text:
plavidla, pokud námořník nesplňuje požadavky stanovené v odstavcích 2.2 až 2.4.
 3. Pracovní smlouvy mauritánských námořníků
 Tyto smlouvy musí obsahovat minimálně tyto údaje:
 a)
 příjmení a jméno námořníka, datum narození nebo věk a místo narození;
 b)
 místo a datum uzavření smlouvy;
 c)
 název rybářského plavidla nebo plavidel a registrační číslo plavidla nebo plavidel, na jehož/jejichž palubě se rybář zavazuje pracovat;
 d)
 jméno zaměstnavatele nebo majitele rybářského plavidla nebo jinou stranu dohody;
 e)
 pracovní pozice, na které má být rybář zaměstnán nebo k jejímuž výkonu má být najat;
 f)
 pokud je to možné, datum, kdy se má rybář dostavit na palubu, a místo zahájení výkonu služby;
 g)
 výši mzdy nebo výši podílu a způsob výpočtu takového podílu, pokud se má odměňování provádět na základě podílu, nebo výši mzdy a podílu a způsob výpočtu podílu, pokud se má odměňování provádět na kombinovaném základě, a případně sjednanou minimální mzdu;
 h)
 skončení platnosti smlouvy a podmínky s tím spojené:
 i)
 pokud byla smlouva uzavřena na dobu určitou, datum stanovené pro její ukončení;
 ii)
 pokud byla smlouva uzavřena na dobu plavbu, dohodnutý přístav určení pro ukončení dohody a lhůta, po jejímž uplynutí bude rybář po příjezdu do tohoto místa určení propuštěn;
 iii)
 pokud byla smlouva uzavřena na dobu neurčitou, podmínky, za nichž může každá strana smlouvu vypovědět, a požadovanou výpovědní lhůtu, která nesmí být pro zaměstnavatele, majitele rybářského plavidla nebo jinou stranu smlouvy kratší než pro rybáře;
 i)
 zabezpečení v případě nemoci, zranění nebo úmrtí rybáře v souvislosti s jeho službou;
 j)
 délku placené dovolené za kalendářní rok nebo případně vzorec pro výpočet dovolené;
 k)
 dávky zdravotního a sociálního zabezpečení, které má rybáři poskytovat zaměstnavatel, majitel rybářského plavidla, případně jiná strana pracovní smlouvy uzavřené s rybářem;
 l)
 nárok rybáře na repatriaci;
 m)
 odkaz na případnou kolektivní smlouvu;
 n)
 minimální doby odpočinku
 4. nformace předkládané ministerstvu
 4.1.
 Každý stát vlajky, který je členským státem Unie, oznámí ministerstvu na seznamu vypracovaném a vedeném Unií název svého příslušného orgánu podle odstavce 2.4.
 4.2.
 zhledem k odst. 2.2 písm. d) a h) stát vlajky prostřednictvím Unie řádně informuje ministerstvo o svých požadavcích týkajících se dalších dokumentů požadovaných od námořníků naloděných nebo najatých na palubu rybářských plavidel plujících pod jeho vlajkou.
 4.3.
 Majitel rybářského plavidla nebo zástupce jednající jeho jménem průběžně informuje ministerstvo o najímání mauritánských námořníků k práci na palubě svého plavidla podle odstavce 1.3.
 4.4.
 Po obdržení informací uvedených v odstavci 4.3 ministerstvo vystaví majiteli rybářského plavidla nebo zástupci jednajícímu jeho jménem podepsané potvrzení.
 4.5.
 Majitel rybářského plavidla nebo zástupce jednající jeho jménem zašle kopii pracovní smlouvy rybáře přímo ministerstvu, a to ve lhůtě dvou měsíců po jejím podpisu.
 4.6.
 Ministerstvo vystaví majiteli rybářského plavidla nebo zástupci jednajícímu jeho jménem podepsané potvrzení, jakmile obdrží kopii pracovní smlouvy námořníků podle odstavce 4.5.
 (1) Viz článek 12 a následující zákona č. 017-2015 ze dne 29. července 2015 o rybolovu.
 (2) „Kategorie“ podle mauritánského práva - viz poznámka pod čarou k TAB. 1.
 (3) Jiné než sardinka obecná, sardinka oblá, kranas obecný a sardel obecná.
 (4) Viz prováděcí vyhláška k zákoníku


text:
 21.6.2012
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 L 161/18
 ROZHODNUTÍ SMÍŠENÉHO VÝBORU EHP
 č. 12/2012
 ze dne 10. února 2012,
 kterým se mění příloha II (Technické předpisy, normy, zkoušení a certifikace) Dohody o EHP
 SMÍŠENÝ VÝBOR EHP,
 s ohledem na Dohodu o Evropském hospodářském prostoru, ve znění Protokolu o úpravě Dohody o Evropském hospodářském prostoru (dále jen „Dohoda“), a zejména na článek 98 této dohody,
 vzhledem k těmto důvodům:
 (1)
 Příloha II Dohody byla změněna rozhodnutím Smíšeného výboru EHP č. 165/2011 ze dne 19. prosince 2011 (1).
 (2)
 Nařízení Komise (EU) č. 440/2008 ze dne 30. května 2008, kterým se stanoví zkušební metody podle nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1907/2006 o registraci, hodnocení, povolování a omezování chemických látek (2), ve znění opravy v Úř. věst. L 143, 3.6.2008, s. 55. by mělo být začleněno do Dohody.
 (3)
 Nařízení Komise (ES) č. 761/2009 ze dne 23. července 2009, kterým se přizpůsobuje technickému pokroku nařízení (ES) č. 440/2008, kterým se stanoví zkušební metody podle nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1907/2006 o registraci, hodnocení, povolování a omezování chemických látek (3) by mělo být začleněno do Dohody.
 (4)
 Rozhodnutí Komise 2009/851/ES ze dne 25. listopadu 2009, kterým se zavádí dotazník pro zprávy členských států o provádění směrnice Evropského parlamentu a Rady 2006/66/ES o bateriích a akumulátorech a odpadních bateriích a akumulátorech (4), by mělo být začleněno do Dohody,
 PŘIJAL TOTO ROZHODNUTÍ:
 Článek 1
 Za bod 12zz (rozhodnutí Komise 2010/296/EU) kapitoly XV přílohy II Dohody se vkládá nový bod, který zní:
 „12zza.
 32008 R 0440: nařízení Komise (EU) č. 440/2008 ze dne 30. května 2008, kterým se stanoví zkušební metody podle nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1907/2006 o registraci, hodnocení, povolování a omezování chemických látek („REACH“) (Úř. věst. L 142, 31.5.2008. s. 1), ve znění opravy v Úř. věst. L 143, 3.6.2008, s. 55. ve znění:
 —
 32009 R 0761: nařízení Komise č. 761/2009 ze dne 23. července 2009 (Úř. věst. L 220, 24.8.2009, s. 1).
 12zzb.
 32009 D 0851: rozhodnutí Komise 2009/851/ES ze dne 25. listopadu 2009, kterým se zavádí dotazník pro zprávy členských států o provádění směrnice Evropského parlamentu a Rady 2006/66/ES o bateriích a akumulátorech a odpadních bateriích a akumulátorech (Úř. věst. L 312, 27.11.2009, s. 56).“
 Článek 2
 Znění nařízení (ES) č. 440/2008 a (ES) č. 761/2009 a rozhodnutí 2009/851/ES v islandském a norském jazyce, která mají být zveřejněna v dodatku EHP Úředního věstníku Evropské unie, jsou platná.
 Článek 3
 Toto rozhodnutí vstupuje v platnost dnem 11. února 2012 za předpokladu, že Smíšenému výboru EHP jsou učiněna veškerá oznámení podle čl. 103 odst. 1 Dohody (5).
 Článek 4
 Toto rozhodnutí bude zveřejněno v oddíle EHP a v dodatku EHP Úředního věstníku Evropské unie.
 V Bruselu dne 10. února 2012.
 Za Smíšený výbor EHP
 pověřený předseda
 Gianluca GRIPPA
 (1) Úř. věst. L 76, 15.3.2012, s. 14.
 (2) Úř. věst. L 142, 31.5.2008, s. 1.
 (3) Úř. věst. L 220, 24.8.2009, s. 1.
 (4) Úř. věst. L 312, 27.11.2009, s. 56.
 (5) Nebyly oznámeny žádné ústavní požadavky.

type: contracts

jurisdiction: EU


text:
 7.2.2019
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 L 36/65
 ROZHODNUTÍ SMÍŠENÉHO VÝBORU EHP
 č. 103/2017
 ze dne 5. května 2017,
 kterým se mění protokol 47 (o odstranění technických překážek obchodu s vínem) k Dohodě o EHP [2019/215]
 SMÍŠENÝ VÝBOR EHP,
 s ohledem na Dohodu o Evropském hospodářském prostoru (dále jen „Dohoda o EHP“), a zejména na článek 98 této dohody,
 vzhledem k těmto důvodům:
 (1)
 Prováděcí nařízení Komise (EU) 2016/2147 ze dne 7. prosince 2016, kterým se povoluje zvýšit mezní hodnoty obohacování vína vyrobeného z vinných hroznů sklizených v roce 2016 v některých vinařských oblastech Německa a ve všech vinařských oblastech Maďarska (1), by mělo být začleněno do Dohody o EHP.
 (2)
 Toto rozhodnutí se týká právních předpisů o víně. Jak je uvedeno v sedmém odstavci úvodu k protokolu 47 k Dohodě o EHP, právní předpisy o víně se nepoužijí na Lichtenštejnsko po celou dobu, po niž je na Lichtenštejnsko rozšířena působnost Dohody mezi Evropským společenstvím a Švýcarskou konfederací o obchodu se zemědělskými produkty. Toto rozhodnutí se tudíž na Lichtenštejnsko nepoužije.
 (3)
 Protokol 47 Dohody o EHP by proto měl být odpovídajícím způsobem změněn,
 PŘIJAL TOTO ROZHODNUTÍ:
 Článek 1
 Za bod 14 (prováděcí nařízení Komise (EU) č. 1271/2014) dodatku I k protokolu 47 k Dohodě o EHP se doplňuje nový bod, který zní:
 „15.
 32016 R 2147: prováděcí nařízení Komise (EU) 2016/2147 ze dne 7. prosince 2016, kterým se povoluje zvýšit mezní hodnoty obohacování vína vyrobeného z vinných hroznů sklizených v roce 2016 v některých vinařských oblastech Německa a ve všech vinařských oblastech Maďarska (Úř. věst. L 333, 8.12.2016, s. 30).“
 Článek 2
 Znění prováděcího nařízení (EU) 2016/2147 v islandském a norském jazyce, která mají být zveřejněna v dodatku EHP Úředního věstníku Evropské unie, jsou platná.
 Článek 3
 Toto rozhodnutí vstupuje v platnost dnem 6. května 2017 za předpokladu, že jsou učiněna veškerá oznámení podle čl. 103 odst. 1 Dohody o EHP (*1).
 Článek 4
 Toto rozhodnutí bude zveřejněno v oddíle EHP a v dodatku EHP Úředního věstníku Evropské unie.
 V Bruselu dne 5. května 2017.
 Za Smíšený výbor EHP
 předseda
 Claude MAERTEN
 (1) Úř. věst. L 333, 8.12.2016, s. 30.
 (*1) Nebyly oznámeny žádné ústavní požadavky.


text:
 Důležité právní upozornění
 |
 22001D0038
 Úřední věstník L 158 , 14/06/2001 S. 0035 - 0039
 Rozhodnutí Smíšeného výboru EHPč. 38/2001ze dne 30. března 2001,kterým se mění příloha I (Veterinární a rostlinolékařské předpisy) Dohody o EHPSMÍŠENÝ VÝBOR EHP,s ohledem na Dohodu o Evropském hospodářském prostoru ve znění Protokolu o úpravě Dohody o Evropském hospodářském prostoru (dále jen "Dohoda"), a zejména s ohledem na článek 98 této dohody,vzhledem k těmto důvodům:(1) Příloha I Dohody byla změněna rozhodnutím Smíšeného výboru EHP č. 189/1999 ze dne 17. prosince 1999 [1].(2) 31 aktů o dovozu ze třetích zemí ve veterinární oblasti by mělo být začleněno do Dohody.(3) Toto rozhodnutí by se nemělo vztahovat na Island a Lichtenštejnsko,ROZHODL TAKTO:Článek 1V příloze I Dohody se kapitola I mění v souladu s přílohou tohoto rozhodnutí.Článek 2Znění rozhodnutí 98/567/ES [2], 1999/131/ES [3], 1999/150/ES [4], 1999/204/ES [5], 1999/228/ES [6], 1999/236/ES [7], 1999/252/ES [8], 1999/283/ES [9], 1999/495/ES [10], 1999/538/ES [11], 1999/539/ES [12], 1999/541/ES [13], 1999/558/ES [14], 1999/613/ES [15], 1999/682/ES [16], 1999/684/ES [17], 1999/685/ES [18], 1999/758/ES [19], 1999/759/ES [20], 2000/2/ES [21], 2000/19/ES [22], 2000/20/ES [23], 2000/31/ES [24], 2000/51/ES [25], 2000/160/ES [26], 2000/161/ES [27], 2000/162/ES [28], 2000/163/ES [29], 2000/209/ES [30], 2000/236/ES [31] a 2000/254/ES [32] v norském jazyce, které má být zveřejněno v dodatku EHP Úředního věstníku Evropských společenství, je platné.Článek 3Toto rozhodnutí vstupuje v platnost dnem 31. března 2001 za předpokladu, že Smíšenému výboru EHP jsou učiněna veškerá oznámení podle čl. 103 odst. 1 Dohody [33].Článek 4Toto rozhodnutí bude zveřejněno v oddíle EHP a v dodatku EHP Úředního věstníku Evropských společenství.V Bruselu dne 30. března 2001.Za Smíšený výbor EHPpředsedaP. Westerlund[1] Úř. věst. L 74, 15.3.2001, s. 24.[2] Úř. věst. L 276, 13.10.1998, s. 12.[3] Úř. věst. L 43, 17.2.1999, s. 11.[4] Úř. věst. L 49, 25.2.1999, s. 40.[5] Úř. věst. L 70, 17.3.1999, s. 26.[6] Úř. věst. L 83, 27.3.1999, s. 77.[7] Úř. věst. L 87, 31.3.1999, s. 13.[8] Úř. věst. L 96, 10.4.1999, s. 31.[9] Úř. věst. L 110, 28.4.1999, s. 16.[10] Úř. věst. L 192, 24.7.1999, s. 56.[11] Úř. věst. L 207, 6.8.1999, s. 21.[12] Úř. věst. L 207, 6.8.1999, s. 26.[13] Úř. věst. L 207, 6.8.1999, s. 31.[14] Úř. věst. L 211, 11.8.1999, s. 53.[15] Úř. věst. L 243, 15.9.1999, s. 12.[16] Úř. věst. L 270, 20.10.1999, s. 27.[17] Úř. věst. L 270, 20.10.1999, s. 32.[18] Úř. věst. L 270, 20.10.1999, s. 33.[19] Úř. věst. L 300, 23.11.1999, s. 27.[20] Úř. věst. L 300, 23.11.1999, s. 30.[21] Úř. věst. L 1, 4.1.2000, s. 17.[22] Úř. věst. L 6, 11.1.2000, s. 58.[23] Úř. věst. L 6, 11.1.2000, s. 60.[24] Úř. věst. L 11, 15.1.2000, s. 48.[25] Úř. věst. L 19, 25.1.2000, s. 54.[26] Úř. věst. L 51, 24.2.2000, s. 37.[27] Úř. věst. L 51, 24.2.2000, s. 38.[28] Úř. věst. L 51, 24.2.2000, s. 41.[29] Úř. věst. L 51, 24.2.2000, s. 46.[30] Úř. věst. L 64, 11.3.2000, s. 22.[31] Úř. věst. L 74, 23.3.2000, s. 19.[32] Úř. věst. L 78, 29.3.2000, s. 33.[33] Nebyly oznámeny žádné ústavní požadavky.--------------------------------------------------PŘÍLOHArozhodnutí Smíšeného výboru EHP č. 38/2001V příloze I Dohody se kapitola I mění


text: takto:1) V bodech 2 (rozhodnutí Komise 79/542/EHS), 41 (rozhodnutí Komise 92/160/EHS), 45 (rozhodnutí Komise 92/260/EHS), 59 (rozhodnutí Komise 93/195/EHS) a 61 (rozhodnutí Komise 93/197/EHS) části 8.2 se doplňuje nová odrážka, která zní:399 D 0228 : rozhodnutí Komise 1999/228/ES ze dne 5. března 1999 (Úř. věst. L 83, 27.3.1999, s. 77)."2) V bodech 2 (rozhodnutí Komise 79/542/EHS), 41 (rozhodnutí Komise 92/160/EHS) a 61 (rozhodnutí Komise 93/197/EHS) části 8.2 se doplňuje nová odrážka, která zní:399 D 0236 : rozhodnutí Komise 1999/236/ES ze dne 17. března 1999 (Úř. věst. L 87, 31.3.1999, s. 13)."3) V bodech 2 (rozhodnutí Komise 79/542/EHS), 41 (rozhodnutí Komise 92/160/EHS) a 59 (rozhodnutí Komise 93/195/EHS) části 8.2 se doplňuje nová odrážka, která zní:399 D 0558 : rozhodnutí Komise 1999/558/ES ze dne 26. července 1999 (Úř. věst. L 211, 11.8.1999, s. 53)."4) V bodě 2 (rozhodnutí Komise 79/542/EHS) části 8.2 se doplňují nové odrážky, které znějí:399 D 0759 : rozhodnutí Komise 1999/759/ES ze dne 5. listopadu 1999 (Úř. věst. L 300, 23.11.1999, s. 30),32000 D 0002 : rozhodnutí Komise 2000/2/ES ze dne 17. prosince 1999 (Úř. věst. L 1, 4.1.2000, s. 17),32000 D 0162 : rozhodnutí Komise 2000/162/ES ze dne 14. února 2000 (Úř. věst. L 51, 24.2.2000, s. 41),32000 D 0236 : rozhodnutí Komise 2000/236/ES ze dne 22. března 2000 (Úř. věst. L 74, 23.3.2000, s. 19)."5) V bodech 2 (rozhodnutí Komise 79/542/EHS), 45 (rozhodnutí Komise 92/260/EHS), 59 (rozhodnutí Komise 93/195/EHS) a 61 (rozhodnutí Komise 93/197/EHS) části 8.2 se doplňuje nová odrážka, která zní:2000 D 0209 : rozhodnutí Komise 2000/209/ES ze dne 24. února 2000 (Úř. věst. L 64, 11.3.2000, s. 22)."6) V bodě 41 (rozhodnutí Komise 92/160/EHS) části 8.2 se doplňuje nová odrážka, která zní:32000 D 0163 : rozhodnutí Komise 2000/163/ES ze dne 18. února 2000 (Úř. věst. L 51, 24.2.2000, s. 46)."7) V bodech 45 (rozhodnutí Komise 92/260/EHS) a 61 (rozhodnutí Komise 93/197/EHS) části 8.2 se doplňuje nová odrážka, která zní:399 D 0613 : rozhodnutí Komise 1999/613/ES ze dne 10. září 1999 (Úř. věst. L 243, 15.9.1999, s. 12)."8) V bodě 53 (rozhodnutí Komise 92/452/EHS) části 8.2 se doplňují nové odrážky, které znějí:399 D 0204 : rozhodnutí Komise 1999/204/ES ze dne 25. února 1999 (Úř. věst. L 70, 17.3.1999, s. 26),399 D 0685 : rozhodnutí Komise 1999/685/ES ze dne 7. října 1999 (Úř. věst. L 270, 20.10.1999, s. 33),32000 D 0051 : rozhodnutí Komise 1999/51/ES ze dne 17. prosince 1999 (Úř. věst. L 19, 25.1.2000, s. 54)."9) V bodech 58 (rozhodnutí Komise 93/160/EHS) a 174 (rozhodnutí Komise 95/94/ES) části 8.2 se doplňuje nová odrážka, která zní:399 D 0150 : rozhodnutí Komise 1999/150/ES ze dne 4. února 1999 (Úř. věst. L 49, 25.2.1999, s. 40)."10) V bodě 59 (rozhodnutí Komise 93/195/EHS) části 8.2 se doplňuje nová odrážka, která zní:398 D 0567 : rozhodnutí Komise 98/567/ES ze dne 6. října 1998 (Úř. věst. L 276, 13.10.1998, s. 12)."11) V bodě 61 (rozhodnutí Komise 93/197/EHS) části 8.2 se doplňuje nová odrážka, která zní:399 D 0252 : rozhodnutí Komise 1999/252/ES ze dne 26. března 1999 (Úř. věst. L 96, 10.4.1999, s.


text: 31)."12) V bodě 72 (rozhodnutí Komise 93/693/EHS) části 8.2 se doplňují nové odrážky, které znějí:399 D 0131 : rozhodnutí Komise 1999/131/ES ze dne 29. ledna 1999 (Úř. věst. L 43, 17.2.1999, s. 11),399 D 0682 : rozhodnutí Komise 1999/682/ES ze dne 7. října 1999 (Úř. věst. L 270, 20.10.1999, s. 27),32000 D 0031 : rozhodnutí Komise 2000/31/ES ze dne 16. prosince 1999 (Úř. věst. L 11, 15.1.2000, s. 48)."13) V bodě 93 (rozhodnutí Komise 94/577/ES) části 8.2 se doplňují slova:"ve znění:399 D 0495 : rozhodnutí Komise 1999/495/ES ze dne 1. července 1999 (Úř. věst. L 192, 24.7.1999, s. 56)."14) V bodě 100 (rozhodnutí Komise 94/984/ES) části 8.2 se doplňuje nová odrážka, která zní:32000 D 0254 : rozhodnutí Komise 1999/254/ES ze dne 20. března 2000 (Úř. věst. L 78, 29.3.2000, s. 33)."15) V bodě 151 (rozhodnutí Komise 97/219/ES) části 8.2 se doplňují slova:"ve znění:32000 D 0160 : rozhodnutí Komise 2000/160/ES ze dne 14. února 2000 (Úř. věst. L 51, 24.2.2000, s. 37)."16) V bodě 155 (rozhodnutí Komise 97/232/ES) části 8.2 se doplňují slova:"ve znění:399 D 0541 : rozhodnutí Komise 1999/541/ES ze dne 26. července 1999 (Úř. věst. L 207, 6.8.1999, s. 31)."17) V části 8.2 se zrušuje bod 159 (rozhodnutí Komise 97/408/ES).18) V bodě 165 (rozhodnutí Komise 98/371/ES) části 8.2 se doplňují nové odrážky, které znějí:399 D 0538 : rozhodnutí Komise 1999/538/ES ze dne 26. července 1999 (Úř. věst. L 207, 6.8.1999, s. 21),32000 D 0019 : rozhodnutí Komise 2000/19/ES ze dne 9. prosince 1999 (Úř. věst. L 6, 11.1.2000, s. 58)."19) V bodě 166 (rozhodnutí Komise 98/372/ES) části 8.2 se doplňuje nová odrážka, která zní:399 D 0539 : rozhodnutí Komise 1999/539/ES ze dne 26. července 1999 (Úř. věst. L 207, 6.8.1999, s. 26)."20) V bodě 174 (rozhodnutí Komise 95/94/ES) části 8.2 se doplňuje nová odrážka, která zní:399 D 0684 : rozhodnutí Komise 1999/684/ES ze dne 7. října 1999 (Úř. věst. L 270, 20.10.1999, s. 32)."21) V bodě 176 (rozhodnutí Komise 97/217/ES) části 8.2 se doplňují nové odrážky, které znějí:399 D 0758 : rozhodnutí Komise 1999/758/ES ze dne 5. listopadu 1999 (Úř. věst. L 300, 23.11.1999, s. 27),32000 D 0161 : rozhodnutí Komise 2000/161/ES ze dne 14. února 2000 (Úř. věst. L 51, 24.2.2000, s. 38)."22) V části 8.2 se za bod 192 (rozhodnutí Komise 2000/87/ES) vkládají nové body, které znějí:399 D 0283 : rozhodnutí Komise 1999/283/ES ze dne 12. dubna 1999, kterým se stanoví veterinární podmínky a veterinární osvědčení pro dovoz čerstvého masa z některých afrických zemí (Úř. věst. L 110, 28.4.1999, s. 16).32000 D 0020 : rozhodnutí Komise 2000/20/ES ze dne 10. prosince 1999, kterým se stanoví osvědčení o zdravotní nezávadnosti pro dovoz ze třetích zemí želatiny určené k lidské spotřebě a surovin k výrobě želatiny určené k lidské spotřebě (Úř. věst. L 6, 11.1.2000, s. 60)."--------------------------------------------------


text:
 Důležité právní upozornění
 |
 22003A0920(02)
 Úřední věstník L 234 , 20/09/2003 S. 0023 - 0025
 Dohodamezi Evropskou unií a Tureckou republikou o účasti Turecké republiky v ozbrojených silách pod vedením Evropské unie v Bývalé jugoslávské republice MakedoniiEVROPSKÁ RADAna straně jedné aTURECKÁ REPUBLIKAna straně druhé,dále jen "strany",VZHLEDEM K TOMU, že:— Rada Evropské unie přijala dne 27. ledna 2003 společnou akci 2003/92/SZBP o vojenské operaci Evropské unie v Bývalé jugoslávské republice Makedonii [1],— Turecká republika byla přizvána k účasti na operaci vedené EU,— proces vytváření ozbrojených sil byl úspěšně dokončen a velitel operace i Vojenský výbor Evropské unie doporučili schválit účast ozbrojených sil Turecké republiky na operaci pod vedením EU,— Politický a bezpečnostní výbor rozhodl dne 11. března 2003 přijmout příspěvek Turecké republiky k operaci pod vedením EU,— mezi vládou Bývalé jugoslávské republiky Makedonie a generálním tajemníkem, vysokým představitelem došlo k výměně dopisů o vedení uvedené operace,— dne 21. března 2003 byla mezi EU a vládou Bývalé jugoslávské republiky Makedonie uzavřena dohoda o postavení ozbrojených sil pod vedením Evropské unie a jejich personálu,SE DOHODLY NA TĚCHTO USTANOVENÍCH:Článek 1Rámec a definice1. Turecká republika se připojuje ke společné akci 2003/92/SZBP, v souladu s následujícími články.2. Pro účely této dohody se rozumí:a) "operací Concordia" vojenská operace Evropské unie v Bývalé jugoslávské republice Makedonii stanovená společnou akcí 2003/92/SZBP;b) "ozbrojenými silami pod vedením EU" hlavní vojenský štáb EU, složky tvořené jednotkami států podílejícími se na operaci Concordia, jejich zdroje a dopravní prostředky;c) "personálem ozbrojených sil pod vedením EU" civilní i vojenské osazenstvo přidělené k ozbrojeným silám pod vedením EU;d) "mechanismem": mechanismus operativního financování zřízený rozhodnutím Rady ze dne 27. ledna 2003 k zajišťování financování společných nákladů na vojenskou operaci Evropské unie v Bývalé jugoslávské republice Makedonii;e) "zúčastněnými státy" členské státy provádějící společnou akci 2003/92/SZBP a třetí státy zúčastněné na operaci Concordia poskytnutím ozbrojených sil, personálu nebo zdrojů;f) "společnou komisí pro náhradu škody" společná komise pro náhradu škody podle článku 13 Dohody mezi Evropskou unií a Bývalou jugoslávskou republikou Makedonií o postavení ozbrojených sil pod vedením EU v Bývalé jugoslávské republice Makedonii.Článek 2Účast na operaci1. Turecká republika se zúčastní operace Concordia kontingentem určeným na konferenci o vytvoření ozbrojených sil. V případě potřeby bude zajištěno střídání vyslaného personálu.2. Turecká republika zajistí, aby její ozbrojené síly a personál plnily své poslání v souladu se společnou akcí 2003/92/SZBP, s operačním plánem a s prováděcími opatřeními.3. Turecká republika vyrozumí velitele operace, velitele ozbrojených sil pod vedením EU a Vojenský štáb EU o každé změně své účasti na operaci Concordia.Článek 3Postavení1. Ozbrojené síly a personál zúčastněný na operaci Concordia se řídí Dohodou mezi Evropskou unií a Bývalou jugoslávskou republikou Makedonií o postavení ozbrojených sil pod vedením EU v Bývalé jugoslávské republice Makedonii a prováděcími opatřeními k této dohodě.2. Postavení personálu přiděleného ke štábu a velícím složkám umístěným mimo Bývalou jugoslávskou republiku Makedonii se řídí dohodami mezi hlavním štábem a dotyčnými složkami velení a Tureckou republikou.Článek 4Linie velení1. Účastí Turecké republiky na operaci Concordia není dotčena rozhodovací samostatnost Evropské unie.2. Všechny ozbrojené síly a personál zůstávají pod plným velením svých vnitrostátních orgánů.3. Vnitrostátní


text: orgány převedou operativní velení na velitele operace EU. Velitel operace je oprávněn přenést svou pravomoc.4. Pokud jde o běžné řízení operace Concordia, má Turecká republika stejná práva a povinnosti jako zúčastněné členské státy podle čl. 8 odst. 4 společné akce 2003/92/SZBP a rozhodnutí Politického a bezpečnostního výboru BJRM/1/2003 o zřízení výboru přispěvatelů.5. Turecká republika vykonává nad svým personálem pravomoc. Velitel operace a velitel ozbrojených sil mohou kdykoli požádat o stažení personálu Turecké republiky.6. Turecká republika jmenuje vyššího vojenského představitele k zastupování své jednotky v ozbrojených silách pod vedením EU. Vyšší vojenský představitel se radí s velitelem ozbrojených sil pod vedením EU o všech otázkách týkajících se operace Concordia a odpovídá za stálou kázeň jednotky.Článek 5Utajované informaceTurecká republika přijme vhodná opatření, aby zajistila, že její personál bude při zacházení s utajovanými informacemi dodržovat bezpečnostní předpisy Rady Evropské unie, které jsou obsaženy v rozhodnutí Rady 2001/264/ES [2], a další pokyny, které případně vydá velitel operace.Článek 6Finanční hlediska1. Aniž je dotčen článek 7, nese Turecká republika všechny náklady spojené se svou účastí na operaci Concordia, pokud se na tyto náklady nevztahuje společné financování uvedené v operativním rozpočtu operace.2. V případech, kdy společná komise pro náhradu škody rozhodne o náhradách škody fyzickým nebo právnickým osobám z Bývalé jugoslávské republiky Makedonie, zaplatí Turecká republika tyto náhrady, pokud byly smrt, zranění, škoda nebo ztráta způsobeny jejím personálem nebo jejími prostředky, pokud mechanismus podle čl. 9 odst. 3 rozhodnutí Rady ze dne 27. ledna 2003, kterým byl tento mechanismus zřízen, nerozhodne o úhradě těchto náhrad škod.Článek 7Příspěvky na společné náklady1. Turecká republika přispěje na společné náklady operace částkou 136087,80 EUR za šest měsíců.2. Mezi správcem mechanismu zřízeného rozhodnutím Rady ze dne 27. ledna 2003 k zajišťování financování společných nákladů a příslušnými správními orgány Turecké republiky bude uzavřeno ujednání. Toto ujednání zahrne ustanovení o:a) způsobech platby a správě finančního příspěvku;b) postupech případných kontrol a ověřování finančního příspěvku.3. Příspěvky Turecké republiky na společné náklady operace Concordia budou uloženy v Turecké republice na bankovní účet, který tomuto státu oznámí správce mechanismu.Článek 8Neplnění závazkůJestliže jedna zúčastněná strana neplní své povinnosti stanovené v předchozích článcích, má druhá strana právo vypovědět tuto dohodu s jednoměsíční výpovědní lhůtou.Článek 9Vstup v platnostTato dohoda vstupuje v platnost jejím podepsáním.Zůstává v platnosti po dobu přispívání Turecké republiky na operaci Concordia.V Bruselu dne 4. 9. 2003, v anglickém jazyce ve čtyřech vyhotoveních.Za Evropskou unii+++++ TIFF +++++Za Tureckou republiku+++++ TIFF +++++[1] Úř. věst. L 34, 11.2.2003, s. 26.[2] Úř. věst. L 101, 11.4.2001, s. 1.--------------------------------------------------


text:
 7.4.2016
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 L 93/15
 ROZHODNUTÍ SMÍŠENÉHO VÝBORU EHP
 č. 9/2015
 ze dne 25. února 2015,
 kterým se mění příloha II (Technické předpisy, normy, zkoušení a certifikace) Dohody o EHP [2016/497]
 SMÍŠENÝ VÝBOR EHP,
 s ohledem na Dohodu o Evropském hospodářském prostoru (dále jen „Dohoda o EHP“), a zejména na článek 98 této dohody,
 vzhledem k těmto důvodům:
 (1)
 Nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 167/2013 ze dne 5. února 2013 o schvalování zemědělských a lesnických vozidel a dozoru nad trhem s těmito vozidly (1) by mělo být začleněno do Dohody o EHP.
 (2)
 Nařízením (EU) č. 167/2013 se s účinkem ode dne 1. ledna 2016 zrušuje směrnice Rady 76/432/EHS (2), směrnice Rady 76/763/EHS (3), směrnice Rady 77/537/EHS (4), směrnice Rady 78/764/EHS (5), směrnice Rady 80/720/EHS (6), směrnice Rady 86/297/EHS (7), směrnice Rady 86/298/EHS (8), směrnice Rady 86/415/EHS (9), směrnice Rady 87/402/EHS (10), směrnice Evropského parlamentu a Rady 2000/25/ES (11), směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/37/ES (12), směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/57/ES (13), směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/58/ES (14), směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/59/ES (15), směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/60/ES (16), směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/61/ES (17), směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/63/ES (18), směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/64/ES (19), směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/66/ES (20), směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/68/ES (21), směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/75/ES (22), směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/76/ES (23) a směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/144/ES (24), které jsou začleněny do Dohody o EHP, a které by se proto měly s účinkem od 1. ledna 2016 v Dohodě o EHP zrušit.
 (3)
 Příloha II Dohody o EHP by proto měla být odpovídajícím způsobem změněna,
 PŘIJAL TOTO ROZHODNUTÍ:
 Článek 1
 V příloze II Dohody o EHP se kapitola II mění takto:
 1)
 Za bod 39 (směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/68/ES) se vkládá nový bod, který zní:
 „40.
 32013 R 0167: nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 167/2013 ze dne 5. února 2013 o schvalování zemědělských a lesnických vozidel a dozoru nad trhem s těmito vozidly (Úř. věst. L 60, 2.3.2013, s. 1).“
 2)
 Znění bodů 8 (směrnice Rady 76/432/EHS), 9 (směrnice Rady 76/763/EHS), 11 (směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/57/ES), 12 (směrnice Rady 77/537/EHS), 13 (směrnice Rady 78/764/EHS), 17 (směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/75/ES), 18 (směrnice Rady 80/720/EHS), 19 (směrnice Rady 86/297/EHS), 20 (směrnice Rady 86/298/EHS), 21 (směrnice Rady 86/415/EHS), 22 (směrnice Rady 87/402/EHS), 23 (směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/144/ES), 28 (směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/37/ES), 29 (směrnice Evropského parlamentu a Rady 2000/25/ES), 31 (směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/64/ES), 32 (směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/63/ES), 33 (směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/66/ES), 34 (směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/76/ES), 35 (směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/58/ES), 36 (směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/59/ES), 37 (směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/60/ES), 38 (směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/61/ES) a 39 (směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/68/ES) se s účinkem ke dni 1. ledna 2016 zrušuje.


text:
Článek 2
 V bodě 1c (směrnice Evropského parlamentu a Rady 2006/42/ES) kapitoly XXIV přílohy II Dohody o EHP se doplňuje nová odrážka, která zní:
 „—
 32013 R 0167: nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 167/2013 ze dne 5. února 2013 (Úř. věst. L 60, 2.3.2013, s. 1).“
 Článek 3
 Znění nařízení (EU) č. 167/2013 v islandském a norském jazyce, která mají být zveřejněna v dodatku EHP Úředního věstníku Evropské unie, jsou platná.
 Článek 4
 Toto rozhodnutí vstupuje v platnost dnem 26. února 2015 za předpokladu, že jsou učiněna veškerá oznámení podle čl. 103 odst. 1 Dohody o EHP (*).
 Článek 5
 Toto rozhodnutí bude zveřejněno v oddíle EHP a v dodatku EHP Úředního věstníku Evropské unie.
 V Bruselu dne 25. února 2015.
 Za Smíšený výbor EHP
 předseda
 Gianluca GRIPPA
 (1) Úř. věst. L 60, 2.3.2013, s. 1.
 (2) Úř. věst. L 122, 8.5.1976, s. 1.
 (3) Úř. věst. L 262, 27.9.1976, s. 135.
 (4) Úř. věst. L 220, 29.8.1977, s. 38.
 (5) Úř. věst. L 255, 18.9.1978, s. 1.
 (6) Úř. věst. L 194, 28.7.1980, s. 1.
 (7) Úř. věst. L 186, 8.7.1986, s. 19.
 (8) Úř. věst. L 186, 8.7.1986, s. 26.
 (9) Úř. věst. L 240, 26.8.1986, s. 1.
 (10) Úř. věst. L 220, 8.8.1987, s. 1.
 (11) Úř. věst. L 173, 12.7.2000, s. 1.
 (12) Úř. věst. L 171, 9.7.2003, s. 1.
 (13) Úř. věst. L 261, 3.10.2009, s. 1.
 (14) Úř. věst. L 198, 30.7.2009, s. 4.
 (15) Úř. věst. L 198, 30.7.2009, s. 9.
 (16) Úř. věst. L 198, 30.7.2009, s. 15.
 (17) Úř. věst. L 203, 5.8.2009, s. 19.
 (18) Úř. věst. L 214, 19.8.2009, s. 23.
 (19) Úř. věst. L 216, 20.8.2009, s. 1.
 (20) Úř. věst. L 201, 1.8.2009, s. 11.
 (21) Úř. věst. L 203, 5.8.2009, s. 52.
 (22) Úř. věst. L 261, 3.10.2009, s. 40.
 (23) Úř. věst. L 201, 1.8.2009, s. 18.
 (24) Úř. věst. L 27, 30.1.2010, s. 33.
 (*) Byly oznámeny ústavní požadavky.


text:
 Důležité právní upozornění
 |
 42000A0712(01)
 Úřední věstník 197 , 12/07/2000 S. 0003 - 0023
 Úmluvao vzájemné pomoci v trestních věcech mezi členskými státy Evropské unie, vypracovaná Radou na základě článku 34 Smlouvy o Evropské uniiVYSOKÉ SMLUVNÍ STRANY této úmluvy, členské státy Evropské unie,ODVOLÁVAJÍCE SE na akt Rady o vypracování Úmluvy o vzájemné pomoci v trestních věcech mezi členskými státy Evropské unie,PŘEJÍCE SI zlepšit justiční spolupráci v trestních věcech mezi členskými státy Evropské unie, aniž jsou dotčena ustanovení chránící svobodu jednotlivce,POUKAZUJÍCE na společný zájem členských států na tom, aby vzájemná pomoc mezi nimi probíhala co nejrychleji a nejúčinněji v souladu se základními zásadami jejich vnitrostátních právních předpisů při dodržení práv jednotlivce a se zásadami Evropské úmluvy o ochraně lidských práv a základních svobod, podepsané v Římě dne 4. listopadu 1950,VYJADŘUJÍCE svou důvěru ve strukturu a fungování právních systémů všech členských států a jejich schopnost zaručit spravedlivý proces,ROZHODNUTI doplnit Evropskou úmluvu o vzájemné pomoci ve věcech trestních ze dne 20. dubna 1959 a jiné platné úmluvy v této oblasti o úmluvu Evropské unie,UZNÁVAJÍCE, že ustanovení těchto úmluv se nadále vztahují na všechny záležitosti, na které se nevztahuje tato úmluva,MAJÍCE NA ZŘETELI, že členské státy kladou důraz na posílení justiční spolupráce, avšak při stálém uplatňování zásady proporcionality,ODVOLÁVAJÍCE SE na to, že tato úmluva upravuje vzájemnou pomoc v trestních věcech na základě zásad úmluvy ze dne 20. dubna 1959,VZHLEDEM K TOMU, že článek 20 této úmluvy se vztahuje na určité zvláštní případy týkající se odposlechu telekomunikací, aniž by měl vliv na jiné takové případy, na které se tato úmluva nevztahuje,VZHLEDEM K TOMU, že v případech, na které se tato úmluva nevztahuje, platí obecné zásady mezinárodního práva,UZNÁVAJÍCE, že touto úmluvou není dotčen výkon odpovědnosti členských států, pokud jde o udržování veřejného pořádku a zajišťování vnitřní bezpečnosti, a že je věcí každého členského státu stanovit podle článku 33 Smlouvy o Evropské unii podmínky, za jakých bude udržovat veřejný pořádek a zajišťovat vnitřní bezpečnost,SE DOHODLY NA TĚCHTO USTANOVENÍCH:HLAVA IOBECNÁ USTANOVENÍČlánek 1Vztah k jiným úmluvám o vzájemné pomoci1. Účelem této úmluvy je doplnit níže uvedené dohody a usnadnit jejich uplatňování mezi členskými státy Evropské unie:a) Evropskou úmluvu o vzájemné pomoci ve věcech trestních ze dne 20. dubna 1959 (dále jen "Evropská úmluva o vzájemné pomoci");b) dodatkový protokol ze dne 17. března 1978 k Evropské úmluvě o vzájemné pomoci;c) ustanovení o vzájemné pomoci v trestních věcech Úmluvy ze dne 19. června 1990 k provedení Schengenské dohody ze dne 14. června 1985 o postupném odstraňování kontrol na společných hranicích (dále jen "Schengenská prováděcí úmluva"), která se podle čl. 2 odst. 2 nezrušují;d) kapitolu 2 Smlouvy o vydávání a vzájemné pomoci v trestních věcech mezi Belgickým královstvím, Lucemburským velkovévodstvím a Nizozemským královstvím ze dne 27. června 1962, pozměněnou protokolem ze dne 11. května 1974 (dále jen "Beneluxská smlouva") ve vztazích mezi členskými státy Hospodářské unie Beneluxu.2. Touto úmluvou není dotčeno použití výhodnějších ustanovení dvoustranných nebo mnohostranných dohod mezi členskými státy, nebo podle čl. 26 odst. 4 Evropské úmluvy o vzájemné pomoci, ujednání v oblasti vzájemné pomoci v trestních věcech dohodnutých


text: na základě jednotných právních předpisů nebo zvláštního systému vzájemného používání opatření o vzájemné pomoci na jejich územích.Článek 2Ustanovení týkající se schengenského acquis1. Články 3, 5, 6, 7, 12 a 23 a v rozsahu týkajícím se článku 12 články 15 a 16 a v rozsahu týkajícím se uvedených článků článek 1 představují opatření pozměňující nebo rozvíjející akty uvedené v příloze A Dohody uzavřené Radou Evropské unie s Islandskou republikou a Norským královstvím o přistoupení Islandu a Norska a o jejich zapojení do provádění, uplatňování a rozvoje schengenského acquis [1].2. Ustanovení čl. 49 písm. a) a články 52, 53 a 73 Schengenské prováděcí úmluvy se zrušují.Článek 3Řízení, při kterých je vzájemná pomoc také poskytována1. Vzájemná pomoc je také poskytována při řízení před správními orgány pro činy postihované podle vnitrostátních právních předpisů dožadujícího nebo dožádaného členského státu nebo obou z důvodu porušení právních předpisů za předpokladu, že by jejich rozhodnutí mohlo vést k řízení před soudem s příslušností zejména v trestních věcech.2. Vzájemná pomoc je také poskytována v souvislosti s trestním řízením a řízením ve smyslu odstavce 1, které se týká skutků a porušení předpisů, za které může v dožadujícím členském státě nést odpovědnost právnická osoba.Článek 4Formální náležitosti a postupy při vyřizování žádostí o vzájemnou pomoc1. Při poskytování vzájemné pomoci se musí dožádaný členský stát řídit formálními náležitostmi a postupy výslovně uvedenými dožadujícím členským státem, pokud tato úmluva nestanoví jinak a za podmínky, že tyto formální náležitosti a postupy neodporují základním právním zásadám dožádaného členského státu.2. Dožádaný členský stát vyřídí žádost o vzájemnou pomoc co nejdříve, přičemž se v nejvyšší možné míře řídí procesními a jinými lhůtami uvedenými dožadujícím členským státem. Dožadující členský stát lhůty odůvodní.3. Nemůže-li být žádost vyřízena nebo nemůže-li být vyřízena v celém rozsahu podle požadavků dožadujícího členského státu, vyrozumějí o tom orgány dožádaného členského státu neprodleně orgány dožadujícího členského státu a sdělí podmínky, za kterých by bylo možné žádost vyřídit. Orgány dožadujícího a dožádaného členského státu se mohou následně dohodnout na dalším průběhu, aby bylo možné tyto podmínky splnit.4. Lze-li předpokládat, že lhůty dožadujícího členského státu nelze splnit a pokud důvody uvedené v odst. 2 druhé větě výslovně uvádějí, že by zpoždění podstatně narušilo řízení vedené v dožadujícím členském státě, uvedou orgány dožádaného členského státu neprodleně dobu, kterou považují za nezbytnou pro vyřízení žádosti. Orgány dožadujícího členského státu neprodleně sdělí, zda na žádosti nadále trvají. Orgány dožadujícího a dožádaného členského státu se mohou následně dohodnout na dalším postupu týkajícím se žádosti.Článek 5Zasílání a doručování procesních písemností1. Každý členský stát zasílá přímo poštou osobám, které se nacházejí na území jiného členského státu, jim určené procesní písemnosti.2. Procesní písemnosti mohou být zaslány prostřednictvím příslušných orgánů dožádaného členského státu pouze tehdy, pokuda) adresa osoby, které je písemnost určena, není známa nebo není jistá;b) podle platných procesních předpisů dožadujícího členského státu se vyžaduje doklad o doručení písemnosti adresátovi jiný, než který lze získat prostřednictvím pošty;c) písemnost nelze doručit poštou;d) dožadující členský stát má oprávněné důvody se domnívat, že doručení poštou by bylo neúčinné nebo nevhodné.3. Lze-li předpokládat, že adresát nezná jazyk, ve kterém


text: je písemnost vyhotovena, je třeba přeložit ji nebo alespoň její důležité části do jazyka (jednoho z jazyků) členského státu, na jehož území se adresát nachází. Pokud je orgánu, který písemnost vydal, známo, že adresát zná pouze jiný jazyk, musí být písemnost nebo alespoň její důležité části přeloženy do tohoto jiného jazyka.4. Ke všem procesním písemnostem musí být přiložena zpráva, že adresát může obdržet informace od orgánu, který písemnost vydal, nebo od jiných orgánů v daném členském státě, pokud jde o jeho práva a povinnosti týkající se písemnosti. Na tuto zprávu se vztahuje také odstavec 3.5. Tímto článkem není dotčeno použití článků 8, 9 a 12 Evropské úmluvy o vzájemné pomoci a článků 32, 34 a 35 Beneluxské smlouvy.Článek 6Zasílání žádostí o vzájemnou pomoc1. Žádosti o vzájemnou pomoc a výměny informací bez žádosti ve smyslu článku 7 se podávají písemně nebo prostředky schopnými zachytit písemný záznam za podmínek umožňujících přijímajícímu členskému státu ověřit jejich pravost. Žádosti se podávají přímo mezi justičními orgány, které jsou pro jejich podání a vyřízení místně příslušné, a jejich vyřízení se zasílá stejným způsobem, pokud tento článek nestanoví jinak.Informace poskytované členským státem s ohledem na řízení před soudy jiného členského státu ve smyslu článku 21 Evropské úmluvy o vzájemné pomoci a ve smyslu článku 42 Beneluxské smlouvy mohou být sdělovány mezi příslušnými justičními orgány přímo.2. Odstavcem 1 není dotčena možnost zaslat nebo vyřídit žádosti ve zvláštních případecha) mezi ústředním orgánem členského státu a ústředním orgánem jiného členského státu nebob) mezi justičním orgánem jednoho členského státu a ústředním orgánem jiného členského státu nebo naopak.3. Bez ohledu na odstavec 1 mohou Spojené království a Irsko při oznámení podle čl. 27 odst. 2 prohlásit, že žádosti a sdělení jim zasílané uvedené v prohlášení musí být zasílány přes jejich ústřední orgán. Tyto členské státy mohou kdykoliv dalším prohlášením omezit rozsah takového prohlášení, aby posílily účinek odstavce 1. Učiní tak tehdy, kdy pro ně vstoupí v platnost ustanovení o vzájemné pomoci vyplývající ze Schengenské prováděcí úmluvy.Každý členský stát může použít zásadu vzájemnosti ve vztahu k prohlášením uvedeným výše.4. Jakákoliv žádost o vzájemnou pomoc v naléhavém případě může být učiněna prostřednictvím Mezinárodní organizace kriminální policie (Interpol) nebo orgánu příslušného podle aktů přijatých v souladu se Smlouvou o Evropské unii.5. Pokud jde o žádosti podle článků 12, 13 nebo 14 a příslušným orgánem je justiční orgán nebo ústřední orgán jednoho členského státu a policejní nebo celní orgán jiného členského státu, může být žádost předána a vyřízena přímo mezi těmito orgány. Na tyto styky se vztahuje také odstavec 4.6. Pokud se žádost o vzájemnou pomoc vztahuje k řízení uvedenému v čl. 3 odst. 1 a příslušným orgánem je justiční orgán nebo ústřední orgán jednoho členského státu a správní orgán jiného členského státu, může být žádost předána a vyřízena přímo mezi těmito orgány.7. Kterýkoliv členský stát může prohlásit při oznámení podle čl. 27 odst. 2, že není vázán odst. 5 první větou nebo odstavcem 6 tohoto článku nebo oběma, nebo že bude tato ustanovení uplatňovat pouze za určitých podmínek, které vymezí. Toto prohlášení může kdykoliv odvolat


text: nebo změnit.8. Níže uvedené žádosti nebo sdělení si členské státy předávají prostřednictvím svých ústředních orgánů:a) žádosti o dočasné předání nebo průvoz osob, které jsou ve vazbě nebo ve výkonu trestu odnětí svobody ve smyslu článku 9 této úmluvy, článku 11 Evropské úmluvy o vzájemné pomoci a článku 33 Beneluxské smlouvy;b) informace z rejstříků trestů ve smyslu článku 22 Evropské úmluvy o vzájemné pomoci a článku 43 Beneluxské smlouvy. Žádosti o kopie rozsudků a opatření ve smyslu článku 4 dodatkového protokolu k Evropské úmluvě o vzájemné pomoci mohou být však předávány přímo příslušným orgánům.Článek 7Výměna informací bez žádosti1. Příslušné orgány členských států si mohou v rámci mezí stanovených jejich vnitrostátními právními předpisy vyměňovat informace bez žádosti, pokud se týkají trestných činů a porušení právních předpisů podle čl. 3 odst. 1, jejichž potrestání nebo vyřízení spadá do pravomoci přijímajícího orgánu v době, kdy je informace předávána.2. Orgán poskytující informace může podle svých vnitrostátních právních předpisů stanovit, za jakých podmínek může přijímající orgán tyto informace použít.3. Přijímající orgán je těmito podmínkami vázán.HLAVA IIŽÁDOST O URČITÉ ZVLÁŠTNÍ FORMY VZÁJEMNÉ POMOCIČlánek 8Vrácení1. Dožádaný členský stát může na žádost dožadujícího členského státu, a aniž jsou dotčena práva třetích osob nabytá v dobré víře, předat dožadujícímu státu věci získané trestnou činností, aby je vrátil oprávněným vlastníkům.2. Dožádaný členský stát se může při použití článků 3 a 6 Evropské úmluvy o vzájemné pomoci a čl. 24 odst. 2 a článku 29 Beneluxské smlouvy vzdát vrácení věcí buď před jejich předáním, nebo po jejich předání dožadujícímu členskému státu, pokud by se tím usnadnilo jejich vrácení oprávněnému vlastníkovi. Práva třetích osob nabytá v dobré víře tím nejsou dotčena.3. V případě, že se dožádaný členský stát vzdá vrácení věcí před jejich předáním dožadujícímu členskému státu, neuplatní dožádaný členský stát k těmto věcem zástavní ani jiné zajišťovací právo, ani jiný nárok podle daňových a celních předpisů.Vzdáním se nároku na vrácení věci podle odstavce 2 není dotčeno právo dožádaného členského státu vybrat od oprávněného vlastníka daně nebo jiné poplatky.Článek 9Dočasné předání osob, které jsou ve vazbě nebo ve výkonu trestu odnětí svobody pro účely vyšetřování1. Dojde-li k dohodě mezi příslušnými orgány dotyčných členských států, může členský stát, který požádal o vyšetřování, pro které je nezbytná přítomnost osoby držené ve vazbě nebo ve výkonu trestu odnětí svobody na jeho území, dočasně tuto osobu předat na území členského státu, ve kterém se má vyšetřování konat.2. Dohoda stanoví podrobnosti o dočasném předání osoby a lhůtu, ve které musí být vrácena na území dožadujícího členského státu.3. Pokud je předání podmíněno souhlasem dotyčné osoby, poskytne se neprodleně dožádanému členskému státu její písemný souhlas nebo jeho kopie.4. Doba, po kterou bude tato osoba zbavena na území dožádaného členského státu svobody, se započítává do doby trvání vazby nebo trestu odnětí svobody, které dotyčná osoba vykonává nebo má vykovat na území dožadujícího členského státu.5. Ustanovení čl. 11 odst. 2 a 3 a článků 12 a 20 Evropské úmluvy o vzájemné pomoci se použijí obdobně na tento článek.6. Každý členský stát může při oznámení podle čl. 27 odst. 2 prohlásit, že než


text: bude dosaženo dohody podle odstavce 1 tohoto článku, bude vyžadován souhlas podle odstavce 3 tohoto článku nebo že bude vyžadován za určitých podmínek uvedených v prohlášení.Článek 10Výslech prostřednictvím videokonference1. Nachází-li se osoba na území jednoho členského státu a má-li být tato osoba vyslechnuta jako svědek nebo znalec justičními orgány jiného členského státu, může tento jiný členský stát požádat o to, aby výslech proběhl prostřednictvím videokonference v souladu s odstavci 2 až 8, pokud není žádoucí nebo možné, aby se tato osoba dostavila k výslechu na jeho území osobně.2. Dožádaný členský stát souhlasí s výslechem prostřednictvím videokonference, pokud použití videokonference neodporuje jeho základním právním zásadám a za podmínky, že pro výslech disponuje odpovídajícím technickým zařízením. Nedisponuje-li dožádaný členský stát technickými prostředky pro výslech prostřednictvím videokonference, může mu dožadující členský stát na základě vzájemné dohody tyto prostředky poskytnout.3. Žádost o výslech prostřednictvím videokonference musí obsahovat kromě údajů uvedených v článku 14 Evropské úmluvy o vzájemné pomoci a článku 37 Beneluxské smlouvy zdůvodnění, proč není žádoucí nebo možné, aby se svědek nebo znalec dostavil osobně, název justičního orgánu a jména osob, které budou výslech provádět.4. Justiční orgán dožádaného členského státu předvolá dotyčnou osobu způsobem stanoveným jeho vnitrostátními právními předpisy.5. Pro výslech prostřednictvím videokonference platí tato pravidla:a) při výslechu je přítomen justiční orgán dožádaného členského státu, kterému je v případě potřeby k dispozici tlumočník; tento orgán odpovídá za zjištění totožnosti vyslýchané osoby a za dodržování základních právních zásad dožádaného členského státu. Pokud se justiční orgán dožádaného členského státu domnívá, že během výslechu byly porušeny základní právní zásady dožádaného členského státu, přijme neprodleně nezbytná opatření, aby bylo zajištěno, že výslech bude pokračovat v souladu s uvedenými zásadami;b) příslušné orgány dožadujícího a dožádaného členského státu se případně dohodnou na opatřeních k ochraně vyslýchané osoby;c) výslech vede přímo justiční orgán dožadujícího členského státu nebo probíhá pod jeho vedením v souladu s jeho vnitrostátními právními předpisy;d) na žádost dožadujícího členského státu nebo vyslýchané osoby zajistí dožádaný členský stát, aby měla vyslýchaná osoba v případě potřeby k dispozici tlumočníka;e) vyslýchaná osoba může uplatnit právo odepřít výpověď podle právních předpisů dožádaného nebo dožadujícího členského státu.6. Aniž jsou dotčena opatření dohodnutá za účelem ochrany osob, vypracuje justiční orgán dožádaného členského státu protokol o výsledku výslechu s uvedením dne a místa konání výslechu, totožnosti vyslýchané osoby, totožnosti a funkce všech ostatních osob dožádaného členského státu zúčastněných při výslechu, složených přísah a technických podmínek, za kterých se výslech konal. Tento dokument zašle příslušný orgán dožádaného členského státu příslušnému orgánu dožadujícího členského státu.7. Náklady na zajištění videokonference, náklady na provoz videozařízení v dožádaném členském státě, odměnu tlumočníka poskytnutého dožádaným členským státem, náhradu nákladů svědka a znalce a cestovní výdaje v dožádaném členském státě hradí dožadující členský stát dožádanému členskému státu, ledaže se dožádaný stát zřekne úhrady veškerých nebo části těchto výdajů.8. Každý členský stát přijme nezbytná opatření, aby zajistil, že jsou-li svědkové nebo znalci vyslýcháni podle tohoto článku na jeho území, a přestože mají povinnost vypovídat, výpověď odepřou nebo vypovídají nepravdivě, použije své vnitrostátní právní předpisy stejně, jako kdyby výslech probíhal při vnitrostátním řízení.9.


text: Členské státy mohou podle své úvahy také použít tento článek při výslechu obviněné osoby prostřednictvím videokonference, pokud je to vhodné, a se souhlasem svých příslušných justičních orgánů. V tomto případě musí být rozhodnutí o uskutečnění videokonference a způsob, jakým bude provedena, předmětem dohody mezi dotyčnými členskými státy v souladu s jejich vnitrostátními právními předpisy a souvisejícími mezinárodními úmluvami včetně Evropské úmluvy o ochraně lidských práv a základních svobod z roku 1950.Každý členský stát může při oznámení podle čl. 27 odst. 2 prohlásit, že nebude první pododstavec uplatňovat. Toto prohlášení může kdykoliv odvolat.Výslech smí probíhat pouze se souhlasem obviněného. Rada přijme formou právně závazného dokumentu pravidla, která se mohou ukázat nezbytnými pro ochranu práv obviněných osob.Článek 11Výslech svědků a znalců prostřednictvím telefonní konference1. Nachází-li se osoba na území jednoho členského státu a má-li být tato osoba vyslechnuta jako svědek nebo znalec justičními orgány jiného členského státu, může tento jiný členský stát, pokud to umožňují jeho vnitrostátní právní předpisy, požádat jiný členský stát, aby umožnil konání výslechu prostřednictvím telefonní konference v souladu s odstavci 2 až 5.2. Výslech prostřednictvím telefonní konference se může konat pouze se souhlasem svědka nebo znalce.3. Dožádaný členský stát souhlasí s výslechem prostřednictvím telefonní konference, pokud použití telefonní konference neodporuje jeho základním právním zásadám.4. Žádost o výslech prostřednictvím telefonní konference musí obsahovat kromě údajů uvedených v článku 14 Evropské úmluvy o vzájemné pomoci a článku 37 Beneluxské smlouvy také název justičního orgánu a jména osob, které budou výslech provádět, a rovněž údaj o tom, že svědek nebo znalec s výslechem prostřednictvím telefonní konference souhlasí.5. Členské státy mezi sebou upraví dohodou praktická opatření pro provedení výslechu. Přitom se dožádaný členský stát zavážea) oznámit dotyčnému svědkovi nebo znalci dobu a místo konání výslechu;b) zabezpečit zjištění totožnosti svědka nebo znalce;c) ověřit, zda svědek nebo znalec s výslechem prostřednictvím telefonní konference souhlasí.Dožádaný členský stát může svůj souhlas podmínit zcela nebo zčásti splněním souvisejících ustanovení čl. 10 odst. 5 a 8. Pokud není dohodnuto jinak, použije se obdobně čl. 10 odst. 7.Článek 12Sledované zásilky1. Každý členský stát se zavazuje, že na žádost jiného členského státu povolí na svém území v rámci vyšetřování trestných činů, pro které je přípustné vydání, sledování zásilky.2. O sledování zásilky rozhodují v jednotlivých případech příslušné orgány dožádaného členského státu při dodržení vnitrostátních právních předpisů tohoto členského státu.3. Sledování zásilky se provádí v souladu s procesními postupy dožádaného členského státu. Právo jednat, řídit a dohlížet na průběh takové operace náleží příslušným orgánům tohoto členského státu.Článek 13Společné vyšetřovací týmy1. Příslušné orgány dvou nebo více členských států mohou na základě vzájemné dohody zřídit společný vyšetřovací tým pro určitý účel a na určitou dobu, která může být vzájemnou dohodou prodloužena, s cílem vést trestní vyšetřování v jednom nebo více členských státech, které tým zřídí. Složení týmu se stanoví v dohodě.Společný vyšetřovací tým se zřizuje zejména v těchto případech:a) vyšetřování trestných činů prováděné členským státem vyžaduje obtížné a náročné vyšetřování, které souvisí s jinými členskými státy;b) několik členských států provádí vyšetřování trestných činů, které s ohledem na okolnosti případu vyžadují koordinovaný postup provedený ve


text: vzájemné shodě členských států, kterých se postup týká.Žádost o zřízení společného vyšetřovacího týmu může předložit kterýkoliv dotyčný členský stát. Tým bude zřízen v členském státě, v kterém bude vyšetřování pravděpodobně probíhat.2. Kromě údajů uvedených v článku 14 Evropské úmluvy o vzájemné pomoci a článku 37 Beneluxské smlouvy musí žádost o zřízení společného vyšetřovacího týmu obsahovat návrhy na jeho složení.3. Společný vyšetřovací tým působí na území členských států, které jej zřídily, za těchto obecných podmínek:a) vedoucím týmu je zástupce příslušného orgánu účastnícího se trestního vyšetřování z toho členského státu, ve kterém tým působí. Vedoucí týmu jedná v mezích svých pravomocí vymezených vnitrostátními právními předpisy;b) tým postupuje v souladu s právními předpisy členského státu, ve kterém působí. Členové týmu provádějí úkoly pod vedením vedoucího uvedeného v písmeni a), přičemž dodržují podmínky stanovené jejich vlastními orgány v dohodě o zřízení týmu;c) členský stát, na jehož území tým působí, vytvoří pro jeho činnost nezbytné organizační podmínky.4. Pro účely tohoto článku se členové vyšetřovacího týmu z jiného členského státu, než je členský stát, ve kterém tým působí, pokládají za "vyslané" členy.5. Vyslaní členové společného vyšetřovacího týmu mají právo účastnit se vyšetřovacích úkonů v členském státě, ve kterém se vyšetřování provádí. Vedoucí týmu může však z určitých důvodů rozhodnout jinak podle právních předpisů členského státu, ve kterém tým působí.6. Vyslaní členové společného vyšetřovacího týmu mohou být podle právních předpisů členského státu, na jehož území tým působí, pověřeni vedoucím týmu, aby provedli určité vyšetřovací úkony, pokud to bylo schváleno příslušnými orgány členského státu, ve kterém tým působí, a vysílajícího členského státu.7. Pokud společný vyšetřovací tým potřebuje provést vyšetřovací úkon v některém ze členských států, které jej zřídily, mohou vyslaní členové týmu z tohoto členského státu požádat, aby tyto úkony provedly jejich vlastní příslušné orgány. Tento členský stát posoudí provedení úkonů za podmínek, které by se použily, pokud by žádost o jejich provedení byla podána v rámci jeho vnitrostátního vyšetřování.8. Potřebuje-li společný vyšetřovací tým pomoc z jiného členského státu, než jsou státy, které tým zřídily, nebo ze třetího státu, mohou příslušné orgány členského státu, ve kterém tým působí, podat příslušným orgánům tohoto jiného státu žádost o pomoc v souladu se souvisejícími smlouvami a dohodami.9. Vyslaný člen společného vyšetřovacího týmu může v souladu s právními předpisy svého státu a v mezích svých pravomocí poskytovat týmu informace, kterými disponuje členský stát, jenž jej vyslal pro účely trestního vyšetřování prováděného týmem.10. Informace získané zákonným způsobem členem týmu nebo vyslaným členem týmu v rámci jeho účasti ve společném vyšetřovacím týmu, které jinak nejsou dostupné příslušným orgánům dotyčného členského státu, smějí být použitya) pro účely, pro které byl vyšetřovací tým zřízen;b) pro odhalení, vyšetřování a stíhání jiných trestných činů na základě předchozího souhlasu členského státu, ve kterém byla informace získána. Tento souhlas může být odepřen pouze v případech, kdy by takové použití informace mohlo ohrozit trestní vyšetřování v dotyčném členském státě, nebo pokud by tento členský stát mohl v tomto ohledu odmítnout vzájemnou pomoc;c) pro předcházení bezprostředního a závažného ohrožení veřejné bezpečnosti, a aniž je dotčeno písmeno b), následuje-li zahájení trestního vyšetřování;d) pro


text: jiné účely, pokud to je dohodnuto mezi členskými státy, které zřídily vyšetřovací tým.11. Tímto článkem nejsou dotčena jiné stávající akty nebo ujednání, které se týkají zřízení společných vyšetřovacích týmů nebo jejich postupů.12. Je možné dohodnout účast jiných osob než zástupců příslušných orgánů členských států zřizujících společný vyšetřovací tým na činnostech týmu, pokud to umožňují právní předpisy dotyčných členských států nebo jakýkoli právní nástroj uplatňovaný mezi nimi. Mohou jimi být například patřit úředníci orgánů zřízených podle Smlouvy o Evropské unii. Práva udělená členům nebo vyslaným členům týmu na základě tohoto článku se na tyto osoby nevztahují, pokud dohoda výslovně nestanoví jinak.Článek 14Skryté vyšetřování1. Dožadující a dožádaný členský stát se mohou dohodnout na vzájemné pomoci při vyšetřování trestných činů prostřednictvím agentů zastírajících svou totožnost nebo působících pod nepravou totožností (skryté vyšetřování).2. Rozhodnutí o žádosti v každém jednotlivém případě přijímá příslušný orgán dožádaného členského státu v souladu se svými vnitrostátními právními předpisy a procesními postupy. Členské státy se dohodnou podle svých vnitrostátních právních předpisů a procesních postupů na délce trvání skrytého vyšetřování, jeho podrobných podmínkách a právním postavení agentů během skrytého vyšetřování.3. Skryté vyšetřování probíhá v souladu s vnitrostátními právními předpisy a procesními postupy členského státu, na jehož území se provádí. Zúčastněné členské státy spoluprací zajistí přípravu skrytého vyšetřování a dohled nad ním a přijmou opatření na ochranu agentů zastírajících svou totožnost nebo působících pod nepravou totožností.4. Při oznámení podle čl. 27 odst. 2 může každý členský stát prohlásit, že tímto článkem není vázán. Toto prohlášení může kdykoliv odvolat.Článek 15Trestní odpovědnost ve vztahu k úředním osobámBěhem činností uvedených v článcích 12, 13 a 14 jsou úřední osoby z jiného členského státu než členského státu, ve kterém se činnost provádí, pokládány vzhledem k trestným činům, které spáchají nebo které jsou proti nim spáchány, za úřední osoby členského státu, ve kterém se činnost provádí.Článek 16Občanskoprávní odpovědnost ve vztahu k úředním osobám1. Pokud úřední osoby jednoho členského státu působí podle článků 12, 13 a 14 v jiném členském státě, odpovídá dříve uvedený členský stát za škodu, kterou tyto osoby způsobí během své činnosti, podle právních předpisů členského státu, na jehož území působí.2. Členský stát, na jehož území došlo ke škodě ve smyslu odstavce 1, nahradí tuto škodu za podmínek vztahujících se na škodu způsobenou jeho vlastními úředními osobami.3. Členský stát, jehož úřední osoby způsobí škodu nějaké osobě na území jiného členského státu, nahradí tomuto státu plnou výši částky, která byla vyplacena poškozeným nebo jejich právním nástupcům.4. Aniž jsou dotčena práva vůči třetím osobám a s výjimkou odstavce 3, může se každý členský stát v případě uvedeném v odstavci 1 zříci požadavku na náhradu škody, kterou utrpěl, od jiného členského státu.HLAVA IIIODPOSLECH TELEKOMUNIKAČNÍHO PROVOZUČlánek 17Orgány příslušné nařídit odposlech telekomunikačního provozuPro účely článků 18, 19 a 20 se "příslušným orgánem" rozumí justiční orgán, nebo není-li justiční orgán příslušný pro oblast, kterou upravují tyto články, odpovídající příslušný orgán určený podle čl. 24 odst. 1 písm. e) činný v trestním řízení.Článek 18Žádosti o odposlech telekomunikačního provozu1. Příslušný orgán dožadujícího členského státu může pro účely trestního řízení v souladu s vnitrostátními


text: právními předpisy podat příslušnému orgánu dožádaného členského státu žádost oa) odposlech telekomunikačního provozu s bezprostředním přenosem dožadujícímu členskému státu nebob) odposlech, záznam a následný přenos záznamů dožadujícímu členskému státu.2. Žádosti podle odstavce 1 mohou být podány ve vztahu k telekomunikačnímu zařízení, které používá osoba, která má být odposlouchávána, pokud se tato osoba nacházía) v dožadujícím členském státě a dožadující členský stát potřebuje technickou pomoc dožádaného členského státu k odposlechu komunikace této osoby;b) v dožádaném členském státě a její komunikaci lze odposlouchávat v tomto členském státě;c) ve třetím členském státě, který byl informován podle čl. 20 odst. 2 písm. a), a dožadující členský stát potřebuje technickou pomoc dožádaného členského státu k odposlechu komunikace této osoby.3. Odchylně od článku 14 Evropské úmluvy o vzájemné pomoci a článku 37 Beneluxské smlouvy musí žádosti podle článku 18 obsahovata) název orgánu podávajícího žádost;b) potvrzení, že zákonné povolení či příkaz k odposlechu byly vydány v souvislosti s trestním vyšetřováním;c) informace pro zjištění totožnosti osoby, která má být odposlouchávána;d) popis trestného jednání, které je předmětem vyšetřování;e) požadovaná doba provádění odposlechu af) podle možnosti dostatečné technické údaje, zejména účastnické číslo pro připojení k síti, aby bylo možné žádost vyřídit.4. V případě žádosti podle odst. 2 písm. b) musí žádost obsahovat také stručný popis skutkového stavu. Dožádaný členský stát si může vyžádat další informace, které považuje za nezbytné, aby mohl rozhodnout, zda by požadované opatření bylo přijato i v obdobném vnitrostátním případě.5. Dožádaný členský stát se zavazuje vyřídit žádosti podané podle odst. 1 písm. a):a) v případě žádosti podané podle odst. 2 písm. a) a odst. 2 písm. c) poté, co obdrží informace uvedené v odstavci 3. Dožádaný členský stát může nařídit odposlech bez dalších formálních náležitostí;b) v případě žádosti podané podle odst. 2 písm. b) poté, co obdrží informace uvedené v odstavci 3 a 4, a pokud by požadované opatření použil i v obdobném vnitrostátním případě. Dožádaný členský stát může svůj souhlas podmínit dodržením podmínek, které by musely být splněny v obdobném vnitrostátním případě.6. Není-li bezprostřední přenos možný, je dožádaný členský stát povinen vyhovět žádosti ve smyslu odst. 1 písm. b) poté, co obdrží informace podle odstavců 3 a 4, pokud by požadované opatření použil i v obdobném vnitrostátním případě. Dožádaný členský stát může svůj souhlas podmínit dodržením podmínek, které by musely být splněny v obdobném vnitrostátním případě.7. Při oznámení podle čl. 27 odst. 2 může členský stát prohlásit, že je vázán odstavcem 6 pouze tehdy, není-li schopen zajistit bezprostřední přenos. V takovém případě mohou ostatní členské státy uplatnit zásadu vzájemnosti.8. Při podávání žádosti podle odst. 1 písm. b) může dožadující členský stát, má-li pro to zvláštní důvody, požádat také o přepis záznamu. Dožádaný členský stát posoudí takovou žádost v souladu s vnitrostátními právními předpisy a procesními postupy.9. Členský stát, který obdrží informace podle odstavců 3 a 4, je povinen s nimi nakládat jako s citlivými v souladu se svými vnitrostátními právními předpisy.Článek 19Odposlech telekomunikačního provozu na státním území prostřednictvím poskytovatelů služeb1. Členské státy, na jejichž území působí systémy k poskytování telekomunikačních služeb provozované prostřednictvím pozemské stanice družicových


text: komunikací, zajistí, aby v případě, že tyto systémy nejsou přímo dostupné na území jiného členského státu pro účely zákonného odposlechu osoby nacházející se na území tohoto členského státu, byl pro tento účel umožněn přístup k těmto systémům prostřednictvím určeného zprostředkujícího poskytovatele služeb působícího na území tohoto jiného členského státu.2. V případě uvedeném v odstavci 1 jsou příslušné orgány členského státu oprávněny provést odposlech pro účely trestního řízení a v souladu s vnitrostátními právními předpisy a za podmínky, že se odposlouchávaná osoba nachází v tomto členském státě, prostřednictvím určeného zprostředkujícího poskytovatele služeb působícího na jeho území, aniž by bylo třeba o to žádat členský stát, na jehož území je pozemská stanice družicových komunikací umístěna.3. Odstavec 2 se rovněž použije, pokud se odposlech provádí na žádost podanou podle čl. 18 odst. 2 písm. b).4. Tento článek nebrání členskému státu, aby podal žádost členskému státu, na jehož území se nachází pozemská stanice družicových komunikací, o zákonný odposlech telekomunikací v souladu s článkem 18, zejména tehdy, nenachází-li se v dožadujícím členském státě žádný zprostředkující poskytovatel služeb.Článek 20Odposlech telekomunikačního provozu bez technické pomoci jiného členského státu1. Aniž jsou dotčeny obecné zásady mezinárodního práva a čl. 18 odst. 2 písm. c), vztahují se povinnosti podle tohoto článku na příkazy k odposlechu vydané nebo povolené příslušným orgánem jednoho členského státu v rámci trestního vyšetřování, které má povahu vyšetřování následujícího po spáchání určitého trestného činu, včetně pokusu spáchat trestný čin, pokud je takové jednání podle vnitrostátních právních předpisů trestné, aby bylo možno zjistit totožnost odpovědné osoby nebo osob, zadržet je, obžalovat je, trestně je stíhat nebo je odsoudit.2. Pokud je za účelem trestního vyšetřování povolen odposlech telekomunikačního provozu příslušným orgánem jednoho členského státu ("členský stát provádějící odposlech") a pokud se telekomunikační adresa osoby uvedené v příkazu k odposlechu používá na území jiného členského státu ("uvědomovaný členský stát"), od nějž není zapotřebí žádné technické pomoci k provedení odposlechu, uvědomí členský stát provádějící odposlech uvědomovaný členský stát o odposlechua) před odposlechem v případech, kdy je mu před nařízením odposlechu známo, že se odposlouchávaná osoba nachází na území uvědomovaného členského státu;b) v jiných případech bezprostředně poté, co se dozví, že se odposlouchávaná osoba nachází na území uvědomovaného členského státu.3. Informace, které poskytuje členský stát provádějící odposlech, musí obsahovat:a) název orgánu nařizujícího odposlech;b) potvrzení, že zákonný příkaz k odposlechu byl vydán v souvislosti s trestním vyšetřováním;c) informace pro zjištění totožnosti odposlouchávané osoby;d) popis trestného jednání, které je předmětem vyšetřování;e) předpokládaná doba trvání odposlechu.4. Je-li členský stát uvědoměn podle odstavců 2 a 3, použije se tento postup:a) Jakmile příslušný orgán uvědomovaného členského státu obdrží informace podle odstavce 3, sdělí neprodleně a nejpozději do 96 hodin členskému státu provádějícímu odposlech, žei) souhlasí s provedením odposlechu nebo s jeho pokračováním. Uvědomovaný členský stát může udělit svůj souhlas s výhradou splnění podmínek, které je třeba dodržet v obdobném vnitrostátním případě,ii) požaduje, aby odposlech nebyl proveden nebo aby byl ukončen, pokud by odposlech nebyl přípustný podle vnitrostátních právních předpisů uvědomovaného členského státu nebo z důvodů uvedených v článku 2 Evropské úmluvy o vzájemné pomoci. Pokud uvědomovaný členský


text: stát vznese takový požadavek, musí své rozhodnutí písemně zdůvodnit,iii) požaduje, aby v případech uvedených v bodě ii) nesměl být použit veškerý materiál již získaný prostřednictvím odposlechu, když se odposlouchávaná osoba nacházela na území uvědomovaného členského státu, nebo aby směl být použit pouze za podmínek, které stanoví. Uvědomovaný členský stát sdělí členskému státu provádějícímu odposlech důvody pro uvedené podmínky,iv) žádá o krátké prodloužení původní 96hodinové lhůty nejvýše o 8 dnů za souhlasu členského státu provádějícího odposlech tak, aby mohly být provedeny potřebné postupy podle vnitrostátních právních předpisů uvědomovaného členského státu. Uvědomovaný členský stát sdělí písemně členskému státu provádějícímu odposlech okolnosti vyplývající z vnitrostátních právních předpisů, které odůvodňují prodloužení lhůty v požadovaném rozsahu.b) Dokud uvědomovaný členský stát nepřijme rozhodnutí podle písm. a) bodů i) nebo ii), členský stát provádějící odposlechi) smí v provádění odposlechu pokračovat aii) nesmí materiály odposlechem již získané použít, ledaže- se dotyčné členské státy dohodnou jinak nebo- je třeba přijmout naléhavé opatření, aby se zabránilo bezprostřednímu a vážnému ohrožení veřejné bezpečnosti. Uvědomovaný členský stát bude o každém takovém použití vyrozuměn spolu s uvedením důvodů.c) Uvědomovaný členský stát může požádat o popis skutkového stavu případu a o další informace, jež považuje za nezbytné, aby mohl posoudit, zda by byl odposlech povolen i v obdobném vnitrostátním případě. Touto žádostí není dotčeno použití písmene b), pokud se uvědomovaný členský stát a členský stát provádějící odposlech nedohodnou jinak.d) Členské státy přijmou nezbytná opatření, aby zajistily, že odpověď bude poskytnuta v 96hodinové lhůtě. Za tímto účelem zřídí kontaktní místa s 24hodinovou denní pracovní dobou a uvedou je ve svých prohlášeních podle čl. 24 odst. 1 písm. e).5. Uvědomovaný členský stát je povinen s informacemi získanými podle odstavce 3 nakládat jako s citlivými v souladu se svými vnitrostátními právními předpisy.6. Domnívá-li se členský stát provádějící odposlech, že informace poskytované podle odstavce 3 jsou zvláště citlivé, mohou být předány příslušnému orgánu prostřednictvím zvláštního orgánu, pokud to bylo mezi dotyčnými členskými státy dohodnuto na dvoustranné úrovni.7. Každý členský stát může při oznámení podle čl. 27 odst. 2 nebo kdykoliv později prohlásit, že nevyžaduje, aby mu byly podle tohoto článku sdělovány informace týkající se odposlechu.Článek 21Náhrada nákladů provozovatelům telekomunikačních sítíNáklady, které vynaložili provozovatelé telekomunikačních sítí nebo poskytovatelé telekomunikačních služeb při vyřizování žádostí podle článku 18, hradí dožadující členský stát.Článek 22Dvoustranné dohodyŽádné ustanovení této hlavy nebrání členským státům, aby mezi sebou uzavřely dvoustranné nebo mnohostranné dohody, které by usnadnily využití současných i budoucích technických možností týkajících se zákonného odposlechu telekomunikačního provozu.HLAVA IVČlánek 23Ochrana osobních údajů1. Osobní údaje předávané podle této úmluvy může členský stát, kterému byly poskytnuty, použít:a) pro účely řízení, na které se vztahuje tato úmluva;b) pro jiná soudní a správní řízení přímo související s řízením uvedeným v písmeni a);c) pro odvrácení bezprostředního a závažného ohrožení veřejné bezpečnosti;d) pro jakýkoliv jiný účel pouze s předchozím souhlasem členského státu, který údaje poskytl, ledaže by dotyčný členský stát získal souhlas přímo od osoby, které se údaje týkají.2. Tento článek se rovněž použije v případě osobních údajů, které nebyly předány, ale byly získány jiným způsobem podle této úmluvy.3. Předávající členský stát


text: může s ohledem na okolnosti daného případu požadovat, aby mu členský stát, kterému osobní údaje předal, sdělil, jak tyto údaje použil.4. V případech, kdy jsou pro použití osobních údajů stanoveny podmínky podle čl. 7 odst. 2, čl. 18 odst. 5 písm. b), čl. 18 odst. 6 nebo čl. 20 odst. 4, má splnění těchto podmínek přednost. Pokud takové podmínky nebyly stanoveny, použije se tento článek.5. Ustanovení čl. 13 odst. 10 má přednost před tímto článkem, pokud jde o informace získané podle článku 13.6. Tento článek se nevztahuje na osobní údaje, které členský stát získá podle této úmluvy a které pocházejí z tohoto členského státu.7. Lucembursko může při podpisu úmluvy prohlásit, že v případě, že předá podle této úmluvy osobní údaje jinému členskému státu, platí toto:Lucembursko může s výhradou odst. 1 písm. c) stanovit s ohledem na okolnosti daného případu, pokud dotyčný členský stát nezíská souhlas osoby, které se dané údaje týkají, že osobní údaje mohou být použity pro účely uvedené v odst. 1 písm. a) a b) pouze s předchozím souhlasem Lucemburska v případě řízení, pro která Lucembursko může odmítnout nebo omezit předání nebo použití osobních údajů v souladu s touto úmluvou nebo nástroji uvedenými v článku 1.Pokud Lucembursko odmítne v určitém případě souhlasit s vyřízením žádosti členského státu podle odstavce 1, musí své rozhodnutí písemně zdůvodnit.HLAVA VZÁVĚREČNÁ USTANOVENÍČlánek 24Prohlášení1. Při oznámení podle čl. 27 odst. 2 uvede každý členský stát ve svém prohlášení názvy orgánů, kromě těch již uvedených v Evropské úmluvě o vzájemné pomoci a v Beneluxské smlouvě, které jsou příslušné pro uplatňování této úmluvy a pro uplatňování ustanovení aktů uvedených v čl. 1 odst. 1 o vzájemné pomoci v trestních věcech mezi členskými státy, a zejménaa) popřípadě příslušných správních orgánů ve smyslu čl. 3 odst. 1;b) jednoho nebo více ústředních orgánů pro účely článku 6, jakož i orgánů příslušných pro vyřizování žádostí podle čl. 6 odst. 8;c) popřípadě policejních nebo celních orgánů příslušných pro účely čl. 6 odst. 5;d) popřípadě správních orgánů příslušných pro účely čl. 6 odst. 6, ae) orgánu nebo orgánů příslušných pro účely článků 18 a 19 a čl. 20 odst. 1 až 5.2. Prohlášení učiněná podle odstavce 1 mohou být kdykoliv zcela nebo zčásti stejným postupem změněna.Článek 25VýhradyVýhrady k této úmluvě jsou přípustné pouze tehdy, pokud jsou v této úmluvě výslovně uvedeny.Článek 26Územní působnostTato úmluva se vztahuje na Gibraltar ode dne rozšíření působnosti Evropské úmluvy o vzájemné pomoci na Gibraltar.Spojené království oznámí písemně předsedovi Rady záměr, aby se působnost této úmluvy rozšířila na území Normanských ostrovů a ostrova Man v důsledku rozšíření působnosti Evropské úmluvy o vzájemné pomoci na tato území. Rada o této žádosti rozhodne jednomyslně.Článek 27Vstup v platnost1. Tato úmluva podléhá přijetí členskými státy v souladu s jejich ústavními pravidly.2. Členské státy oznámí generálnímu tajemníkovi Rady Evropské unie dokončení svých ústavních postupů vyžadovaných pro přijetí této úmluvy.3. Tato úmluva vstupuje uplynutím 90 dnů od oznámení podle odstavce 2 učiněného státem, který byl členem Evropské unie v době, kdy Rada přijala akt o vypracování této úmluvy, a který splní tuto formální náležitost


text: jako osmý, v platnost pro těchto osm států.4. Každé oznámení učiněné podle odstavce 2 některým členským státem po přijetí osmého oznámení má za následek, že 90 dnů po tomto oznámení vstoupí tato úmluva v platnost mezi tímto členským státem a členskými státy, pro které již v platnost vstoupila.5. Než tato úmluva vstoupí v platnost podle odstavce 3, může každý členský stát při oznámení podle odstavce 2 nebo kdykoliv později prohlásit, že bude používat tuto úmluvu ve vztazích s členskými státy, které učinily stejné prohlášení. Tato prohlášení nabývají účinku devadesátým dnem od jejich uložení.6. Tato úmluva se použije na vzájemnou pomoc, o kterou bylo požádáno po dni, kdy vstoupí v platnost nebo od kterého je mezi dotyčnými členskými státy používána podle odstavce 5.Článek 28Přístup nových členských států1. Tato úmluva je otevřena k přístupu každému státu, který se stane členem Evropské unie.2. Znění této úmluvy vyhotovené Radou Evropské unie v jazyce přistupujícího členského státu je platné.3. Listiny o přístupu budou uloženy u depozitáře.4. Tato úmluva vstupuje v platnost vůči každému přistupujícímu členskému státu uplynutím 90 dnů od uložení jeho listiny o přístupu nebo dnem vstupu této úmluvy v platnost, pokud nevstoupí v platnost dnem uplynutí uvedené devadesátidenní lhůty.5. Pokud tato úmluva nevstoupí v platnost v době uložení listiny o přístupu, použije se na přistupující členské státy čl. 27 odst. 5.Článek 29Vstup v platnost pro Island a Norsko1. Aniž je dotčen článek 8 dohody uzavřené Radou Evropské unie a Islandskou republikou a Norským královstvím o přidružení těchto států k provádění, uplatňování a rozvoji schengenského acquis ("dohoda o přidružení"), vstupují ustanovení uvedená v čl. 2 odst. 1 v platnost pro Island a Norsko 90 dnů poté, co Rada a Komise obdrží podle čl. 8 odst. 2 dohody o přidružení informaci o splnění jejich ústavních požadavků, v jejich vzájemných vztazích se všemi členskými státy, pro které již tato úmluva vstoupila v platnost podle čl. 27 odst. 3 nebo 4.2. Vstup této úmluvy v platnost pro kterýkoliv členský stát po dni, kdy vstoupí ustanovení uvedená v čl. 2 odst. 1 v platnost pro Island a Norsko, má za následek, že je toto ustanovení použitelné také na vzájemné vztahy mezi tímto členským státem a Islandem a mezi tímto členským státem a Norskem.3. Ustanovení čl. 2 odst. 1 nejsou v žádném případě závazná pro Island a Norsko přede dnem stanoveným podle čl. 15 odst. 4 dohody o přidružení.4. Aniž jsou dotčeny odstavce 1, 2 a 3, vstoupí ustanovení uvedená v čl. 2 odst. 1 pro Island a Norsko v platnost nejpozději dnem vstupu této úmluvy v platnost pro patnáctý stát, který je členem Evropské unie ke dni přijetí aktu o vypracování této úmluvy Radou.Článek 30Depozitář1. Depozitářem této úmluvy je generální tajemník Rady Evropské unie.2. Depozitář zveřejňuje v Úředním věstníku Evropských společenství informace o průběhu přijímání a přístupů, prohlášení a výhrady a rovněž všechna další oznámení týkající se této úmluvy.Hecho en Bruselas, el veintinueve de mayo de dos mil, en un ejemplar único, en lenguas alemana, danesa, española, finesa, francesa, griega, inglesa, irlandesa, italiana, neerlandesa, portuguesa y sueca, cuyos


text: textos son igualmente auténticos y que será depositado en los archivos de la Secretaría General del Consejo de la Unión Europea. El Secretario General remitirá una copia certificado del mismo a cada Estado miembro.Udfærdiget i Bruxelles den niogtyvende maj to tusind i ét eksemplar på dansk, engelsk, finsk, fransk, græsk, irsk, italiensk, nederlandsk, portugisisk, spansk, svensk og tysk, idet hver af disse tekster har samme gyldighed; de deponeres i arkiverne i Generalsekretariatet for Den Europæiske Union. Generalsekretæren fremsender en bekræftet kopi heraf til hver medlemsstat.Geschehen zu Brüssel am neunundzwanzigsten Mai zweitausend in einer Urschrift in dänischer, deutscher, englischer, finnischer, französischer, griechischer, irischer, italienischer, niederländischer, portugiesischer, schwedischer und spanischer Sprache, wobei jeder Wortlaut gleichermaßen verbindlich ist; die Urschrift wird im Archiv des Generalsekretariats des Rates der Europäischen Union hinterlegt. Der Generalsekretär übermittelt jedem Mitgliedstaat eine beglaubigte Abschrift dieser Urschrift.Έγινε στις Βρυξέλλες στις είκοσι εννέα Μαΐου δύο χιλιάδες σε ένα μόνο αντίτυπο στην αγγλική, γαλλική, γερμανική, δανική, ελληνική, ιρλανδική, ισπανική, ιταλική, ολλανδική, πορτογαλική, σουηδική και φινλανδική γλώσσα, και όλα τα κείμενα είναι εξίσου αυθενικά. Η σύμβαση κατατίθεται στο αρχείο της Γενικής Γραμματείας του Συμβουλίου της Ευρωπαϊκής Ένωσης. Ο Γενικός Γραμματέας διαβιβάζει ακριβές επικυρωμένο αντίγραφο σε κάθε κράτος μέλος.Done at Brussels on the twenty-ninth day of May in the year two thousand in a single original in the Danish, Dutch, English, Finnish, French, German, Greek, Irish, Italian, Portuguese, Spanish and Swedish languages, all texts being equally authentic, such original being deposited in the archives of the General Secretariat of the Council of the European Union. The Secretary-General shall forward a certified copy thereof to each Member State.Fait à Bruxelles, le vingt-neuf mai deux mille, en un exemplaire unique, en langues allemande, anglaise, danoise, espagnole, finnoise, française, grecque, irlandaise, italienne, néerlandaise, portugaise et suédoise, les textes établis dans chacune de ces langues faisant également foi, lequel est déposé dans les archives du secrétariat général du Conseil de l'Union européenne. Le secrétaire général en fait parvenir une copie certifiée à chaque État membre.Arna dhéanamh sa Bhruiséil, an naoú lá is fiche de Bhealtaine sa bhliain dhá mhíle i scríbhinn bhunaidh amháin sa Bhéarla, sa Danmhairgis, san Fhionlainnis, sa Fhraincis, sa Ghaeilge, sa Ghearmáinis, sa Ghréigis, san Iodáilis, san Ollainnis, sa Phortaingéilis, sa Spáinnis agus sa tSualainnis, agus comhúdarás ag gach ceann de na téacsanna sin; déanfar an scríbhinn bhunaidh sin a thaisceadh i gcartlann Ardrúnaíocht Chomhairle an Aontais Eorpaigh. Díreoidh an tArdrúnaí cóip fhíordheimhnithe de chuig gach Ballstát.Fatto a Bruxelles, addì ventinove maggio duemila, in un esemplare unico nelle lingue danese, finlandese, francese, greca, inglese, irlandese, italiana, olandese, portoghese, spagnola, svedese e tedesca, ciascuna di esse facente ugualmente fede, depositato negli archivi del segretariato generale del Consiglio dell'Unione europea. Il segretario generale ne trasmette una copia certificata conforme a ogni Stato membro.Gedaan te Brussel, de negenentwintigste mei tweeduizend, in één exemplaar, in de Deense, de Duitse, de Engelse, de Finse, de Franse, de Griekse, de Ierse, de Italiaanse, de Nederlandse, de Portugese, de Spaanse en de Zweedse taal, zijnde alle teksten gelijkelijk authentiek, dat wordt


text: neergelegd in het archief van het secretariaat-generaal van de Raad van de Europese Unie. De secretaris-generaal zendt een voor eensluidend gewaarmerkt afschrift daarvan toe aan elke lidstaat.Feito em Bruxelas, aos vinte e nove de Maio de dois mil num único exemplar, nas línguas alemã, dinamarquesa, espanhola, finlandesa, francesa, grega, inglesa, irlandesa, italiana, neerlandesa, portuguesa e sueca, todos os textos fazendo igualmente fé, o qual será depositado nos arquivos do Secretariado-Geral do Conselho da União Europeia. O secretário-geral remeterá dele uma cópia autenticada a cada Estado-Membro.Tehty Brysselissä kahdentenakymmenentenäyhdeksäntenä päivänä toukokuuta vuonna kaksituhatta yhtenä ainoana alkuperäiskappaleena englannin, espanjan, hollannin, iirin, italian, kreikan, portugalin, ranskan, ruotsin, saksan, suomen ja tanskan kielellä, jonka kullakin kielellä laadittu teksti on yhtä todistusvoimainen, ja se talletetaan Euroopan unionin neuvoston pääsihteeristön arkistoon. Pääsihteeri toimittaa oikeaksi todistetun jäljennöksen yleissopimuksesta jokaiselle jäsenvaltiolle.Som skedde i Bryssel den tjugonionde maj tjugohundra i ett enda exemplar på danska, engelska, finska, franska, grekiska, iriska, italienska, nederländska, portugisiska, spanska, svenska och tyska språken, varvid varje text äger samma giltighet, och detta exemplar skall deponeras i arkivet hos generalsekretariatet för Europeiska unionens råd. Generalsekreteraren skall överlämna en bestyrkt kopia därav till varje medlemsstat.Pour le gouvernement du Royaume de BelgiqueVoor de regering van het Koninkrijk BelgiëFür die Regierung des Königreichs Belgien+++++ TIFF +++++For regeringen for Kongeriget Danmark+++++ TIFF +++++Für die Regierung der Bundesrepublik Deutschland+++++ TIFF +++++Για την κυβέρνηση της Ελληνικής Δημοκρατίας+++++ TIFF +++++Por el Gobierno del Reino de España+++++ TIFF +++++Pour le gouvernement de la République française+++++ TIFF +++++Thar ceann Rialtas na hÉireannFor the Government of Ireland+++++ TIFF +++++Per il governo della Repubblica italiana+++++ TIFF +++++Pour le gouvernement du Grand-Duché de Luxembourg+++++ TIFF +++++Voor de regering van het Koninkrijk der Nederlanden+++++ TIFF +++++Für die Regierung der Republik Österreich+++++ TIFF +++++Pelo Governo da República Portuguesa+++++ TIFF +++++Suomen hallituksen puolestaPå finska regeringens vägnar+++++ TIFF +++++På svenska regeringens vägnar+++++ TIFF +++++For the Government of the United Kingdom of Great Britain and Northern Ireland+++++ TIFF +++++[1] Úř. věst. L 176, 10.7.1999, s. 36.--------------------------------------------------Prohlášení Rady k čl. 10 odst. 9Při přijetí aktu podle čl. 10 odst. 9 bere Rada ohled na závazky členských států podle Evropské úmluvy o lidských právech.--------------------------------------------------Prohlášení Spojeného království k článku 20Toto prohlášení je nedílnou součástí úmluvy:Ve Spojeném království se článek 20 vztahuje na příkazy k odposlechu, které vydal státní tajemník policii nebo celním a daňovým orgánům Jejího Veličenstva v případě, že v souladu s vnitrostátními právními předpisy o odposlechu komunikačního provozu je uvedeným cílem tohoto příkazu odhalení závažné trestné činnosti. Vztahuje se rovněž na příkazy k odposlechu vydané pro bezpečnostní službu, pokud v souladu s vnitrostátními právními předpisy jedná na podporu vyšetřování, které má znaky popsané v čl. 20 odst. 1.--------------------------------------------------


text:
 Důležité právní upozornění
 |
 22003D0048
 Úřední věstník L 193 , 31/07/2003 S. 0020 - 0021
 Rozhodnutí Smíšeného výboru EHPč. 48/2003ze dne 16. května 2003,kterým se mění příloha XII (Volný pohyb kapitálu) Dohody o EHPSMÍŠENÝ VÝBOR EHP,s ohledem na Dohodu o Evropském hospodářském prostoru ve znění Protokolu o úpravě Dohody o Evropském hospodářském prostoru (dále jen "Dohoda"), a zejména s ohledem na článek 98 této dohody,vzhledem k těmto důvodům:(1) Příloha XII dosud nebyla změněna.(2) Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2000/35/ES ze dne 29. června 2000 o postupu proti opožděným platbám v obchodních transakcích [1] by měla být začleněna do Dohody,ROZHODL TAKTO:Článek 1V příloze XII Dohody se za bod 1 (směrnice Rady 88/361/EHS) vkládá nový bod, který zní:"2. 32000 L 0035: směrnice Evropského parlamentu a Rady 2000/35/ES ze dne 29. června 2000 o postupu proti opožděným platbám v obchodních transakcích (Úř. věst. L 200, 8.8.2000, s. 35).Pro účely Dohody se směrnice upravuje takto:V článku 6 se doplňuje nový odstavec, který zní:"6. Státy ESVO uvedou v účinnost opatření nezbytná pro dosažení souladu s touto směrnicí do 31. prosince 2003.""Článek 2Znění směrnice 2000/35/ES v islandském a norském jazyce, která mají být zveřejněna v dodatku EHP Úředního věstníku Evropské unie, jsou platná.Článek 3Toto rozhodnutí vstupuje v platnost dnem 17. května 2003 za předpokladu, že Smíšenému výboru EHP jsou učiněna veškerá oznámení podle čl. 103 odst. 1 Dohody [2].Článek 4Toto rozhodnutí bude zveřejněno v oddíle EHP a v dodatku EHP Úředního věstníku Evropské unie.V Bruselu dne 16. května 2003.Za Smíšený výbor EHPpředsedaP. Westerlund[1] Úř. věst. L 200, 8.8.2000, s. 35.[2] Byly oznámeny ústavní požadavky.--------------------------------------------------


text:
 Důležité právní upozornění
 |
 22007A0427(01)
 Protokol k Dohodě o partnerství a spolupráci mezi Evropskými společenstvími a jejich členskými státy na jedné straně a Ukrajinou na straně druhé o přistoupení Bulharské republiky a Rumunska k této dohodě
 Úřední věstník L 110 , 27/04/2007 S. 0029 - 0032
 Protokolk Dohodě o partnerství a spolupráci mezi Evropskými společenstvími a jejich členskými státy na jedné straně a Ukrajinou na straně druhé o přistoupení Bulharské republiky a Rumunska k této dohoděBELGICKÉ KRÁLOVSTVÍ,BULHARSKÁ REPUBLIKA,ČESKÁ REPUBLIKA,DÁNSKÉ KRÁLOVSTVÍ,SPOLKOVÁ REPUBLIKA NĚMECKO,ESTONSKÁ REPUBLIKA,ŘECKÁ REPUBLIKA,ŠPANĚLSKÉ KRÁLOVSTVÍ,FRANCOUZSKÁ REPUBLIKA,IRSKO,ITALSKÁ REPUBLIKA,KYPERSKÁ REPUBLIKA,LOTYŠSKÁ REPUBLIKA,LITEVSKÁ REPUBLIKA,LUCEMBURSKÉ VELKOVÉVODSTVÍ,MAĎARSKÁ REPUBLIKA,REPUBLIKA MALTA,NIZOZEMSKÉ KRÁLOVSTVÍ,RAKOUSKÁ REPUBLIKA,POLSKÁ REPUBLIKA,PORTUGALSKÁ REPUBLIKA,RUMUNSKO,REPUBLIKA SLOVINSKO,SLOVENSKÁ REPUBLIKA,FINSKÁ REPUBLIKA,ŠVÉDSKÉ KRÁLOVSTVÍ,SPOJENÉ KRÁLOVSTVÍ VELKÉ BRITÁNIE A SEVERNÍHO IRSKA,dále jen "členské státy", zastoupené Radou Evropské unie, aEVROPSKÉ SPOLEČENSTVÍ A EVROPSKÉ SPOLEČENSTVÍ PRO ATOMOVOU ENERGII,dále jen "Společenství", zastoupená Radou Evropské unie a Evropskou komisí, na straně jedné aUKRAJINAna straně druhé,pro účely tohoto protokolu dále jen "strany",S OHLEDEM NA ustanovení Smlouvy mezi Belgickým královstvím, Českou republikou, Dánským královstvím, Spolkovou republikou Německo, Estonskou republikou, Řeckou republikou, Španělským královstvím, Francouzskou republikou, Irskem, Italskou republikou, Kyperskou republikou, Lotyšskou republikou, Litevskou republikou, Lucemburským velkovévodstvím, Maďarskou republikou, Republikou Malta, Nizozemským královstvím, Rakouskou republikou, Polskou republikou, Portugalskou republikou, Republikou Slovinsko, Slovenskou republikou, Finskou republikou, Švédským královstvím, Spojeným královstvím Velké Británie a Severního Irska (členskými státy Evropské unie) a Bulharskou republikou a Rumunskem o přistoupení Bulharské republiky a Rumunska k Evropské unii, která byla podepsána v Lucemburku dne 25. dubna 2005 a vstoupila v platnost dne 1. ledna 2007,VZHLEDEM K nové situaci ve vztazích mezi Ukrajinou a Evropskou unií vyplývající z přistoupení dvou nových členských států k EU, která otevírá možnosti a přináší výzvy pro spolupráci mezi Ukrajinou a Evropskou unií,BEROUCE V ÚVAHU přání stran zajistit dosažení a provádění cílů a zásad Dohody o partnerství a spolupráci,SE DOHODLY TAKTO:Článek 1Bulharská republika a Rumunsko se stávají stranami Dohody o partnerství a spolupráci mezi Evropskými společenstvími a jejich členskými státy na jedné straně a Ukrajinou na straně druhé, podepsané v Lucemburku dne 14. června 1994, která vstoupila v platnost dne 1. března 1998 (dále jen "dohoda") a přijímají a berou na vědomí, stejně jako ostatní členské státy Společenství, znění dohody i společných prohlášení, prohlášení a výměn dopisů připojených k závěrečnému aktu podepsanému ve stejný den a protokol k dohodě ze dne 10. dubna 1997, který vstoupil v platnost dne 12. října 2000, a protokol k dohodě ze dne 29. dubna 2004, který vstoupil v platnost dne 1. února 2006.Článek 2Tento protokol je nedílnou součástí dohody.Článek 31. Tento protokol schválí Společenství, Rada Evropské unie jménem členských států a Ukrajina podle svých vlastních postupů.2. Strany si vzájemně oznámí dokončení příslušných postupů uvedených v předchozím odstavci. Listiny o schválení se uloží u Generálního sekretariátu Rady Evropské unie.Článek 41. Tento protokol vstoupí v platnost prvním dnem měsíce následujícího po dni, ke kterému bude uložena poslední listina o schválení.2. Protokol bude prozatímně uplatňován ode dne jeho podpisu do dne jeho vstupu v platnost.Článek 51. Znění dohody, závěrečného aktu a všech dokumentů k němu připojených a protokolů dohod z 10. dubna 1997 a 29. dubna 2004 jsou vypracována