládních zakázkách podle rozsahu jejího uplatňování.1.5 Ustanovení této Dohody se nevztahují na sanitární a fytosanitární opatření tak, jak jsou definována v příloze A Dohody o uplatňování sanitárních a fytosanitárních opatření.1.6 Všechny odkazy v této Dohodě na technické předpisy, normy a postupy pro posuzování shody budou vykládány tak, aby zahrnovaly všechny změny a doplňky k pravidlům nebo k rozsahu dotčených výrobků s výjimkou změn a doplňků nevýznamné povahy.TECHNICKÉ PŘEDPISY A NORMYČlánek 2Příprava, přijímání a uplatňování technických předpisů orgány ústřední vládyPokud se týká orgánů jejich ústřední vlády:2.1 Členové zajistí, aby, pokud jde o technické předpisy, bylo výrobkům, dovezeným z území kteréhokoli Člena, poskytnuto neméně příznivé zacházení, než jaké je poskytováno obdobným výrobkům domácího původu a obdobným výrobkům, pocházejícím z jakékoli jiné země.2.2 Členové zajistí, aby technické předpisy nebyly připravovány, přijímány nebo uplatňovány s cílem nebo důsledkem vytvářet zbytečné překážky mezinárodního obchodu. Za tím účelem nebudou technické předpisy omezovat


text: obchod více, než je třeba ke splnění oprávněného cíle, berouce přitom v úvahu rizika, která by nesplnění mohlo způsobit. K takovým oprávněným cílům patří, mimo jiné, národní bezpečnost, zabránění podvodným praktikám, ochrana zdraví nebo bezpečnosti lidí, zdraví nebo života zvířat nebo rostlin nebo ochrana životního prostředí. Při hodnocení takových rizik se jako patřičné berou v úvahu, mimo jiné, dostupné vědecké a technické informace, příslušná zpracovatelská technologie nebo zamýšlené konečné užití výrobků.2.3 Technické předpisy nebudou udržovány v platnosti, pokud okolnosti nebo cíle, kvůli nimž byly přijaty, přestaly existovat nebo se změnily tak, že je jich možno dosáhnout způsobem, který je pro obchod méně omezující.2.4 V případech, kdy jsou požadovány technické předpisy a existují příslušné mezinárodní normy nebo jsou před dokončením, Členové použijí je nebo jejich příslušné části, jako základu pro své technické předpisy s výjimkou případů, kdy mezinárodní normy nebo jejich příslušné části jsou neúčinné nebo nevhodné k dosažení oprávněných sledovaných cílů, například pro podstatné klimatické nebo geografické faktory nebo podstatné technologické problémy.2.5 Člen, který připravuje, přijímá nebo uplatňuje technický předpis, který může významně ovlivnit obchod jiného Člena, vysvětlí, pokud o to jiný Člen požádá, důvody pro zavedení tohoto technického předpisu ve smyslu ustanovení odstavců 2 až 4. Kdykoli bude technický předpis připravován, přijímán nebo uplatňován k naplnění jednoho z oprávněných cílů, výslovně uvedených v odstavci 2 a bude v souladu s příslušnými mezinárodními normami, bude se mít za to, že nevytváří zbytečnou překážku mezinárodního obchodu, přičemž tato domněnka je vyvratitelná.2.6 S cílem harmonizovat technické předpisy na co nejširším možném základě se Členové budou plně, v rámci možností svých zdrojů, účastnit na vypracovávání mezinárodních norem příslušnými mezinárodními normalizačními orgány, týkajících se výrobků, pro které buď již přijali nebo hodlají přijmout technické normy.2.7 Členové budou příznivě posuzovat rovnocennost technických předpisů ostatních Členů, a to i v případě, kdy se tyto předpisy liší od jejich vlastních za předpokladu, že mají jistotu, že tyto předpisy přiměřeně splňují cíle jejich vlastních předpisů.2.8 Kde je to vhodné, budou Členové specifikovat technické předpisy na základě výrobních požadavků v provozních podmínkách spíše než v konstrukčních nebo popisných charakteristikách.2.9 Neexistuje-li patřičná mezinárodní norma nebo technický obsah navrhovaného technického předpisu neodpovídá technickému obsahu příslušné mezinárodní normy a jestliže technický předpis může mít významný vliv na obchod ostatních Členů, Členové:2.9.1 zveřejní tiskem upozornění o zamýšleném přijetí zvláštního technického předpisu tak dostatečně včas, aby umožnili zainteresovaným stranám ostatních Členů se s ním seznámit;2.9.2 oznámí prostřednictvím Sekretariátu ostatním Členům výrobky, na které se bude navrhovaný technický předpis vztahovat spolu se stručným uvedením jeho cíle a zdůvodněním. Tato oznámení budou učiněna v takovém stádiu přípravy, aby bylo možno ještě provést změny a vzít v úvahu připomínky;2.9.3 na žádost sdělí ostatním Členům podrobnosti nebo poskytnou výtisky navrhovaného technického předpisu a kdykoliv to bude možné, označí části, které se podstatně liší od příslušné mezinárodní normy;2.9.4 nediskriminačně poskytnou ostatním Členům rozumnou lhůtu pro uplatnění písemných připomínek, na žádost tyto připomínky projednají a vezmou tyto písemné připomínky a výsledky těchto jednání v úvahu.2.10 Pokud ustanovení úvodní části odstavce 9 nestanoví jinak, v případě, že vzniknou nebo hrozí, že


text: vzniknou Členovi naléhavé problémy, související s bezpečností, zdravím, ochranou životního prostředí nebo národní bezpečností, může tento Člen, pokud to považuje za nutné, upustit od kroků uvedených v odstavci 9, jestliže při přijetí technického předpisu:2.10.1 okamžitě oznámí prostřednictvím Sekretariátu ostatním Členům příslušný technický předpis a výrobky, kterých se týká, se stručným uvedením cíle a zdůvodněním technického předpisu, včetně povahy naléhavých problémů;2.10.2 na žádost poskytne ostatním Členům výtisky technického předpisu;2.10.3 nediskriminačně umožní ostatním Členům předložit písemně připomínky, na žádost tyto připomínky pro- jedná a vezme tyto písemné připomínky a výsledky těchto jednání v úvahu.2.11 Členové zajistí, aby všechny technické předpisy, které byly přijaty, byly ihned zveřejněny nebo jinak učiněny dostupnými takovým způsobem, který umožní zainteresovaným stranám ostatních Členů se s nimi seznámit.2.12 S výjimkou naléhavých okolností, které jsou uvedeny v odstavci 10, Členové zabezpečí rozumnou lhůtu mezi zveřejněním technických předpisů a jejich vstupem v platnost, aby tak výrobcům vyvážejících Členů, zejména v rozvojových členských zemích, poskytli čas pro přizpůsobení jejich výrobků nebo výrobních metod požadavkům dovážejícího Člena.Článek 3Příprava, přijímání a uplatňování technických norem místními vládními a nevládními orgányPokud se týká místních vládních a nevládních orgánů na jejich území:3.1 Členové přijmou taková přiměřená a dostupná opatření, která zajistí, aby tyto orgány postupovaly v souladu s ustanoveními článku 2, s výjimkou závazku činit oznámení, uvedeného v odstavcích 9.2 a 10.1 článku 2.3.2 Členové zajistí, aby technické předpisy místních vládních orgánů v přímé podřízenosti ústřední vládě Člena, byly oznamovány v souladu s ustanoveními odstavců 9.2 a 10.1 článku 2 s tím, že požadována nebudou oznámení o technických předpisech, jejichž technický obsah je v podstatě stejný jako obsah těch technických předpisů, které už byly orgány ústřední vlády dotyčného Člena dříve oznámeny.3.3 Členové mohou požadovat, aby styky s ostatními Členy, včetně oznámení, poskytování informací, připomínek a jednání, uvedených v odstavcích 9 a 10 článku 2, byly uskutečňovány prostřednictvím ústřední vlády.3.4 Členové nepřijmou opatření, která by vyžadovala nebo podporovala místní vládní nebo nevládní orgány na jejich území jednat způsobem, který je neslučitelný s ustanoveními článku 2.3.5 Členové jsou podle této Dohody plně odpovědni za dodržování všech ustanovení článku 2. Členové budou zpracovávat a uskutečňovat rozhodná opatření a mechanismy na podporu dodržování ustanovení článku 2 jinými orgány než orgány ústřední vlády.Článek 4Příprava, přijímání a uplatňování norem4.1 Členové zajistí, aby jejich ústřední vládní normalizační orgány přijaly a postupovaly v souladu s Kodexem správné praxe pro přípravu, přijímání a uplatňování norem, uvedeným v příloze 3 k této Dohodě (dále uváděný jako "Kodex správné praxe"). Přijmou taková přiměřená a dostupná opatření, která zajistí, aby místní vládní a nevládní normalizační orgány na jejich územích, stejně tak jako oblastní normalizační orgány, kterých ony samy nebo jedna nebo několik institucí nebo organizací jsou na jejich územích členy, přijaly dodržovaly Kodex správné praxe. Kromě toho Členové nepřijmou opatření, která by přímo nebo nepřímo vyžadovala nebo podporovala tyto orgány, jednat způsobem, neslučitelným s Kodexem správné praxe. Povinnosti Členů, týkající se dodržování ustanovení Kodexu správné praxe jejich normalizačními orgány, budou plněny bez ohledu na to, zda normalizační orgán Kodex správné praxe přijal či nepřijal.4.2 Normalizační orgány, které přijaly


text: a dodržují Kodex správné praxe, budou Členy uznány jako ty, které se řídí principy této Dohody.SHODA S TECHNICKÝMI PŘEDPISY A NORMAMIČlánek 5Postupy pro posuzování shody s technickými předpisy nebo normami, prováděné orgány ústřední vlády5.1 Členové zajistí, aby v případech, kdy je požadováno potvrzení, že výrobky odpovídají technickým předpisům nebo normám, orgány ústřední vlády použily následující ustanovení pro výrobky, které pocházejí z území ostatních Členů:5.1.1 postupy pro posuzování shody budou připravovány, přijímány a uplatňovány tak, aby byl dodavatelům obdobných výrobků, pocházejících z území jiných Členů, poskytnut přístup za podmínek neméně příznivých než jsou ty, které platí pro dodavatele obdobných výrobků domácího původu nebo pocházejících z jakékoli jiné země ve srovnatelné situaci; přístup zajišťuje dodavateli právo na posuzování shody podle pravidel postupu, včetně, pokud to postup předvídá, možnosti nechat si posouzení shody provést na místě k tomu vybaveném a získat certifikační značku systému;5.1.2 postupy pro posuzování shody nebudou připravovány, přijímány nebo uplatňovány s úmyslem nebo za účelem vytváření zbytečných překážek mezinárodního obchodu. To mimo jiné znamená, že postupy pro posuzování shody, nebudou přísnější nebo nebudou uplatňovány přísněji, než je nezbytně nutné, aby dovážející Člen získal přiměřenou důvěru, že jeho výrobky odpovídají použitelným technickým předpisům nebo normám, berouce přitom v úvahu rizika, která by neshoda mohla způsobit.5.2 Při provádění ustanovení odstavce 1 Členové zajistí:5.2.1 aby postupy pro posuzování shody byly uskutečňovány a dokončovány co nejrychleji a pro výrobky, pocházející z území ostatních Členů, způsobem neméně příznivým než pro obdobné domácí výrobky;5.2.2 aby doba jednotného časového postupu při každém posuzování shody byla zveřejňována nebo aby předpokládaná doba časového postupu zpracování byla žadateli sdělena na jeho žádost; aby příslušný orgán při obdržení žádosti ihned prověřil úplnost dokumentace a informoval žadatele přesně a úplně o všech nedostatcích; aby příslušný orgán doručil žadateli, co nejdříve to bude možné, přesné a úplné výsledky posouzení shody tak, aby bylo možno učinit, pokud to bude třeba, nápravu; aby příslušný orgán postupoval při posuzování shody co nejschůdněji, i když bude mít žádost nedostatky, pokud o to žadatel požádá; aby byl žadatel na požádání informován o pokročilosti postupu a jakékoliv zdržení mu bylo vysvětleno;5.2.3 aby žádosti o informace byly omezeny na míru, nezbytnou pro posuzování shody a stanovení poplatků;5.2.4 aby důvěrný charakter informací o výrobcích, pocházejících z území jiných Členů, vyplývajících z postupů posuzování shody nebo poskytnutých v souvislosti s nimi, byl dodržován stejně jako v případě výrobků domácího původu a tak, aby byly chráněny oprávněné obchodní zájmy;5.2.5 aby jakékoliv poplatky, ukládané za posuzování shody výrobků, pocházejících z území ostatních Členů, byly spravedlivé v poměru k jakýmkoliv poplatkům, které jsou ukládány za posuzování shody obdobných výrobků domácího původu nebo pocházejících z kterékoli jiné země, berouce přitom v úvahu komunikační, dopravní a jiné náklady, vyplývající z rozdílného umístění zařízení žadatele a orgánu pro posuzování shody;5.2.6 aby umístění zařízení, používaných pro posuzování shody a výběru vzorků, nebylo takové, aby způsobovalo žadatelům nebo jejich zástupcům zbytečné nesnáze;5.2.7 aby, kdykoli se změní specifikace výrobku jako důsledek rozhodnutí o jeho slučitelnosti s použitelnými technickými předpisy nebo normami, byl postup pro posuzování shody pozměněného výrobku omezen na míru,