text:
MHz se fázový střed antény musí shodovat se středem podélné části kabeláže.
 Technická zkušebna provede zkoušku v intervalech předepsaných v normě CISPR 12 v celém kmitočtovém rozsahu 30 až 1 000 MHz.
 Alternativně, jestliže výrobce poskytne údaje naměřené pro celé kmitočtové pásmo ze zkušební laboratoře akreditované podle příslušných částí normy ISO 17025 a uznané schvalovacím orgánem, může technická zkušebna rozdělit kmitočtový rozsah na 14 kmitočtových pásem 30–34, 34–45, 45–60, 60–80, 80–100, 100–130, 130–170, 170–225, 225–300, 300–400, 400–525, 525–700, 700–850 a 850–1 000 MHz a provést zkoušky na 14 kmitočtech, které vykazují nejvyšší úrovně emisí v každém pásmu za účelem potvrzení, že EMP vyhovuje požadavkům této přílohy.
 Je-li během zkoušky mezní hodnota překročena, je třeba ověřit, že překročení způsobila EMP, a nikoli rušení v okolí.
 4.5. Naměřené hodnoty
 Maximální naměřené hodnoty vztažené k mezní hodnotě (při horizontální/vertikální polarizaci) pro každé ze 14 kmitočtových pásem se považují za charakteristické údaje na kmitočtu, na kterém bylo měření provedeno.
 (1) V případě čistě širokopásmového rušení lze maximální velikost kmitočtového kroku zvýšit až na hodnotu, která není větší než hodnota šířky pásma (BW).
 Poznámka: V případě emisí generovaných kartáčovými (komutátorovými) motory bez elektronické řídicí jednotky lze maximální velikost kroku zvýšit až na hodnotu odpovídající pětinásobku šířky pásma.
 Dodatek
 Obrázek 1
 Zkušební plocha v otevřeném prostoru: hranice zkušební plochy pro zkoušku elektrické/elektronické montážní podskupiny
 Rovná čistá plocha bez elektromagneticky odrazivých povrchů
 Obrázek 2
 Zkušební konfigurace pro EMP uplatněné v rámci „režimu dobíjení REESS při připojení do elektrické sítě“ (příklad bikónické antény)
 Text obrazu
 Pohled shora (horizontální polarizace)
 Legenda:
 1
 EMP (uzemněná lokálně, je-li tak dle plánu zkoušení požadováno)
 13
 Materiál absorbující VF
 2
 Zkušební svazek NN kabelů
 14
 Stimulační a monitorovací systém
 3
 NN simulátor zatížení (umístění a uzemnění podle bodu 6.4.2.5 normy CISPR 25)
 15
 Svazek VN kabelů
 4
 Zdroj napájení (umístění volitelné)
 16
 VN simulátor zatížení
 5
 NN umělá síť
 17
 VN umělá síť
 6
 Zemní rovina (spojená se stíněnou komorou)
 18
 Zdroj napájení VN
 7
 Podložka s nízkou relativní permitivitou (εr ≤ 1,4)
 19
 VN průchodka
 8
 Bikónická anténa
 25
 Svazek kabelů nabíječky AC/DC
 10
 Vysoce kvalitní koaxiální kabel, např. s dvojitým stíněním (50 Ω)
 26
 AC/DC simulátor zatížení (např. programovatelná logická řídicí jednotka)
 11
 Konektor s průchodkou
 27
 50μH umělá elektrická síť (LISN) (AC) nebo HVAN (DC)
 12
 Měřicí přístroj
 28
 Zdroj napájení AC/DC
 29
 AC/DC průchodka
 PŘÍLOHA 8
 METODA MĚŘENÍ VYZAŘOVANÝCH ÚZKOPÁSMOVÝCH ELEKTROMAGNETICKÝCH EMISÍ ELEKTRICKÝCH/ELEKTRONICKÝCH MONTÁŽNÍCH PODSKUPIN (EMP)
 1. OBECNĚ
 1.1. Zkušební metoda popsaná v této příloze může být použita pro EMP, které mohou být následně montovány do vozidel splňujících požadavky přílohy 5.
 Tato metoda se týká pouze EMP jiné než uplatněné v rámci „režimu dobíjení REESS při připojení do elektrické sítě“.
 1.2. Zkušební metoda
 Cílem této zkoušky je změřit úzkopásmové elektromagnetické emise, jaké by mohly pocházet ze systémů založených na mikroprocesorech.
 Není-li v této příloze uvedeno jinak, provede se zkouška podle normy CISPR 25.
 2. STAV EMP BĚHEM ZKOUŠEK
 EMP musí být během zkoušek v normálním provozním režimu, nejlépe při maximálním zatížení.
 3. ZKUŠEBNÍ USPOŘÁDÁNÍ
 3.1. Zkouška se provede podle


text:
metody ALSE popsané v bodě 6.4 normy CISPR 25.
 3.2. Alternativní místo měření
 Jako alternativa k měření pomocí absorpční stíněné komory (ALSE) může být použita metoda měření v otevřeném prostoru (OATS), která vyhovuje požadavkům normy CISPR 16-1-4 (viz obrázek 1 v dodatku k příloze 7).
 3.3. Okolí
 Aby bylo vyloučeno vnější rušení hlukem nebo signály s úrovní, která by mohla podstatně ovlivnit měření, učiní se potřebná měření před nebo po hlavní zkoušce. Při tomto měření musí být úroveň vnějšího hluku nebo signálu nejméně o 6 dB nižší než mezní hodnoty rušení uvedené v bodě 6.6.2.1 tohoto předpisu, s výjimkou záměrného okolního úzkopásmového vysílání.
 4. POŽADAVKY ZKOUŠEK
 4.1. Mezní hodnoty platí v celém kmitočtovém rozsahu 30 až 1 000 MHz pro měření prováděná v semianechoidní komoře nebo na venkovní zkušební ploše.
 4.2. Měření se provedou s detektorem střední hodnoty.
 4.3. Měření se provedou se spektrálním analyzátorem nebo skenovacím přijímačem. Použijí se parametry vymezené v tabulkách 1 a 2.
 Tabulka 1
 Parametry spektrálního analyzátoru
 Kmitočtový rozsah
 [MHz]
 Špičkový detektor
 Kvazišpičkový detektor
 Detektor střední hodnoty
 RBW při – 3 dB
 Doba skenování
 RBW při – 6 dB
 Doba skenování
 RBW při – 3 dB
 Doba skenování
 30 až 1 000
 100/120 kHz
 100 ms/MHz
 120 kHz
 20 s/MHz
 100/120 kHz
 100 ms/MHz
 Poznámka: Při použití spektrálního analyzátoru pro měření špičkové hodnoty musí být šířka videopásma třikrát větší než šířka pásma rozlišení (RBW).
 Tabulka 2
 Parametry skenovacího přijímače
 Kmitočtový rozsah
 [MHz]
 Špičkový detektor
 Kvazišpičkový detektor
 Detektor střední hodnoty
 BW při – 6 dB
 Velikost kroku (1)
 Doba prodlevy
 BW při – 6 dB
 Velikost kroku (1)
 Doba prodlevy
 BW při – 6 dB
 Velikost kroku (1)
 Doba prodlevy
 30 až 1 000
 120 kHz
 50 kHz
 5 ms
 120 kHz
 50 kHz
 1 s
 120 kHz
 50 kHz
 5 ms
 4.4. Měření
 Technická zkušebna provede zkoušku v intervalech předepsaných v normě CISPR 12 v celém kmitočtovém rozsahu 30 až 1 000 MHz.
 Alternativně, jestliže výrobce poskytne údaje naměřené pro celé kmitočtové pásmo ze zkušební laboratoře akreditované podle příslušných částí normy ISO 17025 a uznané schvalovacím orgánem, může technická zkušebna rozdělit kmitočtový rozsah na 14 kmitočtových pásem 30–34, 34–45, 45–60, 60–80, 80–100, 100–130, 130–170, 170–225, 225–300, 300–400, 400–525, 525–700, 700–850 a 850–1 000 MHz a provést zkoušky na 14 kmitočtech, které vykazují nejvyšší úrovně emisí v každém pásmu za účelem potvrzení, že EMP vyhovuje požadavkům této přílohy. Je-li během zkoušky mezní hodnota překročena, je třeba ověřit, že překročení způsobila EMP, a nikoli rušení v okolí včetně širokopásmového záření z EMP.
 4.5. Naměřené hodnoty
 Maximální naměřené hodnoty vztažené k mezní hodnotě (při horizontální/vertikální polarizaci) pro každé ze 14 kmitočtových pásem se považují za charakteristické údaje na kmitočtu, na kterém bylo měření provedeno.
 (1) V případě čistě širokopásmového rušení lze maximální velikost kmitočtového kroku zvýšit až na hodnotu, která není větší než hodnota šířky pásma (BW).
 Poznámka: V případě emisí generovaných kartáčovými (komutátorovými) motory bez elektronické řídicí jednotky lze maximální velikost kroku zvýšit až na hodnotu odpovídající pětinásobku šířky pásma.
 PŘÍLOHA 9
 METODA (METODY) ZKOUŠENÍ ODOLNOSTI ELEKTRICKÝCH/ELEKTRONICKÝCH

type: contracts

jurisdiction: EU


text:
MONTÁŽNÍCH PODSKUPIN PROTI ELEKTROMAGNETICKÉMU ZÁŘENÍ
 1. OBECNĚ
 1.1. Zkušební metoda (metody) popsaná v této příloze může být použita pro EMP.
 1.2. Zkušební metody
 Tato metoda se týká obou druhů EMP:
 a)
 EMP jiné než uplatněné v rámci „režimu dobíjení REESS při připojení do elektrické sítě“;
 b)
 EMP uplatněné v rámci „režimu dobíjení REESS při připojení do elektrické sítě“.
 1.2.1. EMP mohou splňovat požadavky libovolné kombinace následujících zkušebních metod podle uvážení výrobce za předpokladu, že je pokryt celý kmitočtový rozsah podle bodu 3.1 této přílohy:
 a)
 zkouška v absorpční komoře podle ISO 11452-2;
 b)
 zkouška v TEM buňce podle ISO 11452-3;
 c)
 zkouška proudovou injektáží podle ISO 11452-4;
 d)
 zkouška páskovým vedením podle ISO 11452-5;
 e)
 páskové vedení 800 mm podle bodu 4.5 této přílohy.
 EMP v konfiguraci „režim dobíjení REESS při připojení do elektrické sítě“ musí splňovat požadavky kombinace zkoušky v absorpční komoře podle ISO 11452-2 a zkoušky proudovou injektáží podle ISO 11452-4 podle uvážení výrobce, a to za předpokladu, že je pokryt celý kmitočtový rozsah podle bodu 3.1 této přílohy.
 (Kmitočtový rozsah a obecné zkušební podmínky musí vycházet z ISO 11452-1).
 2. STAV EMP BĚHEM ZKOUŠEK
 2.1. Zkušební podmínky musí být ve shodě s ISO 11452-1.
 2.2. Zkoušená EMP musí být zapnutá a musí být nastavena na podmínky normálního provozu. Uspořádání musí být provedeno tak, jak je stanoveno v této příloze, nevyžadují-li jednotlivé zkušební metody jiné uspořádání.
 EMP uplatněné v rámci „režimu dobíjení REESS při připojení do elektrické sítě“ musí být v režimu dobíjení.
 Stav nabití trakční baterie se udržuje na úrovni 20–80 % stavu maximálního nabití po celou dobu měření kmitočtového rozsahu (může se stát, že měření je třeba rozdělit na různá dílčí pásma, přičemž před zahájením měření každého následujícího dílčího pásma je vždy nutné trakční baterii vozidla vybít).
 V případě, že se zkouška neprovádí s REESS, měla by EMP být zkoušena při jmenovitém proudu. Je-li spotřeba proudu nastavitelná, musí být proud nastaven na hodnotu odpovídající minimálně 20 % jeho jmenovité hodnoty.
 2.3. Během kalibrační fáze nesmí být na místě žádné vnější zařízení potřebné pro provoz zkoušené EMP. Žádné vnější zařízení nesmí být během kalibrace blíže než 1 m od vztažného bodu.
 2.4. Aby se zajistilo, že budou při opakovaných zkouškách a měřeních získány reprodukovatelné výsledky, musí zařízení ke generování zkušebních signálů a jeho uspořádání odpovídat specifikacím, které byly použity během příslušné kalibrační fáze.
 2.5. Skládá-li se zkoušená EMP z více než jednoho celku, měly by v ideálním případě být propojovací vodiče uspořádány v kabelových svazcích určených pro použití ve vozidle. Nejsou-li tyto kabelové svazky k dispozici, musí vzdálenost mezi elektronickou řídicí jednotkou a anténou odpovídat hodnotě předepsané normou. Všechny vodiče v kabelovém svazku by měly být zakončeny způsobem co nejvíce odpovídajícím skutečnosti, nejlépe skutečnými zátěžemi a akčními členy.
 3. VŠEOBECNÉ ZKUŠEBNÍ POŽADAVKY
 3.1. Kmitočtový rozsah, doby prodlevy
 Měří se v kmitočtovém rozsahu 20 až 2 000 MHz s jednotlivými kroky kmitočtu podle ISO 11452-1.
 Modulace zkušebního signálu:
 a)
 AM (amplitudová modulace), modulační kmitočet 1 kHz a hloubka modulace 80 % v kmitočtovém rozsahu 20–800 MHz a
 b)


text:
PM (pulzní modulace), během doby „t“ rovné 577 μs je nosný kmitočet vysílán, ve zbývajícím čase do periody 4 600 μs je nosný kmitočet vypnutý, nosný kmitočet je v rozsahu 800–2 000 MHz,
 není-li mezi technickou zkušebnou a výrobcem EMP dohodnuto jinak.
 Velikost kmitočtového kroku a doba prodlevy musí být zvoleny v souladu s normou ISO 11452-1.
 3.2. Technická zkušebna provede zkoušku v intervalech předepsaných v ISO 11452-1 v celém kmitočtovém rozsahu 20 až 2 000 MHz.
 Alternativně, poskytne-li výrobce údaje z měření pro celé kmitočtové pásmo ze zkušební laboratoře akreditované podle příslušných částí normy ISO 17025 a uznané schvalovacím orgánem, může technická zkušebna zvolit snížený počet pevných kmitočtů v rozsahu, například 27, 45, 65, 90, 120, 150, 190, 230, 280, 380, 450, 600, 750, 900, 1 300 a 1 800 MHz za účelem potvrzení, že EMP splňuje požadavky této přílohy.
 3.3. Jestliže EMP nevyhoví zkouškám popsaným v této příloze, musí být ověřeno, že k selhání došlo za příslušných zkušebních podmínek, a nikoli následkem generování nekontrolovaných polí.
 4. ZVLÁŠTNÍ ZKUŠEBNÍ POŽADAVKY
 4.1. Zkouška v absorpční komoře
 4.1.1. Zkušební metoda
 Tato zkušební metoda umožňuje zkoušení elektrických/elektronických systémů vozidla vystavením EMP elektromagnetickému záření generovanému anténou.
 4.1.2. Metodika zkoušky
 „Substituční metoda“ se použije pro vytvoření podmínek zkušebního pole podle ISO 11452-2.
 Zkouška se provede s vertikální polarizací.
 4.1.2.1. V případě EMP v konfiguraci „režim dobíjení REESS při připojení do elektrické sítě“ musí zkušební uspořádání odpovídat obrázku 3 v této příloze.
 4.1.2.1.1. Konfigurace stínění musí odpovídat sériové konfiguraci vozidla. Obecně platným pravidlem je, že všechny stíněné díly pod vysokým napětím (např. umělé sítě, kabely, konektory atd.) musí být řádně uzemněny s nízkou impedancí. EMP a zátěže musí být uzemněny. Externí vysokonapěťové napájení musí být připojeno přes průchodkový filtr.
 4.1.2.1.2. Není-li stanoveno jinak, musí délka svazku nízkonapěťových kabelů a svazku vysokonapěťových kabelů rovnoběžně k přední hraně zemní roviny činit 1 500 mm (± 75 mm). Celková délka zkušebního svazku kabelů včetně konektoru musí činit 1 700 mm (+ 300/– 0 mm). Svazek nízkonapěťových kabelů a svazek vysokonapěťových kabelů musí být od sebe vzdáleny 100 mm (+ 100/– 0 mm).
 4.1.2.1.3. Veškerá kabeláž musí být v celé délce položena na nevodivém materiálu s nízkou relativní permitivitou (εr ≤ 1,4), a to ve výšce 50 mm (± 5 mm) nad zemní rovinou.
 4.1.2.1.4. Jako stíněné napájecí vedení pro vedení kladného a záporného vysokého napětí a třífázová vedení lze použít koaxiální kabely, nebo lze využít společného stínění, podle toho, jaký systém zásuvek je použit. Volitelně lze použít i původní vysokonapěťovou kabeláž vozidla.
 4.1.2.1.5. Není-li stanoveno jinak, připojí se skříň EMP k zemní rovině buď přímo, nebo přes určenou impedanci.
 4.1.2.1.6. Co se týče nabíječek na palubě, musí být vedení střídavého/stejnosměrného proudu umístěna co nejdále od antény (za svazky nízkonapěťových a vysokonapěťových kabelů). Vedení střídavého/stejnosměrného proudu musí být od nejbližšího svazku kabelů (nízkonapěťových nebo vysokonapěťových) vzdálena 100 mm (+ 100/– 0 mm).
 4.1.2.1.7. Není-li stanoveno jinak, provede se zkouška konfigurace se svazkem nízkonapěťových kabelů blíže k anténě.
 4.2. Zkouška v TEM buňce (viz dodatek 2 k této příloze)
 4.2.1.


text:
Zkušební metoda
 TEM buňka (buňka s příčnou elektromagnetickou vlnou) generuje homogenní pole mezi vnitřním vodičem (přepážkou) a pláštěm (zemní rovina).
 4.2.2. Metodika zkoušky
 Zkouška se provede podle normy ISO 11452-3.
 V závislosti na zkoušené EMP zvolí technická zkušebna metodu maximální vazby pole vůči EMP nebo svazku kabelů uvnitř TEM buňky.
 4.3. Zkouška proudovou injektáží
 4.3.1. Zkušební metoda
 Jedná se o postup zkoušek odolnosti, kdy se proudovou injektážní sondou indukuje proud přímo do kabelového svazku.
 4.3.2. Metodika zkoušky
 Zkouška se provede podle normy ISO 11452-4 na zkušební stolici. Alternativně může být EMP zkoušena instalovaná ve vozidle podle ISO 11451-4 s následujícími parametry:
 a)
 injektážní sonda se umísťuje ve vzdálenosti 150 mm od zkoušené EMP;
 b)
 pro výpočet injektovaných proudů se použije referenční metoda;
 c)
 kmitočtový rozsah metody je omezen technickými parametry injektážní sondy.
 4.3.2.1. V případě EMP v konfiguraci „režim dobíjení REESS při připojení do elektrické sítě“ musí zkušební uspořádání odpovídat obrázku 4 v této příloze.
 4.3.2.1.1. Konfigurace stínění musí odpovídat sériové konfiguraci vozidla. Obecně platným pravidlem je, že všechny stíněné díly pod vysokým napětím (např. umělé sítě, kabely, konektory atd.) musí být řádně uzemněny s nízkou impedancí. EMP a zátěže musí být uzemněny. Externí vysokonapěťové napájení musí být připojeno přes průchodkový filtr.
 4.3.2.1.2. Není-li stanoveno jinak, musí délka svazku nízkonapěťových kabelů a svazku vysokonapěťových kabelů činit 1 700 mm (+ 300/– 0 mm). Svazek nízkonapěťových kabelů a svazek vysokonapěťových kabelů musí být od sebe vzdáleny 100 mm (+ 100/– 0 mm).
 4.3.2.1.3. Veškerá kabeláž musí být v celé délce položena na nevodivém materiálu s nízkou relativní permitivitou (εr ≤ 1,4), a to ve výšce 50 mm (± 5 mm) nad zemní rovinou.
 4.3.2.1.4. Jako stíněné napájecí vedení pro vedení kladného a záporného vysokého napětí a třífázová vedení lze použít koaxiální kabely, nebo lze využít společného stínění, podle toho, jaký systém zásuvek je použit. Volitelně lze použít i původní vysokonapěťovou kabeláž vozidla.
 4.3.2.1.5. Není-li stanoveno jinak, připojí se skříň EMP k zemní rovině buď přímo, nebo přes určenou impedanci.
 4.3.2.1.6. Není-li stanoveno jinak, musí být injektážní sonda při zkoušení umístěna u každého z těchto kabelových svazků:
 a)
 svazek nízkonapěťových kabelů;
 b)
 svazek vysokonapěťových kabelů;
 c)
 popřípadě vedení střídavého proudu;
 d)
 popřípadě vedení stejnosměrného proudu.
 4.4. Zkouška páskovým vedením
 4.4.1. Zkušební metoda
 Při této zkušební metodě se kabelový svazek, který spojuje části EMP, vystaví specifikované intenzitě pole.
 4.4.2. Metodika zkoušky
 Zkouška se provede podle normy ISO 11452-5.
 4.5. Zkouška páskovým vedením 800 mm
 4.5.1. Zkušební metoda
 Páskové vedení je tvořeno dvěma rovnoběžnými kovovými deskami vzdálenými od sebe 800 mm. Zkoušené zařízení se umístí uprostřed mezi desky a vystaví se působení elektromagnetického pole (viz dodatek 1 k této příloze).
 Touto metodou lze zkoušet úplné elektronické systémy, včetně snímačů a akčních členů, i řídicí jednotky a kabeláže. Metoda je vhodná pro zařízení, jejichž největší rozměr je menší než 1/3 vzdálenosti desek.
 4.5.2. Metodika zkoušky
 4.5.2.1. Umístění páskového vedení
 Páskové vedení se umístí ve stíněné místnosti (aby se zabránilo vnějšímu rušení) ve vzdálenosti 2 m od stěn a jakéhokoli kovového krytu, aby se zabránilo elektromagnetickým


text:
odrazům. Pro tlumení těchto odrazů lze použít materiál absorbující vysoké frekvence. Páskové vedení se umístí na nevodivých podpěrách nejméně 0,4 m nad podlahou.
 4.5.2.2. Kalibrace páskového vedení
 Sonda pro měření pole se umístí ve střední třetině podélného, svislého a příčného rozměru prostoru mezi rovnoběžnými deskami, bez zkoušeného systému.
 Připojené měřicí zařízení se umístí mimo stíněný prostor. Při každém požadovaném zkušebním kmitočtu musí být hodnota příkonu na vstupu páskového vedení taková, aby došlo v anténě k produkci pole požadované intenzity. Tento příkon nebo jiný parametr, který se přímo vztahuje k příkonu potřebnému k vytvoření pole, se použije pro zkoušky pro schválení typu, není-li v důsledku změn zkušebního prostoru nebo zařízení nutné tento postup opakovat.
 4.5.2.3. Instalace zkoušené EMP
 Hlavní řídicí jednotka se umístí do prostřední třetiny podélného, svislého a příčného rozměru prostoru mezi rovnoběžnými deskami. Podloží se stojanem z nevodivého materiálu.
 4.5.2.4. Hlavní svazek vodičů a kabely snímačů / akčních členů
 Hlavní svazek vodičů a kabely snímačů / akčních členů se vedou svisle vzhůru od řídicí jednotky k horní straně zemní desky (což pomáhá maximalizovat vazbu s elektromagnetickým polem). Poté se vedou na spodní straně desky k jednomu z volných okrajů desky, kde se vytvoří smyčka, a pokračují podle horní straně zemní desky až ke konektorům napájení páskového vedení. Kabely potom směřují k připojenému zařízení, které je umístěno mimo oblast působení elektromagnetického pole, např. na podlaze stíněné místnosti 1 m podélně od páskového vedení.
 Dodatek 1
 Obrázek 1
 Zkouška páskovým vedením 800 mm
 Detail koncovky páskového vedení
 1
 =
 Zemní deska
 2
 =
 Hlavní svazek vodičů a kabely snímačů / akčních členů
 3
 =
 Dřevěný rám
 4
 =
 Základní (nosná) deska
 5
 =
 Izolátor
 6
 =
 Zkoušený objekt
 Obrázek 2
 Rozměry páskového vedení 800 mm
 Text obrazu
 Povolená pracovní oblast
 Všechny rozměry v milimetrech
 Pohled shora
 Pohled z boku
 Zem
 Izolační podložka
 Povolená pracovní oblast
 Dodatek 2
 Typické rozměry TEM buňky
 Následující tabulka udává rozměry pro konstrukci TEM buňky s vymezením horního mezního kmitočtu:
 Horní kmitočet
 [MHz]
 Činitel tvaru buňky
 W: b
 Činitel tvaru buňky
 L/W
 Vzdálenost desek
 b [cm]
 Přepážka
 S [cm]
 200
 1,69
 0,66
 56
 70
 200
 1,00
 1
 60
 50
 Dodatek 3
 Zkouška v absorpční komoře
 Zkušební konfigurace pro EMP uplatněné v rámci „režimu dobíjení REESS při připojení do elektrické sítě“. Zkouška se provede podle normy ISO 11452-2.
 Text obrazu
 Pohled shora (vertikální polarizace)
 Legenda:
 1
 EMP (uzemněná lokálně, je-li tak dle plánu zkoušení požadováno)
 13
 Materiál absorbující VF
 2
 Zkušební svazek NN kabelů
 14
 Stimulační a monitorovací systém
 3
 NN simulátor zatížení (umístění a uzemnění podle bodu 6.4.2.5 normy CISPR 25)
 15
 Svazek VN kabelů
 4
 Zdroj napájení (umístění volitelné)
 16
 VN simulátor zatížení
 5
 NN umělá síť
 17
 VN umělá síť
 6
 Zemní rovina (spojená se stíněnou komorou)
 18
 Zdroj napájení VN
 7
 Podložka s nízkou relativní permitivitou (εr ≤ 1,4)
 19
 VN průchodka
 8
 Trychtýřová anténa
 25
 Svazek kabelů nabíječky AC/DC
 10
 Vysoce kvalitní koaxiální kabel, např. s dvojitým stíněním (50 Ω)
 26
 AC/DC simulátor zatížení (např. programovatelná logická řídicí jednotka)
 11
 Konektor s průchodkou


text:
27
 50μH umělá elektrická síť (LISN) (AC) nebo HVAN (DC)
 12
 Generátor a zesilovač VF signálu
 28
 Zdroj napájení AC/DC
 29
 AC/DC průchodka
 Dodatek 4
 Zkoušení proudovou injektáží (BCI)
 Zkušební konfigurace pro EMP uplatněné v rámci „režimu dobíjení REESS při připojení do elektrické sítě“. Zkouška se provede podle normy ISO 11452-4.
 Text obrazu
 Pohled shora (příklad substituční metody)
 Legenda:
 1
 EMP (uzemněná lokálně, je-li tak dle plánu zkoušení požadováno)
 11
 Svazek VN DC kabelů
 2
 Zkušební svazek NN kabelů
 12
 VN umělá síť
 3
 Napájení NN
 13
 Zatížení VN DC
 4
 NN LISN
 14
 VN DC průchodka
 5
 NN simulátor zatížení
 15
 VN DC simulátor zatížení
 6
 Stimulační a monitorovací systém
 16
 Svazek kabelů nabíječky VN AC/DC
 7
 Podložka s nízkou relativní permitivitou
 17
 50 μH LISN (AC) nebo VN umělá síť (DC)
 8
 Zemní rovina
 18
 Zdroj napájení VN AC/DC
 9
 Injektážní sonda
 19
 VN AC/DC průchodka
 10
 Zesilovač a generátor VF signálu
 20
 VN AC/DC simulátor zatížení (např. programovatelná logická řídicí jednotka)
 PŘÍLOHA 10
 METODA (METODY) ZKOUŠENÍ EMISÍ PŘECHODOVÝCH JEVŮ ELEKTRICKÝCH/ELEKTRONICKÝCH MONTÁŽNÍCH PODSKUPIN A ODOLNOSTI PROTI NIM
 1. Obecně
 Tato zkušební metoda musí zajistit odolnost EMP proti přechodovým jevům na systému napájení vozidla šířených vedením a omezit přechodové jevy z EMP šířené vedením do systému napájení vozidla.
 2. Odolnost proti přechodným rušením šířeným po napájecích vedeních s napětím 12/24 V
 Aplikují se zkušební impulzy 1, 2a, 2b, 3a, 3b a 4 v souladu s mezinárodní normou ISO 7637-2 do napájecích vodičů, stejně jako do dalších vodičů EMP, které by mohly být za provozu připojeny k napájecím vodičům.
 3. Emise přechodných rušení generovaných EMP, šířených po napájecích vedeních s napětím 12/24 V
 Měření v souladu s mezinárodní normou ISO 7637-2 na napájecích vodičích, stejně jako na dalších vodičích EMP, které by mohly být za provozu připojeny k napájecím vodičům.
 PŘÍLOHA 11
 METODA (METODY) ZKOUŠENÍ EMISÍ HARMONICKÝCH GENEROVANÝCH VOZIDLEM NA VEDENÍ STŘÍDAVÉHO PROUDU
 1. OBECNĚ
 1.1. Zkušební metoda popsaná v této příloze se použije na vozidla v konfiguraci „režim dobíjení REESS při připojení do elektrické sítě“.
 1.2. Zkušební metoda
 Cílem této zkoušky je změřit úroveň harmonických generovaných vozidlem v konfiguraci „režim dobíjení REESS při připojení do elektrické sítě“ prostřednictvím jeho vedení střídavého proudu, aby se zajistila kompatibilita vozidla s prostředím obytným, obchodním a lehkého průmyslu.
 Není-li v této příloze uvedeno jinak, provede se zkouška podle těchto norem:
 a)
 IEC 61000-3-2 pro vstupní fázový proud v režimu dobíjení ≤ 16 A pro zařízení třídy A;
 b)
 IEC 61000-3-12 pro vstupní fázový proud v režimu dobíjení > 16 A a ≤ 75 A.
 2. STAV VOZIDLA BĚHEM ZKOUŠEK
 2.1. Vozidlo musí být v konfiguraci „režim dobíjení REESS při připojení do elektrické sítě“.
 Stav nabití trakční baterie se udržuje na úrovni 20–80 % stavu maximálního nabití po celou dobu měření (může se stát, že měření je třeba rozdělit na různé dílčí intervaly, přičemž před zahájením měření každého následujícího dílčího intervalu je vždy nutné trakční baterii vozidla vybít). Je-li spotřeba proudu nastavitelná, musí být proud nastaven na hodnotu odpovídající minimálně 80 % jeho jmenovité


text:
hodnoty.
 Vozidlo musí být znehybněno, motor musí být VYPNUTÝ.
 I všechna ostatní zařízení, která mohou být trvale zapnuta řidičem nebo spolujezdcem, by měla být VYPNUTA.
 3. ZKUŠEBNÍ USPOŘÁDÁNÍ
 3.1. Doba sledování při zkoušce odpovídá kvazistacionárnímu zařízení dle definice v tabulce 4 v normě IEC 61000-3-2.
 3.2. Zkušební sestava pro vozidlo s jednou fází v konfiguraci „režim dobíjení REESS při připojení do elektrické sítě“ je znázorněna na obrázku 1 v dodatku k této příloze.
 3.3. Zkušební sestava pro vozidlo se třemi fázemi v konfiguraci „režim dobíjení REESS při připojení do elektrické sítě“ je znázorněna na obrázku 2 v dodatku k této příloze.
 4. POŽADAVKY ZKOUŠEK
 4.1. Měření sudých a lichých harmonických se provádí až po čtyřicátou harmonickou.
 4.2. Mezní hodnoty pro jednofázový nebo třífázový „režim dobíjení REESS při připojení do elektrické sítě“ se vstupním fázovým proudem ≤ 16 A jsou uvedeny v tabulce 3 v bodě 7.3.2.1 tohoto předpisu.
 4.3. Mezní hodnoty pro jednofázový „režim dobíjení REESS při připojení do elektrické sítě“ se vstupním fázovým proudem > 16 A a ≤ 75 A jsou uvedeny v tabulce 4 v bodě 7.3.2.2 tohoto předpisu.
 4.4. Mezní hodnoty pro třífázový „režim dobíjení REESS při připojení do elektrické sítě“ se vstupním fázovým proudem > 16 A a ≤ 75 A jsou uvedeny v tabulce 5 v bodě 7.3.2.2 tohoto předpisu.
 4.5. V případě třífázového „režimu dobíjení REESS při připojení do elektrické sítě“ se vstupním fázovým proudem > 16 A a ≤ 75 A, je-li splněna alespoň jedna ze tří podmínek a), b) a c) uvedených v bodě 5.2 normy IEC 61000-3-12, mohou být použity mezní hodnoty uvedené v tabulce 6 v bodě 7.3.2.2 tohoto předpisu.
 Dodatek
 Obrázek 1
 Vozidlo v konfiguraci „režim dobíjení REESS při připojení do elektrické sítě“ – Zkušební sestava pro jednofázové nabíjení
 Obrázek 2
 Vozidlo v konfiguraci „režim dobíjení REESS při připojení do elektrické sítě“ – Zkušební sestava pro třífázové nabíjení
 PŘÍLOHA 12
 METODA (METODY) ZKOUŠENÍ EMISÍ ZMĚN NAPĚTÍ, KOLÍSÁNÍ NAPĚTÍ A FLIKRU GENEROVANÝCH VOZIDLEM NA VEDENÍ STŘÍDAVÉHO PROUDU
 1. OBECNĚ
 1.1. Zkušební metoda popsaná v této příloze se použije na vozidla v konfiguraci „režim dobíjení REESS při připojení do elektrické sítě“.
 1.2. Zkušební metoda
 Cílem této zkoušky je změřit úroveň změn napětí, kolísání napětí a flikru generovaných vozidlem v konfiguraci „režim dobíjení REESS při připojení do elektrické sítě“ prostřednictvím jeho vedení střídavého proudu, aby se zajistila kompatibilita vozidla s prostředím obytným, obchodním a lehkého průmyslu.
 Není-li v této příloze uvedeno jinak, provede se zkouška podle těchto norem:
 a)
 IEC 61000-3-3 pro jmenovitý fázový proud v „režimu dobíjení REESS“ ≤ 16 A, bez podmíněného připojení;
 b)
 IEC 61000-3-11 pro jmenovitý fázový proud v „režimu dobíjení REESS“ > 16 A a ≤ 75 A, s podmíněným připojením.
 2. STAV VOZIDLA BĚHEM ZKOUŠEK
 2.1. Vozidlo musí být v konfiguraci „režim dobíjení REESS při připojení do elektrické sítě“.
 Stav nabití trakční baterie se udržuje na úrovni 20–80 % stavu maximálního nabití po celou dobu měření (může se stát, že měření je třeba rozdělit na různé dílčí intervaly, přičemž před zahájením měření každého následujícího dílčího


text:
intervalu je vždy nutné trakční baterii vozidla vybít). Je-li spotřeba proudu nastavitelná, musí být proud nastaven na hodnotu odpovídající minimálně 80 % jeho jmenovité hodnoty.
 Vozidlo musí být znehybněno, motor musí být VYPNUTÝ.
 I všechna ostatní zařízení, která mohou být trvale zapnuta řidičem nebo spolujezdcem, by měla být VYPNUTA.
 3. ZKUŠEBNÍ USPOŘÁDÁNÍ
 3.1. Zkoušky vozidla v konfiguraci „režim dobíjení REESS při připojení do elektrické sítě“ se jmenovitým fázovým proudem ≤ 16 A, bez podmíněného připojení, se provádí podle bodu 4 normy IEC 61000-3-3.
 3.2. Zkoušky vozidla v konfiguraci „režim dobíjení REESS při připojení do elektrické sítě“ se jmenovitým fázovým proudem > 16 A a ≤ 75 A, s podmíněným připojením, se provádí podle bodu 6 normy IEC 61000-3-11.
 3.3. Zkušební sestava pro vozidlo v konfiguraci „režim dobíjení REESS při připojení do elektrické sítě“ je znázorněna na obrázcích 1a a 1b v dodatku k této příloze.
 4. POŽADAVKY ZKOUŠEK
 4.1. Parametry, které mají být stanoveny v časové oblasti, jsou „krátkodobá míra vjemu flikru“, „dlouhodobá míra vjemu flikru“ a „relativní změna napětí“.
 4.2. Mezní hodnoty pro vozidlo v konfiguraci „režim dobíjení REESS při připojení do elektrické sítě“ se vstupním fázovým proudem ≤ 16 A, bez podmíněného připojení, jsou uvedeny v bodě 7.4.2.1 tohoto předpisu.
 4.3. Mezní hodnoty pro vozidlo v konfiguraci „režim dobíjení REESS při připojení do elektrické sítě“ se vstupním fázovým proudem > 16 A a ≤ 75 A, s podmíněným připojením, jsou uvedeny v bodě 7.4.2.2 tohoto předpisu.
 Dodatek
 Obrázek 1a
 Vozidlo v konfiguraci „režim dobíjení REESS při připojení do elektrické sítě“ – Zkušební sestava v případě jedné fáze
 Obrázek 1b
 Vozidlo v konfiguraci „režim dobíjení REESS při připojení do elektrické sítě“ – Zkušební sestava v případě tří fází
 PŘÍLOHA 13
 METODA (METODY) ZKOUŠENÍ EMISÍ VYSOKOFREKVENČNÍCH RUŠENÍ ŠÍŘENÝCH VEDENÍM STŘÍDAVÉHO NEBO STEJNOSMĚRNÉHO PROUDU GENEROVANÝCH VOZIDLEM
 1. OBECNĚ
 1.1. Zkušební metoda popsaná v této příloze se použije na vozidla v konfiguraci „režim dobíjení REESS při připojení do elektrické sítě“.
 1.2. Zkušební metoda
 Cílem této zkoušky je změřit úroveň vysokofrekvenčních rušení šířených vedením střídavého nebo stejnosměrného proudu generovaných vozidlem v konfiguraci „režim dobíjení REESS při připojení do elektrické sítě“, aby se zajistila kompatibilita vozidla s prostředím obytným, obchodním a lehkého průmyslu.
 Není-li v této příloze uvedeno jinak, provede se zkouška podle normy CISPR 16-2-1.
 2. STAV VOZIDLA BĚHEM ZKOUŠEK
 2.1. Vozidlo musí být v konfiguraci „režim dobíjení REESS při připojení do elektrické sítě“.
 Stav nabití trakční baterie se udržuje na úrovni 20–80 % stavu maximálního nabití po celou dobu měření kmitočtového rozsahu (může se stát, že měření je třeba rozdělit na různá dílčí pásma, přičemž před zahájením měření každého následujícího dílčího pásma je vždy nutné trakční baterii vozidla vybít). Je-li spotřeba proudu nastavitelná, musí být proud nastaven na hodnotu odpovídající minimálně 80 % jeho jmenovité hodnoty.
 Vozidlo musí být znehybněno, motor musí být VYPNUTÝ.
 I všechna ostatní zařízení, která mohou být trvale zapnuta řidičem nebo spolujezdcem, by měla být VYPNUTA.
 3. ZKUŠEBNÍ USPOŘÁDÁNÍ
 3.1. Zkouška se provede podle bodu 7.4.1 normy CISPR 16-2-1 jako v případě zařízení na podlaze.
 3.2. Umělá síť,


text:
která má být použita k měření na vozidle, je popsána v bodě 4.3 normy CISPR 16-1-2.
 Umělé sítě
 Umělá síť (umělé sítě) se nainstaluje (nainstalují) přímo na zemní rovinu. Skříň umělé sítě (umělých sítí) se spojí se zemní rovinou.
 Měřicí port každé umělé sítě se zakončí odporem 50 Ω.
 Umístění umělé sítě se provede podle obrázků 1a až 1d v dodatku k této příloze.
 3.3. Zkušební sestava pro připojení vozidla v konfiguraci „režim dobíjení REESS při připojení do elektrické sítě“ je znázorněna na obrázcích 1a až 1d v dodatku k této příloze.
 3.4. Měření se provedou se spektrálním analyzátorem nebo skenovacím přijímačem. Použijí se parametry vymezené v tabulkách 1 a 2.
 Tabulka 1
 Parametry spektrálního analyzátoru
 Kmitočtový rozsah
 [MHz]
 Špičkový detektor
 Kvazišpičkový detektor
 Detektor střední hodnoty
 RBW při – 3 dB
 Doba skenování
 RBW při – 6 dB
 Doba skenování
 RBW při – 3 dB
 Doba skenování
 0,15 až 30
 9/10 kHz
 10 s/MHz
 9 kHz
 200 s/MHz
 9/10 kHz
 10 s/MHz
 Poznámka: Při použití spektrálního analyzátoru pro měření špičkové hodnoty musí být šířka videopásma třikrát větší než šířka pásma rozlišení (RBW).
 Tabulka 2
 Parametry skenovacího přijímače
 Kmitočtový rozsah
 [MHz]
 Špičkový detektor
 Kvazišpičkový detektor
 Detektor střední hodnoty
 BW při – 6 dB
 Velikost kroku (1)
 Doba prodlevy
 BW při – 6 dB
 Velikost kroku (1)
 Doba prodlevy
 BW při – 6 dB
 Velikost kroku (1)
 Doba prodlevy
 0,15 až 30
 9 kHz
 5 kHz
 50 ms
 9 kHz
 5 kHz
 1 s
 9 kHz
 5 kHz
 50 ms
 4. POŽADAVKY ZKOUŠEK
 4.1. Mezní hodnoty platí v celém kmitočtovém rozsahu 0,15 až 30 MHz pro měření prováděná v semianechoidní komoře nebo na venkovní zkušební ploše.
 4.2. Měření se provedou s detektory střední hodnoty a buď s kvazišpičkovými, nebo špičkovými detektory. Mezní hodnoty jsou uvedeny v bodě 7.5 tohoto předpisu.
 Tabulka 7 pro vedení střídavého proudu a tabulka 8 pro vedení stejnosměrného proudu. V případě špičkových detektorů se použije korekční faktor 20 dB stanovený v CISPR 12.
 (1) V případě čistě širokopásmového rušení lze maximální velikost kmitočtového kroku zvýšit až na hodnotu, která není větší než hodnota šířky pásma (BW).
 Dodatek
 Obrázek 1
 Vozidlo v konfiguraci „režim dobíjení REESS při připojení do elektrické sítě“
 Příklad zkušební sestavy pro vozidlo, kdy se zásuvka nachází na boku vozidla (dobíjení střídavým proudem bez komunikace)
 Obrázek 1a
 Text obrazu
 100 (+200/-0) mm
 0,8 (+0,2/-0) m
 Pohled zepředu
 Obrázek 1b
 Text obrazu
 Pohled shora
 Je-li kabel delší než 1 m, musí být složen do tvaru „Z“, ve výšce 100 ± 25 mm nad zemí a nejméně 100 mm od karoserie
 0,8 (+0,2/-0) m
 max. 0,5 m
 Legenda:
 1
 Zkoušené vozidlo
 2
 Izolační podložka
 3
 Nabíjecí kabel
 4
 Uzemněná (uzemněné) umělá síť (umělé sítě) (u vedení střídavého nebo stejnosměrného proudu)
 5
 Zásuvka elektrické sítě
 6
 Měřicí přijímač
 Vozidlo v konfiguraci „režim dobíjení REESS při připojení do elektrické sítě“
 Příklad zkušební sestavy pro vozidlo, kdy se zásuvka nachází na přední/zadní části vozidla (dobíjení střídavým proudem bez komunikace)
 Obrázek 1c
 Text obrazu
 0,8 (+0,2/-0) m
 Pohled zepředu
 Obrázek 1d
 Text


text:
obrazu
 0,1 (+0,2/-0) m
 Je-li kabel delší než 1 m, musí být složen do tvaru „Z“, ve výšce 100 ± 25 mm nad zemí a nejméně 100 mm od karoserie
 0,8 (+0,2/-0) m
 max. 0,5 m
 Pohled shora
 Legenda:
 1
 Zkoušené vozidlo
 2
 Izolační podložka
 3
 Nabíjecí kabel
 4
 Uzemněná (uzemněné) umělá síť (umělé sítě) (u vedení střídavého nebo stejnosměrného proudu)
 5
 Zásuvka elektrické sítě
 6
 Měřicí přijímač
 PŘÍLOHA 14
 METODA (METODY) ZKOUŠENÍ EMISÍ VYSOKOFREKVENČNÍCH RUŠENÍ ŠÍŘENÝCH VEDENÍM GENEROVANÝCH VOZIDLEM NA SÍTI A TELEKOMUNIKAČNÍM PŘÍSTUPU
 1. OBECNĚ
 1.1. Zkušební metoda popsaná v této příloze se použije na vozidla v konfiguraci „režim dobíjení REESS při připojení do elektrické sítě“.
 1.2. Zkušební metoda
 Cílem této zkoušky je změřit úroveň vysokofrekvenčních rušení šířených vedením, generovaných vozidlem v konfiguraci „režim dobíjení REESS při připojení do elektrické sítě“, přes síť a telekomunikační přístup vozidla, aby se zajistila kompatibilita vozidla s prostředím obytným, obchodním a lehkého průmyslu.
 Není-li v této příloze uvedeno jinak, provede se zkouška podle normy CISPR 22.
 2. STAV VOZIDLA BĚHEM ZKOUŠEK
 2.1. Vozidlo musí být v konfiguraci „režim dobíjení REESS při připojení do elektrické sítě“. Stav nabití trakční baterie se udržuje na úrovni 20–80 % stavu maximálního nabití po celou dobu měření kmitočtového rozsahu (může se stát, že měření je třeba rozdělit na různá dílčí pásma, přičemž před zahájením měření každého následujícího dílčího pásma je vždy nutné trakční baterii vozidla vybít). Je-li spotřeba proudu nastavitelná, musí být proud nastaven na hodnotu odpovídající minimálně 80 % jeho jmenovité hodnoty.
 Vozidlo musí být znehybněno, motor musí být VYPNUTÝ.
 I všechna ostatní zařízení, která mohou být trvale zapnuta řidičem nebo spolujezdcem, by měla být VYPNUTA.
 3. ZKUŠEBNÍ USPOŘÁDÁNÍ
 3.1. Zkoušky musí být prováděny v souladu s bodem 5 normy CISPR 22, pokud jde o emise šířené vedením.
 3.2. Impedanční stabilizátory, jež se použijí k měření na vozidle, jsou popsány v bodě 9.6.2 normy CISPR 22.
 Impedanční stabilizátory
 Komunikační vedení se k vozidlu připojí přes impedanční stabilizátor (impedanční stabilizátory).
 Impedanční stabilizátor (stabilizátory) se nainstaluje (nainstalují) přímo na zemní rovinu. Skříň impedančního stabilizátoru (impedančních stabilizátorů) se spojí se zemní rovinou.
 Měřicí port každého impedančního stabilizátoru se zakončí odporem 50 W. Umístění impedančního stabilizátoru se provede podle obrázků 1a až 1d v dodatku 1 k této příloze.
 3.3. Zkušební sestava pro připojení vozidla v konfiguraci „režim dobíjení REESS při připojení do elektrické sítě“ je znázorněna na obrázcích 1a až 1d v dodatku k této příloze.
 Jestliže z důvodu použití impedančního stabilizátoru nelze zaručit funkčnost vozidla, použije se alternativní metoda popsaná v normě CISPR 22 (podle obrázků 2a až 2d v dodatku k této příloze).
 3.4. Měření se provedou se spektrálním analyzátorem nebo skenovacím přijímačem. Použijí se parametry vymezené v tabulkách 1 a 2.
 Tabulka 1
 Parametry spektrálního analyzátoru
 Kmitočtový rozsah
 [MHz]
 Špičkový detektor
 Kvazišpičkový detektor
 Detektor střední hodnoty
 RBW při – 3 dB
 Doba skenování
 RBW při – 6 dB
 Doba skenování
 RBW při – 3 dB
 Doba skenování
 0,15 až 30
 9/10 kHz
 10 s/MHz
 9 kHz
 200 s/MHz
 9/10 kHz
 10 s/MHz
 Poznámka: Při použití spektrálního


text:
analyzátoru pro měření špičkové hodnoty musí být šířka videopásma třikrát větší než šířka pásma rozlišení (RBW).
 Tabulka 2
 Parametry skenovacího přijímače
 Kmitočtový rozsah
 [MHz]
 Špičkový detektor
 Kvazišpičkový detektor
 Detektor střední hodnoty
 BW při – 6 dB
 Velikost kroku (1)
 Doba prodlevy
 BW při – 6 dB
 Velikost kroku (1)
 Doba prodlevy
 BW při – 6 dB
 Velikost kroku (1)
 Doba prodlevy
 0,15 až 30
 9 kHz
 5 kHz
 50 ms
 9 kHz
 5 kHz
 1 s
 9 kHz
 5 kHz
 50 ms
 4. POŽADAVKY ZKOUŠEK
 4.1. Mezní hodnoty platí v celém kmitočtovém rozsahu 0,15 až 30 MHz pro měření prováděná v semianechoidní komoře nebo na venkovní zkušební ploše.
 4.2. Měření se provedou s detektory střední hodnoty a buď s kvazišpičkovými, nebo špičkovými detektory. Mezní hodnoty jsou uvedeny v tabulce 9 v bodě 7.6. V případě špičkových detektorů se použije korekční faktor 20 dB stanovený v CISPR 12.
 (1) V případě čistě širokopásmového rušení lze maximální velikost kmitočtového kroku zvýšit až na hodnotu, která není větší než hodnota šířky pásma (BW).
 Dodatek
 Obrázek 1
 Vozidlo v konfiguraci „režim dobíjení REESS při připojení do elektrické sítě“
 Příklad zkušební sestavy pro vozidlo, kdy se zásuvka nachází na boku vozidla (dobíjení střídavým nebo stejnosměrným proudem s komunikací)
 Obrázek 1a
 Text obrazu
 0,8 (+0,2/-0) m
 100 (+200/-0) mm
 Pohled zepředu
 Obrázek 1b
 Text obrazu
 max. 0,5 m
 0,8 (+0,2/-0) m
 Je-li kabel delší než 1 m, musí být složen do tvaru „Z“, ve výšce 100 ± 25 mm nad zemí a nejméně 100 mm od karoserie
 Pohled shora
 Legenda:
 1
 Zkoušené vozidlo
 5
 Zásuvka elektrické sítě
 2
 Izolační podložka
 6
 Uzemněný impedanční stabilizátor (uzemněné impedanční stabilizátory) (u komunikačních vedení)
 3
 Nabíjecí/komunikační kabel
 7
 Dobíjecí stanice
 4
 Uzemněná (uzemněné) umělá síť (umělé sítě) AC nebo DC (u vedení střídavého nebo stejnosměrného proudu)
 8
 Měřicí přijímač
 Vozidlo v konfiguraci „režim dobíjení REESS při připojení do elektrické sítě“
 Příklad zkušební sestavy pro vozidlo, kdy se zásuvka nachází na přední/zadní části vozidla (dobíjení střídavým nebo stejnosměrným proudem s komunikací)
 Obrázek 1c
 Text obrazu
 Pohled zepředu
 0,8 (+0,2/-0) m
 Obrázek 1d
 Text obrazu
 max. 0,5 m
 0,8 (+0,2/-0) m
 Je-li kabel delší než 1 m, musí být složen do tvaru „Z“, ve výšce 100 ± 25 mm nad zemí a nejméně 100 mm od karoserie
 Pohled shora
 0,1 (+0,2/-0) m
 Legenda:
 1
 Zkoušené vozidlo
 5
 Zásuvka elektrické sítě
 2
 Izolační podložka
 6
 Uzemněný impedanční stabilizátor (uzemněné impedanční stabilizátory) (u komunikačních vedení)
 3
 Nabíjecí/komunikační kabel
 7
 Dobíjecí stanice
 4
 Uzemněná (uzemněné) umělá síť (umělé sítě) AC nebo DC (u vedení střídavého nebo stejnosměrného proudu)
 8
 Měřicí přijímač
 Obrázek 2
 Alternativní měření pro vozidlo v konfiguraci „režim dobíjení REESS při připojení do elektrické sítě“
 Příklad zkušební sestavy pro vozidlo, kdy se zásuvka nachází na boku vozidla (dobíjení střídavým nebo stejnosměrným proudem s komunikací)
 Obrázek 2a
 Text obrazu
 500 (+100/-0) mm
 200 (+100/-0) mm
 100 (+200/-0) mm
 0,8 (+0,2/-0) m
 Pohled zepředu
 Obrázek 2b
 Text obrazu
 Je-li kabel delší než 1 m, musí být složen do tvaru „Z“, ve výšce 100 ± 25


text:
mm nad zemí a nejméně 100 mm od karoserie
 200 (+100/-0) mm
 Pohled shora
 500 (+100/-0) mm
 max. 0,5 m
 0,8 (+0,2/-0) m
 Legenda:
 1
 Zkoušené vozidlo
 7
 Dobíjecí stanice
 2
 Izolační podložka
 8
 Proudová sonda
 3
 Nabíjecí/komunikační kabel
 9
 Komunikační vedení
 4
 Uzemněná (uzemněné) umělá síť (umělé sítě) AC nebo DC (u vedení střídavého nebo stejnosměrného proudu)
 10
 Měřicí přijímač
 5
 Zásuvka elektrické sítě
 11
 Kapacitní napěťová sonda
 Alternativní měření pro vozidlo v konfiguraci „režim dobíjení REESS při připojení do elektrické sítě“
 Příklad zkušební sestavy pro vozidlo, kdy se zásuvka nachází na přední/zadní části vozidla (dobíjení střídavým nebo stejnosměrným proudem s komunikací)
 Obrázek 2c
 Text obrazu
 500 (+100/-0) mm
 200 (+100/-0) mm
 0,8 (+0,2/-0) m
 Pohled zepředu
 Obrázek 2d
 Text obrazu
 Je-li kabel delší než 1 m, musí být složen do tvaru „Z“, ve výšce 100 ± 25 mm nad zemí a nejméně 100 mm od karoserie
 500 (+100/-0) mm
 200 (+100/-0) mm
 Pohled shora
 max. 0,5 m
 0,8 (+0,2/-0) m
 Legenda:
 1
 Zkoušené vozidlo
 7
 Dobíjecí stanice
 2
 Izolační podložka
 8
 Proudová sonda (nebo kapacitní napěťová sonda)
 3
 Nabíjecí/komunikační kabel
 9
 Komunikační vedení
 4
 Uzemněná (uzemněné) umělá síť (umělé sítě) AC nebo DC (u vedení střídavého nebo stejnosměrného proudu)
 10
 Měřicí přijímač
 5
 Zásuvka elektrické sítě
 11
 Kapacitní napěťová sonda
 PŘÍLOHA 15
 METODA ZKOUŠENÍ ODOLNOSTI VOZIDEL PROTI RYCHLÝM ELEKTRICKÝM PŘECHODOVÝM JEVŮM / SKUPINÁM IMPULZŮ ŠÍŘENÝM VEDENÍM STŘÍDAVÉHO A STEJNOSMĚRNÉHO PROUDU
 1. OBECNĚ
 1.1. Zkušební metoda popsaná v této příloze se použije pouze pro vozidla. Tato metoda se týká pouze konfigurace vozidla „režim dobíjení REESS při připojení do elektrické sítě“.
 1.2. Zkušební metoda
 Cílem této zkoušky je prokázat odolnost elektronických systémů vozidla. Vozidlo se vystaví účinkům rychlých elektrických přechodových jevů / skupin impulzů šířených vedením střídavého a stejnosměrného proudu ve vozidle podle popisu v této příloze. Vozidlo musí být v průběhu zkoušky monitorováno.
 Není-li v této příloze uvedeno jinak, provede se zkouška podle normy IEC 61000-4-4.
 2. STAV VOZIDLA BĚHEM ZKOUŠEK V KONFIGURACI „REŽIM DOBÍJENÍ REESS PŘI PŘIPOJENÍ DO ELEKTRICKÉ SÍTĚ“
 2.1. Vozidlo musí být v nenaloženém stavu s výjimkou zatížení nezbytným zkušebním zařízením.
 2.1.1. Vozidlo musí být znehybněno, motor musí být VYPNUTÝ a v režimu nabíjení.
 2.1.2. Základní podmínky vozidla
 Tento bod vymezuje minimální podmínky zkoušky (pokud to je vhodné) a kritéria selhání při zkouškách odolnosti vozidel. Ostatní systémy vozidla, které mohou ovlivnit funkce související s odolností, musí být zkoušeny způsobem, který byl odsouhlasen mezi výrobcem a technickou zkušebnou.
 Podmínky zkoušky vozidla pro „režim dobíjení REESS“
 Kritéria selhání při zkoušce
 REESS musí být v režimu dobíjení. Stav nabití trakční baterie se udržuje na úrovni 20–80 % stavu maximálního nabití po celou dobu měření (může se stát, že měření je třeba rozdělit na různé dílčí intervaly, přičemž před zahájením měření každého následujícího dílčího intervalu je vždy nutné trakční baterii vozidla vybít). Je-li spotřeba proudu nastavitelná, musí být proud nastaven na hodnotu odpovídající minimálně 20 % jeho jmenovité hodnoty.
 Vozidlo se dá do pohybu.
 2.1.3. Všechna ostatní zařízení, která mohou být trvale zapnuta řidičem nebo spolujezdcem, by měla být VYPNUTA.


text:
2.2. Při monitorování vozidla smí být použito pouze zařízení, které není zdrojem rušení. Vnější části vozidla a prostor pro cestující musí být sledovány za účelem zjištění, zda jsou požadavky této přílohy splněny (např. použitím a) videokamery/videokamer, b) mikrofonu atd.).
 3. ZKUŠEBNÍ ZAŘÍZENÍ
 3.1. Zkušební zařízení se skládá z referenční zemní roviny (stíněná místnost se nepožaduje), generátoru rychlých elektrických přechodových jevů / skupin impulzů, vazební/oddělovací sítě (CDN) a kapacitních vazebních kleští.
 3.2. Generátor rychlých elektrických přechodových jevů / skupin impulzů musí splňovat podmínku vymezenou v bodě 6.1 normy IEC 61000-4-4.
 3.3. Vazební/oddělovací síť musí splňovat podmínku vymezenou v bodě 6.2 normy IEC 61000-4-4. V případě, že vazební/oddělovací síť nelze použít na vedeních střídavého nebo stejnosměrného proudu, lze použít kapacitní vazební kleště vymezené v bodě 6.3 normy IEC 61000-4-4.
 4. ZKUŠEBNÍ SESTAVA
 4.1. Zkušební sestava pro zkoušky vozidla vychází ze zkušební sestavy pro typové zkoušky prováděné v laboratořích, která je popsána v bodě 7.2 normy IEC 61000-4-4.
 4.2. Vozidlo se umístí přímo na zemní rovinu.
 4.3. Technická zkušebna provede zkoušku podle popisu v bodě 7.7.2.1 tohoto předpisu.
 Alternativně, pokud výrobce poskytne výsledky měření ze zkušební laboratoře akreditované podle příslušných částí normy ISO 17025 a uznané schvalovacím orgánem, může se technická zkušebna rozhodnout, že neprovede zkoušku k potvrzení, že vozidlo splňuje požadavky této přílohy.
 5. VYTVOŘENÍ POŽADOVANÉ ZKUŠEBNÍ ÚROVNĚ
 5.1. Metodika zkoušky
 5.1.1. Pro dosažení požadované zkušební úrovně se použije zkušební metoda podle IEC 61000-4-4.
 5.1.2. Zkušební fáze
 Vozidlo se umístí na zemní rovinu. Vozidlo se vystaví účinkům rychlých elektrických přechodových jevů / skupin impulzů (EFT/B) šířených vedením střídavého a stejnosměrného proudu v běžných režimech za použití vazební/oddělovací sítě (CDN) podle popisu na obrázku 1 v dodatku k této příloze.
 Zkušební sestava musí být zaznamenána ve zkušebním protokolu.
 Dodatek
 Obrázek 1
 Vozidlo v konfiguraci „režim dobíjení REESS při připojení do elektrické sítě“ – Vazba do vodičů střídavého/stejnosměrného proudu
 Text obrazu
 Sestava pro zkoušku odolnosti vozidla proti rychlým elektrickým přechodovým jevům / skupinám impulzů (EFT/B)
 Je-li kabel delší než 1 m, musí být složen do tvaru „Z“, ve výšce 100 ± 25 mm nad zemí a nejméně 100 mm od karoserie
 Generátor EFT/B
 Filtr
 Síť AC/DC
 CDN
 0,8 (+0,2/-0) m
 PŘÍLOHA 16
 METODA ZKOUŠENÍ ODOLNOSTI VOZIDEL PROTI RÁZOVÝM IMPULZŮM ŠÍŘENÝM VEDENÍM STŘÍDAVÉHO A STEJNOSMĚRNÉHO PROUDU
 1. OBECNĚ
 1.1. Zkušební metoda popsaná v této příloze se použije pouze pro vozidla. Tato metoda se týká pouze konfigurace vozidla „režim dobíjení REESS při připojení do elektrické sítě“.
 1.2. Zkušební metoda
 Cílem této zkoušky je prokázat odolnost elektronických systémů vozidla. Vozidlo se vystaví účinkům rázových impulzů šířených vedením střídavého a stejnosměrného proudu ve vozidle podle popisu v této příloze. Vozidlo musí být v průběhu zkoušky monitorováno.
 Není-li v této příloze uvedeno jinak, provede se zkouška podle normy IEC 61000-4-5.
 2. STAV VOZIDLA BĚHEM ZKOUŠEK V KONFIGURACI „REŽIM DOBÍJENÍ REESS PŘI PŘIPOJENÍ DO ELEKTRICKÉ SÍTĚ“
 2.1. Vozidlo musí být v nenaloženém stavu s výjimkou zatížení nezbytným zkušebním zařízením.
 2.1.1. Vozidlo musí být znehybněno, motor musí být VYPNUTÝ a v režimu nabíjení.
 2.1.2. Základní podmínky vozidla
 Tento bod vymezuje minimální


text:
podmínky zkoušky (pokud to je vhodné) a kritéria selhání při zkouškách odolnosti vozidel. Ostatní systémy vozidla, které mohou ovlivnit funkce související s odolností, musí být zkoušeny způsobem, který byl odsouhlasen mezi výrobcem a technickou zkušebnou.
 Podmínky zkoušky vozidla pro „režim dobíjení REESS“
 Kritéria selhání při zkoušce
 REESS musí být v režimu dobíjení. Stav nabití trakční baterie se udržuje na úrovni 20–80 % stavu maximálního nabití po celou dobu měření (může se stát, že měření je třeba rozdělit na různé dílčí intervaly, přičemž před zahájením měření každého následujícího dílčího intervalu je vždy nutné trakční baterii vozidla vybít). Je-li spotřeba proudu nastavitelná, musí být proud nastaven na hodnotu odpovídající minimálně 20 % jeho jmenovité hodnoty.
 Vozidlo se dá do pohybu.
 2.1.3. Všechna ostatní zařízení, která mohou být trvale zapnuta řidičem nebo spolujezdcem, by měla být VYPNUTA.
 2.2. Při monitorování vozidla smí být použito pouze zařízení, které není zdrojem rušení. Vnější části vozidla a prostor pro cestující musí být sledovány za účelem zjištění, zda jsou požadavky této přílohy splněny (např. použitím a) videokamery/videokamer, b) mikrofonu atd.).
 3. ZKUŠEBNÍ ZAŘÍZENÍ
 3.1. Zkušební zařízení se skládá z referenční zemní roviny (stíněná místnost se nepožaduje), rázového generátoru a vazební/oddělovací sítě (CDN).
 3.2. Rázový generátor musí splňovat podmínku vymezenou v bodě 6.1 normy IEC 61000-4-5.
 3.3. Vazební/oddělovací síť musí splňovat podmínku vymezenou v bodě 6.3 normy IEC 61000-4-5.
 4. ZKUŠEBNÍ SESTAVA
 4.1. Zkušební sestava pro zkoušky vozidla vychází ze zkušební sestavy popsané v bodě 7.2 normy IEC 61000-4-5.
 4.2. Vozidlo se umístí přímo na zemní rovinu.
 4.3. Technická zkušebna provede zkoušku podle popisu v bodě 7.8.2.1 tohoto předpisu.
 Alternativně, pokud výrobce poskytne výsledky měření ze zkušební laboratoře akreditované podle příslušných částí normy ISO 17025 a uznané schvalovacím orgánem, může se technická zkušebna rozhodnout, že neprovede zkoušku k potvrzení, že vozidlo splňuje požadavky této přílohy.
 5. VYTVOŘENÍ POŽADOVANÉ ZKUŠEBNÍ ÚROVNĚ
 5.1. Metodika zkoušky
 5.1.1. Pro dosažení požadované zkušební úrovně se použije zkušební metoda podle IEC 61000-4-5.
 5.1.2. Zkušební fáze
 Vozidlo se umístí na zemní rovinu. Vozidlo se vystaví účinkům elektrických rázových vln šířených vedením střídavého a stejnosměrného proudu mezi každým vodičem a zemí a mezi jednotlivými vodiči za použití vazební/oddělovací sítě (CDN) podle popisu na obrázcích 1 až 4 v dodatku k této příloze.
 Zkušební sestava musí být zaznamenána ve zkušebním protokolu.
 Dodatek
 Vozidlo v konfiguraci „režim dobíjení REESS při připojení do elektrické sítě“
 Obrázek 1
 Vozidlo v konfiguraci „režim dobíjení REESS při připojení do elektrické sítě“ – Vazba mezi jednotlivými vodiči pro vedení stejnosměrného nebo střídavého (jednofázový systém) proudu
 Text obrazu
 Síť AC/DC
 Rázový generátor
 Referenční zem
 CDN
 Je-li kabel delší než 1 m, musí být složen do tvaru „Z“, ve výšce 100 ± 25 mm nad zemí a nejméně 100 mm od karoserie
 0,8 (+0,2/-0) m
 Obrázek 2
 Vozidlo v konfiguraci „režim dobíjení REESS při připojení do elektrické sítě“ – Vazba mezi každým vodičem a zemí pro vedení stejnosměrného nebo střídavého (jednofázový systém) proudu
 Text obrazu
 Síť AC/DC
 Referenční zem
 CDN
 Rázový generátor
 Je-li kabel delší než 1 m, musí být složen do tvaru „Z“, ve


text:
výšce 100 ± 25 mm nad zemí a nejméně 100 mm od karoserie
 0,8 (+0,2/-0) m
 Obrázek 3
 Vozidlo v konfiguraci „režim dobíjení REESS při připojení do elektrické sítě“ – Vazba mezi jednotlivými vodiči pro vedení střídavého (třífázový systém) proudu
 Text obrazu
 Síť AC
 0,8 (+0,2/-0) m
 Je-li kabel delší než 1 m, musí být složen do tvaru „Z“, ve výšce 100 ± 25 mm nad zemí a nejméně 100 mm od karoserie
 Referenční zem
 CDN
 Rázový generátor
 Obrázek 4
 Vozidlo v konfiguraci „režim dobíjení REESS při připojení do elektrické sítě“ – Vazba mezi každým vodičem a zemí pro vedení střídavého (třífázový systém) proudu
 Text obrazu
 Síť AC
 Rázový generátor
 0,8 (+0,2/-0) m
 Je-li kabel delší než 1 m, musí být složen do tvaru „Z“, ve výšce 100 ± 25 mm nad zemí a nejméně 100 mm od karoserie
 Referenční zem
 CDN
 PŘÍLOHA 17
 METODA (METODY) ZKOUŠENÍ EMISÍ HARMONICKÝCH GENEROVANÝCH EMP NA VEDENÍ STŘÍDAVÉHO PROUDU
 1. OBECNĚ
 1.1. Zkušební metoda popsaná v této příloze se použije na EMP v konfiguraci „režim dobíjení REESS při připojení do elektrické sítě“.
 1.2. Zkušební metoda
 Cílem této zkoušky je změřit úroveň harmonických generovaných EMP v konfiguraci „režim dobíjení REESS při připojení do elektrické sítě“ prostřednictvím jeho vedení střídavého proudu, aby se zajistila kompatibilita vozidla s prostředím obytným, obchodním a lehkého průmyslu.
 Není-li v této příloze uvedeno jinak, provede se zkouška podle těchto norem:
 a)
 IEC 61000-3-2 pro vstupní fázový proud v režimu dobíjení ≤ 16 A pro zařízení třídy A;
 b)
 IEC 61000-3-12 pro vstupní fázový proud v režimu dobíjení > 16 A a ≤ 75 A.
 2. STAV EMP BĚHEM ZKOUŠEK
 2.1. EMP musí být v konfiguraci „režim dobíjení REESS při připojení do elektrické sítě“.
 Stav nabití trakční baterie se udržuje na úrovni 20–80 % stavu maximálního nabití po celou dobu měření (může se stát, že měření je třeba rozdělit na různé dílčí intervaly, přičemž před zahájením měření každého následujícího dílčího intervalu je vždy nutné trakční baterii vozidla vybít).
 Je-li spotřeba proudu nastavitelná, musí být proud nastaven na hodnotu odpovídající minimálně 80 % jeho jmenovité hodnoty.
 3. ZKUŠEBNÍ USPOŘÁDÁNÍ
 3.1. Doba sledování při zkoušce odpovídá kvazistacionárnímu zařízení dle definice v tabulce 4 v normě IEC 61000-3-2.
 3.2. Zkušební sestava pro EMP s jednou fází v konfiguraci „režim dobíjení REESS při připojení do elektrické sítě“ je znázorněna na obrázku 1 v dodatku 1 k této příloze.
 3.3. Zkušební sestava pro EMP se třemi fázemi v konfiguraci „režim dobíjení REESS při připojení do elektrické sítě“ je znázorněna na obrázku 2 v dodatku k této příloze.
 4. POŽADAVKY ZKOUŠEK
 4.1. Měření sudých a lichých harmonických se provádí až po čtyřicátou harmonickou.
 4.2. Mezní hodnoty pro jednofázové nebo třífázové EMP v konfiguraci „režim dobíjení REESS při připojení do elektrické sítě“ se vstupním fázovým proudem ≤ 16 A jsou uvedeny v tabulce 10 v bodě 7.11.2.1 tohoto předpisu.
 4.3. Mezní hodnoty pro jednofázové EMP v konfiguraci „režim dobíjení REESS při připojení do elektrické sítě“ se vstupním fázovým proudem > 16 A a ≤ 75 A jsou uvedeny v


text:
tabulce 11 v bodě 7.11.2.2 tohoto předpisu.
 4.4. Mezní hodnoty pro třífázové EMP v konfiguraci „režim dobíjení REESS při připojení do elektrické sítě“ se vstupním fázovým proudem > 16 A a ≤ 75 A jsou uvedeny v tabulce 12 v bodě 7.11.2.2 tohoto předpisu.
 4.5. V případě třífázové EMP v konfiguraci „režim dobíjení REESS při připojení do elektrické sítě“ se vstupním fázovým proudem > 16 A a ≤ 75 A, je-li splněna alespoň jedna ze tří podmínek a), b) a c) uvedených v bodě 5.2 normy IEC 61000-3-12, mohou být použity mezní hodnoty uvedené v tabulce 13 v bodě 7.11.2.2 tohoto předpisu.
 Dodatek
 Obrázek 1
 EMP v konfiguraci „režim dobíjení REESS při připojení do elektrické sítě“ – Zkušební sestava v případě jedné fáze
 Obrázek 2
 EMP v konfiguraci „režim dobíjení REESS při připojení do elektrické sítě“ – Zkušební sestava v případě tří fází
 PŘÍLOHA 18
 METODA (METODY) ZKOUŠENÍ EMISÍ ZMĚN NAPĚTÍ, KOLÍSÁNÍ NAPĚTÍ A FLIKRU GENEROVANÝCH EMP NA VEDENÍ STŘÍDAVÉHO PROUDU
 1. OBECNĚ
 1.1. Zkušební metoda popsaná v této příloze se použije na EMP v konfiguraci „režim dobíjení REESS při připojení do elektrické sítě“.
 1.2. Zkušební metoda
 Cílem této zkoušky je změřit úroveň změn napětí, kolísání napětí a flikru generovaných EMP v konfiguraci „režim dobíjení REESS při připojení do elektrické sítě“ prostřednictvím jeho vedení střídavého proudu, aby se zajistila kompatibilita vozidla s prostředím obytným, obchodním a lehkého průmyslu.
 Není-li v této příloze uvedeno jinak, provede se zkouška podle těchto norem:
 a)
 IEC 61000-3-3 pro jmenovitý fázový proud v „režimu dobíjení REESS“ ≤ 16 A, bez podmíněného připojení;
 b)
 IEC 61000-3-11 pro jmenovitý fázový proud v „režimu dobíjení REESS“ > 16 A a ≤ 75 A, s podmíněným připojením.
 2. STAV EMP BĚHEM ZKOUŠEK
 2.1. EMP musí být v konfiguraci „režim dobíjení REESS při připojení do elektrické sítě“.
 Stav nabití trakční baterie se udržuje na úrovni 20–80 % stavu maximálního nabití po celou dobu měření (může se stát, že měření je třeba rozdělit na různé dílčí intervaly, přičemž před zahájením měření každého následujícího dílčího intervalu je vždy nutné trakční baterii vozidla vybít).
 Je-li spotřeba proudu nastavitelná, musí být proud nastaven na hodnotu odpovídající minimálně 80 % jeho jmenovité hodnoty.
 3. ZKUŠEBNÍ USPOŘÁDÁNÍ
 3.1. Zkoušky EMP v konfiguraci „režim dobíjení REESS při připojení do elektrické sítě“ se jmenovitým fázovým proudem ≤ 16 A, bez podmíněného připojení, se provádí podle bodu 4 normy IEC 61000-3-3.
 3.2. Zkoušky EMP v konfiguraci „režim dobíjení REESS při připojení do elektrické sítě“ se jmenovitým fázovým proudem > 16 A a ≤ 75 A, s podmíněným připojením, se provádí podle bodu 6 normy IEC 61000-3-11.
 3.3. Zkušební sestava pro EMP v konfiguraci „režim dobíjení REESS při připojení do elektrické sítě“ je znázorněna na obrázcích 1a a 1b v dodatku k této příloze.
 4. POŽADAVKY ZKOUŠEK
 4.1. Parametry, které mají být stanoveny v časové oblasti, jsou „krátkodobá míra vjemu flikru“, „dlouhodobá míra vjemu flikru“ a „relativní změna napětí“.
 4.2. Mezní hodnoty pro EMP v konfiguraci „režim dobíjení REESS při připojení do elektrické sítě“ se vstupním fázovým proudem ≤ 16


text:
A, bez podmíněného připojení, jsou uvedeny v bodě 7.12.2.1 tohoto předpisu.
 4.3. Mezní hodnoty pro EMP v konfiguraci „režim dobíjení REESS při připojení do elektrické sítě“ se vstupním fázovým proudem > 16 A a ≤ 75 A, s podmíněným připojením, jsou uvedeny v bodě 7.12.2.2 tohoto předpisu.
 Dodatek
 Obrázek 1a
 EMP v konfiguraci „režim dobíjení REESS při připojení do elektrické sítě“ – Zkušební sestava v případě jedné fáze
 Obrázek 1b
 EMP v konfiguraci „režim dobíjení REESS při připojení do elektrické sítě“ – Zkušební sestava v případě tří fází
 PŘÍLOHA 19
 METODA (METODY) ZKOUŠENÍ EMISÍ VYSOKOFREKVENČNÍCH RUŠENÍ ŠÍŘENÝCH VEDENÍM STŘÍDAVÉHO NEBO STEJNOSMĚRNÉHO PROUDU GENEROVANÝCH EMP
 1. OBECNĚ
 1.1. Zkušební metoda popsaná v této příloze se použije na EMP v konfiguraci „režim dobíjení REESS při připojení do elektrické sítě“.
 1.2. Zkušební metoda
 Cílem této zkoušky je změřit úroveň vysokofrekvenčních rušení šířených vedením střídavého nebo stejnosměrného proudu generovaných EMP v konfiguraci „režim dobíjení REESS při připojení do elektrické sítě“, aby se zajistila kompatibilita vozidla s prostředím obytným, obchodním a lehkého průmyslu.
 Není-li v této příloze uvedeno jinak, provede se zkouška podle normy CISPR 16-2-1.
 2. STAV EMP BĚHEM ZKOUŠEK
 2.1. EMP musí být v konfiguraci „režim dobíjení REESS při připojení do elektrické sítě“.
 Stav nabití trakční baterie se udržuje na úrovni 20–80 % stavu maximálního nabití po celou dobu měření kmitočtového rozsahu (může se stát, že měření je třeba rozdělit na různá dílčí pásma, přičemž před zahájením měření každého následujícího dílčího pásma je vždy nutné trakční baterii vozidla vybít).
 V případě, že se zkouška neprovádí s REESS, měla by EMP být zkoušena při jmenovitém proudu. Je-li spotřeba proudu nastavitelná, musí být proud nastaven na hodnotu odpovídající minimálně 80 % jeho jmenovité hodnoty.
 3. ZKUŠEBNÍ USPOŘÁDÁNÍ
 3.1. Zkouška se provede podle bodu 7.4.1 normy CISPR 16-2-1 jako v případě zařízení na stole.
 3.2. Umělá síť, která má být použita k měření na konstrukčních částech vozidla, je popsána v bodě 4.3 normy CISPR 16-1-2.
 Umělé sítě
 Umělá síť (umělé sítě) se nainstaluje (nainstalují) přímo na zemní rovinu. Skříň umělé sítě (umělých sítí) se spojí se zemní rovinou.
 Emise šířené vedením střídavého nebo stejnosměrného proudu se měří postupně na každém napájecím vedení tak, že se měřicí přijímač připojí k měřicímu portu příslušné umělé sítě, přičemž měřicí port umělé sítě na ostatních napájecích vedeních je zakončen odporem 50 Ω.
 Umělá síť se umístí vpředu, zarovnaná do roviny a na téže straně zásuvky pro dobíjení vozidla.
 3.3. Zkušební sestava pro připojení EMP v konfiguraci „režim dobíjení REESS při připojení do elektrické sítě“ je znázorněna na obrázku 1 v dodatku k této příloze.
 3.4. Měření se provedou se spektrálním analyzátorem nebo skenovacím přijímačem. Použijí se parametry vymezené v tabulkách 1 a 2.
 Tabulka 1
 Parametry spektrálního analyzátoru
 Kmitočtový rozsah
 [MHz]
 Špičkový detektor
 Kvazišpičkový detektor
 Detektor střední hodnoty
 RBW při – 3 dB
 Doba skenování
 RBW při – 6 dB
 Doba skenování
 RBW při – 3 dB
 Doba skenování
 0,15 až 30
 9/10 kHz
 10 s/MHz
 9 kHz
 200 s/MHz
 9/10 kHz
 10 s/MHz
 Poznámka: Při použití spektrálního analyzátoru pro


text:
měření špičkové hodnoty musí být šířka videopásma třikrát větší než šířka pásma rozlišení (RBW).
 Tabulka 2
 Parametry skenovacího přijímače
 Kmitočtový rozsah
 [MHz]
 Špičkový detektor
 Kvazišpičkový detektor
 Detektor střední hodnoty
 BW při – 6 dB
 Velikost kroku (1)
 Doba prodlevy
 BW při – 6 dB
 Velikost kroku (1)
 Doba prodlevy
 BW při – 6 dB
 Velikost kroku (1)
 Doba prodlevy
 0,15 až 30
 9 kHz
 5 kHz
 50 ms
 9 kHz
 5 kHz
 1 s
 9 kHz
 5 kHz
 50 ms
 4. ZKUŠEBNÍ POŽADAVKY
 4.1 Mezní hodnoty platí v celém kmitočtovém rozsahu 0,15 až 30 MHz pro měření prováděná v semianechoidní komoře nebo na venkovní zkušební ploše.
 4.2 Měření se provedou s detektory střední hodnoty a buď s kvazišpičkovými, nebo špičkovými detektory. Mezní hodnoty jsou uvedeny v tabulce 14 v bodě 7.13.2.1 tohoto předpisu, pokud jde o vedení střídavého proudu, a v tabulce 15 v bodě 7.13.2.2 tohoto předpisu, pokud jde o vedení stejnosměrného proudu. V případě špičkových detektorů se použije korekční faktor 20 dB stanovený v CISPR 12.
 (1) V případě čistě širokopásmového rušení lze maximální velikost kmitočtového kroku zvýšit až na hodnotu, která není větší než hodnota šířky pásma (BW).
 Poznámka: V případě emisí generovaných kartáčovými (komutátorovými) motory bez elektronické řídicí jednotky lze maximální velikost kroku zvýšit až na hodnotu odpovídající pětinásobku šířky pásma.
 Dodatek
 Obrázek 1
 EMP v konfiguraci „režim dobíjení REESS při připojení do elektrické sítě“
 Legenda:
 1
 Zkoušená EMP
 2
 Izolační podložka
 3
 Nabíjecí kabel
 4
 Uzemněná umělá síť (uzemněné umělé sítě) se střídavým nebo stejnosměrným proudem
 5
 Zásuvka elektrické sítě
 6
 Měřicí přijímač
 PŘÍLOHA 20
 METODA (METODY) ZKOUŠENÍ EMISÍ VYSOKOFREKVENČNÍCH RUŠENÍ ŠÍŘENÝCH VEDENÍM GENEROVANÝCH EMP NA SÍTI A TELEKOMUNIKAČNÍM PŘÍSTUPU
 1. OBECNĚ
 1.1. Zkušební metoda popsaná v této příloze se použije na EMP v konfiguraci „režim dobíjení REESS při připojení do elektrické sítě“.
 1.2. Zkušební metoda
 Cílem této zkoušky je změřit úroveň vysokofrekvenčních rušení šířených vedením, generovaných EMP v konfiguraci „režim dobíjení REESS při připojení do elektrické sítě“, přes síť a telekomunikační přístup vozidla, aby se zajistila kompatibilita vozidla s prostředím obytným, obchodním a lehkého průmyslu.
 Není-li v této příloze uvedeno jinak, provede se zkouška podle normy CISPR 22.
 2. STAV EMP BĚHEM ZKOUŠEK
 2.1. EMP musí být v konfiguraci „režim dobíjení REESS při připojení do elektrické sítě“.
 Stav nabití trakční baterie se udržuje na úrovni 20–80 % stavu maximálního nabití po celou dobu měření kmitočtového rozsahu (může se stát, že měření je třeba rozdělit na různá dílčí pásma, přičemž před zahájením měření každého následujícího dílčího pásma je vždy nutné trakční baterii vozidla vybít).
 V případě, že se zkouška neprovádí s REESS, měla by EMP být zkoušena při jmenovitém proudu. Je-li spotřeba proudu nastavitelná, musí být proud nastaven na hodnotu odpovídající minimálně 80 % jeho jmenovité hodnoty.
 3. ZKUŠEBNÍ USPOŘÁDÁNÍ
 3.1. Zkoušky musí být prováděny v souladu s body 8 a 9 normy CISPR 22, pokud jde o emise šířené vedením.
 3.2. Impedanční stabilizátory
 Komunikační vedení se k EMP připojí přes impedanční stabilizátor (impedanční stabilizátory).
 Pro připojení do sítě a na komunikační kabely se použije


text:
impedanční stabilizátor vymezený v bodě 9.6.2 normy CISPR 22.
 Impedanční stabilizátor (stabilizátory) se nainstaluje (nainstalují) přímo na zemní rovinu. Skříň impedančního stabilizátoru (impedančních stabilizátorů) se spojí se zemní rovinou.
 Emise šířené sítí a telekomunikačními vedeními se měří postupně na každém vedení tak, že se měřicí přijímač připojí k měřicímu portu příslušného impedančního stabilizátoru, přičemž měřicí port impedančního stabilizátoru na ostatních vedeních je zakončen odporem 50 Ω.
 Impedanční stabilizátor se umístí vpředu, zarovnaný do roviny a na téže straně zásuvky pro dobíjení vozidla.
 3.3. Zkušební sestava pro připojení EMP v konfiguraci „režim dobíjení REESS při připojení do elektrické sítě“ je znázorněna na obrázku 1 v dodatku k této příloze.
 3.4. Měření se provedou se spektrálním analyzátorem nebo skenovacím přijímačem. Použijí se parametry vymezené v tabulkách 1 a 2.
 Tabulka 1
 Parametry spektrálního analyzátoru
 Kmitočtový rozsah
 [MHz]
 Špičkový detektor
 Kvazišpičkový detektor
 Detektor střední hodnoty
 RBW při – 3 dB
 Doba skenování
 RBW při – 6 dB
 Doba skenování
 RBW při – 3 dB
 Doba skenování
 0,15 až 30
 9/10 kHz
 10 s/MHz
 9 kHz
 200 s/MHz
 9/10 kHz
 10 s/MHz
 Poznámka: Při použití spektrálního analyzátoru pro měření špičkové hodnoty musí být šířka videopásma třikrát větší než šířka pásma rozlišení (RBW).
 Tabulka 2
 Parametry skenovacího přijímače
 Kmitočtový rozsah
 [MHz]
 Špičkový detektor
 Kvazišpičkový detektor
 Detektor střední hodnoty
 BW při – 6 dB
 Velikost kroku (1)
 Doba prodlevy
 BW při – 6 dB
 Velikost kroku (1)
 Doba prodlevy
 BW při – 6 dB
 Velikost kroku (1)
 Doba prodlevy
 0,15 až 30
 9 kHz
 5 kHz
 50 ms
 9 kHz
 5 kHz
 1 s
 9 kHz
 5 kHz
 50 ms
 4. POžADAVKY ZKOUŠEK
 4.1. Mezní hodnoty platí v celém kmitočtovém rozsahu 0,15 až 30 MHz pro měření prováděná v semianechoidní komoře nebo na venkovní zkušební ploše.
 4.2. Měření se provedou s detektory střední hodnoty a buď s kvazišpičkovými, nebo špičkovými detektory. Mezní hodnoty jsou uvedeny v tabulce 16 v bodě 7.14.2.1 tohoto předpisu. V případě špičkových detektorů se použije korekční faktor 20 dB stanovený v CISPR 12.
 (1) V případě čistě širokopásmového rušení lze maximální velikost kmitočtového kroku zvýšit až na hodnotu, která není větší než hodnota šířky pásma (BW).
 Dodatek 1
 Obrázek 1
 EMP v konfiguraci „režim dobíjení REESS při připojení do elektrické sítě“
 Legenda:
 1
 Zkoušená EMP
 2
 Izolační podložka
 3
 Nabíjecí/komunikační kabel
 4
 Uzemněná umělá síť (uzemněné umělé sítě) se střídavým nebo stejnosměrným proudem
 5
 Zásuvka elektrické sítě
 6
 Uzemněný impedanční stabilizátor (uzemněné impedanční stabilizátory)
 7
 Dobíjecí stanice
 8.
 Měřicí přijímač
 PŘÍLOHA 21
 METODA ZKOUŠENÍ ODOLNOSTI EMP PROTI RYCHLÝM ELEKTRICKÝM PŘECHODOVÝM JEVŮM / SKUPINÁM IMPULZŮ ŠÍŘENÝM VEDENÍM STŘÍDAVÉHO A STEJNOSMĚRNÉHO PROUDU
 1. OBECNĚ
 1.1. Zkušební metoda popsaná v této příloze se použije pouze pro EMP. Tato metoda se týká pouze EMP v konfiguraci „režim dobíjení REESS při připojení do elektrické sítě“.
 1.2. Zkušební metoda
 Cílem této zkoušky je prokázat odolnost EMP. EMP se vystaví účinkům rychlých elektrických přechodových jevů / skupin impulzů šířených vedením střídavého a stejnosměrného proudu v EMP podle popisu v této příloze. EMP musí být v průběhu zkoušky monitorována.
 Není-li


text:
v této příloze uvedeno jinak, provede se zkouška podle normy IEC 61000-4-4.
 2. STAV EMP BĚHEM ZKOUŠEK V KONFIGURACI „REŽIM DOBÍJENÍ REESS PŘI PŘIPOJENÍ DO ELEKTRICKÉ SÍTĚ“
 2.1. Základní podmínky EMP
 Tento bod vymezuje minimální podmínky zkoušky (pokud to je vhodné) a kritéria selhání při zkouškách odolnosti EMP.
 Podmínky zkoušky EMP pro „režim dobíjení REESS“
 Kritéria selhání při zkoušce
 EMP musí být v konfiguraci „režim dobíjení REESS při připojení do elektrické sítě“.
 Stav nabití trakční baterie se udržuje na úrovni 20–80 % stavu maximálního nabití po celou dobu měření (může se stát, že měření je třeba rozdělit na různé dílčí intervaly, přičemž před zahájením měření každého následujícího dílčího intervalu je vždy nutné trakční baterii vozidla vybít).
 Je-li spotřeba proudu nastavitelná, musí být proud nastaven na hodnotu odpovídající minimálně 20 % jeho jmenovité hodnoty.
 Nesprávný stav nabíjení
 (např. nadproud, přepětí)
 2.2. Při monitorování EMP smí být použito pouze zařízení, které není zdrojem rušení. EMP musí být sledována za účelem zjištění, zda jsou požadavky této přílohy splněny (např. použitím a) videokamery/videokamer, b) mikrofonu atd.).
 3. ZKUŠEBNÍ ZAŘÍZENÍ
 3.1. Zkušební zařízení se skládá z referenční zemní roviny (stíněná místnost se nepožaduje), generátoru rychlých elektrických přechodových jevů / skupin impulzů, vazební/oddělovací sítě (CDN) a kapacitních vazebních kleští.
 3.2. Generátor rychlých elektrických přechodových jevů / skupin impulzů musí splňovat podmínku vymezenou v bodě 6.1 normy IEC 61000-4-4.
 3.3. Vazební/oddělovací síť musí splňovat podmínku vymezenou v bodě 6.2 normy IEC 61000-4-4. V případě, že vazební/oddělovací síť nelze použít na vedeních střídavého nebo stejnosměrného proudu, lze použít kapacitní vazební kleště vymezené v bodě 6.3 normy IEC 61000-4-4.
 4. ZKUŠEBNÍ SESTAVA
 4.1. Zkušební sestava pro zkoušky EMP vychází ze zkušební sestavy pro typové zkoušky prováděné v laboratořích, která je popsána v bodě 7.2 normy IEC 61000-4-4.
 4.2. EMP se umístí přímo na zemní rovinu.
 4.3. Technická zkušebna provede zkoušku podle popisu v bodě 7.15.2.1 tohoto předpisu.
 Alternativně, pokud výrobce poskytne výsledky měření ze zkušební laboratoře akreditované podle příslušných částí normy ISO 17025 a uznané schvalovacím orgánem, může se technická zkušebna rozhodnout, že neprovede zkoušku k potvrzení, že EMP splňuje požadavky této přílohy.
 5. VYTVOŘENÍ POŽADOVANÉ ZKUŠEBNÍ ÚROVNĚ
 5.1. Metodika zkoušky
 5.1.1. Pro dosažení požadované zkušební úrovně se použije zkušební metoda podle IEC 61000-4-4.
 5.1.2. Zkušební fáze
 EMP se umístí na zemní rovinu. EMP se vystaví účinkům rychlých elektrických přechodových jevů / skupin impulzů (EFT/B) šířených vedením střídavého a stejnosměrného proudu v běžných režimech za použití vazební/oddělovací sítě (CDN) podle popisu na obrázku 1 v dodatku k této příloze.
 Zkušební sestava musí být zaznamenána ve zkušebním protokolu.
 Dodatek
 Obrázek 1
 EMP v konfiguraci „režim dobíjení REESS při připojení do elektrické sítě“
 PŘÍLOHA 22
 METODA ZKOUŠENÍ ODOLNOSTI EMP PROTI RÁZOVÝM IMPULZŮM ŠÍŘENÝM VEDENÍM STŘÍDAVÉHO A STEJNOSMĚRNÉHO PROUDU
 1. OBECNĚ
 1.1. Zkušební metoda popsaná v této příloze se použije pouze pro EMP. Tato metoda se týká pouze EMP v konfiguraci „režim dobíjení REESS při připojení do elektrické sítě“.
 1.2. Zkušební metoda
 Cílem této zkoušky je prokázat odolnost EMP. EMP se vystaví účinkům rázových impulzů šířených vedením střídavého a stejnosměrného proudu v


text:
EMP podle popisu v této příloze. EMP musí být v průběhu zkoušky monitorována.
 Není-li v této příloze uvedeno jinak, provede se zkouška podle normy IEC 61000-4-5.
 2. STAV EMP BĚHEM ZKOUŠEK V KONFIGURACI „REŽIM DOBÍJENÍ REESS PŘI PŘIPOJENÍ DO ELEKTRICKÉ SÍTĚ“
 2.1. EMP musí být v režimu dobíjení.
 2.1.2. Základní podmínky EMP
 Tento bod vymezuje minimální podmínky zkoušky (pokud to je vhodné) a kritéria selhání při zkouškách odolnosti EMP.
 Podmínky zkoušky EMP pro „režim dobíjení REESS“
 Kritéria selhání při zkoušce
 EMP musí být v konfiguraci „režim dobíjení REESS při připojení do elektrické sítě“.
 Stav nabití trakční baterie se udržuje na úrovni 20–80 % stavu maximálního nabití po celou dobu měření kmitočtového rozsahu (může se stát, že měření je třeba rozdělit na různá dílčí pásma, přičemž před zahájením měření každého následujícího dílčího pásma je vždy nutné trakční baterii vozidla vybít).
 V případě, že se zkouška neprovádí s REESS, měla by EMP být zkoušena při jmenovitém proudu. Je-li spotřeba proudu nastavitelná, musí být proud nastaven na hodnotu odpovídající minimálně 20 % jeho jmenovité hodnoty.
 Nesprávný stav nabíjení
 (např. nadproud, přepětí)
 2.2. Při monitorování EMP smí být použito pouze zařízení, které není zdrojem rušení. EMP musí být sledována za účelem zjištění, zda jsou požadavky této přílohy splněny (např. použitím a) videokamery/videokamer, b) mikrofonu atd.).
 3. ZKUŠEBNÍ ZAŘÍZENÍ
 3.1. Zkušební zařízení se skládá z referenční zemní roviny (stíněná místnost se nepožaduje), rázového generátoru a vazební/oddělovací sítě (CDN).
 3.2. Rázový generátor musí splňovat podmínku vymezenou v bodě 6.1 normy IEC 61000-4-5.
 3.3. Vazební/oddělovací síť musí splňovat podmínku vymezenou v bodě 6.3 normy IEC 61000-4-5.
 4. ZKUŠEBNÍ SESTAVA
 4.1. Zkušební sestava pro zkoušky EMP vychází ze zkušební sestavy popsané v bodě 7.2 normy IEC 61000-4-5.
 4.2. EMP se umístí přímo na zemní rovinu.
 4.3. Technická zkušebna provede zkoušku podle popisu v bodě 7.16.2.1 tohoto předpisu.
 Alternativně, pokud výrobce poskytne výsledky měření ze zkušební laboratoře akreditované podle příslušných částí normy ISO 17025 a uznané schvalovacím orgánem, může se technická zkušebna rozhodnout, že neprovede zkoušku k potvrzení, že EMP splňuje požadavky této přílohy.
 5. VYTVOŘENÍ POŽADOVANÉ ZKUŠEBNÍ ÚROVNĚ
 5.1. Metodika zkoušky
 5.1.1. Pro dosažení požadované zkušební úrovně se použije zkušební metoda podle IEC 61000-4-5.
 5.1.2. Zkušební fáze
 EMP se umístí na zemní rovinu. EMP se vystaví účinkům elektrických rázových vln šířených vedením střídavého a stejnosměrného proudu mezi každým vodičem a zemí a mezi jednotlivými vodiči za použití vazební/oddělovací sítě (CDN) podle popisu na obrázcích 1 až 4 v dodatku k této příloze.
 Zkušební sestava musí být zaznamenána ve zkušebním protokolu.
 Dodatek
 EMP v konfiguraci „režim dobíjení REESS při připojení do elektrické sítě“
 Obrázek 1
 EMP v konfiguraci „režim dobíjení REESS při připojení do elektrické sítě“ – Vazba mezi jednotlivými vodiči pro vedení stejnosměrného nebo střídavého (jednofázový systém) proudu
 Obrázek 2
 EMP v konfiguraci „režim dobíjení REESS při připojení do elektrické sítě“ – Vazba mezi každým vodičem a zemí pro vedení stejnosměrného nebo střídavého (jednofázový systém) proudu
 Obrázek 3
 EMP v konfiguraci „režim dobíjení REESS při připojení do elektrické sítě“ – Vazba mezi jednotlivými vodiči pro vedení střídavého (třífázový


text:
 16.12.2010
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 L 332/53
 ROZHODNUTÍ SMÍŠENÉHO VÝBORU EHP
 č. 103/2010
 ze dne 1. října 2010,
 kterým se mění příloha XIII (Doprava) Dohody o EHP
 SMÍŠENÝ VÝBOR EHP,
 s ohledem na Dohodu o Evropském hospodářském prostoru ve znění Protokolu o úpravě Dohody o Evropském hospodářském prostoru (dále jen „Dohoda“), a zejména na článek 98 této dohody,
 vzhledem k těmto důvodům:
 (1)
 Příloha XIII Dohody byla změněna rozhodnutím Smíšeného výboru EHP č. 90/2010 ze dne 2. července 2010 (1).
 (2)
 Do Dohody by měla být začleněna směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/40/ES ze dne 6. května 2009 o technických prohlídkách motorových vozidel a jejich přípojných vozidel (2).
 (3)
 Směrnicí 2009/40/ES se zrušuje směrnice Rady 96/96/ES (3), která je začleněna do Dohody a která by se proto měla v Dohodě zrušit,
 ROZHODL TAKTO:
 Článek 1
 V příloze XIII Dohody se bod 16a (směrnice Rady 96/96/ES) nahrazuje tímto:
 „32009 L 0040: směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/40/ES ze dne 6. května 2009 o technických prohlídkách motorových vozidel a jejich přípojných vozidel (Úř. věst. L 141, 6.6.2009, s. 12).“
 Článek 2
 Znění směrnice 2009/40/ES v islandském a norském jazyce, která mají být zveřejněna v dodatku EHP Úředního věstníku Evropské unie, jsou platná.
 Článek 3
 Toto rozhodnutí vstupuje v platnost dnem 1. listopadu 2010 za předpokladu, že Smíšenému výboru EHP jsou učiněna veškerá oznámení podle čl. 103 odst. 1 Dohody (4).
 Článek 4
 Toto rozhodnutí se zveřejňuje v oddíle EHP a v dodatku EHP Úředního věstníku Evropské unie.
 V Bruselu dne 1. října 2010.
 Za Smíšený výbor EHP
 předseda
 Stefán Haukur JÓHANNESSON
 (1) Úř. věst. L 277, 21.10.2010, s. 43.
 (2) Úř. věst. L 141, 6.6.2009, s. 12.
 (3) Úř. věst. L 46, 17.2.1997, s. 1.
 (4) Nebyly oznámeny žádné ústavní požadavky.


text:
 Důležité právní upozornění
 |
 22001D0113
 Úřední věstník L 322 , 06/12/2001 S. 0025 - 0025
 Rozhodnutí Smíšeného výboru EHPč. 113/2001ze dne 28. září 2001,kterým se mění příloha II (Technické předpisy, normy, zkoušení a certifikace) Dohody o EHPSMÍŠENÝ VÝBOR EHP,s ohledem na Dohodu o Evropském hospodářském prostoru ve znění Protokolu o úpravě Dohody o Evropském hospodářském prostoru (dále jen "Dohoda"), a zejména s ohledem na článek 98 této dohody,vzhledem k těmto důvodům:(1) Příloha II Dohody byla změněna rozhodnutím Smíšeného výboru EHP č. 91/2001 ze dne 13. července 2001 [1].(2) Rozhodnutí Komise 2001/171/ES ze dne 19. února 2001, kterým se stanoví podmínky pro odchylku u skleněných obalů týkající se úrovní koncentrací těžkých kovů stanovených ve směrnici 94/62/ES o obalech a obalových odpadech [2], by mělo být začleněno do Dohody,ROZHODL TAKTO:Článek 1V kapitole XVII přílohy II Dohody se za bod 7c (rozhodnutí Komise 1999/177/ES) vkládá nový bod, který zní:"7d. 32001 D 0171: rozhodnutí Komise 2001/171/ES ze dne 19. února 2001, kterým se stanoví podmínky pro odchylku u skleněných obalů týkající se úrovní koncentrací těžkých kovů stanovených ve směrnici 94/62/ES o obalech a obalových odpadech (Úř. věst. L 62, 2.3.2001, s. 20)."Článek 2Znění rozhodnutí 2001/171/ES v islandském a norském jazyce, která mají být zveřejněna v dodatku EHP Úředního věstníku Evropských společenství, jsou platná.Článek 3Toto rozhodnutí vstupuje v platnost dnem 29. září 2001 za předpokladu, že Smíšenému výboru EHP jsou učiněna veškerá oznámení podle čl. 103 odst. 1 Dohody [3].Článek 4Toto rozhodnutí bude zveřejněno v oddíle EHP a v dodatku EHP Úředního věstníku Evropských společenství.V Bruselu dne 28. září 2001.Za Smíšený výbor EHPpředsedaE. Bull[1] Úř. věst. L 251, 20.9.2001, s. 17.[2] Úř. věst. L 62, 2.3.2001, s. 20.[3] Nebyly oznámeny žádné ústavní požadavky.--------------------------------------------------


text:
 11.10.2007
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 L 266/19
 ROZHODNUTÍ SMÍŠENÉHO VÝBORU EHP
 č. 57/2007
 ze dne 8. června 2007,
 kterým se mění příloha XX (Životní prostředí) Dohody o EHP
 SMÍŠENÝ VÝBOR EHP,
 s ohledem na Dohodu o Evropském hospodářském prostoru, ve znění Protokolu o úpravě Dohody o Evropském hospodářském prostoru (dále jen „Dohoda“), a zejména na článek 98 této dohody,
 vzhledem k těmto důvodům:
 (1)
 Příloha XX Dohody byla změněna rozhodnutím Smíšeného výboru EHP č. 36/2007 ze dne 27. dubna 2007 (1).
 (2)
 Nařízení Komise (ES) č. 196/2006 ze dne 3. února 2006, kterým se mění příloha I nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 761/2001, aby se zohlednila evropská norma EN ISO 14001:2004, a kterým se ruší rozhodnutí 97/265/ES (2), by mělo být začleněno do Dohody,
 ROZHODL TAKTO:
 Článek 1
 Příloha XX Dohody se mění takto:
 1.
 V bodě 1ea (nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 761/2001) se doplňuje nová odrážka, která zní:
 „—
 32006 R 0196: nařízení Komise (ES) č. 196/2006 ze dne 3. února 2006 (Úř. věst. L 32, 4.2.2006, s. 4).“
 2.
 Za bod 1eab (rozhodnutí Komise 2006/193/ES) se vkládá nový bod, který zní:
 „1eac.
 32006 R 0196: nařízení Komise (ES) č. 196/2006 ze dne 3. února 2006, kterým se mění příloha I nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 761/2001, aby se zohlednila evropská norma EN ISO 14001:2004, a kterým se ruší rozhodnutí 97/265/ES (Úř. věst. L 32, 4.2.2006, s. 4).“
 Článek 2
 Znění nařízení (ES) č. 196/2006 v islandském a norském jazyce, která mají být zveřejněna v dodatku EHP Úředního věstníku Evropské unie, jsou platná.
 Článek 3
 Toto rozhodnutí vstupuje v platnost dnem 9. června 2007 za předpokladu, že Smíšenému výboru EHP jsou učiněna veškerá oznámení podle čl. 103 odst. 1 Dohody (3).
 Článek 4
 Toto rozhodnutí bude zveřejněno v oddíle EHP a v dodatku EHP Úředního věstníku Evropské unie.
 V Bruselu dne 8. června 2007.
 Za Smíšený výbor EHP
 předseda
 Alan SEATTER
 (1) Úř. věst. L 209, 9.8.2007, s. 65.
 (2) Úř. věst. L 32, 4.2.2006, s. 4.
 (3) Nebyly oznámeny žádné ústavní požadavky.


text:
 2.8.2012
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 L 207/28
 ROZHODNUTÍ SMÍŠENÉHO VÝBORU EHP
 č. 48/2012
 ze dne 30. března 2012,
 kterým se mění příloha II (Technické předpisy, normy, zkoušení a certifikace) Dohody o EHP
 SMÍŠENÝ VÝBOR EHP,
 s ohledem na Dohodu o Evropském hospodářském prostoru, ve znění Protokolu o úpravě Dohody o Evropském hospodářském prostoru (dále jen „Dohoda“), a zejména na článek 98 této dohody,
 vzhledem k těmto důvodům:
 (1)
 Příloha II Dohody byla změněna rozhodnutím Smíšeného výboru EHP č. 14/2012 ze dne 10. února 2012 (1).
 (2)
 Směrnice Komise 2011/66/EU ze dne 1. července 2011, kterou se mění směrnice Evropského parlamentu a Rady 98/8/ES za účelem zařazení účinné látky 4,5-dichlor-2-oktylisothiazol-3(2 H)-on do přílohy I uvedené směrnice (2), by měla být začleněna do Dohody.
 (3)
 Směrnice Komise 2011/67/EU ze dne 1. července 2011, kterou se mění směrnice Evropského parlamentu a Rady 98/8/ES za účelem zařazení účinné látky abamektin do přílohy I uvedené směrnice (3), by měla být začleněna do Dohody.
 (4)
 Směrnice Komise 2011/69/EU ze dne 1. července 2011, kterou se mění směrnice Evropského parlamentu a Rady 98/8/ES za účelem zařazení účinné látky imidakloprid do přílohy I uvedené směrnice (4), by měla být začleněna do Dohody,
 PŘIJAL TOTO ROZHODNUTÍ:
 Článek 1
 V bodě 12n (směrnice Evropského parlamentu a Rady 98/8/ES) kapitoly XV přílohy II Dohody se doplňují nové odrážky, které znějí:
 „—
 32011 L 0066: směrnice Komise 2011/66/EU ze dne 1. července 2011 (Úř. věst. L 175, 2.7.2011, s. 10),
 —
 32011 L 0067: směrnice Komise 2011/67/EU ze dne 1. července 2011 (Úř. věst. L 175, 2.7.2011, s. 13),
 —
 32011 L 0069: směrnice Komise 2011/69/EU ze dne 1. července 2011 (Úř. věst. L 175, 2.7.2011, s. 24).“
 Článek 2
 Znění směrnic 2011/66/EU, 2011/67/EU a 2011/69/EU v islandském a norském jazyce, která mají být zveřejněna v dodatku EHP Úředního věstníku Evropské unie, jsou platná.
 Článek 3
 Toto rozhodnutí vstupuje v platnost dnem 31. března 2012 za předpokladu, že Smíšenému výboru EHP jsou učiněna veškerá oznámení podle čl. 103 odst. 1 Dohody (5).
 Článek 4
 Toto rozhodnutí bude zveřejněno v oddíle EHP a v dodatku EHP Úředního věstníku Evropské unie.
 V Bruselu dne 30. března 2012.
 Za Smíšený výbor EHP
 pověřený předseda
 Gianluca GRIPPA
 (1) Úř. věst. L 161, 21.6.2012, s. 20.
 (2) Úř. věst. L 175, 2.7.2011, s. 10.
 (3) Úř. věst. L 175, 2.7.2011, s. 13.
 (4) Úř. věst. L 175, 2.7.2011, s. 24.
 (5) Nebyly oznámeny žádné ústavní požadavky.


text:
 28.10.2016
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 L 293/58
 ROZHODNUTÍ RADY STABILIZACE A PŘIDRUŽENÍ EU-BÝVALÁ JUGOSLÁVSKÁ REPUBLIKA MAKEDONIE č. 1/2016
 ze dne 20. ledna 2016
 o nahrazení protokolu 4 k Dohodě o stabilizaci a přidružení mezi Evropskými společenstvími a jejich členskými státy na jedné straně a Bývalou jugoslávskou republikou Makedonií na straně druhé o definici pojmu „původní produkty“ a o metodách správní spolupráce [2016/1901]
 RADA STABILIZACE A PŘIDRUŽENÍ EU-BÝVALÁ JUGOSLÁVSKÁ REPUBLIKA MAKEDONIE,
 s ohledem na Dohodu o stabilizaci a přidružení mezi Evropskými společenstvími a jejich členskými státy na straně jedné a Bývalou jugoslávskou republikou Makedonií na straně druhé (1), a zejména na článek 40 uvedené dohody,
 s ohledem na protokol 4 k Dohodě o stabilizaci a přidružení mezi Evropskými společenstvími a jejich členskými státy na straně jedné a Bývalou jugoslávskou republikou Makedonií na straně druhé o definici pojmu „původní produkty“ a o metodách správní spolupráce,
 vzhledem k těmto důvodům:
 (1)
 Článek 40 Dohody o stabilizaci a přidružení mezi Evropskými společenstvími a jejich členskými státy na straně jedné a Bývalou jugoslávskou republikou Makedonií na straně druhé (dále jen „dohoda“) odkazuje na protokol 4 k dohodě (dále jen „protokol č. 4“), který určuje pravidla původu a stanoví kumulaci původu mezi Evropskou unií, Bývalou jugoslávskou republikou Makedonií, Tureckem a jakoukoli zemí nebo územím, jež je zapojeno do procesu stabilizace a přidružení Unie.
 (2)
 Článek 39 protokolu č. 4 stanoví, že Rada stabilizace a přidružení zřízená podle článku 108 dohody může rozhodnout o změnách protokolu č. 4.
 (3)
 Cílem Regionální úmluvy o celoevropsko-středomořských preferenčních pravidlech původu (2) (dále jen „úmluva“) je nahradit protokoly o pravidlech původu, které jsou v současné době platné mezi zeměmi celoevropsko-středomořské oblasti, jediným právním aktem. Bývalá jugoslávská republika Makedonie a ostatní země západního Balkánu zapojené do procesu stabilizace a přidružení byly vyzvány, aby se připojily k systému celoevropské diagonální kumulace původu uvedenému v Soluňské agendě, jenž byl schválen Evropskou radou v červnu 2003. K připojení se k úmluvě byly vyzvány rozhodnutím vzešlým z evropsko-středomořské ministerské konference z října 2007.
 (4)
 Unie a Bývalá jugoslávská republika Makedonie podepsaly úmluvu dne 15. června 2011.
 (5)
 Unie uložila svou listinu o přijetí u depozitáře úmluvy dne 26. března 2012 a Bývalá jugoslávská republika Makedonie dne 14. června 2012. V důsledku toho vstoupila tato úmluva podle čl. 10 odst. 3 úmluvy v platnost pro Unii dne 1. května 2012 a pro Bývalou jugoslávskou republiku Makedonii dne 1. srpna 2012.
 (6)
 Protokol č. 4 by proto měl být nahrazen novým protokolem odkazujícím na úmluvu,
 PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
 Článek 1
 Protokol 4 k Dohodě o stabilizaci a přidružení mezi Evropskými společenstvími a jejich členskými státy na straně jedné a Bývalou jugoslávskou republikou Makedonií na straně druhé o definici pojmu „původní produkty“ a o metodách správní spolupráce se nahrazuje zněním uvedeným v příloze tohoto rozhodnutí.
 Článek 2
 Toto rozhodnutí vstupuje v platnost dnem přijetí.
 Použije se ode dne 1. května 2015.
 V Bruselu dne 20. ledna 2016.
 Za Radu stabilizace a přidružení
 předseda
 (1) Úř. věst. L 84, 20.3.2004, s. 13.
 (2) Úř. věst. L 54, 26.2.2013,


text:
s. 4.
 PŘÍLOHA
 Protokol 4
 o definici pojmu „původní produkty“ a o metodách správní spolupráce
 Článek 1
 Použitelná pravidla původu
 1. Pro účely provádění této dohody se použijí dodatek I a příslušná ustanovení dodatku II Regionální úmluvy o celoevropsko-středomořských preferenčních pravidlech původu (1) (dále jen „úmluva“).
 2. Všechny odkazy na „příslušnou dohodu“ v dodatku I a v příslušných ustanoveních dodatku II Regionální úmluvy o celoevropsko-středomořských preferenčních pravidlech původu se považují za odkazy na tuto dohodu.
 Článek 2
 Řešení sporů
 1. Spory, které vyvstanou při ověřování podle článku 32 dodatku I úmluvy a které není možné vyřešit mezi celními orgány žádajícími o ověření a celními orgány příslušnými k tomuto ověření, se předkládají Radě stabilizace a přidružení.
 2. Ve všech případech se řešení sporů mezi dovozcem a celními orgány země dovozu řídí právními předpisy dané země.
 Článek 3
 Změny protokolu
 O změně tohoto protokolu může rozhodnout Rada stabilizace a přidružení.
 Článek 4
 Odstoupení od úmluvy
 1. Pokud Evropská unie nebo Bývalá jugoslávská republika Makedonie depozitáři úmluvy písemně oznámí svůj úmysl od úmluvy odstoupit podle jejího článku 9, zahájí Evropská unie a Bývalá jugoslávská republika Makedonie neprodleně jednání o pravidlech původu pro účely provádění této dohody.
 2. Do dne vstupu takovýchto nově sjednaných pravidel původu se budou na tuto dohodu i nadále vztahovat pravidla původu obsažená v dodatku I a případně příslušná ustanovení dodatku II úmluvy platná v okamžiku odstoupení. Nicméně od okamžiku odstoupení je třeba pravidla původu obsažená v dodatku I a případně příslušná ustanovení dodatku II úmluvy vykládat tak, aby umožňovala dvoustrannou kumulaci pouze mezi Evropskou unií a Bývalou jugoslávskou republikou Makedonií.
 Článek 5
 Přechodná ustanovení – kumulace
 Bez ohledu na čl. 16 odst. 5 a čl. 21 odst. 3 dodatku I úmluvy, pokud se kumulace týká pouze států ESVO, Faerských ostrovů, Evropské unie, Turecka a zemí zapojených do procesu stabilizace a přidružení, může být původ prokázán průvodním osvědčením EUR.1 nebo prohlášením o původu.
 (1) Úř. věst. L 54, 26.2.2013, s. 4.