text:
 Důležité právní upozornění
 |
 22008A0301(01)
 Dohoda mezi Evropskou unií a Kamerunskou republikou o postavení sil pod vedením Evropské unie, které projíždějí přes území Kamerunské republiky
 Úřední věstník L 057 , 01/03/2008 S. 0031 - 0036
 PŘEKLADDohodamezi Evropskou unií a Kamerunskou republikou o postavení sil pod vedením Evropské unie, které projíždějí přes území Kamerunské republikyEVROPSKÁ UNIE, dále jen "EU",na straně jedné, aKAMERUNSKÁ REPUBLIKA, dále jen "tranzitní stát",na straně druhé,dále jen "strany",BEROUCE V ÚVAHU:- rezoluci Rady bezpečnosti OSN 1778 (2007) ze dne 25. září 2007,- společnou akci Rady 2007/677/SZBP ze dne 15. října 2007 o vojenské operaci Evropské unie v Čadské republice a ve Středoafrické republice (EUFOR Tchad/RCA),- skutečnost, že touto dohodou nejsou dotčena práva a povinnosti stran podle mezinárodních dohod a jiných nástrojů, kterými se zřizují mezinárodní soudní dvory a tribunály, včetně statutu Mezinárodního trestního soudu,SE DOHODLY TAKTO:Článek 1Oblast působnosti a definice1. Cílem této dohody je stanovit podmínky, za jakých pracovníci a materiál EUFOR projíždějí přes území Kamerunské republiky do Čadu a Středoafrické republiky.2. Tato dohoda se vztahuje na síly pod vedením Evropské unie a jejich pracovníky.3. Tato dohoda se použije pouze na území tranzitního státu.4. Pro účely této dohody se rozumí:a) "silami pod vedením Evropské unie"(EUFOR) vojenské velitelství EU a kontingenty států přispívající k operaci, jejich vybavení a jejich dopravní prostředky;b) "operací" příprava, zavedení, plnění a podpora vojenské mise podle mandátu vyplývajícího z rezoluce Rady bezpečnosti OSN 1778 (2007) ze dne 25. září 2007;c) "velitelem sil EU" velitel na místě působení;d) "vojenským velitelstvím EU" vojenské velitelství a jeho části, bez ohledu na jejich umístění, pod vedením vojenských velitelů EU, které provádějí vojenské velení a řízení operace;e) "kontingenty států" jednotky a prvky patřící členským státům Evropské unie a dalším státům účastnícím se operace;f) "pracovníky EUFOR" civilní a vojenští pracovníci přidělení k EUFOR, jakož i pracovníci určení pro přípravu operace a pracovníci na misi za vysílající stát nebo orgán EU v rámci operace, kteří jsou přítomni na území tranzitního státu, pokud není v této dohodě stanoveno jinak, s výjimkou místních pracovníků a pracovníků zaměstnaných mezinárodními obchodními dodavateli;g) "místními pracovníky" pracovníci, kteří jsou státními příslušníky tranzitního státu nebo mají v tranzitním státě trvalý pobyt;h) "zařízeními" veškeré prostory, ubytování a pozemky potřebné pro EUFOR a pracovníky EUFOR;i) "vysílajícím státem" stát, který pro EUFOR poskytuje kontingent státu.Článek 2Obecná ustanovení1. EUFOR a pracovníci EUFOR dodržují právní předpisy tranzitního státu a zdrží se veškerého jednání nebo činnosti neslučitelných s cíli uvedenými v této dohodě.2. EUFOR pravidelně informuje vládu tranzitního státu o počtu a totožnosti pracovníků EUFOR, kteří se nacházejí na území tranzitního státu.Článek 3Identifikace1. Pracovníci EUFOR musí mít vždy při sobě pas nebo vojenskou knížku.2. Vozidla, letadla, plavidla a další dopravní prostředky EUFOR jsou opatřeny charakteristickým identifikačním označením EUFOR nebo registračními tabulkami, ohlášenými příslušným úřadům tranzitního státu.3. EUFOR má právo na svých zařízeních, vozidlech a dalších dopravních prostředcích vyvěsit vlajku Evropské unie a používat označení, jako jsou vojenské znaky, nápisy a oficiální symboly. Uniformy pracovníků EUFOR jsou označeny rozeznávacím znakem EUFOR. Na zařízeních, vozidlech a dalších dopravních prostředcích a na uniformách EUFOR mohou být podle rozhodnutí


text: velitele sil EU zobrazeny státní vlajky nebo znaky jednotlivých kontingentů států.Článek 4Překračování hranic a pohyb na území tranzitního státu1. Pracovníci EUFOR vstupují na území tranzitního státu pouze po předložení dokladů uvedených v čl. 3 odst. 1 a, v případě prvního vstupu, příkazu k jednotlivému nebo hromadnému přesunu vydaného ze strany EUFOR. Nepodléhají vízovým předpisům. Při vstupu na území tranzitního státu, při jeho opouštění nebo při pohybu po něm nepodléhají kontrolám souvisejícím se vstupem do země či opuštěním země ani celním kontrolám.2. Pracovníci EUFOR nepodléhají předpisům tranzitního státu o registraci a kontrole cizích státních příslušníků, avšak nezískávají právo na trvalý pobyt nebo bydliště na území tranzitního státu.3. Seznam majetku a dopravních prostředků EUFOR, které vstupují na území tranzitního státu za účelem podpory operace, je pro informaci předán tranzitnímu státu. Tento majetek a dopravní prostředky jsou označeny rozeznávacím znakem EUFOR, aby byla umožněna jejich rychlá identifikace. Tranzitní stát usnadní silám EUFOR administrativní a celní formality. EUFOR nepodléhá předložení žádné další celní dokumentace ani žádné kontrole.4. Pracovníci EUFOR mohou na území tranzitního státu řídit motorová vozidla, plavidla a letadla, pokud mají platný vnitrostátní, mezinárodní nebo vojenský řidičský průkaz, popřípadě oprávnění k řízení lodě nebo pilotní licenci.5. Pro účely operace poskytne tranzitní stát silám EUFOR a pracovníkům EUFOR svobodu pohybu na svém území, a to v koridorech pro tranzit stanovených v ujednáních uvedených v článku 18 níže, včetně výsostných vod a vzdušného prostoru. Svoboda pohybu ve výsostných vodách tranzitního státu zahrnuje zastávky a kotvení za jakýchkoliv okolností.6. Pro účely operace může EUFOR používat silnice, mosty, trajekty, letiště a přístavy bez placení cel, daní nebo jiných poplatků. EUFOR podléhá poplatkům za vážení, mýtnému a přístavním poplatkům za služby informačních systémů, jejichž podmínky jsou stanoveny v ujednáních uvedených v článku 18 níže.Článek 5Výsady a imunity udělené silám EUFOR tranzitním státem1. Zařízení EUFOR jsou nedotknutelná. Zástupci tranzitního státu do nich nevstoupí bez souhlasu velitele sil EU.2. Zařízení EUFOR, jejich vybavení a jiný majetek v nich, jakož i dopravní prostředky nesmějí být předmětem prohlídky, zabavení, obstavení nebo exekuce.3. EUFOR neposkytne útočiště osobám, po nichž bylo soudními orgány tranzitního státu vyhlášeno pátrání.4. EUFOR a jeho majetek a zdroje jsou vyňaty ze všech forem právních řízení.5. Archivy a dokumenty EUFOR jsou nedotknutelné.6. Úřední korespondence EUFOR je nedotknutelná. Úřední korespondencí se rozumí veškerá korespondence týkající se operace a jejích funkcí.7. Pokud jde o zboží zakoupené nebo dovážené silami EUFOR, služby poskytované silám EUFOR a zařízení používaná silami EUFOR pro účely operace, jsou EUFOR a poskytovatelé služeb nebo dodavatelé, nejsou-li státními příslušníky tranzitního státu, osvobozeni od všech státních, regionálních a obecních dávek, daní a podobných poplatků.8. Tranzitní stát povolí vstup zboží pro operaci a udělí mu osvobození od veškerých cel, daní a podobných poplatků, s výjimkou přístavních poplatků za služby informačních systémů uvedených v čl. 4 odst. 6 výše a kromě poplatků za skladování, přepravu a jiné poskytnuté služby.Článek 6Výsady a imunity udělené pracovníkům EUFOR tranzitním státem1. Pracovníci EUFOR nesmějí být žádnou formou zatčeni ani zadrženi.2. Doklady, korespondence a majetek pracovníků EUFOR jsou nedotknutelné, s výjimkou exekučních opatření povolených podle odstavce 6.3.

type: contracts

jurisdiction: EU


text: Pracovníci EUFOR jsou za všech okolností vyňati z trestní pravomoci tranzitního státu.Vysílající stát nebo případně dotyčný orgán EU se může vynětí pracovníků EUFOR z trestní pravomoci vzdát. Toto vzdání musí být vždy výslovné.4. Pracovníci EUFOR jsou vyňati z občanské a správní pravomoci tranzitního státu, pokud jde o veškeré jejich jednání při výkonu služebních povinností. Pokud je proti pracovníkům EUFOR zahájeno jakékoliv občanskoprávní řízení u jakéhokoliv soudu tranzitního státu, je to neprodleně oznámeno veliteli sil EU a příslušnému orgánu vysílajícího státu nebo dotyčnému orgánu EU. Před započetím řízení před soudem velitel sil EU a příslušný orgán vysílajícího státu nebo dotyčný orgán EU po obdržení formálního poradního stanoviska příslušných orgánů tranzitního státu potvrdí, zda se pracovník EUFOR daného jednání dopustil při výkonu služebních povinností či nikoliv.Pokud se pracovník jednání dopustil při výkonu svých služebních povinností, není řízení zahájeno a použije se ustanovení článku 15. Pokud se jednání nedopustil při výkonu služebních povinností, může řízení pokračovat. Svědectví velitele sil EU a příslušného orgánu vysílajícího státu nebo dotyčného orgánu EU je pro pravomoc tranzitního státu závazné a tranzitní stát je nemůže napadnout.Je-li řízení zahájeno z podnětu pracovníka EUFOR, nelze se odvolávat na vynětí z pravomoci, pokud jde o jakýkoliv protinárok přímo související s hlavní žalobou.5. Pracovníci EUFOR nemají povinnost vypovídat jako svědci.6. Proti pracovníkům EUFOR nemohou být provedena exekuční opatření, s výjimkou případů, kdy je proti nim zahájeno občanskoprávní řízení nesouvisející s jejich služebními povinnostmi. Majetek pracovníků EUFOR, u kterého velitel sil EU dosvědčí, že je nezbytný pro plnění jejich služebních povinností, je chráněn před zabavením pro účely výkonu rozsudku, rozhodnutí nebo příkazu. Pracovníci EUFOR nepodléhají v občanskoprávním řízení žádným omezením osobní svobody ani jiným omezujícím opatřením.7. Vynětí pracovníků EUFOR z pravomoci tranzitního státu neznamená jejich vynětí z pravomoci vysílajícího státu.8. Pracovníci EUFOR jsou, pokud jde o služby poskytované pro EUFOR, vyňati z působnosti předpisů o sociálním zabezpečení platných v tranzitním státě.9. Pracovníci EUFOR jsou v tranzitním státě osvobozeni od všech forem zdanění platu a jiných požitků, které jim vyplácí EUFOR nebo vysílající státy, jakož i jakýchkoliv příjmů pocházejících odjinud než z tranzitního státu.10. Tranzitní stát povolí, v souladu s právními předpisy, které případně přijme, vstup předmětů určených pro osobní potřeby pracovníků EUFOR a udělí pro ně osvobození od veškerých cel, daní a souvisejících poplatků, kromě poplatků za skladování, přepravu a podobné služby.Osobní zavazadla pracovníků EUFOR jsou osvobozena od prohlídek, pokud neexistují vážné důvody pro domněnku, že obsahují předměty, které nejsou určeny pro osobní potřebu pracovníků EUFOR, nebo předměty, jejichž dovoz nebo vývoz je zakázán zákonem nebo regulován karanténními předpisy tranzitního státu. Prohlídka je prováděna pouze v přítomnosti dotčeného pracovníka EUFOR nebo zplnomocněného zástupce EUFOR.Článek 7Místní pracovníciMístní pracovníci nepožívají žádných výsad či imunit. Tranzitní stát však vykonává svou pravomoc způsobem, který zbytečně nenarušuje výkon funkcí operace.Článek 8Trestní pravomocPříslušné orgány vysílajícího státu mají právo vykonávat na území tranzitního státu veškerou trestní a disciplinární pravomoc, která je jim svěřena právními předpisy vysílajícího státu, a to vůči všem pracovníkům EUFOR podléhajícím těmto právním předpisům a ve spolupráci s příslušnými orgány tranzitního státu.Článek 9Uniforma a zbraně1. Nošení uniformy


text: se řídí předpisy přijatými velitelem sil EU.2. Vojenští pracovníci EUFOR mohou nosit osobní ruční palné zbraně a střelivo do nich pod podmínkou, že jsou k tomu zmocněni příkazem. Seznam těchto zbraní a jejich držitelů je předán příslušným orgánům tranzitního státu.Článek 10Podpora poskytovaná tranzitním státem a uzavírání smluv1. Tranzitní stát souhlasí, že na žádost EUFOR poskytne pomoc při hledání vhodných zařízení.2. Tranzitní stát bezplatně poskytne zařízení, která jsou v jeho vlastnictví, pokud jimi disponuje a jsou-li požadována pro provádění správních a provozních činností EUFOR.3. Tranzitní stát poskytne v rámci svých možností a prostředků pomoc při přípravě, zřízení, plnění a podpoře operace. Bezpečnostní opatření, která tranzitní stát přijme za účelem uplatnění čl. 13 odst. 1 níže, jsou zajišťována bezplatně.4. Právo, jímž se řídí smlouvy uzavřené ze strany EUFOR v tranzitním státě, je právem místa, kde se případ projednává. Postup pro řešení sporů uvedený v čl. 15 odst. 3, 4 a 5 níže se použije pro spory vyplývající z plnění těchto smluv.5. Tranzitní stát umožní plnění smluv, které EUFOR uzavře s obchodními subjekty pro účely operace.Článek 11Změny zařízení1. EUFOR má oprávnění stavět nebo upravovat zařízení podle potřeb souvisejících s tranzitem a po dobu operace, a to za podmínek stanovených v ujednáních uvedených v článku 18 níže.2. Tranzitní stát nepožaduje od EUFOR za tyto stavby nebo úpravy žádné náhrady, s výjimkou vážného poškození původních zařízení.Článek 12Zemřelí pracovníci EUFOR1. Velitel sil EU má právo postarat se o repatriaci zemřelých pracovníků EUFOR, jakož i jejich osobního majetku, a přijmout za tím účelem vhodná opatření.2. Pitva zemřelého člena EUFOR se neuskuteční bez souhlasu příslušného státu a bez přítomnosti zástupce EUFOR nebo příslušného státu.3. Tranzitní stát a EUFOR spolupracují v co nejširším rozsahu, aby zajistily bezodkladnou repatriaci zemřelých pracovníků EUFOR.Článek 13Bezpečnost EUFOR a vojenská policie1. Tranzitní stát přijme veškerá nezbytná opatření k zajištění ochrany a bezpečnosti EUFOR a jeho pracovníků.2. Síly EUFOR jsou oprávněny přijmout v úzké spolupráci s příslušnými orgány tranzitního státu opatření nezbytná k ochraně svých zařízení a vojenského doprovodu.3. Kontingenty států mohou využívat pracovníky soudní policie za účelem provádění šetření nezbytných pro výkon trestní pravomoci uvedené v článku 8 výše.Článek 14Komunikace1. EUFOR může instalovat a provozovat rádiové vysílače a přijímače i satelitní systémy. Spolupracuje s příslušnými orgány tranzitního státu s cílem předejít konfliktům při používání vhodných kmitočtů. Přístup k frekvenčnímu spektru je poskytován v souladu s právními předpisy platnými v tranzitním státě.2. EUFOR požívá práva na neomezenou komunikaci prostřednictvím rádia (včetně satelitních, mobilních a ručních radiových zařízení), telefonu, telegrafu, faxu a jiných prostředků, jakož i práva instalovat vybavení nezbytné pro udržování této komunikace v zařízeních EUFOR a mezi nimi.3. Ve svých zařízeních může EUFOR provést úpravy nezbytné pro doručování poštovních zásilek určených EUFOR nebo pracovníkům EUFOR a poštovních zásilek jimi odesílaných.Článek 15Nároky uplatňované v případě smrti, zranění, poškození a ztráty1. Nároky uplatňované v případě škody na soukromém nebo veřejném majetku nebo v případě jeho ztráty a nároky uplatňované v případě smrti nebo zranění osob nebo v případě škody na majetku EUFOR či jeho ztráty, které souvisejí s provozními potřebami EUFOR, jsou řešeny mimosoudním narovnáním.2. Tyto


text: nároky jsou předány EUFOR prostřednictvím příslušných orgánů tranzitního státu, pokud jde o nároky vznesené právnickými nebo fyzickými osobami z tranzitního státu, anebo příslušným orgánům tranzitního státu, pokud jde o nároky vznesené ze strany EUFOR.3. Pokud není možné dosáhnout mimosoudního narovnání, je nárok předán výboru pro stížnosti, který se skládá ze stejného počtu zástupců EUFOR a zástupců tranzitního státu. Narovnání je dosaženo vzájemnou dohodou.4. Pokud není možné dosáhnout narovnání v rámci výboru pro stížnosti, jsou nároky předloženy rozhodčímu soudu, jehož rozhodnutí jsou závazná.5. Rozhodčí soud se skládá ze tří rozhodců, z nichž jednoho jmenuje tranzitní stát, dalšího jmenuje EUFOR a třetího jmenují společně tranzitní stát a EUFOR. Pokud některá ze stran nejmenuje rozhodce do dvou měsíců nebo nelze-li dosáhnout dohody mezi tranzitním státem a EUFOR o jmenování třetího rozhodce, jmenuje daného rozhodce předseda Soudního dvora Evropských společenství.6. EUFOR a správní orgány tranzitního státu uzavřou správní ujednání, kterým se určí pravomoci výboru pro stížnosti a soudu, jednací řády těchto orgánů a podmínky, za kterých je možné uplatňovat nároky.Článek 16Spolupráce a spory1. Veškeré otázky vzniklé v souvislosti s prováděním této dohody jsou zkoumány společně zástupci EUFOR a příslušnými orgány tranzitního státu.2. Není-li dosaženo předchozí dohody, řeší se spory ohledně výkladu nebo provádění této dohody výhradně diplomatickou cestou mezi tranzitním státem a zástupci EU.Článek 17Jiná ustanovení1. Kdykoli tato dohoda odkazuje na výsady, imunity a práva EUFOR a pracovníků EUFOR, odpovídá za jejich plnění a dodržování příslušnými orgány tranzitního státu vláda tranzitního státu.2. Žádné ustanovení této dohody nemá za cíl odchýlit se od práv, která může mít kterýkoli členský stát EU nebo kterýkoli jiný stát podílející se na EUFOR podle jiných dohod, a ani tak nesmí být vykládáno.Článek 18Prováděcí opatřeníPro účely provádění této dohody mohou být provozní, správní a technické záležitosti předmětem samostatných ujednání, která budou uzavřena mezi velitelem sil EU a správními orgány tranzitního státu.Článek 19Vstup v platnost a ukončení1. Tato dohoda vstupuje v platnost dnem podpisu a zůstává v platnosti do dne odjezdu posledního pracovníka EUFOR, jak bylo oznámeno orgánům tranzitního státu ze strany EUFOR.2. Bez ohledu na odstavec 1 se čl. 4 odst. 6, čl. 5 odst. 1, 2, 4, 7 a 8, čl. 6 odst. 1, 3, 4, 6, 8, 9 a 10, čl. 10 odst. 2, článek 11, čl. 13 odst. 1, 2 a 3 a článek 15 považují za použitelné ode dne rozmístění prvních pracovníků EUFOR, pokud tento den předcházel dni vstupu této dohody v platnost.3. Tuto dohodu lze měnit písemnou dohodou mezi stranami.4. Ukončení této dohody se nedotkne žádných práv nebo povinností vyplývajících z plnění této dohody před tímto ukončením.V Yaoundé dne 6. února 2008 ve čtyřech vyhotoveních v jazyce francouzském a anglickém, přičemž obě znění mají stejnou platnost.Za Evropskou uniiZa tranzitní stát--------------------------------------------------


text:
 27.6.2019
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 L 174/57
 ROZHODNUTÍ SMÍŠENÉHO VÝBORU EHP
 č. 186/2017
 ze dne 22. září 2017,
 kterým se mění příloha XVII (Duševní vlastnictví) Dohody o EHP [2019/1074]
 SMÍŠENÝ VÝBOR EHP,
 s ohledem na Dohodu o Evropském hospodářském prostoru (dále jen „Dohoda o EHP“), a zejména na článek 98 této dohody,
 vzhledem k těmto důvodům:
 (1)
 Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2014/26/EU ze dne 26. února 2014 o kolektivní správě autorského práva a práv s ním souvisejících a udělování licencí pro více území k právům k užití hudebních děl online na vnitřním trhu (1) by měla být začleněna do Dohody o EHP.
 (2)
 Příloha XVII Dohody o EHP by proto měla být odpovídajícím způsobem změněna,
 PŘIJAL TOTO ROZHODNUTÍ:
 Článek 1
 V příloze XVII Dohody o EHP se za bod 10 (směrnice Evropského parlamentu a Rady 2012/28/EU) vkládá nový bod, který zní:
 „11.
 32014 L 0026: směrnice Evropského parlamentu a Rady 2014/26/EU ze dne 26. února 2014 o kolektivní správě autorského práva a práv s ním souvisejících a udělování licencí pro více území k právům k užití hudebních děl online na vnitřním trhu (Úř. věst. L 84, 20.3.2014, s. 72).
 Pro účely této dohody se uvedená směrnice upravuje takto:
 (a)
 V článku 32 směrnice se slova „článků 101 a 102 Smlouvy o fungování EU“ nahrazují slovy „článků 53 a 54 Dohody o EHP“.
 (b)
 Státy ESVO jsou oprávněny plně se podílet na činnosti odborné skupiny zřízené podle článku 41 směrnice a mají v ní stejná práva a povinnosti jako členské státy EU, s výjimkou hlasovacího práva.
 (c)
 V čl. 5 odst. 8 se s ohledem na státy ESVO slova „do 10. října 2016“ nahrazují slovy „do šesti měsíců od data vstupu rozhodnutí Smíšeného výboru EHP č. 186/2017 ze dne 22. září 2017 v platnost“.
 (d)
 V článku 31 se s ohledem na státy ESVO slova „do 10. dubna 2017“ nahrazují slovy „do jednoho roku od data vstupu rozhodnutí Smíšeného výboru EHP č. 186/2017 ze dne 22. září 2017 v platnost“.
 (e)
 V čl. 36 odst. 3 se s ohledem na státy ESVO slova „do 10. dubna 2016“ nahrazují slovy „do data vstupu rozhodnutí Smíšeného výboru EHP č. 186/2017 ze dne 22. září 2017 v platnost“.
 (f)
 V čl. 38 odst. 3 se s ohledem na státy ESVO slova „do 10. října 2017“ nahrazují slovy „do 18 měsíců od data vstupu rozhodnutí Smíšeného výboru EHP č. 186/2017 ze dne 22. září 2017 v platnost“.
 (g)
 V článku 39 se s ohledem na státy ESVO slova „Do 10. dubna 2016“ nahrazují slovy „Do data vstupu rozhodnutí Smíšeného výboru EHP č. 186/2017 ze dne 22. září 2017 v platnost“.
 (h)
 V článku 43 se s ohledem na státy ESVO slova „do 10. dubna 2016“ nahrazují slovy „do data vstupu rozhodnutí Smíšeného výboru EHP č. 186/2017 ze dne 22. září 2017 v platnost“.“
 Článek 2
 Znění směrnice 2014/26/EU v islandském a norském jazyce, která mají být zveřejněna v dodatku EHP Úředního věstníku Evropské unie, jsou platná.
 Článek 3
 Toto rozhodnutí vstupuje v


text:
 11.1.2014
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 L 8/3
 PROTOKOL
 k Dohodě o partnerství a spolupráci mezi Evropskými společenstvími a jejich členskými státy na straně jedné a Gruzií na straně druhé o rámcové dohodě mezi Evropskou unií a Gruzií o obecných zásadách účasti Gruzie na programech Unie
 EVROPSKÁ UNIE, dále jen „Unie“,
 na straně jedné,
 a
 GRUZIE, dále jen „Gruzie“,
 na straně druhé,
 dále společně jen „strany“,
 vzhledem k těmto důvodům:
 (1)
 Gruzie uzavřela Dohodu o partnerství a spolupráci mezi Evropskými společenstvími a jejich členskými státy na straně jedné a Gruzií na straně druhé (dále jen „dohoda“) (1), která vstoupila v platnost dnem 1. července 1999.
 (2)
 Evropská rada na zasedáních ve dnech 17. a 18. června 2004 uvítala návrhy Evropské komise týkající se evropské politiky sousedství (EPS) a potvrdila závěry Rady ze dne 14. června 2004.
 (3)
 Rada podpořila při mnoha dalších příležitostech tuto politiku ve svých závěrech.
 (4)
 Rada dne 5. března 2007 vyjádřila podporu obecnému přístupu vyjádřenému ve sdělení Evropské komise ze dne 4. prosince 2006, jenž umožňuje účast partnerských zemí v rámci evropské politiky sousedství v agenturách a programech Společenství, a to na základě dosažených výsledků, a pokud to právní základ umožňuje.
 (5)
 Gruzie vyjádřila přání účastnit se řady programů Unie.
 (6)
 Konkrétní podmínky týkající se účasti Gruzie v každém konkrétním programu, zejména finančního příspěvku Gruzie a postupů pro podávání zpráv a pro hodnocení, by měly být stanoveny v dohodě mezi Evropskou komisí a příslušnými orgány Gruzie,
 SE DOHODLY TAKTO:
 Článek 1
 Gruzie se může účastnit všech stávajících a budoucích programů Unie otevřených v souladu s příslušnými ustanoveními, jimiž se tyto programy přijímají, účasti Gruzie.
 Článek 2
 Gruzie finančně přispěje do souhrnného rozpočtu Evropské unie, a to podle konkrétních programů Unie, kterých se účastní.
 Článek 3
 Zástupci Gruzie se mohou jako pozorovatelé v záležitostech týkajících se Gruzie účastnit činnosti řídících výborů odpovědných za sledování programů, na něž Gruzie finančně přispívá.
 Článek 4
 Na projekty a iniciativy předložené účastníky z Gruzie se v největším možném rozsahu použijí stejné podmínky, pravidla a postupy související s příslušnými programy Unie, jaké se vztahují na členské státy.
 Článek 5
 1. Konkrétní podmínky týkající se účasti Gruzie v každém konkrétním programu, zejména finanční příspěvek Gruzie a postupy pro podávání zpráv a pro hodnocení, se stanoví v dohodě mezi Evropskou komisí a příslušnými orgány Gruzie na základě kritérií uvedených v příslušných programech Unie.
 2. Zažádá-li Gruzie o vnější pomoc Unie, aby se mohla účastnit určitého programu Unie, na základě článku 3 nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1638/2006 (2) nebo na základě jakéhokoli obdobného nařízení týkajícího se vnější pomoci Unie pro Gruzii, které může být v budoucnosti přijato, podmínky pro využívání vnější pomoci Unie Gruzií se stanoví v dohodě o financování v souladu s zejména článkem 20 nařízení (ES) č. 1638/2006.
 Článek 6
 1. Každá dohoda uzavřená na základě článku 5 musí v souladu s nařízením Evropského parlamentu a Rady (EU, Euratom) č. 966/2012 (3) obsahovat ustanovení o tom, že finanční kontrola nebo audity či další prověřování, včetně správních šetření, budou prováděny


text:
Evropskou komisí, Evropským úřadem pro boj proti podvodům a Účetním dvorem nebo pod jejich dohledem.
 2. Vypracují se podrobná ustanovení o finanční kontrole a auditu, správních opatřeních, sankcích a zpětném vymáhání, kterými se Evropské komisi, Evropskému úřadu pro boj proti podvodům a Účetnímu dvoru svěřují pravomoci rovnocenné jejich pravomocem, které mají ve vztahu k příjemcům nebo smluvním partnerům usazeným v Unii.
 Článek 7
 1. Tento protokol se použije po dobu platnosti dohody.
 2. Tento protokol strany podepíší a schválí v souladu se svými postupy.
 3. Každá strana může tento protokol kdykoli vypovědět písemným oznámením druhé straně. Tento protokol pozbývá platnosti šest měsíců ode dne takového oznámení. Ukončení platnosti tohoto protokolu jeho vypovězením kteroukoli stranou nemá vliv na případné provádění kontrol a inspekcí podle článků 5 a 6.
 Článek 8
 Nejpozději tři roky od vstupu tohoto protokolu v platnost a poté každé tři roky mohou obě strany přezkoumat provádění tohoto protokolu na základě skutečné účasti Gruzie na programech Unie.
 Článek 9
 Tento protokol se vztahuje na jedné straně na území, na něž se vztahuje Smlouva o fungování Evropské unie, a to za podmínek v ní stanovených, a na druhé straně na území Gruzie.
 Článek 10
 1. Tento protokol vstupuje v platnost prvním dnem měsíce následujícího po dni, kdy si strany diplomatickou cestou navzájem oznámí, že dokončily postupy nezbytné pro vstup protokolu v platnost.
 2. Strany souhlasí s tím, že protokol bude až do jeho vstupu v platnost prozatímně prováděn ode dne jeho podpisu až do jeho pozdějšího uzavření.
 Článek 11
 Tento protokol je nedílnou součástí dohody.
 Článek 12
 Tento protokol je sepsán ve dvou vyhotoveních v jazyce anglickém, bulharském, českém, dánském, estonském, finském, francouzském, chorvatském, italském, litevském, lotyšském, maďarském, maltském, německém, nizozemském, polském, portugalském, rumunském, řeckém, slovenském, slovinském, španělském, švédském a gruzínském, přičemž všechna znění mají stejnou platnost.
 Съставено в Брюксел на дванадесети декември две хиляди и тринадесета година.
 Hecho en Bruselas, el doce de diciembre de dos mil trece.
 V Bruselu dne dvanáctého prosince dva tisíce třináct.
 Udfærdiget i Bruxelles den tolvte december to tusind og tretten.
 Geschehen zu Brüssel am zwölften Dezember zweitausenddreizehn.
 Kahe tuhande kolmeteistkümnenda aasta detsembrikuu kaheteistkümnendal päeval Brüsselis.
 Έγινε στις Βρυξέλλες, στις δώδεκα Δεκεμβρίου δύο χιλιάδες δεκατρία.
 Done at Brussels on the twelfth day of December in the year two thousand and thirteen.
 Fait à Bruxelles, le douze décembre deux mille treize.
 Sastavljeno u Bruxellesu dvanaestog prosinca dvije tisuće trinaeste.
 Fatto a Bruxelles, addì dodici dicembre duemilatredici.
 Briselē, divi tūkstoši trīspadsmitā gada divpadsmitajā decembrī.
 Priimta du tūkstančiai tryliktų metų gruodžio dvyliktą dieną Briuselyje.
 Kelt Brüsszelben, a kétezer-tizenharmadik év december havának tizenkettedik napján.
 Magħmul fi Brussell, fit-tnax-il jum ta’ Diċembru tas-sena elfejn u tlettax.
 Gedaan te Brussel, de twaalfde december tweeduizend dertien.
 Sporządzono w Brukseli dnia dwunastego grudnia roku dwa tysiące trzynastego.
 Feito em Bruxelas, em doze de dezembro de dois mil e treze.
 Întocmit la Bruxelles la doisprezece decembrie două mii treisprezece.
 V Bruseli dvanásteho decembra dvetisíctrinásť.
 V Bruslju, dne dvanajstega decembra leta dva tisoč trinajst.
 Tehty Brysselissä kahdentenatoista päivänä joulukuuta vuonna kaksituhattakolmetoista.
 Som skedde i


text:
Bryssel den tolfte december tjugohundratretton.
 За Европейския съюз
 Por la Unión Europea
 Za Evropskou unii
 For Den Europæiske Union
 Für die Europäische Union
 Euroopa Liidu nimel
 Για την Ευρωπαϊκή Ένωση
 For the European Union
 Pour l'Union européenne
 Za Europsku uniju
 Per l'Unione europea
 Eiropas Savienības vārdā –
 Europos Sąjungos vardu
 Az Európai Unió részéről
 Għall-Unjoni Ewropea
 Voor de Europese Unie
 W imieniu Unii Europejskiej
 Pela União Europeia
 Pentru Uniunea Europeană
 Za Európsku úniu
 Za Evropsko unijo
 Euroopan unionin puolesta
 För Europeiska unionen
 За Грузия
 Por Georgia
 Za Gruzii
 For Georgien
 Für Georgien
 Gruusia nimel
 Για τη Γεωργία
 For Georgia
 Pour la Géorgie
 Za Gruziju
 Per la Georgia
 Gruzijas vārdā –
 Gruzijos vardu
 Grúzia részéről
 Għall-Ġeorġja
 Voor Georgië
 W imieniu Gruzji
 Pela Geórgia
 Pentru Georgia
 Za Gruzínsko
 Za Gruzijo
 Georgian puolesta
 För Georgien
 (1) Rozhodnutí Rady a Komise ze dne 31. května 1999 o uzavření Dohody o partnerství a spolupráci mezi Evropskými společenstvími a jejich členskými státy na straně jedné a Gruzií na straně druhé (Úř. věst. L 205, 4.8.1999, s. 3).
 (2) Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1638/2006 ze dne 24. října 2006 o obecných ustanoveních o zřízení evropského nástroje sousedství a partnerství (Úř. věst. L 310, 9.11.2006, s. 1).
 (3) Nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU, Euratom) č. 966/2012 ze dne 25. října 2012, kterým se stanoví finanční pravidla o souhrnném rozpočtu Unie a zrušuje nařízení Rady (ES, Euratom) č. 1605/2002 (Úř. věst. L 298, 26.10.2012, s. 1).


text:
 30.6.2011
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 L 171/14
 ROZHODNUTÍ SMÍŠENÉHO VÝBORU EHP
 č. 16/2011
 ze dne 1. dubna 2011,
 kterým se mění příloha XIII (Doprava) Dohody o EHP
 SMÍŠENÝ VÝBOR EHP,
 s ohledem na Dohodu o Evropském hospodářském prostoru, ve znění Protokolu o úpravě Dohody o Evropském hospodářském prostoru (dále jen „Dohoda“), a zejména na článek 98 této dohody,
 vzhledem k těmto důvodům:
 (1)
 Příloha XIII Dohody byla změněna rozhodnutím Smíšeného výboru EHP č. 5/2011 ze dne 11. února 2011 (1).
 (2)
 Nařízení Komise (EU) č. 581/2010 ze dne 1. července 2010 o stanovení maximálních časových úseků pro stahování příslušných údajů z přístroje ve vozidle a z karty řidiče (2) by mělo být začleněno do Dohody,
 ROZHODL TAKTO:
 Článek 1
 V příloze XIII Dohody se za bod 24ea (rozhodnutí Komise 2009/810/ES) vkládá nový bod, který zní:
 „24eb.
 32010 R 0581: nařízení Komise (EU) č. 581/2010 ze dne 1. července 2010 o stanovení maximálních časových úseků pro stahování příslušných údajů z přístroje ve vozidle a z karty řidiče (Úř. věst. L 168, 2.7.2010, s. 16).“
 Článek 2
 Znění nařízení (EU) č. 581/2010 v islandském a norském jazyce, která mají být zveřejněna v dodatku EHP Úředního věstníku Evropské unie, jsou platná.
 Článek 3
 Toto rozhodnutí vstupuje v platnost dnem 2. dubna 2011 za předpokladu, že Smíšenému výboru EHP byla učiněna veškerá oznámení podle čl. 103 odst. 1 Dohody (3).
 Článek 4
 Toto rozhodnutí bude zveřejněno v oddíle EHP a v dodatku EHP Úředního věstníku Evropské unie.
 V Bruselu dne 1. dubna 2011.
 Za Smíšený výbor EHP
 pověřený předseda
 Gianluca GRIPPA
 (1) Úř. věst. L 93, 7.4.2011, s. 33.
 (2) Úř. věst. L 168, 2.7.2010, s. 16.
 (3) Nebyly oznámeny žádné ústavní požadavky.


text:
 26.11.2015
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 L 311/27
 ROZHODNUTÍ SMÍŠENÉHO VÝBORU EHP
 č. 274/2014
 ze dne 12. prosince 2014,
 kterým se mění příloha II (Technické předpisy, normy, zkoušení a certifikace) Dohody o EHP [2015/2141]
 SMÍŠENÝ VÝBOR EHP,
 s ohledem na Dohodu o Evropském hospodářském prostoru (dále jen „Dohoda o EHP“), a zejména na článek 98 této dohody,
 vzhledem k těmto důvodům:
 (1)
 Prováděcí rozhodnutí Komise 2014/289/EU ze dne 15. května 2014, kterým se členským státům umožňuje prodloužit dočasná povolení udělená pro účinné látky pinoxaden a meptyldinokap (1), má být začleněno do Dohody o EHP.
 (2)
 Příloha II Dohody o EHP by proto měla být odpovídajícím způsobem změněna,
 PŘIJAL TOTO ROZHODNUTÍ:
 Článek 1
 V Dohodě o EHP příloze II kapitole XV se za bod 13zzzzk (prováděcí nařízení Komise (EU) č. 922/2014) vkládá nový bod, který zní:
 „13zzzzl.
 32014 D 0289: prováděcí rozhodnutí Komise 2014/289/EU ze dne 15. května 2014, kterým se členským státům umožňuje prodloužit dočasná povolení udělená pro účinné látky pinoxaden a meptyldinokap (Úř. věst. L 147, 17.5.2014, s. 114).“
 Článek 2
 Znění prováděcího rozhodnutí 2014/289/EU v islandském a norském jazyce, která mají být zveřejněna v dodatku EHP Úředního věstníku Evropské unie, jsou platná.
 Článek 3
 Toto rozhodnutí vstupuje v platnost dnem 13. prosince 2014 za předpokladu, že jsou učiněna veškerá oznámení podle čl. 103 odst. 1 Dohody o EHP (2), nebo v den vstupu v platnost rozhodnutí Smíšeného výboru EHP č. 203/2014 ze dne 30. září 2014 (3), podle toho, které datum je pozdější.
 Článek 4
 Toto rozhodnutí bude zveřejněno v oddíle EHP a v dodatku EHP Úředního věstníku Evropské unie.
 V Bruselu dne 12. prosince 2014.
 Za Smíšený výbor EHP
 předseda
 Kurt JÄGER
 (1) Úř. věst. L 147, 17.5.2014, s. 114.
 (2) Nebyly oznámeny žádné ústavní požadavky.
 (3) Úř.věst. L 202, 30.7.2015, s. 57.


text:
 20.11.2015
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 L 304/1
 Pouze původní texty EHK OSN mají podle mezinárodního veřejného práva právní účinek. Status a datum vstupu tohoto předpisu v platnost je třeba ověřit v nejnovější verzi dokumentu EHK OSN o statusu TRANS/WP.29/343, který je k dispozici na internetové adrese:
 http://www.unece.org/trans/main/wp29/wp29wgs/wp29gen/wp29fdocstts.html
 Předpis Evropské hospodářské komise Organizace spojených národů (EHK OSN) č. 16 – Jednotná ustanovení pro schvalování:
 I.
 bezpečnostních pásů, zádržných systémů, dětských zádržných systémů a dětských zádržných systémů ISOFIX pro cestující v motorových vozidlech
 II.
 vozidel vybavených bezpečnostními pásy, signalizací nezapnutí bezpečnostního pásu, zádržnými systémy, dětskými zádržnými systémy, dětskými zádržnými systémy ISOFIX a dětskými zádržnými systémy i-Size [2015/2059]
 Zahrnuje veškerá platná znění až po:
 Doplněk 5 k sérii změn 06 – datum vstupu v platnost: 10. června 2014
 OBSAH
 PŘEDPIS
 1.
 Oblast působnosti
 2.
 Definice
 3.
 Žádost o schválení
 4.
 Označení
 5.
 Schválení
 6.
 Specifikace
 7.
 Zkoušky
 8.
 Požadavky na montáž do vozidla
 9.
 Shodnost výroby
 10.
 Sankce za neshodnost výroby
 11.
 Změny a rozšíření schválení typu vozidla nebo typu bezpečnostního pásu nebo zádržného systému
 12.
 Definitivní ukončení výroby
 13.
 Návod
 14.
 Názvy a adresy technických zkušeben odpovědných za provádění schvalovacích zkoušek a názvy a adresy schvalovacích orgánů
 15.
 Přechodná ustanovení
 PŘÍLOHY
 1A
 Sdělení týkající se schválení nebo rozšíření, odmítnutí či odnětí schválení nebo definitivního ukončení výroby typu vozidla z hlediska bezpečnostních pásů podle předpisu č. 16
 1B
 Sdělení týkající se schválení nebo rozšíření, odmítnutí či odnětí schválení nebo definitivního ukončení výroby pro typ bezpečnostního pásu nebo zádržného systému pro dospělé cestující v motorových vozidlech podle předpisu č. 16
 2.
 Uspořádání značek schválení
 3.
 Schéma zařízení pro zkoušení životnosti mechanismu navíječe
 4.
 Schéma zařízení pro zkoušení blokování navíječů s nouzovým blokováním
 5.
 Schéma zařízení pro zkoušení odolnosti navíječů proti prachu
 6.
 Popis vozíku, sedadla, kotevních úchytů a brzdného zařízení
 7.
 Popis figuríny
 8.
 Popis křivky zpomalení nebo zrychlení vozíku v závislosti na čase
 9.
 Návod
 10.
 Zkouška spony pro dva pásy
 11.
 Zkouška odolnosti proti oděru a zkouška mikroprokluzu
 12.
 Korozní zkouška
 13.
 Pořadí zkoušek
 14.
 Kontrola shodnosti výroby
 15.
 Postup stanovení bodu „H“ a skutečného úhlu trupu pro místa k sezení v motorových vozidlech
 16.
 Montáž bezpečnostních pásů s vyznačením typů pásů a typů navíječů
 17.
 Požadavky na montáž bezpečnostních pásů a zádržných systémů pro dospělé cestující v motorových vozidlech na sedadlech směřujících dopředu a na montáž dětských zádržných systémů ISOFIX a dětských zádržných systémů i-Size
 18.
 Zkoušky signalizace nezapnutí bezpečnostního pásu
 1. OBLAST PŮSOBNOSTI
 Tento předpis se vztahuje na:
 1.1.
 vozidla kategorií M, N, O, L2, L4, L5, L6, L7 a T (1) z hlediska montáže bezpečnostních pásů a zádržných systémů, které jsou určeny k samostatnému použití, tj. jako individuální zařízení pro dospělé osoby sedící na sedadlech směřujících dopředu, dozadu nebo bočně;
 1.2.
 bezpečnostní pásy a zádržné systémy, které jsou určeny k samostatnému použití, tj. jako individuální zařízení pro dospělé osoby sedící na sedadlech směřujících dopředu, dozadu nebo bočně, a které jsou určeny k montáži do vozidel kategorií M, N, O, L2, L4, L5, L6, L7 a T1;
 1.3.


text:
vozidla kategorií M1 a N1
 1 z hlediska montáže dětských zádržných systémů, dětských zádržných systémů ISOFIX a dětských zádržných systémů i-Size;
 1.4.
 vozidla kategorií M1 z hlediska signalizace nezapnutí bezpečnostního pásu (2);
 1.5.
 na žádost výrobce platí také pro montáž dětských zádržných systému a dětských zádržných systémů ISOFIX určených k montáži do vozidel kategorií M2 a M3
 1;
 1.6.
 na žádost výrobce platí také pro bezpečnostní pásy určené pro montáž bočně směřujících sedadel ve vozidlech kategorie M3 (třídy II, III a B1);
 1.7.
 na žádost výrobce platí také pro montáž dětských zádržných systémů i-Size, v případě, že místa k sezení i-Size jsou definována výrobcem vozidla.
 2. DEFINICE
 2.1. Bezpečnostní pás (sedadlový pás, pás)
 Uspořádání popruhů s uzavírací sponou, seřizovacími zařízeními a připevňovacím kováním způsobilé k ukotvení v motorovém vozidle a konstruované tak, aby se v případě srážky nebo náhlého zpomalení vozidla zmenšilo nebezpečí poranění uživatele tím, že omezuje pohyblivost jeho těla. Takové uspořádání se obecně označuje názvem „souprava pásu“ a tento termín rovněž zahrnuje jakékoliv zařízení pro pohlcování energie nebo pro navíjení pásu.
 Soupravu lze zkoušet a schvalovat jako soupravu bezpečnostního pásu nebo jako zádržný systém.
 2.1.1. Břišní pás
 Dvoubodový pás, který prochází před tělem uživatele ve výši pánve.
 2.1.2. Diagonální pás
 Pás, který prochází úhlopříčně před hrudníkem od kyčle k protilehlému rameni.
 2.1.3. Tříbodový pás
 Pás, který je v podstatě kombinací břišního a diagonálního popruhu.
 2.1.4. Pás typu S
 Souprava pásu jiná než tříbodový nebo břišní pás.
 2.1.5. Postrojový pás
 Souprava pásu typu S skládající se z břišního pásu a ramenních popruhů; postrojový pás lze vybavit pomocným rozkrokovým popruhem.
 2.2. Typ pásu
 Pásy různých „typů“ jsou pásy, které se vzájemně podstatně liší. Rozdíly se mohou týkat především:
 2.2.1.
 tuhých částí (spona, připevňovací kování, navíječ atd.);
 2.2.2.
 materiálu, vazby, rozměrů a barvy popruhů nebo
 2.2.3.
 geometrie soupravy pásu.
 2.3. Popruh
 Ohebná část určená k přidržování těla a přenášení namáhání na kotevní úchyty pásu.
 2.4. Spona
 Rychle se uvolňující zařízení umožňující, aby uživatel byl zadržován pásem. Spona, kromě spony postrojového pásu, může obsahovat též seřizovací zařízení.
 2.5. Seřizovací zařízení pásu
 Zařízení umožňující seřídit pás podle individuální potřeby uživatele a polohy sedadla. Seřizovací zařízení může být součástí spony, navíječe nebo jiné části bezpečnostního pásu.
 2.6. Předepínací zařízení
 Dodatečně montované nebo vestavěné zařízení, které utáhne popruh, aby se zmenšila vůle pásu při nárazu.
 2.7. „Referenční oblastí“ se rozumí prostor mezi dvěma svislými podélnými rovinami vzdálenými od sebe 400 mm a symetricky umístěnými vzhledem k H-bodu a definovaný otočením zařízení s hlavicí popsaného v předpisu č. 21 příloze 1 ze svislé do vodorovné polohy. Zařízení se umístí dle popisu v uvedené příloze předpisu č. 21 a nastaví se na maximální délku 840 mm.
 2.8. „Soupravou airbagu“ se rozumí zařízení instalované jako doplněk bezpečnostních pásů a zádržných systémů v motorových vozidlech, tj. systém, který při prudkém nárazu vozidla automaticky rozvine pružný polštář tak, aby se tlakem plynu v něm obsaženého omezila vážnost následků dotyku jedné nebo více částí těla osoby ve vozidle s interiérem prostoru pro cestující.
 2.9. „Airbagem cestujícího“ se rozumí souprava airbagu určená


text:
k ochraně osob sedících na sedadlech jiných než na sedadle řidiče při čelním nárazu.
 2.10. „Dětským zádržným systémem“ se rozumí bezpečnostní zařízení definované v předpisu č. 44 nebo předpisu č. 129.
 2.11. „Směřujícím dozadu“ se rozumí směřující ve směru opačném k normálnímu směru jízdy vozidla.
 2.12. Připevňovací kování
 Části soupravy pásu, které umožňují připevnit pás ke kotevním úchytům pásu, včetně nezbytných zajišťovacích prvků.
 2.13. Zařízení k pohlcování energie
 Zařízení určené k rozptylování energie nezávisle na popruhu nebo společně s ním a tvořící součást soupravy pásu.
 2.14. Navíječ
 Zařízení k částečnému nebo úplnému uložení popruhu bezpečnostního pásu.
 2.14.1. Navíječ bez blokování (typ 1)
 Navíječ, z něhož se popruh v celé své délce odvíjí působením malé vnější síly bez možnosti regulovat délku odvinutého popruhu.
 2.14.2. Navíječ s ručním odblokováním (typ 2)
 Navíječ, který musí uživatel ručně odblokovat, aby mohl odvinout požadovanou délku popruhu, a který se samočinně zablokuje, jakmile uvedený úkon ustane.
 2.14.3. Navíječ s automatickým blokováním (typ 3)
 Navíječ dovolující odvinutí požadované délky popruhu a seřizující uživateli samočinně popruh po zapnutí spony. Bez úmyslného zásahu uživatele se popruh dále neodvíjí.
 2.14.4. Navíječ s nouzovým blokováním (typ 4)
 Navíječ, který za běžných jízdních podmínek neomezuje volnost pohybu uživatele bezpečnostního pásu. Takové zařízení má součásti k seřizování délky, které samočinně přizpůsobí popruh uživateli, a blokovací mechanismus uváděný v případě nouze do činnosti:
 2.14.4.1.
 snížením rychlosti vozidla (jednotlivá citlivost);
 2.14.4.2.
 kombinací snížení rychlosti vozidla, odvíjení popruhu nebo jakýchkoli jiných automatických prostředků (vícenásobná citlivost).
 2.14.5. Navíječ s nouzovým blokováním s vyšším prahem reakce (typ 4N)
 Navíječ typu definovaného v bodě 2.14.4 se zvláštními vlastnostmi s ohledem na použití ve vozidlech kategorie M2, M3, N1, N2 a N3
 (3).
 2.14.6. Zařízení pro výškové seřízení pásu
 Zařízení umožňující seřídit výškovou polohu horní smyčky pásu podle požadavků jednotlivého uživatele a podle polohy sedadla. Takové zařízení se může považovat za část pásu nebo za část kotevního úchytu pásu.
 2.15. Kotevní úchyty pásu
 Části nosné konstrukce vozidla, nosné konstrukce sedadla nebo kterékoli jiné části vozidla, k nimž se připevní soupravy bezpečnostních pásů.
 2.16. Typ vozidla z hlediska bezpečnostních pásů a zádržných systémů
 Kategorie motorových vozidel, které se neliší v takových základních hlediscích, jako jsou rozměry, tvar a materiály součástí nosné konstrukce vozidla, nosné konstrukce sedadla nebo kterékoli jiné části vozidla, ke které se připevňují bezpečnostní pásy a zádržné systémy.
 2.17. Zádržný systém
 Systém pro určitý typ vozidla nebo typ stanovený výrobcem vozidla a odsouhlasený technickou zkušebnou, sestávající ze sedadla a pásu, uchycený na vozidle příslušnými připevňovacími součástmi a kromě toho obsahující všechny prvky, které slouží ke snížení rizika poranění uživatele v případě náhlého snížení rychlosti vozidla omezením pohyblivosti těla uživatele.
 2.18. Sedadlo
 Konstrukce, která může, ale nemusí být nedílnou součástí nosné konstrukce vozidla, spolu s úplným vybavením, a je určena k sezení jedné dospělé osoby. Tento pojem zahrnuje jak jednotlivé sedadlo, tak část lavicového sedadla určenou k sezení pro jednu osobu.
 2.18.1.
 „Předním sedadlem cestujícího“ se rozumí každé sedadlo, jehož „nejvíce vpředu ležící H-bod“ je ve svislé příčné rovině procházející bodem R řidiče nebo před ní.
 2.18.2.
 „Sedadlem směřujícím dopředu“


text:
se rozumí sedadlo, které lze používat, když se vozidlo pohybuje, a které směřuje k přední části vozidla tak, že svislá rovina souměrnosti sedadla svírá se svislou rovinou souměrnosti vozidla úhel menší než +10o nebo – 10o.
 2.18.3.
 „Sedadlem směřujícím dozadu“ se rozumí sedadlo, které lze používat, když se vozidlo pohybuje, a které směřuje k zadní části vozidla tak, že svislá rovina souměrnosti sedadla svírá se svislou rovinou souměrnosti vozidla úhel menší než ± 10o nebo – 10o.
 2.18.4.
 „Bočně směřujícím sedadlem“ se rozumí sedadlo, které lze používat, když se vozidlo pohybuje, a které směřuje ke straně vozidla tak, že svislá rovina souměrnosti sedadla svírá se svislou rovinou souměrnosti vozidla úhel 90o (± 10o).
 2.19. Skupina sedadel
 Jedná se buď o sedadlo lavicového typu, nebo sedadla sice oddělená, ale uspořádaná vedle sebe (tj. upevněná tak, že přední ukotvení jednoho z těchto sedadel jsou v jedné řadě s předními nebo zadními ukotveními jiného sedadla nebo mezi ukotveními jiného sedadla), a poskytující jedno nebo více míst k sezení pro dospělé osoby.
 2.20. Lavicové sedadlo
 Konstrukce s úplným vybavením určená k sezení pro více než jednu dospělou osobu.
 2.21. Seřizovací systém sedadla
 Úplné zařízení, jímž lze sedadlo nebo jeho části seřídit do polohy přizpůsobené tvarům těla sedící osoby. Toto zařízení může zejména umožňovat:
 2.21.1.
 podélné přestavení;
 2.21.2.
 svislé přestavení;
 2.21.3.
 úhlové přestavení.
 2.22. Ukotvení sedadla
 Systém, kterým je souprava sedadla připevněna k nosné konstrukci vozidla, včetně příslušných částí nosné konstrukce vozidla.
 2.23. Typ sedadla
 Kategorie sedadel, které se neliší v základních hlediscích, jako jsou:
 2.23.1.
 tvar, rozměry a materiál nosné konstrukce sedadla;
 2.23.2.
 typy a rozměry seřizovacích a zajišťovacích systémů sedadla;
 2.23.3.
 typ a rozměry kotevních úchytů pásu na sedadle, ukotvení sedadla a příslušných částí nosné konstrukce vozidla.
 2.24. Systém přestavování sedadla
 Zařízení, které umožňuje úhlové nebo podélné přestavení sedadla nebo některé jeho části bez pevné mezilehlé polohy (pro usnadnění přístupu cestujících).
 2.25. Zajišťovací systém sedadla
 Zařízení, které zajišťuje sedadlo a jeho části v kterékoli poloze pro užívání.
 2.26. Zapuštěné uvolňovací tlačítko spony
 Uvolňovací tlačítko spony, které nesmí umožnit uvolnění spony pomocí koule o průměru 40 mm.
 2.27. Nezapuštěné uvolňovací tlačítko spony
 Uvolňovací tlačítko spony, které umožňuje uvolnění spony pomocí koule o průměru 40 mm.
 2.28. Omezovač tahu
 Zařízení začleněné do navíječe, které automaticky snižuje tah popruhu při zapnutém bezpečnostním pásu. Po odepnutí pásu se toto zařízení automaticky vypíná.
 2.29. „ISOFIX“ je systém pro připojení dětských zádržných systémů k vozidlům, který má dva tuhé kotevní úchyty na vozidle, dvě odpovídající tuhá připevňovací kování na dětském zádržném systému a prostředek omezující rotaci dětského zádržného systému kolem příčné osy.
 2.30. „Dětským zádržným systémem ISOFIX“ se rozumí dětský zádržný systém splňující požadavky předpisu č. 44 nebo předpisu č. 129, který musí být připevněn k systému kotevních úchytů ISOFIX splňujícímu požadavky předpisu č. 14.
 2.31. „Místem ISOFIX“ se rozumí systém, který umožňuje instalovat:
 a)
 buď univerzální dopředu směřující dětský zádržný systém ISOFIX definovaný v předpisu č. 44;
 b)
 nebo polouniverzální dopředu směřující dětský zádržný systém ISOFIX definovaný v předpisu č. 44;
 c)
 nebo polouniverzální dozadu směřující dětský zádržný


text:
systém ISOFIX definovaný v předpisu č. 44;
 d)
 nebo polouniverzální bočně směřující dětský zádržný systém ISOFIX definovaný v předpisu č. 44;
 e)
 nebo dětský zádržný systém ISOFIX určitého vozidla definovaný v předpisu č. 44;
 f)
 nebo dětský zádržný systém i-Size definovaný v předpisu č. 129;
 g)
 nebo dětský zádržný systém ISOFIX určitého vozidla definovaný v předpisu č. 129.
 2.32. „Systémem kotevních úchytů ISOFIX“ se rozumí sytém tvořený dvěma spodními kotevními úchyty ISOFIX, který splňuje požadavky předpisu č. 14 a je konstruován pro připevnění dětského zádržného systému ISOFIX ve spojení s antirotačním zařízením.
 2.33. „Spodním kotevním úchytem ISOFIX“ se rozumí jedna tuhá vodorovná tyč o kruhovém profilu s průměrem 6 mm, vystupující z konstrukce vozidla nebo sedadla a na niž se má pomocí úchytů ISOFIX zachytit a připevnit dětský zádržný systém ISOFIX.
 2.34. „Antirotační zařízení“:
 a)
 antirotační zařízení pro univerzální dětský zádržný systém ISOFIX se skládá z horního upínání ISOFIX;
 b)
 antirotační zařízení pro polouniverzální dětský zádržný systém ISOFIX se skládá z horního upínání, palubní desky vozidla nebo z podpěry určené k omezení rotace zádržného zařízení během čelního nárazu;
 c)
 antirotační zařízení pro dětský zádržný systém i-Size se skládá z horního upínání nebo z podpěry určené k omezení rotace zádržného zařízení během čelního nárazu;
 d)
 u univerzálních či polouniverzálních dětských zádržných systémů ISOFIX, i-Size není samotné sedadlo vozidla antirotačním zařízením.
 2.35. „Kotevním úchytem horního upínání ISOFIX“ se rozumí prvek splňující požadavky předpisu č. 14, například tyč, který je umístěn v definované zóně, je konstruován pro uchycení spojky popruhu horního upínání ISOFIX a přenášení jeho zádržné síly na nosnou konstrukci vozidla.
 2.36. „Vodicí zařízení“ je určeno k pomoci osobě provádějící instalaci dětského zádržného systému ISOFIX fyzickým naváděním úchytů ISOFIX, kterými je vybaven dětský zádržný systém ISOFIX, do správné polohy vůči spodním kotevním úchytům ISOFIX pro usnadnění spojení.
 2.37. „Označovacím přípravkem ISOFIX“ se rozumí prostředek informující osobu, která hodlá instalovat dětský zádržný systém ISOFIX, o místech ISOFIX ve vozidle a umístění všech odpovídajících kotevních úchytů systému ISOFIX.
 2.38. „Přípravkem dětského zádržného systému“ (CRF) se rozumí přípravek v souladu s některou z osmi velikostních tříd ISOFIX definovaných v bodě 4 přílohy 17 – dodatku 2 k tomuto předpisu, a zejména těch, jejichž rozměry jsou uvedeny na obrázcích 1 až 7 ve výše zmíněném bodě 4. Tyto přípravky dětského zádržného systému (CFR) se používají v tomto předpisu k ověření, které třídy velikosti dětských zádržných systémů ISOFIX lze použít na místech ISOFIX vozidla. Jeden z přípravků CRF označovaný jako ISO/F2 (B), který je popsán na obrázku 2 uvedeného odstavce 4, se v předpisu č. 14 používá k ověření umístění a možnosti přístupu k jakémukoli systému kotevních úchytů ISOFIX.
 2.39. „Posuzovaným rozsahem pro montáž podpěry i-Size“ se rozumí rozsah zajišťující rozměrovou a geometrickou kompatibilitu podpěry dětského zádržného systému i-Size s místem k sezení i-Size vozidla.
 2.40. „Místem k sezení i-Size“ se rozumí místo k sezení, pokud je definováno výrobcem vozidla, které je konstruováno tak, aby umožňovalo umístění dětského zádržného systému i-Size podle předpisu č. 129 a splňuje požadavky stanovené v tomto předpise.
 2.41. „Signalizací nezapnutí bezpečnostního pásu“


text:
se rozumí systém určený k upozornění řidiče, že nemá zapnutý bezpečnostní pás. Systém je založen na zjištění nezapnutého bezpečnostního pásu a na dvou úrovních upozornění řidiče: výstražném signálu první úrovně a výstražném signálu druhé úrovně.
 2.42. „Optickou výstrahou“ se rozumí varování optickým signálem (světlem, blikáním nebo vizuálním zobrazením symbolu nebo zprávy).
 2.43. „Zvukovou výstrahou“ se rozumí výstražný zvukový signál.
 2.44. „Výstražným signálem první úrovně“ se rozumí optický výstražný signál aktivovaný při sepnutí spínače zapalování (ať již motor běží, či nikoli) v případě, že bezpečnostní pás řidiče není zapnut. Volitelně může být doplněn zvukový výstražný signál.
 2.45. „Výstražným signálem druhé úrovně“ se rozumí optický a zvukový výstražný signál aktivovaný, když řidič řídí vozidlo bez zapnutého bezpečnostního pásu.
 2.46. „Nezapnutým bezpečnostním pásem“ se rozumí stav kdy, podle volby výrobce, buď spona bezpečnostního pásu řidiče není zapnuta, nebo délka popruhu vytažená z navíječe není větší než 100 mm.
 2.47. „Normálním provozem vozidla“ se rozumí stav, kdy se vozidlo pohybuje dopředu rychlostí větší než 10 km/h.
 3. ŽÁDOST O SCHVÁLENÍ
 3.1. Typ vozidla
 3.1.1.
 Žádost o schválení typu vozidla z hlediska instalace bezpečnostních pásů a zádržných systémů podává výrobce vozidla nebo jeho řádně pověřený zástupce.
 3.1.2.
 K žádosti se přiloží níže uvedené dokumenty ve trojím vyhotovení a následující údaje:
 3.1.2.1.
 výkresy celkové konstrukce vozidla ve vhodném měřítku se zakreslenými polohami bezpečnostních pásů a podrobné výkresy bezpečnostních pásů a přípojných bodů;
 3.1.2.2.
 specifikace použitých materiálů, které mohou ovlivnit pevnost bezpečnostních pásů;
 3.1.2.3.
 technický popis bezpečnostních pásů.
 3.1.2.4.
 V případě bezpečnostních pásů připevněných ke konstrukci sedadla:
 3.1.2.5.
 podrobný popis typu vozidla z hlediska konstrukce sedadel, ukotvení sedadel a jejich seřizovacích a zajišťovacích systémů;
 3.1.2.6.
 výkresy sedadel, jejich ukotvení k vozidlu a jejich seřizovacích a zajišťovacích systémů provedené ve vhodném měřítku a dostatečně podrobné.
 3.1.3.
 Technické zkušebně provádějící zkoušky pro schválení typu se podle volby výrobce předloží buď vozidlo představující schvalovaný typ vozidla, nebo jeho části považované technickou zkušebnou za podstatné pro zkoušky bezpečnostních pásů.
 3.2. Typ bezpečnostního pásu
 3.2.1.
 Žádost o schválení typu bezpečnostního pásu předá držitel obchodní značky nebo jeho řádně pověřený zástupce. V případě zádržných systémů předá žádost o schválení typu zádržného systému držitel obchodní značky, jeho zástupce nebo výrobce vozidla, do kterého se má daný systém montovat, nebo jeho zástupce.
 3.2.2.
 K žádosti se přiloží:
 3.2.2.1.
 technický popis typu pásu obsahující údaje o použitých popruzích a tuhých částech, spolu s výkresy částí, z nichž se pás skládá. Výkresy musí rovněž zobrazovat místo, kde se má vyznačit číslo schválení a doplňkový symbol (doplňkové symboly) ve vztahu ke kružnici značky schválení. V popisu se uvede barva modelu předaného ke schválení a typ vozidla/typy vozidel, pro který/které je tento typ pásu určen. U navíječů musí být uveden návod na montáž čidel a u předepínacích zařízení nebo systémů úplný technický popis konstrukce a funkce včetně případného snímání, popisující způsob aktivace a nezbytný postup pro zamezení neúmyslné aktivace. V případě zádržného systému bude popis obsahovat: výkresy konstrukce vozidla a konstrukce sedadla, seřizovacího systému a připevňovacích kování ve vhodném měřítku s umístěním ukotvení sedadla a kotevních úchytů pásu, jakož


text:
i vyztužení v dostatečně podrobném provedení, společně se specifikací použitých materiálů, které mohou ovlivnit pevnost ukotvení sedadla a kotevních úchytů pásu, a technický popis ukotvení sedadla a kotevních úchytů pásů. Je-li pás navržený k připevnění na konstrukci vozidla pomocí zařízení pro výškové seřízení pásu, musí být v technickém popisu uvedeno, zda se toto zařízení považuje za součást pásu, či nikoliv;
 3.2.2.2.
 šest vzorků typu pásu, z nichž jeden je pro referenční účely;
 3.2.2.3.
 deset metrů každého typu popruhu použitého pro typ pásu.
 3.2.2.4.
 Technická zkušebna provádějící zkoušky schválení typu je oprávněna požadovat další vzorky.
 3.2.3.
 V případě zádržných systémů předloží výrobce zkušebně dva vzorky, které mohou zahrnovat dva ze vzorků pásů požadovaných podle bodů 3.2.2.2 a 3.2.2.3, podle volby výrobce buď typ vozidla představující schvalovaný typ vozidla, nebo jeho část nebo části považované technickou zkušebnou provádějící schvalovací zkoušky za podstatné pro zkoušení zádržného systému.
 4. OZNAČENÍ
 Vzorky typu pásu nebo zádržného systému předaného ke schválení v souladu s ustanoveními výše uvedených bodů 3.2.2.2, 3.2.2.3 a 3.2.2.4 musí být zřetelně a nesmazatelně označeny názvem, počátečními písmeny nebo obchodním názvem či značkou výrobce.
 5. SCHVÁLENÍ
 5.1. K certifikátu schválení typu se připojí osvědčení podle vzoru uvedeného v bodech 5.1.1 nebo 5.1.2:
 5.1.1.
 příloha 1A pro žádosti uvedené v bodě 3.1;
 5.1.2.
 příloha 1B pro žádosti uvedené v bodě 3.2.
 5.2. Typ vozidla
 5.2.1.
 Jestliže vozidlo předložené ke schválení podle tohoto předpisu splňuje požadavky níže uvedeného bodu 8 a příloh 15 a 16 tohoto předpisu, schválení takového typu vozidla se udělí.
 5.2.2.
 Každému schválenému typu se přidělí číslo schválení. Jeho první dvě číslice (v současné době 06, které odpovídají sérii změn 06) označují sérii změn, která zahrnuje poslední významné technické změny předpisu v době vydání schválení. Stejná smluvní strana nesmí přidělit stejné číslo jinému typu vozidla, jak je definován výše v bodě 2.16.
 5.2.3.
 Oznámení o schválení, rozšíření nebo odmítnutí, či odnětí schválení nebo definitivním ukončení výroby typu vozidla podle tohoto předpisu se sdělí smluvním stranám dohody z roku 1958, které tento předpis uplatňují, prostřednictvím formuláře podle vzoru uvedeného v příloze 1A tohoto předpisu.
 5.2.4.
 Na každém vozidle, které je shodné s typem vozidla schváleným podle tohoto přepisu, se viditelně a na snadno přístupném místě uvedeném ve formuláři schválení umístí mezinárodní značka schválení, která se skládá z:
 5.2.4.1.
 kružnice, ve které je písmeno „E“, za nímž je uvedeno rozlišovací číslo země, která udělila schválení (4);
 5.2.4.2.
 čísla tohoto předpisu, za kterým následuje písmeno „R“, pomlčka a číslo schválení vpravo od kružnice podle bodu 5.2.4.1.
 5.2.5.
 Jestliže vozidlo vyhovuje schválenému typu vozidla podle jednoho nebo více předpisů v příloze k dohodě, nemusí se v zemi, která udělila schválení podle tohoto předpisu, opakovat symbol podle bodu 5.2.4.1. V takovém případě se ve sloupcích napravo od symbolu podle bodu 5.2.4.1 umístí doplňková čísla a symboly všech předpisů, podle kterých bylo schválení uděleno v zemi, která udělila schválení typu podle tohoto předpisu.
 5.2.6.
 Značka schválení musí být zřetelně čitelná a nesmazatelná.
 5.2.7.
 Značka schválení se umístí poblíž tabulky s údaji o vozidle připevněné výrobcem nebo přímo na


text:
ni.
 5.3. Typ bezpečnostního pásu
 5.3.1.
 Jestliže vzorky typu pásu, předložené v souladu s ustanoveními bodu 3.2, splňují požadavky bodů 4, 5.3 a 6 tohoto předpisu, schválení se udělí.
 5.3.2.
 Každému schválenému typu se přidělí číslo schválení. Jeho první dvě číslice (v současné době 06, které odpovídají sérii změn 06) označují sérii změn, která zahrnuje poslední významné technické změny předpisu v době vydání schválení. Stejná smluvní strana nesmí přiřadit stejné číslo jinému typu pásu nebo zádržného systému.
 5.3.3.
 Oznámení o schválení, rozšíření nebo odmítnutí schválení typu pásu nebo zádržného systému podle tohoto předpisu se sdělí smluvním stranám dohody z roku 1958, které tento předpis uplatňují, prostřednictvím formuláře podle vzoru uvedeného v příloze 1B tohoto předpisu.
 5.3.4.
 Kromě značek popsaných v bodě 4 se na každý pás, který odpovídá typu schválenému podle tohoto předpisu, připojí na vhodném místě následující údaje:
 5.3.4.1.
 mezinárodní schvalovací značka, která se skládá z:
 5.3.4.1.1.
 písmene „E“ v kružnici, za nímž následuje rozlišovací číslo země, která schválení udělila (5);
 5.3.4.1.2.
 čísla schválení;
 5.3.4.2.
 následující doplňkové symboly:
 5.3.4.2.1.
 písmeno „A“ pro tříbodový pás, písmeno „B“ pro břišní pás a písmeno „S“ pro speciální typy pásu;
 5.3.4.2.2.
 symboly uvedené v bodě 5.3.4.2.1 se doplní následujícími doplňkovými označeními:
 5.3.4.2.2.1.
 písmenem „e“ pro pás se zařízením k pohlcování energie;
 5.3.4.2.2.2.
 písmenem „r“ pro pás s navíječem, za nímž je symbol (1, 2, 3, 4 nebo 4N) použitého navíječe v souladu s bodem 2.14 tohoto předpisu a písmeno „m“, pokud je použit navíječ s nouzovým blokováním s vícenásobnou citlivostí;
 5.3.4.2.2.3.
 písmenem „p“ v případě bezpečnostních pásů s předepínacím zařízením;
 5.3.4.2.2.4.
 písmenem „t“ v případě bezpečnostního pásu s navíječem s omezovačem tahu;
 5.3.4.2.2.5.
 pásy vybavené navíječem typu 4N musí být rovněž označeny symbolem, který se skládá z obdélníku s přeškrtnutým vozidlem kategorie M1, udávajícím, že použití tohoto typu navíječe je ve vozidlech této kategorie zakázáno;
 5.3.4.2.2.6.
 jestliže je bezpečnostní pás schválený podle bodu 6.4.1.3.3 tohoto předpisu, označí se slovem „AIRBAG“ v obdélníku.
 5.3.4.2.3.
 Symbolu uvedenému v bodě 5.3.4.2.1 musí předcházet písmeno „Z“, pokud je bezpečnostní pás součástí zádržného systému.
 5.3.5.
 V příloze 2 bodě 2 tohoto předpisu jsou uvedeny příklady uspořádání značky schválení.
 5.3.6.
 Údaje uvedené v bodě 5.3.4 musí být zřetelně čitelné a nesmazatelné a mohou být trvale připevněny buď formou štítku, nebo přímým označením. Štítek nebo označení musí být odolné proti opotřebení.
 5.3.7.
 Štítky zmíněné v bodě 5.3.6 mohou být vydány buď schvalovacím orgánem, který udělil schválení, nebo z pověření tohoto orgánu výrobcem.
 6. SPECIFIKACE
 6.1. Obecné specifikace
 6.1.1. Každý vzorek předaný v souladu s body 3.2.2.2, 3.2.2.3 a 3.2.2.4 musí vyhovovat požadavkům obsaženým v bodě 6 tohoto předpisu.
 6.1.2. Pás nebo zádržný systém musí být navržen a proveden tak, aby při správné montáži a řádném používání fungoval uspokojivě a aby snižoval nebezpečí tělesného poranění při nehodě.
 6.1.3. Uspořádání popruhů pásu nesmí být pro uživatele nebezpečné.
 6.1.4. Použití materiálů s vlastnostmi polyamidu 6, pokud jde o zadržování vody, je zakázáno u všech mechanických částí, pro něž tato vlastnost může pravděpodobně znamenat nežádoucí vliv na jejich funkci.
 6.2. Tuhé části
 6.2.1. Obecně


text:
6.2.1.1. Tuhé části bezpečnostního pásu, jako jsou spony, seřizovací zařízení, připevňovací kování apod. nesmějí mít ostré hrany, které by mohly třením způsobit opotřebení nebo roztržení popruhů.
 6.2.1.2. Všechny části soupravy pásu, které mohou podléhat korozi, musí být proti ní vhodně chráněny. Po korozní zkoušce předepsané v bodě 7.2 nesmějí vykazovat žádné známky poškození, které by mohlo ohrožovat správnou funkci zařízení, ani známky rozsáhlejší koroze viditelné prostým okem kvalifikovaného pozorovatele.
 6.2.1.3. Tuhé části, určené k pohlcování energie nebo vystavené zatížení, či jeho přenášení, nesmí být křehké.
 6.2.1.4. Tuhé součásti a části bezpečnostního pásu vyrobené z plastů musí být umístěny a namontovány tak, aby se při každodenním používání motorového vozidla nemohly zachytit pod posuvným sedadlem nebo ve dveřích vozidla. Jestliže některá z těchto částí nesplňuje výše uvedené podmínky, musí se podrobit rázové zkoušce za studena podle bodu 7.5.4. Objeví-li se po zkoušce na některém plastovém krytu nebo držáku tuhé součásti viditelné trhliny, celá součást z plastu se vyjme a ověří se, zda zbývající část soupravy je i nadále bezpečná. Jestliže zbývající část soupravy zůstává i nadále bezpečná a nejsou zjištěny viditelné trhliny, vyhodnotí se dále podle zkušebních požadavků uvedených v bodech 6.2.2, 6.2.3 a 6.4.
 6.2.2. Spona
 6.2.2.1. Spona musí být konstruována tak, aby byla vyloučena jakákoli možnost nesprávného použití. To mimo jiné znamená, že nesmí být možné, aby zůstala částečně uvolněná. Způsob rozepínání spony musí být zcela zřejmý. Části spony, které se pravděpodobně dostanou do styku s tělem uživatele, musí mít průřez nejméně 20 cm2 a šířku nejméně 46 mm, měřeno v rovině vzdálené maximálně 2,5 mm od kontaktního povrchu. Spony postrojových pásů se s ohledem na tento poslední požadavek považují za vyhovující, pokud plocha dotyku spony s tělem uživatele dosahuje velikosti od 20 do 40 cm2.
 6.2.2.2. Spona, i když není zatížena, musí zůstat zapnutá v jakékoliv poloze vozidla. Nesmí se rozepnout neúmyslně, náhodně nebo silou menší než 1 daN. Spona musí být snadno použitelná a uchopitelná; není-li zatížená, nebo při zatížení podle bodu 7.8.2 musí být uživatel schopen ji uvolnit prostým pohybem jedné ruky jedním směrem. Kromě toho v případě souprav pásu určených k použití u předních vnějších sedadel, s výjimkou postrojových pásů, musí být uživatel schopen sponu zapnout jednoduchým pohybem jedné ruky jedním směrem. Spona se uvolní stiskem tlačítka nebo podobného zařízení. Povrch, na který se tímto tlakem působí, musí mít při uvolněném tlačítku v průmětu do roviny kolmé k počátečnímu směru pohybu tlačítka následující rozměry: u zapuštěných tlačítek plochu nejméně 4,5 cm2 a šířku nejméně 15 mm, u nezapuštěných tlačítek plochu nejméně 2,5 cm2 a šířku nejméně 10 mm. Plocha části, kterou se spona rozepíná, musí mít červenou barvu. Tuto barvu nesmí mít žádná jiná část spony. Když je sedadlo obsazeno, je přípustné červené výstražné světlo v kterékoli části spony, jestliže se vypne poté, co osoba na sedadle sepne sponu.
 6.2.2.3. Při zkoušce podle bodu 7.5.3 musí spona fungovat běžným způsobem.
 6.2.2.4. Spona musí snést opakovanou manipulaci a před dynamickou zkouškou podle bodu 7.7 se musí podrobit 5 000 cyklům rozepínání a zapínání za normálních provozních podmínek.


text:
U spon postrojových pásů lze tuto zkoušku provést, aniž by byly všechny jazyky zapnuty.
 6.2.2.5. Síla potřebná k rozepnutí spony při zkoušce podle bodu 7.8 nesmí být větší než 6 daN.
 6.2.2.6. Spona se přezkouší na pevnost podle bodu 7.5.1 a případně i bodu 7.5.5. Působením napětí vyvolaného předepsaným zatížením se nesmí zlomit, závažně deformovat ani odtrhnout.
 6.2.2.7. U spon s některým prvkem společným pro dvě soupravy pásu se zkoušky pevnosti a rozepínání podle bodů 7.7 a 7.8 provedou také u dílu spony náležejícího jedné sestavě zasunutého do odpovídající části náležející druhé sestavě, pokud je při používání možné sponu tímto způsobem spojovat.
 6.2.3. Seřizovací zařízení pásu
 6.2.3.1. Po nasazení pásu uživatelem se pás buď automaticky přizpůsobí uživateli, nebo musí být řešen tak, aby ruční seřizovací zařízení bylo pro sedícího uživatele snadno dostupné a pohodlně a snadno použivatelné. Toto zařízení rovněž umožní utáhnout pás jednou rukou tak, aby se přizpůsobil tělesným rozměrům uživatele a poloze sedadla.
 6.2.3.2. V souladu s požadavky bodu 7.3 se zkouší dva vzorky každého seřizovacího zařízení pásu. Prokluz popruhu u každého vzorku seřizovacího zařízení nepřekročí 25 mm a celkové posunutí všech seřizovacích zařízení nepřesáhne 40 mm.
 6.2.3.3. Podle bodu 7.5.1 se přezkouší pevnost všech seřizovacích zařízení. Působením napětí vyvolaného předepsaným zatížením se nesmí zlomit ani odtrhnout.
 6.2.3.4. Při zkoušce podle bodu 7.5.6 nepřesáhne síla potřebná k ovládání kteréhokoliv ručního seřizovacího zařízení 5 daN.
 6.2.4. Připevňovací kování a zařízení pro výškové seřízení pásu
 Podle bodů 7.5.1 a 7.5.2 se přezkouší pevnost připevňovacího kování. Pevnost zařízení pro výškové seřízení pásu se zkouší podle bodu 7.5.2 tohoto předpisu v případě, že nebyla přezkoušena na vozidle s použitím předpisu č. 14 (v poslední verzi změn) z hlediska kotevních úchytů bezpečnostních pásů. Tyto části se působením napětí vyvolaného předepsaným zatížením nesmí zlomit ani uvolnit.
 6.2.5. Navíječe
 Navíječe se podrobí zkouškám a musí vyhovět níže uvedeným požadavkům včetně zkoušek pevnosti stanovených v bodech 7.5.1 a 7.5.2. (Tyto požadavky vylučují navíječe bez blokování.)
 6.2.5.1. Navíječe s ručním odblokováním
 6.2.5.1.1.
 Popruh soupravy bezpečnostního pásu vybavené navíječem s ručním odblokováním se mezi blokovacími polohami navíječe nesmí posunout o více než 25 mm.
 6.2.5.1.2.
 Popruh soupravy bezpečnostního pásu se vytáhne z navíječe s ručním odblokováním do 6 mm od konce jeho maximální délky, pokud se na popruh použije síla napínání o velikosti nejméně 1,4 daN a nejvíce 2,2 daN v normálním směru tahu.
 6.2.5.1.3.
 Způsobem popsaným v bodě 7.6.1 se popruh opakovaně vytáhne z navíječe a nechá svinout, dokud neproběhne 5 000 cyklů rozvinutí a navinutí. Navíječ se poté podrobí korozní zkoušce uvedené v bodě 7.2 a zkoušce odolnosti proti prachu podle bodu 7.6.3. Nato se s ním musí úspěšně provést dalších 5 000 cyklů rozvinutí a navinutí. Po provedení výše uvedených zkoušek musí navíječ řádně fungovat a stále vyhovovat požadavkům bodů 6.2.5.1.1 a 6.2.5.1.2.
 6.2.5.2. Navíječe s automatickým blokováním
 6.2.5.2.1.
 Popruh soupravy bezpečnostního pásu, vybavené navíječem s automatickým blokováním se mezi blokovacími polohami navíječe nesmí posunout o více než 30 mm. Po pohybu uživatele směrem dozadu musí pás zůstat buď ve své původní poloze, nebo se


text:
do této polohy samočinně vrátit při následných pohybech uživatele dopředu.
 6.2.5.2.2.
 Pokud je navíječ součástí břišního pásu, nesmí být navíjecí síla popruhu menší než 0,7 daN, měřeno na volné délce mezi figurínou a navíječem podle bodu 7.6.4.
 Jestliže je navíječ součástí ramenního popruhu, nesmí být navíjecí síla popruhu menší než 0,1 daN a větší než 0,7 daN při obdobném měření.
 6.2.5.2.3.
 Způsobem popsaným v bodě 7.6.1 se popruh opakovaně vytáhne z navíječe a nechá svinout, dokud neproběhne 5 000 cyklů rozvinutí a navinutí. Navíječ se poté podrobí korozní zkoušce uvedené v bodě 7.2 a zkoušce na odolnost proti prachu podle bodu 7.6.3. Nato se s ním musí úspěšně provést dalších 5 000 cyklů rozvinutí a navinutí. Po provedení výše uvedených zkoušek musí navíječ řádně fungovat a stále vyhovovat požadavkům bodů 6.2.5.2.1 a 6.2.5.2.2.
 6.2.5.3. Navíječe s nouzovým blokováním
 6.2.5.3.1.
 Při zkoušce podle bodu 7.6.2 musí navíječ s nouzovým blokováním splnit níže uvedené podmínky. V případě jednoduché citlivosti podle bodu 2.14.4.1 tohoto předpisu platí pouze specifikace, které se týkají zpomalení vozidla.
 6.2.5.3.1.1.
 Navíječ musí blokovat, když zpomalení vozidla dosáhne hodnoty 0,45 g (6) v případě navíječů typu 4 nebo 0,85 g u navíječů typu 4N.
 6.2.5.3.1.2.
 Navíječ nesmí blokovat při hodnotách zrychlení popruhu naměřených ve směru vytažení pásu, které jsou menší než 0,8 g v případě typu 4 nebo menší než 1,0 g u navíječů typu 4N.
 6.2.5.3.1.3.
 Navíječ nesmí blokovat, je-li snímač odkloněn od montážní polohy stanovené jeho výrobcem v kterémkoliv směru v úhlu nepřesahujícím 12o.
 6.2.5.3.1.4.
 Navíječ musí blokovat, je-li snímač odkloněn od montážní polohy stanovené jeho výrobcem v kterémkoliv směru o více než 27o u navíječe typu 4 nebo 40o u typu 4N.
 6.2.5.3.1.5.
 V případech, kde činnost navíječe závisí na vnějším signálu nebo zdroji energie, zajistí konstrukce zařízení automatické zablokování při poruše nebo přerušení tohoto signálu nebo zdroje energie. Nicméně tento požadavek není třeba splnit v případě navíječe s vícenásobnou citlivostí za předpokladu, že pouze jediná citlivost závisí na vnějším signálu nebo zdroji energie a optické a/nebo akustické prostředky signalizují řidiči poruchu signálu nebo zdroje energie.
 6.2.5.3.2.
 Při zkoušce podle bodu 7.6.2 musí navíječ s nouzovým blokováním s vícenásobnou citlivostí, včetně citlivosti popruhu, vyhovět stanoveným požadavkům a rovněž se zablokovat, když zrychlení popruhu měřené ve směru odvíjení je nejméně 3,0 g.
 6.2.5.3.3.
 Jedná-li se o zkoušky uvedené v bodech 6.2.5.3.1 a 6.2.5.3.2, rozsah pohybu popruhu, který se může odvinout před zablokováním navíječe, nepřesáhne 50 mm počínaje délkou uvedenou v bodě 7.6.2.1. V případě zkoušky uvedené v bodě 6.2.5.3.1.2 se blokování nesmí projevit v rozmezí 50 mm pohybu popruhu počínaje délkou uvedenou v bodě 7.6.2.1.
 6.2.5.3.4.
 Pokud je navíječ součástí břišního pásu, nesmí být navíjecí síla popruhu menší než 0,7 daN, měřeno na volné délce mezi figurínou a navíječem podle bodu 7.6.4.
 Jestliže je navíječ součástí ramenního pásu, nesmí být navíjecí síla popruhu menší než 0,1 daN a větší než 0,7 daN při obdobném měření s výjimkou pásu vybaveného omezovačem tahu, v takovém případě lze minimální navíjecí sílu snížit na 0,05 daN za předpokladu, že toto zařízení je


text:
v provozním režimu. Prochází-li popruh průvlakem nebo kladkou, musí se síla navíjení měřit na volné délce mezi figurínou a průvlakem nebo kladkou.
 Jestliže souprava zahrnuje zařízení, které při ručním nebo automatickém provozu brání úplnému navinutí popruhu, nesmí být při posuzování těchto požadavků takové zařízení v činnosti.
 Jestliže souprava zahrnuje omezovač tahu, změří se navíjecí síla popruhu se zařízením v provozu a mimo provoz, pokud se tyto požadavky posuzují před provedením zkoušek životnosti podle bodu 6.2.5.3.5 a po nich.
 6.2.5.3.5.
 Způsobem popsaným v bodě 7.6.1 se popruh opakovaně vytáhne z navíječe a nechá navinout, dokud neproběhne 40 000 cyklů. Navíječ se poté podrobí korozní zkoušce uvedené v bodě 7.2 a zkoušce na odolnost proti prachu stanovené v bodě 7.6.3. Poté je třeba uspokojivě provést dalších 5 000 cyklů (celkem 45 000 cyklů).
 Jestliže souprava zahrnuje omezovač tahu, provedou se výše uvedené zkoušky s omezovačem tahu jak v provozním, tak mimoprovozním režimu.
 Po výše uvedených zkouškách musí navíječ řádně fungovat a stále splňovat požadavky uvedené v bodech 6.2.5.3.1, 6.2.5.3.3 a 6.2.5.3.4.
 6.2.5.4. Po provedení zkoušky životnosti podle bodu 6.2.5.3.5 a bezprostředně po změření navíjecí síly podle bodu 6.2.5.3.4 musí navíječe splnit oba následující požadavky:
 6.2.5.4.1.
 navíječe, kromě navíječů s automatickým blokováním, musí být při zkoušce podle bodu 7.6.4.2 schopny zamezit jakékoli vůli mezi trupem a pásem a
 6.2.5.4.2.
 když se otevře spona k uvolnění jazyka, musí být samotný navíječ schopen zcela zatáhnout popruh.
 6.2.6. Předepínací zařízení
 6.2.6.1. Po korozní zkoušce podle bodu 7.2 musí předepínací zařízení (včetně snímače nárazu spojeného se zařízením originálními zástrčkami, které ale nejsou pod proudem) fungovat normálně.
 6.2.6.2. Ověří se, že neúmyslné uvedení zařízení do provozu nepředstavuje žádné nebezpečí poranění uživatele.
 6.2.6.3. V případě pyrotechnických předepínacích zařízení:
 6.2.6.3.1.
 Po stabilizaci podle bodu 7.9.1 nesmí být předepínací zařízení aktivováno teplotou a zařízení musí fungovat normálně.
 6.2.6.3.2.
 Je třeba přijmout opatření, aby nedošlo ke vznícení okolních hořlavých materiálů výronem horkých plynů.
 6.3. Popruhy
 6.3.1. Obecně
 6.3.1.1. Vlastnosti popruhů zajistí, aby se jejich tlak na tělo uživatele rozložil co nejrovnoměrněji po celé jejich šířce a aby se nekroutily ani při napnutí. Musí pohlcovat a rozptylovat energii. Popruhy musí mít okraje provedeny tak, aby se při používání netřepily.
 6.3.1.2. Šířka popruhu při zatížení 980 daN ± 100 – 0 daN nesmí být menší než 46 mm. Tento rozměr se změří při zkoušce předepsané v bodě 7.4.3, přičemž zkušební stroj se zastaví při výše uvedeném zatížení (7).
 6.3.2. Pevnost po stabilizaci při pokojové teplotě
 V případě dvou vzorků popruhu stabilizovaných v souladu s bodem 7.4.1.1 nesmí být mez pevnosti popruhu podle bodu 7.4.2 menší než 1 470 daN. Rozdíl mezi hodnotami meze pevnosti obou vzorků nesmí přesáhnout 10 % hodnoty vyšší naměřené meze pevnosti.
 6.3.3. Pevnost po zvláštní stabilizaci
 V případě dvou vzorků popruhu stabilizovaných v souladu s jedním z ustanovení bodu 7.4.1. (vyjma 7.4.1.1) nesmí být mez pevnosti popruhu menší než 75 % průměrné hodnoty meze stanovené při zkoušce podle bodu 6.3.2 ani menší než 1 470 daN. Technická zkušebna provádějící zkoušky nemusí jednu nebo více těchto zkoušek provést, jestliže složení použitého


text:
materiálu nebo dostupné informace činí tuto zkoušku nebo zkoušky nadbytečnými.
 6.4. Souprava pásu nebo zádržný systém
 6.4.1. Dynamická zkouška
 6.4.1.1. Souprava pásu nebo zádržný systém se podrobí dynamické zkoušce podle bodu 7.7.
 6.4.1.2. Dynamická zkouška se provede u dvou souprav pásů, které nebyly dříve zatíženy kromě případu souprav pásů tvořících součást zádržných systémů, kde se dynamická zkouška provede na zádržných systémech, určených pro jednu skupinu sedadel, které předtím nebyly zatíženy. Spony zkoušených souprav pásů musely splnit požadavky bodu 6.2.2.4. V případě bezpečnostních pásů s navíječi musely být navíječe podrobeny zkoušce odolnosti proti prachu stanovené v bodě 7.6.3; kromě toho v případě bezpečnostních pásů nebo zádržných systémů vybavených předepínacím zařízením obsahujícím pyrotechnické prostředky muselo být toto zařízení podrobeno stabilizaci podle bodu 7.9.1.
 6.4.1.2.1.
 Pásy musely být podrobeny korozní zkoušce popsané v bodě 7.2, po níž se spony vystaví 500 dalším cyklům rozepínání a zapínání za normálních provozních podmínek.
 6.4.1.2.2.
 Bezpečnostní pásy s navíječi musely být podrobeny buď zkouškám podle bodu 6.2.5.2, nebo podle bodu 6.2.5.3. Nicméně jestliže již byl navíječ podroben korozní zkoušce podle ustanovení bodu 6.4.1.2.1, není nutné tuto zkoušku opakovat.
 6.4.1.2.3.
 V případě pásu určeného k použití se zařízením na výškové seřízení pásu, jak je definováno v bodě 2.14.6, se zkouška provede se zařízením nastaveným v nejméně příznivé poloze (polohách) zvolené technickou zkušebnou odpovědnou za provedení zkoušek. Pokud je však zařízení pro výškové seřízení pásu tvořeno kotevním úchytem bezpečnostního pásu, jak bylo schváleno v souladu s ustanoveními předpisu č. 14, technická zkušebna odpovědná za provedení zkoušek může podle vlastního uvážení použít ustanovení bodu 7.7.1.
 6.4.1.2.4.
 U bezpečnostního pásu s předepínacím zařízením se minimální posunutí podle bodu 6.4.1.3.2 může snížit na polovinu. Pro účely této zkoušky musí být předepínací zařízení v činnosti.
 6.4.1.2.5.
 Bezpečnostní pás s omezovačem tahu se před dynamickou zkouškou podrobí zkoušce životnosti podle bodu 6.2.5.3.5, s tímto omezovačem v provozním režimu. Dynamická zkouška se pak provede s omezovačem tahu v provozním režimu.
 6.4.1.3. V průběhu zkoušky musí být splněny následující požadavky:
 6.4.1.3.1.
 Žádná část soupravy pásu nebo zádržného systému zajištující uživatele se nesmí porušit a žádné spony ani zajišťovací nebo přestavovací systém se nesmí uvolnit nebo odjistit a
 6.4.1.3.2.
 dopředné posunutí figuríny musí být u břišních pásů v úrovni pánve v rozmezí 80 mm až 200 mm. U ostatních typů pásů musí být dopředné posunutí v úrovni pánve v rozmezí 80 mm až 200 mm a v úrovni hrudníku od 100 mm do 300 mm. U postrojových pásů se výše uvedené minimální posunutí může zmenšit na polovinu. Tato posunutí se vztahují k měřicím bodům vyznačeným na obrázku 6 v příloze 7 tohoto předpisu.
 6.4.1.3.3.
 U bezpečnostních pásů určených k použití na vnějším předním místě k sezení chráněném airbagem, který je před ním, může posunutí referenčního bodu hrudníku přesáhnout posunutí specifikované v předchozím bodě 6.4.1.3.2, jestliže jeho rychlost při této hodnotě není větší než 24 km/h.
 6.4.1.4. U zádržného systému:
 6.4.1.4.1.
 Posunutí referenčního bodu hrudníku může překročit hodnoty podle bodu 6.4.1.3.2, pokud se může buď výpočtem, nebo další zkouškou prokázat, že žádná část trupu nebo hlavy figuríny použité


text:
při dynamické zkoušce nepřijde do styku s kteroukoli tuhou součástí přední části vozidla kromě kontaktu hrudníku s mechanismem řízení, jestliže mechanismus vyhovuje požadavkům předpisu č. 12, přičemž se předpokládá, že ke kontaktu nedojde za rychlosti vyšší než 24 km/hod. Pro toto hodnocení se předpokládá, že sedadlo je v poloze stanovené v bodě 7.7.1.5.
 6.4.1.4.2.
 U vozidel vybavených takovými zařízeními musí přestavovací a zajišťovací systém, které umožňují cestujícím na všech sedadlech opustit vozidlo, být po provedení dynamické zkoušky nadále ručně ovladatelné.
 6.4.1.5. Odchylně se u zádržných systémů smí figurína posunout více, než je uvedeno v bodě 6.4.1.3.2 v případě, kdy se pro horní kotevní úchyt namontovaný na sedadle použije výjimka stanovená v bodě 7.4 předpisu č. 14.
 6.4.2. Pevnost po odírání
 6.4.2.1. U obou vzorků stabilizovaných podle ustanovení bodu 7.4.1.6 se mez pevnosti stanoví podle bodů 7.4.2 a 7.5. Musí se přinejmenším rovnat 75 procentům průměrné hodnoty meze pevnosti stanovené během zkoušek na neodřených popruzích, a nesmí být menší než minimální zatížení stanovené pro zkoušenou položku. Rozdíl mezi hodnotami meze pevnosti těchto dvou vzorků nesmí převýšit 20 procent nejvyšší naměřené meze pevnosti. U postupů typu 1 a 2 se zkouška meze pevnosti provede pouze u vzorků popruhu (bod 7.4.2). U postupu typu 3 se zkouška meze pevnosti provede u popruhu v kombinaci s příslušnou kovovou součástí (bod 7.5).
 6.4.2.2. V následující tabulce jsou uvedeny díly soupravy pásu, které se mají podrobit zkoušce odolnosti proti oděru a vhodné typy postupů jsou označeny symbolem „x“. U každého postupu se použije nový vzorek.
 Postup 1
 Postup 2
 Postup 3
 Připevňovací kování
 —
 —
 x
 Průvlak nebo kladka
 —
 x
 —
 Smyčka spony
 —
 x
 x
 Seřizovací zařízení
 x
 —
 x
 Části přišité k popruhu
 —
 —
 x
 7. ZKOUŠKY
 7.1. Použití vzorků předložených ke schválení typu pásu nebo zádržného systému (viz příloha 13 tohoto předpisu)
 7.1.1. Ke kontrole spony, zkoušce spony při nízké teplotě, případně, je-li to nutné, zkoušce při nízké teplotě podle bodu 7.5.4, jakož i zkoušce životnosti spony, korozní zkoušce spony, zkouškám činnosti navíječe, dynamické zkoušce a následné zkoušce rozepínání spony se požadují dva pásy nebo dva zádržné systémy. Jeden z těchto dvou vzorků se použije ke kontrole pásu nebo zádržného systému.
 7.1.2. Ke kontrole spony a zkoušce pevnosti spony, upevňovacího zařízení, seřizovacích zařízení pásu a (v případě potřeby) navíječů je vyžadován jeden pás nebo jeden zádržný systém.
 7.1.3. Ke kontrole spony, zkoušce mikroprokluzu a zkoušce odolnosti proti oděru se požadují dva pásy nebo dva zádržné systémy. Zkouška činnosti seřizovacího zařízení pásu se provede s jedním z těchto dvou vzorků.
 7.1.4. Ke zkoušce meze pevnosti popruhu se použije vzorek popruhu. Část tohoto vzorku se uchovává po dobu platnosti schválení.
 7.2. Korozní zkouška
 7.2.1. Do zkušební komory se umístí kompletní souprava bezpečnostního pásu podle přílohy 12 tohoto předpisu. U soupravy s navíječem se odvine celá délka popruhu až na délku 300 ± 3 mm. S výjimkou krátkých přerušení, kdy například může být nezbytné zkontrolovat a doplnit solný roztok, musí zkouška vystavení vlivu prostředí probíhat nepřetržitě po dobu 50 hodin.
 7.2.2. Po ukončení zkoušky


text:
vystavení vlivu prostředí se souprava opatrně omyje nebo ponoří do čisté tekoucí vody s teplotou do 38 °C, aby se odstranil případný solný povlak, a poté se souprava ponechá schnout při pokojové teplotě po dobu 24 hodin před kontrolou v souladu s bodem 6.2.1.2.
 7.3. Zkouška mikroprokluzu (viz obrázek 11 v příloze 3 tohoto předpisu)
 7.3.1. Vzorky předané ke zkoušce mikroprokluzu se musí udržovat minimálně po dobu 24 hodin v prostředí s teplotou 20 ± 5 °C a relativní vlhkostí 65 ± 5 %. Zkouška se provede při teplotě v rozmezí 15 až 30 °C.
 7.3.2. Zajistí se, aby volná část seřizovacího zařízení směřovala buď nahoru, nebo dolů na zkušební lavici stejně jako ve vozidle.
 7.3.3. Na spodní konec části popruhu se připevní zátěž 5 daN. Druhý konec se vystaví vratnému pohybu o celkové amplitudě 300 ± 20 mm (viz obrázek).
 7.3.4. Je-li zde volný konec, který slouží jako rezervní popruh, nesmí se žádným způsobem připevnit nebo připnout k zatížené části.
 7.3.5. Je třeba zajistit, aby popruh na zkušební lavici v uvolněné poloze splýval ze seřizovacího zařízení v podobě vyduté křivky stejně jako ve vozidle. Síla 5 daN, která působí na zkušební lavici, musí být vedena svisle tak, aby se zabránilo kývání zátěže a kroucení pásu. Připevňovací kování se k zátěži působící silou 5 daN přichytí stejně jako ve vozidle.
 7.3.6. Před samotným zahájením zkoušky se provede série 20 cyklů, aby se ustálil systém samočinného upínání.
 7.3.7. Provede se 1 000 cyklů s frekvencí 0,5 cyklu za sekundu s celkovou amplitudou 300 ± 20 mm. Síla 5 daN musí působit pouze během doby odpovídající posunu o 100 ± 20 mm na každou polovinu periody.
 7.4. Stabilizace popruhů a zkouška meze pevnosti (statická)
 7.4.1. Stabilizace popruhů pro zkoušku meze pevnosti
 Vzorky odstřižené z popruhu podle bodu 3.2.2.3. se stabilizují takto:
 7.4.1.1. Teplotní stabilizace a zvlhčení
 Popruh se stabilizuje podle normy ISO 139 (2005), s použitím normální atmosféry nebo normální alternativní atmosféry. Jestliže se zkouška neprovede bezprostředně po stabilizaci, vzorek se do zahájení zkoušky uloží v hermeticky uzavřené nádobě. Mez pevnosti se musí stanovit do pěti minut po vyjmutí popruhu ze stabilizační atmosféry nebo z nádoby.
 7.4.1.2. Vystavení účinkům světla
 7.4.1.2.1. Použijí se ustanovení obsažená v doporučení ISO 105-B02 (1994/Amd2:2000). Popruh se vystaví působení světla po dobu potřebnou k vyblednutí standardní modře číslo 7 na odstín rovnající se stupni 4 na šedé stupnici.
 7.4.1.2.2. Po expozici se popruh stabilizuje, jak je popsáno v bodě 7.4.1.1. Jestliže se zkouška neprovede bezprostředně po stabilizaci, vzorek se do zahájení zkoušky uloží v hermeticky uzavřené nádobě. Mez pevnosti se musí stanovit do pěti minut po vyjmutí popruhu ze stabilizačního zařízení.
 7.4.1.3. Stabilizace při nízké teplotě
 7.4.1.3.1. Popruh se stabilizuje, jak je popsáno v bodě 7.4.1.1.
 7.4.1.3.2. Poté se popruh ponechá po dobu jedné a půl hodiny na rovné ploše v mrazicí komoře s teplotou vzduchu – 30 ± 5 °C. Popruh se přehne a přehyb se zatíží závažím o hmotnosti 2 kg předtím ochlazeným na teplotu – 30 ± 5 °C. Poté, co byl popruh v


text:
téže mrazicí komoře zatížen po dobu 30 minut, se závaží sejme a do pěti minut po vyjmutí popruhu z mrazicí komory se změří mez pevnosti.
 7.4.1.4. Stabilizace za tepla
 7.4.1.4.1. Popruh se ponechá po dobu tří hodin ve vyhřívací komoře v prostředí s teplotou 60 ± 5 °C a relativní vlhkostí 65 ± 5 %.
 7.4.1.4.2. Mez pevnosti se stanoví do pěti minut po vyjmutí popruhu z vyhřívací komory.
 7.4.1.5. Vystavení účinkům vody
 7.4.1.5.1. Popruh se ponechá po dobu tří hodin při teplotě 20 ± 5 °C zcela ponořen v destilované vodě, do níž se přidá stopové množství smáčedla. Lze použít každé smáčedlo vhodné pro zkoušené vlákno.
 7.4.1.5.2. Mez pevnosti se stanoví během deseti minut po vyjmutí popruhu z vody.
 7.4.1.6. Stabilizace odíráním
 7.4.1.6.1. Odírání se provede na každém zařízení, kde je popruh v kontaktu s některou tuhou částí pásu, s výjimkou všech seřizovacích zařízení, kde zkouška mikroprokluzu (bod 7.3) prokazuje, že prokluz popruhu je menší než polovina předepsané hodnoty, přičemž v takovém případě není nutné provádět postup 1 pro stabilizaci odíráním (bod 7.4.1.6.4.1). Stabilizační zařízení musí být nastaveno tak, aby byla přibližně zachována vzájemná poloha popruhu a stykové plochy.
 7.4.1.6.2. Vzorky se stabilizují, jak je popsáno v bodě 7.4.1.1. Teplota okolí během procesu odírání musí být mezi 15 a 30 °C.
 7.4.1.6.3. V tabulce jsou uvedeny obecné podmínky pro každý postup odírání.
 Zatížení
 daN
 Frekvence v Hz
 Počet
 cyklů
 Posun
 mm
 Postup 1
 2,5
 0,5
 5 000
 300 ± 20
 Postup 2
 0,5
 0,5
 45 000
 300 ± 20
 Postup 3 (8)
 0 až 5
 0,5
 45 000
 —
 Posun uvedený v pátém sloupci představuje amplitudu vratného pohybu popruhu.
 7.4.1.6.4. Jednotlivé postupy stabilizace
 7.4.1.6.4.1.
 Postup 1: pro případy, kdy popruh prokluzuje seřizovacím zařízením.
 Na jednom konci popruhu se udržuje svislé stálé zatížení 2,5 daN – na druhý konec popruhu se připevní zařízení, které uděluje popruhu horizontální vratný pohyb.
 Seřizovací zařízení se umístí na vodorovný popruh, takže na něj dále působí tah (viz obrázek 1 v příloze 11 tohoto předpisu).
 7.4.1.6.4.2.
 Postup 2: pro případy, kdy popruh při průchodu tuhou částí mění směr.
 Během této zkoušky musí úhly, které mezi sebou svírají oba konce popruhu, odpovídat obrázku 2 v příloze 11 tohoto předpisu.
 Během zkoušky se udržuje stálé zatížení 0,5 daN.
 V případech, kde popruh při průchodu tuhou částí mění směr více než jednou, lze zatížení 0,5 daN zvýšit natolik, aby se dosáhlo předepsaného posunu popruhu 300 mm při průchodu touto tuhou částí.
 7.4.1.6.4.3.
 Postup 3: pro případy, kdy je popruh připevněn k některé tuhé části přišitím nebo podobným způsobem.
 Celkový vratný pohyb musí být 300 ± 20 mm, ale zatížení 5 daN se použije pouze během posunu o 100 ± 20 mm na každou polovinu periody (viz obrázek 3 v příloze 11 tohoto předpisu).
 7.4.2. Zkouška meze pevnosti popruhu (statická zkouška)
 7.4.2.1. Zkouška se pokaždé provede se dvěma novými vzorky popruhu dostatečné délky stabilizovanými v souladu s ustanoveními bodu 7.4.1.
 7.4.2.2. Každý popruh se upne do čelistí stroje na zkoušení pevnosti v tahu. Čelisti jsou navrženy tak, aby se