text:
(11) a napínacích článků (12) a (13). Hlava se může otáčet v ose atlasu, který se skládá ze seřizovací soupravy (14) a (18), rozpěrné trubky (16) a polyamidového bloku (10).
 1.2.6 Kolenní kloub (viz obrázek 4)
 Bérec a stehno jsou spojeny trubkou (27) a napínačem (28).
 1.2.7 Kyčelní kloub (viz obrázek 4)
 Stehna a trup jsou spojeny trubkou (23), třecími destičkami (24) a napínací soupravou (25).
 1.2.8 Polyuretan
 Typ
 :
 směs PU 123 CH
 Tvrdost
 :
 50–60 Shore A
 1.2.9 Oblečení
 Figurína má speciální oblečení (viz tabulka 1).
 2. KOREKČNÍ ZAŘÍZENÍ
 2.1 Obecně
 Při kalibraci figuríny na určité hodnoty a její celkovou hmotnost se rozložení hmotnosti provádí pomocí šesti korekčních ocelových závaží, z nichž každé má hmotnost 1 kg a které lze upevnit na kyčelní kloub. Šest polyuretanových závaží, každé o hmotnosti 1 kg, lze zavěsit na zadní část trupu.
 3. PODUŠKA
 Mezi hrudník a oblečení figuríny se vkládá poduška. Tato poduška musí být zhotovena z polyethylenové pěny s následujícími vlastnostmi:
 Tvrdost
 :
 7–10 Shore A
 Tloušťka
 :
 25 mm ± 5
 Poduška musí být vyměnitelná.
 4. SEŘIZOVÁNÍ KLOUBŮ
 4.1 Obecně
 Z důvodu reprodukovatelnosti výsledků je nutné stanovit a seřídit tření v jednotlivých kloubech.
 4.2 Kolenní kloub
 Kolenní kloub se utáhne.
 Stehno a bérec se nastaví do svislé polohy.
 Bérec se pootočí o 30°.
 Napínač (28) se postupně povoluje, až bérec vlastní vahou začne klesat.
 V této poloze se napínač zajistí.
 4.3 Kyčelní kloub
 Kyčelní kloub se utáhne.
 Stehno se nastaví do vodorovné polohy a trup do svislé polohy.
 Trup se otočí dopředu, aby svíral se stehnem úhel 60°.
 Napínač se postupně povoluje, až trup vlastní vahou začne klesat.
 V této poloze se napínač zajistí.
 4.4 Kloub v ose atlasu
 Kloub v ose atlasu se nastaví tak, aby ve směru dopředu i dozadu udržel jen svou vlastní hmotnost.
 4.5 Krk
 Krk lze nastavit napínačem řetězu (13). Po nastavení krku se při vodorovném zatížení 10 daN horní konec napínače posune o 4–6 cm.
 Tabulka 1
 Číslo
 Název
 Materiál
 Rozměry
 1
 Materiál těla
 Polyuretan
 —
 2
 Trubka kyčle
 Ocel
 76 × 70 × 100 mm
 3
 Úchyty článků řetězu
 Ocel
 25 × 10 × 70 mm
 4
 Válečkový řetěz
 Ocel
 3/4
 5
 Ramenní deska
 Polyuretan
 —
 6
 Válcovaný profil
 Ocel
 30 × 30 × 3 × 250 mm
 7
 Žebra
 Perforovaná ocelová deska
 400 × 85 × 1,5 mm
 8
 Hrudní kost
 Perforovaná ocelová deska
 250 × 90 × 1,5 mm
 9
 Kotouče (šest ks)
 Polyuretan
 ø 90 × 20 mm
 ø 80 × 20 mm
 ø 75 × 20 mm
 ø 70 × 20 mm
 ø 65 × 20 mm
 ø 60 × 20 mm
 10
 Blok
 Polyamid
 60 × 60 × 25 mm
 11
 Rozpěrná trubka
 Ocel
 40 × 40 × 2 × 50 mm
 12
 Napínací šroub
 Ocel
 M16 × 90 mm
 13
 Napínací matice
 Ocel
 M16
 14
 Napínač kloubu atlasu
 Ocel
 ø 12 × 130 mm (M12)
 15
 Hlava
 Polyuretan
 —
 16
 Rozpěrná trubka
 Ocel
 ø 18 × 13 × 17 mm
 17
 Výztužná deska
 Ocel
 30 ×


text:
3 × 500 mm
 18
 Napínací matice
 Ocel
 M12 mm
 19
 Stehna
 Polyuretan
 —
 20
 Trubka kyčle
 Ocel
 76 × 70 × 80 mm
 21
 Tyč stehna
 Ocel
 30 × 30 × 440 mm
 22
 Trubka kolena
 Ocel
 52 × 46 × 40 mm
 23
 Spojovací trubka kyčle
 Ocel
 70 × 64 × 250 mm
 24
 Třecí destičky (čtyři ks)
 Ocel
 160 × 75 × 1 mm
 25
 Napínací sestava
 Ocel
 M12 × 320 mm +
 Desky a matice
 26
 Trubka kolena
 Ocel
 52 × 46 × 160
 27
 Spojovací trubka kolena
 Ocel
 44 × 39 × 190 mm
 28
 Deska napínáku
 Ocel
 ø 70 × 4 mm
 29
 Trubka holeně
 Ocel
 50 × 50 × 2 × 460 mm
 30
 Deska chodidla
 Ocel
 100 × 170 × 3 mm
 31
 Korekční závaží trupu (šest ks)
 Polyuretan
 Každé o hmotnosti 1 kg
 32
 Poduška
 Polystyrénová pěna
 350 × 250 × 25 mm
 33
 Oblečení
 Bavlněné a polyamidové pásky
 —
 34
 Korekční závaží kyčelního kloubu (šest ks)
 Ocel
 Každé o hmotnosti 1 kg
 Tabulka 2
 Součásti figuríny
 Hmotnost v kg
 Hlava a krk
 4,6 ± 0,3
 Trup a paže
 40,3 ± 1,0
 Stehna
 16,2 ± 0,5
 Bérec a chodidlo
 9,0 ± 0,5
 Celková hmotnost včetně korekčních závaží
 75,5 ±+ 1,0
 Obrázek 1
 Obrázek 2
 Obrázek 3
 Obrázek 4
 Obrázek 5
 Obrázek 6
 G
 =
 těžiště
 T
 =
 referenční bod trupu (vzadu na ose figuríny)
 P
 =
 referenční bod pánve (vzadu na ose figuríny)
 Měření posunu v bodě P neobsahuje rotační složky k ose kyčle a ke svislé ose.
 PŘÍLOHA 8
 POPIS KŘIVKY ZPOMALENÍ NEBO ZRYCHLENÍ VOZÍKU V ZÁVISLOSTI NA ČASE
 Ve všech případech musí postupy kalibrace a měření odpovídat postupům stanoveným v mezinárodní normě ISO 6487 (2002); měřicí zařízení musí odpovídat specifikaci datového kanálu s třídou kmitočtu kanálu (CFC) 60.
 Definice jednotlivých křivek
 Čas (ms)
 Zrychlení (g)
 Dolní křivka
 Zrychlení (g)
 Horní křivka
 0
 —
 20
 10
 0
 —
 10
 15
 —
 15
 20
 —
 18
 —
 32
 25
 26
 —
 45
 26
 —
 55
 20
 —
 60
 0
 32
 80
 —
 0
 Doplňkový segment (viz odstavec 7.7.4.2) se týká jen saní ke zkoušce zrychlením.
 PŘÍLOHA 9
 NÁVODY
 Ke každému bezpečnostnímu pásu musí být přiloženy návody v jazyce země, v níž má být pás dán do prodeje, s tímto obsahem:
 1.
 Montážní pokyny (nepožadují se, pokud pásy montuje výrobce vozidla) určující vhodnost soupravy pro určité modely vozidel, způsob správného připevnění soupravy ve vozidle spolu s upozorněním, jak předcházet opotřebení popruhů.
 2.
 Návod k použití (může být obsažen v uživatelské příručce k vozidlu, pokud pásy montuje výrobce vozidla) obsahující pokyny, jak může uživatel bezpečnostní pás nejlépe využívat. V návodu musí být poukázáno na:
 a)
 důležitost používání pásů při všech cestách;
 b)
 správný způsob nasazování pásu, zejména na:
 i)
 stanovenou polohu spony;
 ii)
 nutnost používat pás těsně utažený;
 iii)
 správné umístění popruhů a nutnost zabránit jejich kroucení;
 iv)
 důležitost toho, aby byl pás používán pouze jedním cestujícím, a zejména, že je nepřípustné poutat se s dítětem na klíně;
 c)
 zapínání a rozepínání spony;

type: contracts

jurisdiction: EU


text:
d)
 způsob seřízení pásu;
 e)
 metoda ovládání navíječů, které mohou být součástí souprav, a způsob kontroly jejich blokování;
 f)
 doporučené způsoby čištění pásu a případně i opětovné montáže pro čištění;
 g)
 nutnost výměny bezpečnostního pásu po použití při vážné nehodě, pokud vykazuje známky vážnějšího třepení nebo došlo k natržení a u pásu vybaveného vizuálním indikátorem přetížení, pokud indikátor udává, že pás již nelze používat nebo pokud je bezpečnostní pás vybaven zařízením pro předepnutí, bylo-li toto zařízení aktivováno;
 h)
 skutečnost, že pás se nesmí jakkoli měnit ani upravovat, protože takové změny mohou způsobit jeho neúčinnost, a zejména v případech, kdy konstrukce pásu dovoluje jeho rozebrání na části, včetně návodu na správné sestavení pásu;
 i)
 skutečnost, že pás je určen pro osoby se vzrůstem dospělého člověka;
 j)
 uložení pásu, pokud se nepoužívá.
 3.
 U bezpečnostních pásů s navíječem typu 4N se v návodu k montáži a na každém balení musí uvést, že pás není vhodný k montáži v motorových vozidlech, používaných pro přepravu cestujících, která nemají více než devět sedadel včetně sedadla řidiče.
 4.
 U všech vozidel, ve kterých lze použít soupravu rozkrokového popruhu, poskytne výrobce/žadatel uživatelům požadavky na montáž. Výrobce postrojového pásu musí předepsat připevnění doplňkových zesilujících prvků pro ukotvení rozkrokových popruhů a jejich montáž ve všech vozidlech, pro které jsou určeny.
 PŘÍLOHA 10
 ZKOUŠKA SPONY PRO DVA PÁSY
 PŘÍLOHA 11
 ZKOUŠKA ODOLNOSTI PROTI ODĚRU A ZKOUŠKA MIKROPROKLUZU
 Obrázek 1
 Postup typu 1
 Příklady uspořádání zkoušek podle typu seřizovacího zařízení
 Příklad a
 Příklad b
 Obrázek 2
 Postup typu 2
 Obrázek 3
 Postup typu 3 a zkouška mikroprokluzu
 Celková dráha: 300 ± 20 mm
 Závaží 5 daN musí být na zkušebním zařízení vedeno vertikálně tak, aby nedošlo k rozkmitání závaží a ke zkroucení popruhu.
 Připevňovací kování se připojí k závaží 5 daN stejným způsobem jako ve vozidle.
 PŘÍLOHA 12
 KOROZNÍ ZKOUŠKA
 1. ZKUŠEBNÍ ZAŘÍZENÍ
 1.1
 Zařízení se skládá z mlžné komory, zásobníku solného roztoku, přívodu vhodně upraveného stlačeného vzduchu, jedné nebo několika rozprašovacích trysek, podstavců na vzorky, zařízení k vyhřívání komory a potřebného řídícího ústrojí. Rozměry a konstrukční detaily zařízení jsou volitelné za předpokladu, že jsou splněny zkušební podmínky.
 1.2
 Je důležité zajistit, aby kapky roztoku, shromažďující se na stropě nebo krytu komory, nepadaly na zkušební vzorky.
 1.3
 Kapky roztoku padajícího ze zkušebních vzorků se nesmí vracet do zásobníku a být znovu rozprašovány.
 1.4
 Zařízení nesmí být zhotoveno z materiálů ovlivňujících korozní účinky mlhy.
 2. UMÍSTĚNÍ ZKUŠEBNÍCH VZORKŮ V MLŽNÉ KOMOŘE
 2.1
 Vzorky, s výjimkou navíječů, se podepřou nebo zavěsí v úhlu od 15° do 30° od svislé osy, pokud možno rovnoběžně s hlavním směrem vodorovného proudění mlhy komorou, aby se odzkoušely nejdůležitější plochy.
 2.2
 Navíječe se podepřou nebo zavěsí tak, aby osy cívek pro ukládání popruhu byly kolmé k hlavnímu směru vodorovného proudění mlhy komorou. Otvor pro průchod popruhu v navíječi musí být nasměrován stejným způsobem.
 2.3
 Jednotlivé vzorky se umístí tak, aby se mlha mohla na všech vzorcích volně usazovat.
 2.4
 Jednotlivé vzorky se umístí tak, aby solný roztok neodkapával z jednoho vzorku na druhý.
 3. SOLNÝ ROZTOK
 3.1
 Solný


text:
roztok se připraví rozpuštěním 5 ± 1 dílů chloridu sodného v 95 dílech destilované vody. Solí musí být chlorid sodný v zásadě bez niklu a mědi, který v suchém stavu obsahuje nejvýše 0,1 % jodidu sodného a nejvýše 0,3 % všech nečistot.
 3.2
 Roztok musí být takový, aby po rozprášení při 35 °C měl zachycený roztok hodnotu pH v rozmezí od 6,5 do 7,2.
 4. PŘÍVOD VZDUCHU
 V přívodu stlačeného vzduchu do trysky nebo trysek pro rozprašování solného roztoku se nesmí nacházet žádný olej ani nečistoty a tlak musí být udržován v rozmezí 70 kN/m2 až 170 kN/m2.
 5. PODMÍNKY V MLŽNÉ KOMOŘE
 5.1
 V expoziční zóně mlžné komory musí být udržována teplota 35 ± 5 °C. V expoziční zóně se umístí nejméně dva čisté jímače mlhy tak, aby se zabránilo shromažďování kapek roztoku ze zkušebních vzorků nebo jiných zdrojů. Jímače musí být umístěny u zkušebních vzorků, jeden co nejblíže některé z trysek a druhý co nejdále od všech trysek. Mlha musí být taková, aby se z každých 80 cm2 vodorovné jímací plochy v každém jímači shromáždilo 1,0 až 2,0 ml roztoku za hodinu, měřeno po dobu nejméně 16 hodin.
 5.2
 Tryska nebo trysky musí být usměrněny nebo seřízeny tak, aby nestříkaly přímo na zkušební vzorky.
 PŘÍLOHA 13
 POŘADÍ ZKOUŠEK
 ODSTAVEC
 ZKOUŠKA
 VZORKY
 Pás nebo zádržný systém č.
 Popruh č.
 1
 2
 3
 4
 5
 1
 2
 3
 4
 5
 6
 7
 8
 9
 10
 11
 4/6.1.2/6.1.3/6.2.1.1/6.2.2/6.2.3.1/6.3.1.1
 Kontrola pásu nebo zádržného systému
 X
 2.21/2.22/6.2.2.2
 Kontrola spony
 X
 X
 X
 X
 X
 6.2.2.6/6.2.2.7/7.5.1/7.5.5
 Zkouška pevnosti spony
 X
 6.2.3.3/7.5.1
 Zkouška pevnosti seřizovacího zařízení (v případě potřeby i navíječů)
 X
 6.2.4/7.5.2
 Zkouška pevnosti úchytů (v případě potřeby i navíječů)
 X
 6.2.2.3/7.5.3
 Zkouška spony při nízké teplotě
 X
 X
 6.2.1.4/7.5.4
 Rázová zkouška tuhých částí při nízké teplotě
 X
 X
 6.2.3.2/6.2.3.4/7.5.6
 Snadnost seřizování
 X
 Kondicionování/zkouška pásu nebo zádržného systému před dynamickou zkouškou:
 6.2.2.4
 Životnost spony
 X
 X
 6.2.1.2/7.2
 Odolnost tuhých částí proti korozi
 X
 X
 Kondicionování navíječů:
 6.2.5.2.1/6.2.5.3.1/6.2.5.3.3/7.6.2
 Práh blokování
 X
 X
 6.2.5.2.2/6.2.5.3.2/7.6.4
 Navíjecí síla
 X
 X
 6.2.5.2.3/6.2.5.3.3/7.6.1
 Životnost
 X
 X
 6.2.5.2.3/6.2.5.3.3/7.2
 Koroze
 X
 X
 6.2.5.2.3/6.2.5.3.3/7.6.3
 Prach
 X
 X
 6.3.1.2/7.4.2.3
 Zkouška šířky popruhu
 X
 X
 Zkouška pevnosti popruhu po:
 6.3.2/7.4.1.1/7.4.2
 Kondicionování při pokojové teplotě
 X
 X
 6.3.3/7.4.1.2/7.4.2
 Kondicionování s působením světla
 X
 X
 6.3.3/7.4.1.3/7.4.2
 Kondicionování při nízké teplotě
 X
 X
 6.3.3/7.4.1.4/7.4.2
 Kondicionování při vysoké teplotě
 X
 X
 6.3.3/7.4.1.5/7.4.2
 Kondicionování s vodou
 X
 X
 6.2.3.2/7.3
 Zkouška mikroprokluzu
 X
 X
 6.4.2/7.4.1.6
 Zkouška odíráním
 X
 X
 6.4.1/7.7
 Dynamická zkouška
 X
 X
 6.2.2.5/6.2.2.7/7.8
 Zkouška otevírání spony
 X
 X
 7.1.4
 Uchování vzorku popruhu
 X
 PŘÍLOHA 14
 KONTROLA SHODNOSTI VÝROBY
 1. ZKOUŠKY
 Bezpečnostní pásy musí prokazatelně vyhovět požadavkům následujících zkoušek:
 1.1 Ověření prahu blokování a životnosti navíječů s nouzovým blokováním
 Podle ustanovení odstavce 7.6.2 v nejméně příznivém směru po vykonání zkoušek životnosti, které jsou podrobně popsány v odstavcích 7.6.1, 7.2 a 7.6.3 a požadovány podle odstavce 6.2.5.3.5 tohoto předpisu.
 1.2 Ověření životnosti navíječů s automatickým blokováním
 Podle ustanovení odstavce 7.6.1 doplněného zkouškami podle odstavců 7.2 a 7.6.3 jako požadavek odstavce 6.2.5.2.3 tohoto předpisu.
 1.3 Zkouška pevnosti popruhů po kondicionování
 Podle postupu


text:
popsaného v odstavci 7.4.2 po kondicionování podle požadavků odstavců 7.4.1.1 až 7.4.1.5 tohoto předpisu.
 1.3.1 Zkouška pevnosti popruhů po odírání
 Podle postupu popsaného v odstavci 7.4.2 po kondicionování podle požadavků odstavce 7.4.1.6 tohoto předpisu.
 1.4 Zkouška mikroprokluzu
 Podle postupu popsaného v odstavci 7.3 tohoto předpisu.
 1.5 Zkouška tuhých částí
 Podle postupu popsaného v odstavci 7.5 tohoto předpisu.
 1.6 Ověření požadavků funkčnosti bezpečnostního pásu nebo zádržného systému při dynamické zkoušce
 1.6.1 Zkoušky s kondicionováním
 1.6.1.1
 Pásy nebo zádržné systémy opatřené navíječem s nouzovým blokováním podle ustanovení odstavců 7.7 a 7.8 tohoto předpisu, s pásem, který byl předtím vystaven 45 000 cyklů zkoušky životnosti navíječe, předepsané v odstavci 7.6.1 tohoto předpisu, a zkouškám definovaným v odstavcích 6.2.2.4, 7.2 a 7.6.3 tohoto předpisu.
 1.6.1.2
 Pásy nebo zádržné systémy s navíječem s automatickým blokováním: podle ustanovení odstavců 7.7 a 7.8 tohoto předpisu s použitím pásu, který byl předtím vystaven 10 000 cyklů zkoušky životnosti navíječe předepsané v odstavci 7.6.1 tohoto předpisu, a zkouškám definovaným v odstavcích 6.2.2.4, 7.2 a 7.6.3 tohoto předpisu.
 1.6.1.3
 Statické pásy: podle ustanovení odstavců 7.7 a 7.8 tohoto předpisu u bezpečnostního pásu, který prošel zkouškou předepsanou v odstavcích 6.2.2.4 a 7.2 tohoto předpisu.
 1.6.2 Zkouška bez kondicionování
 Podle ustanovení odstavců 7.7 a 7.8 tohoto předpisu.
 2. ČETNOST ZKOUŠEK A VÝSLEDKY
 2.1 Četnost zkoušek podle požadavků odstavců 1.1 až 1.5 této přílohy se určuje podle statisticky řízeného a nahodilého výběru v souladu s některým z běžných postupů zajištění kvality.
 2.1.1 V případě navíječů s nouzovým blokováním se kromě toho kontrolují celé sestavy:
 2.1.1.1
 buď podle ustanovení odstavců 7.6.2.1 a 7.6.2.2 tohoto předpisu v nejméně příznivém směru, jak je stanoveno v odstavci 7.6.2.1.2. Výsledky zkoušek musí splňovat požadavky odstavců 6.2.5.3.1.1 a 6.2.5.3.3 tohoto předpisu,
 2.1.1.2
 nebo podle ustanovení odstavce 7.6.2.3 tohoto předpisu v nejméně příznivém směru. Rychlost náklonu může být větší než je předepsaná rychlost, pokud tím nejsou ovlivněny výsledky zkoušky. Výsledky zkoušek musí splňovat požadavky odstavce 6.2.5.3.1.4 tohoto předpisu.
 2.2 V případě shody s dynamickou zkouškou podle odstavce 1.6 této přílohy se tato zkouška provede s minimální četností:
 2.2.1 Zkoušky s kondicionováním
 2.2.1.1
 V případě pásů s navíječem s nouzovým blokováním,
 je-li denní produkce větší než 1 000 pásů: jeden na 100 000 vyrobených pásů, s minimální četností jeden pás každé dva týdny,
 je-li denní produkce nejvýše 1 000 pásů: jeden na 10 000 vyrobených pásů, s minimální četností jeden pás za rok od každého druhu blokovacího mechanismu (1),
 se podrobí zkoušce podle odstavce 1.6.1.1 této přílohy.
 2.2.1.2
 V případě pásů s navíječem s automatickým blokováním a statických pásů:
 je-li denní produkce větší než 1 000 pásů: jeden na 100 000 vyrobených pásů, s minimální četností jeden pás každé dva týdny,
 je-li denní produkce nejvýše 1 000 pásů: jeden na 10 000 vyrobených pásů, s minimální četností jeden pás za rok,
 se podrobí zkoušce podle odstavců 1.6.1.2 a 1.6.1.3 této přílohy.
 2.2.2 Zkoušky bez kondicionování
 2.2.2.1
 V případě pásů s navíječem s nouzovým blokováním se zkoušce předepsané v odstavci 1.6.2. podrobí následující počet vzorků:
 2.2.2.1.1
 u výroby nejméně 5 000 pásů


text:
denně, dva pásy na 25 000 vyrobených pásů, s minimální četností jeden pás denně od každého druhu blokovacího mechanismu;
 2.2.2.1.2
 u výroby nižší než 5 000 pásů denně, jeden pás na 5 000 vyrobených pásů, s maximální četností jeden pás ročně od každého druhu blokovacího mechanismu.
 2.2.2.2
 V případě pásů s navíječem s automatickým blokováním a statických pásů se zkoušce předepsané v odstavci 1.6.2. podrobí následující počet vzorků:
 2.2.2.2.1
 u výroby nejméně 5 000 pásů denně, dva pásy na 25 000 vyrobených pásů, s minimální četností jeden pás denně od každého schváleného typu;
 2.2.2.2.2
 u výroby méně jak 5 000 pásů denně, jeden pás na 5 000 vyrobených pásů, s minimální četností jeden pás ročně od každého schváleného typu;
 2.2.3 Výsledky
 Výsledky zkoušek musí splňovat požadavky odstavce 6.4.1.3.1 tohoto předpisu.
 Pohyb figuríny vpřed lze podle odstavce 6.4.1.3.2 tohoto předpisu (nebo případně 6.4.1.4) kontrolovat během zkoušky s kondicionováním podle odstavce 6.1 této přílohy pomocí zjednodušeně upravené metody.
 2.2.3.1
 V případě schválení podle odstavce 6.4.1.3.3 tohoto předpisu a odstavce 1.6.1 této přílohy se pouze upřesňuje, že žádná část pásu nesmí být porušena nebo uvolněna a že rychlost referenčního bodu hrudníku nesmí být vyšší než 24 km/hod při posunutí o 300 mm.
 2.3 Pokud zkušební vzorek při určité zkoušce nevyhoví, provede se podle stejných požadavků zkouška nejméně tří dalších vzorků. Pokud u dynamických zkoušek jeden z těchto vzorků při zkoušce nevyhoví, držitel schválení nebo jeho řádně pověřený zástupce sdělí příslušnému orgánu, který schválení typu udělil, jaké kroky přijal k obnovení shodnosti výroby.
 (1) V každé poloze k sezení kromě předních sedadel, kde nelze H-bod stanovit pomocí trojrozměrného zařízení pro stanovení H-bodu nebo postupů, lze dle uvážení příslušného orgánu jako referenční bod použit R-bod určený výrobcem.
 PŘÍLOHA 15
 POSTUP STANOVENÍ H-BODU A SKUTEČNÉHO ÚHLU TRUPU PRO MÍSTA K SEZENÍ V MOTOROVÝCH VOZIDLECH
 1. ÚČEL
 Postup popsaný v této příloze se používá ke stanovení polohy H-bodu a skutečného úhlu trupu pro jedno nebo několik míst k sezení v motorovém vozidle a k ověření vztahu mezi změřenými údaji a konstrukčními hodnotami udanými výrobcem vozidla (1).
 2. DEFINICE
 2.1
 „Referenčními údaji“ se rozumí jedna nebo několik následujících charakteristik místa k sezení:
 2.1.1
 H-bod a R-bod a jejich vztah,
 2.1.2
 skutečný úhel trupu a konstrukční úhel trupu a jejich vztah.
 2.2
 „Trojrozměrným zařízením pro stanovení H-bodu“ (zařízením 3-D H) se rozumí zařízení používané pro určení H-bodů a skutečných úhlů trupu. Toto zařízení je popsáno v dodatku 1 k této příloze.
 2.3
 „H-bodem“ se rozumí střed otáčení trupu a stehna zařízení 3-D H umístěného na sedadle vozidla podle níže uvedeného odstavce 4. H-bod se nachází ve středu osy zařízení, které se nachází mezi zaměřovači H-bodu na obou stranách zařízení 3-D H. H-bod teoreticky odpovídá R-bodu (tolerance jsou uvedeny níže v odstavci 3.2.2). Jakmile je H-bodu určen podle postupu popsaného v odstavci 4, je vůči čalounění sedáku sedadla považován za pevný a při seřizování sedadla se jím pohybuje;
 2.4
 „R-bodem“ nebo „referenčním bodem místa k sezení“ se rozumí konstrukční bod definovaný výrobcem vozidla pro každé místo k sezení a stanovený


text:
s ohledem na trojrozměrný referenční systém.
 2.5
 „Čárou trupu“ se rozumí osa tyče zařízení 3-D H, je-li tyč v maximální zadní poloze.
 2.6
 „Skutečným úhlem trupu“ se rozumí úhel, který svírá svislice procházející H-bodem a čárou trupu, změřený pomocí úhloměrné stupnice sklonu zad na zařízení 3-D H. Skutečný úhel trupu teoreticky odpovídá konstrukčnímu úhlu trupu (tolerance jsou uvedeny níže v odstavci 3.2.2).
 2.7
 „Konstrukčním úhlem trupu“ se rozumí úhel, který svírá svislice procházející R-bodem a čárou trupu v poloze, která odpovídá konstrukční poloze opěradla sedadla stanovené výrobcem vozidla.
 2.8
 „Střední rovinou sedící osoby“ (C/LO) se rozumí střední rovina zařízení 3-D H umístěného v každém konstrukčním místě k sezení; je představována souřadnicí H-bodu na ose „Y“. U samostatných sedadel je střední rovina shodná se střední rovinou sedící osoby. U ostatních sedadel je střední rovina sedící osoby specifikována výrobcem.
 2.9
 „Trojrozměrným referenčním systémem“ se rozumí systém popsaný v dodatku 2 této přílohy.
 2.10
 „Výchozími referenčními značkami“ jsou fyzické body (otvory, plochy, značky nebo vruby) na karoserii vozidla určené výrobcem.
 2.11
 „Měřicí polohou vozidla“ se rozumí poloha vozidla určená souřadnicemi výchozích referenčních značek v trojrozměrném referenčním systému.
 3. POŽADAVKY
 3.1 Uvedení údajů
 Pro každé místo k sezení, pro které jsou vyžadovány referenční údaje, aby bylo možno prokázat shodu s požadavky tohoto předpisu, musí být veškeré údaje nebo odpovídající výběr následujících údajů uvedeny ve formě v souladu s dodatkem 3 této přílohy:
 3.1.1
 souřadnice R-bodu vzhledem k trojrozměrnému referenčnímu systému;
 3.1.2
 konstrukční úhel trupu;
 3.1.3
 veškeré údaje nezbytné k seřízení sedadla (je-li seřiditelné) do měřicí polohy podle odstavce 4.3.
 3.2 Vztah mezi naměřenými údaji a konstrukčními specifikacemi
 3.2.1
 Souřadnice H-bodu a hodnota skutečného úhlu trupu získané postupem podle níže uvedeného bodu 4 se porovnají se souřadnicemi R-bodu a hodnotou konstrukčního úhlu trupu udávaného výrobcem vozidla.
 3.2.2
 Vzájemná poloha R-bodu H-bodu a vztah mezi konstrukčním úhlem trupu a skutečným úhlem trupu se pro určité místo k sezení považují za vyhovující, pokud H-bod definovaný těmito souřadnicemi leží uvnitř čtverce s vodorovnými a svislými stranami 50 mm, jehož úhlopříčky se protínají v R-bodě a jestliže se skutečný úhel trupu neodchyluje od konstrukčního úhlu trupu o více než 5 stupňů.
 3.2.3
 Pokud jsou tyto podmínky splněny, pak se použije R-bod a konstrukční úhel trupu k prokázání shody s požadavky tohoto předpisu.
 3.2.4
 Pokud H-bod nebo skutečný úhel trupu nesplňují požadavky výše uvedeného odstavce 3.2.2, stanoví se H-bod a skutečný úhel trupu ještě dvakrát (celkem třikrát). Pokud výsledky dvou z těchto tří měření splňují požadavky, pak se použijí podmínky výše uvedeného odstavce 3.2.3.
 3.2.5
 Pokud výsledky minimálně dvou ze tří měření popsaných ve výše uvedeném odstavci 3.2.4 neodpovídají požadavkům výše uvedeného odstavce 3.2.2 nebo pokud nelze ověření provést, protože výrobce vozidla nedodal informace týkající se polohy R-bodu nebo konstrukčního úhlu trupu, pak se použije těžiště všech tří naměřených bodů nebo průměr tří naměřených úhlů a bude pokládán za použitelný pro všechny případy, kdy se jedná o použití R-bodu nebo konstrukčního úhlu trupu podle tohoto předpisu.
 4. POSTUP STANOVENÍ H-BODU A SKUTEČNÉHO ÚHLU TRUPU
 4.1 Vozidlo se podle uvážení výrobce


text:
předehřeje na teplotu 20 ± 10 °C, aby se zajistilo, že materiál sedadel dosáhne pokojové teploty. Pokud nebylo kontrolované sedadlo nikdy zatíženo sedící osobou, posadí se dvakrát po dobu jedné minuty na sedadlo osoba o hmotnosti 70 až 80 kg nebo zařízení, aby se sedák a opěradlo prohnuly. Na žádost výrobce zůstanou veškeré sestavy sedadel bez zatížení po minimální dobu 30 minut před instalací zařízení 3-D H.
 4.2 Vozidlo musí být v měřící poloze definované v odstavci 2.11 výše.
 4.3 Pokud je sedadlo seřiditelné, musí být nejprve nastaveno do krajní zadní běžné polohy pro řízení nebo pro jízdu, jak udává výrobce vozidla, přičemž se bere v úvahu pouze podélné nastavení sedadla, nikoli posuv sedadla pro účely jiné než je normální poloha při řízení nebo během jízdy. Pokud existují jiné způsoby seřízení sedadla (svislé, úhlové, opěradlo atd.), pak se tyto nastaví do polohy specifikované výrobcem vozidla. U odpružených sedadel musí být svislá poloha pevně nastavena tak, aby odpovídala normální poloze při řízení podle specifikace výrobce.
 4.4 Oblast místa k sezení, která má být v kontaktu se zařízením 3-D H, se pokryje tkaninou z bavlněného mušelínu dostatečného rozměru a s odpovídající strukturou materiálu, která je definována jako hladká bavlněná tkanina s 18,9 vlákny na cm2 a hmotností 0,228 kg/m2 nebo pletená nebo netkaná textilie s rovnocennou charakteristikou. Pokud se zkouška provádí na sedadle mimo vozidlo, pak musí mít podlaha, na níž je sedadlo umístěno, stejnou základní charakteristiku (2) jako podlaha vozidla, ve kterém má být sedadlo používáno.
 4.5 Sestava sedací a trupové části zařízení 3-D H se umístí tak, aby střední rovina sedící osoby (C/LO) odpovídala střední rovině zařízení 3-D H. Na žádost výrobce může být zařízení 3-D H oproti C/LO přesunuto směrem dovnitř vozidla, pokud by zařízení 3-D H natolik vyčnívalo, že by hrana sedadla neumožnila zařízení 3-D H vyrovnat.
 4.6 K sedací části se připevní sestavy dolních končetin (chodidla a bérce), a to buď jednotlivě nebo pomocí tyče T a sestavy dolní části končetin. Přímka procházející zaměřovači H-bodu musí být rovnoběžná se základnou a kolmá na podélnou střední rovinu sedadla.
 4.7 Poloha chodidla a bérců se na zařízení 3-D H nastaví následujícím způsobem:
 4.7.1 Určená místa k sezení: řidič a cestující na vnějším předním sedadle.
 4.7.1.1
 Jak sestava chodidla, tak i sestava bérců musí být posunuty dopředu tak, aby chodidla zaujala přirozenou polohu na podlaze, v případě nutnosti mezi ovládacími pedály. Tam, kde je to možné, musí být levé chodidlo umístěno přibližně ve stejné vzdálenosti nalevo od střední roviny zařízení 3-D H jako pravá noha doprava. Libela ověřující příčnou orientaci zařízení 3-D H se v případě potřeby uvede do vodorovné polohy nastavením sedací části nebo posunutím sestav chodidel a bérců směrem dozadu. Přímka procházející zaměřovači H-bodu musí zůstat kolmá k podélné střední rovině sedadla.
 4.7.1.2
 Pokud nelze zajistit rovnoběžnou polohu levé nohy vůči pravé noze a levé chodidlo nemůže být podepřeno konstrukcí, přemístěte levé chodidlo tak, aby bylo podepřeno. Musí být dodrženo nastavení zaměřovačů.
 4.7.2 Určená místa k sezení: vnější zadní
 U zadních sedadel nebo u pomocných sedadel jsou nohy


text:
umístěny podle specifikace výrobce. Pokud se pak chodidla opřou na části podlahy, které mají různé výšky, pak chodidlo, které přichází jako první do kontaktu s předním sedadlem se pokládá za referenční a druhé chodidlo se nastaví tak, aby libela udávající příčnou orientaci sedadla na zařízení ukazovala vodorovnou polohu.
 4.7.3 Jiná určená místa k sezení:
 Použije se obecný postup podle odstavce 4.7.1 s tou výjimkou, že chodidla se umístí podle určení výrobce vozidla.
 4.8 Nasadí se závaží na bérec a stehno a zařízení 3-D H se vyrovná.
 4.9 Opěradlo se sklopí dopředu na přední doraz a zařízení 3-D H se od opěradla odtáhne za použití tyče T. Zařízení 3-D H se znovu usadí do polohy na sedadle některou z následujících metod:
 4.9.1 Pokud má zařízení 3-D H tendenci klouzat dozadu, použije se následující postup. Zařízení 3-D H se nechá klouzat dozadu do okamžiku, kdy již není dopředné vodorovné omezovací závaží na tyči T zapotřebí, to znamená, dokud sedací část nedosedne na opěradlo. Pokud je to nezbytné, znovu se upraví poloha bérce.
 4.9.2 Pokud zařízení 3-D H nemá tendenci pohybovat se dozadu, použije se následující postup. Zařízení 3-D H se nechá klouzat dozadu působením vodorovného zpětného závaží na tyči T, až sedací část dosedne na opěradlo (viz obrázek 2 v dodatku 1 této přílohy).
 4.10 Na sestavu sedací a zádové části zařízení 3-D H se v průsečíku kyčelní úhloměrné stupnice a pouzdra tyče T působí silou 100 ± 10 N. Směr působení zatížení musí být udržován podél přímky procházející výše uvedeným průsečíkem k bodu těsně nad uložením tyče stehna (viz obrázek 2 v dodatku 1 této přílohy). Poté se zádová část opatrně vrátí k opěradlu sedadla. Během této poslední části postupu je třeba dbát, aby zařízení 3-D H nesklouzlo směrem dopředu.
 4.11 Nasadí se pravé a levé závaží sedací části a poté střídavě osm závaží trupu. Zachová se vodorovné nastavení zařízení 3-D H.
 4.12 Zádová část se sklopí dopředu, aby se uvolnil tlak na opěradle sedadla. Zařízením 3-D H třikrát kývněte ze strany na stranu v rozsahu 10° (5° na každou stranu od svislé střední roviny), aby se uvolnilo nahromaděné tření mezi zařízením 3-D H a sedadlem.
 Během kývání může mít tyč T zařízení 3-D H tendenci odchýlit se od specifikované nastavené horizontální a vertikální polohy. Proto musí být během kývání tyč T přidržována pomocí vhodného bočního zatížení. Přitom musí být věnována zvýšená pozornost přidržování tyče T a kývání zařízení 3-D H, aby se na zařízení neúmyslně nepůsobilo vnějšími silami ve svislém směru nebo ve směru dopředu a dozadu.
 Chodidla zařízení 3-D H nemají být během této operace přidržována. Pokud dojde ke změně polohy chodidel, ponechají se po určitou dobu v nové poloze.
 Zádová část se opatrně vrátí na opěradlo sedadla a překontroluje se, zda jsou obě libely v nulové poloze. Pokud se během kývavých pohybů zařízení 3-D H chodidla posunula, uvedou se znovu do původní polohy takto:
 Střídavě se obě chodidla zdvihnou nad podlahu jen do takové výšky, kde nedochází k žádnému dalšímu pohybu chodidla. Při zdvihání jsou chodidla volně otočná


text:
a nesmí na ně působit zatížení zepředu nebo ze strany. Když se chodidlo umístí zpět do spodní polohy, musí se pata dotýkat příslušné části konstrukce.
 Překontroluje se nulová poloha příčné libely; v případě potřeby se na horní část zádové části ze strany zatlačí tak, aby se sedací část zařízení 3-D H vyrovnala se sedadlem.
 4.13 Při přidržování tyče T, aby se zabránilo posunu zařízení 3-D H v posunu vpřed po sedáku sedadla, se postupuje následujícím způsobem:
 a)
 zádová část se přisune zpět k opěradlu sedadla;
 b)
 na tyč trupu se přibližně ve výšce středu závaží trupu směrem dozadu střídavě aplikuje a uvolňuje vodorovné zatížení, které nemá překročit hodnotu 25 N, dokud úhloměrná stupnice kyčelního úhlu neukáže, že po uvolnění zatížení bylo dosaženo stabilní polohy. Přitom musí být věnována zvýšená pozornost, aby se zajistilo, že na zařízení 3-D H nepůsobí ze strany nebo směrem dolů žádné vnější zatížení. Pokud je nezbytné další vyrovnání zařízení 3-D H, sklopí se zádová část dopředu, zařízení se vyrovná a postup podle odstavce 4.12 se opakuje.
 4.14 Provedou se všechna tato měření:
 4.14.1 Souřadnice H-bodu se změří vzhledem k trojrozměrnému referenčnímu systému.
 4.14.2 Na úhloměrné stupnici úhlu zad zařízení 3-D H při tyči trupu zad v krajní zadní poloze se zjistí skutečný úhel trupu.
 4.15 Pokud je třeba zařízení 3-D H znovu usadit, ponechá se sestava sedadla před novým usazením po dobu nejméně 30 minut bez zatížení. Zařízení 3-D H nesmí být na sestavě sedadla ponecháno v zatíženém stavu déle, než je doba nezbytně nutná k provedení zkoušky.
 4.16 Pokud jsou sedadla v jedné řadě pokládána za podobná (lavicové sedadlo, shodná sedadla atd.), pak se pro každou řadu sedadel určuje pouze jeden H-bod a jeden skutečný úhel trupu, přičemž zařízení 3-D H podle dodatku 1 této přílohy se usadí na místě, které je pokládáno za reprezentativní pro celou řadu. Toto místo se určuje následovně:
 4.16.1
 v případě přední řady je to sedadlo řidiče;
 4.16.2
 v případě zadní řady nebo řad je to vnější sedadlo.
 (1) V každé poloze k sezení kromě předních sedadel, kde nelze H-bod stanovit pomocí trojrozměrného zařízení pro stanovení H-bodu nebo postupů, lze dle uvážení příslušného orgánu jako referenční bod použit R-bod určený výrobcem.
 (2) Úhel sklonu, výškový rozdíl s upevněním sedadla, povrch.
 Dodatek 1
 POPIS TROJROZMĚRNÉHO ZAŘÍZENÍ PRO STANOVENÍ H-BODU
 (1)
 (zařízení 3-D H)
 1. ZÁDOVÁ A SEDACÍ ČÁST
 Zádová a sedací část jsou konstruovány z vyztuženého plastu a kovu; simulují lidský trup a stehno a jsou otočně spojeny v H-bodě. K tyči trupu otočné v H-bodě je připevněna úhloměrná stupnice pro měření skutečného úhlu trupu. Stavitelná tyč stehna připevněná k sedací části určuje osu stehen a slouží jako základní přímka pro úhloměrnou stupnici kyčelního úhlu.
 2. PRVKY TĚLA A DOLNÍCH KONČETIN
 Dolní části končetin jsou spojeny se sedací částí pomocí tyče T spojující kolena, která je příčným prodloužením nastavitelné tyče stehna. Ve spodních částech dolních končetin se nacházejí úhloměrné stupnice, pomocí kterých se měří kolenní úhly. Sestavy bot a chodidel jsou kalibrovány pro měření úhlu chodidla. K prostorové orientaci vozidla slouží


text:
dvě libely. V těžišti jednotlivých prvků těla jsou umístěna závaží, aby se zajistilo zatížení sedadla hmotností odpovídající muži o hmotnosti 76 kg. Všechny klouby zařízení 3-D H by měly být překontrolovány, zda jsou volně pohyblivé bez znatelného tření.
 Obrázek 1
 Popis prvků zařízení 3-D H
 Obrázek 2
 Rozměry částí zařízení 3-D H a rozložení zatížení
 (1) Podrobnosti konstrukce zařízení 3-D H sdělí Society of Automotive Engineers (SAE), 400 Commonwealth Drive, Warrendale, Pennsylvania 15096, USA.
 Zařízení odpovídá popisu v normě ISO 6549:1980.
 Dodatek 2
 TROJROZMĚRNÝ REFERENČNÍ SYSTÉM
 1.
 Trojrozměrný referenční systém je definován pomocí tří kolmých rovin stanovených výrobcem vozidla (viz obrázek) (1).
 2.
 Měřicí poloha vozidla se stanoví tak, že se vozidlo umístí na nosnou plochu takovým způsobem, aby souřadnice výchozích referenčních značek odpovídaly hodnotám určeným výrobcem.
 3.
 Souřadnice R-bodu a H-bodu se určí ve vztahu k výchozím referenčním značkám definovaným výrobcem vozidla.
 Obrázek
 Trojrozměrný referenční systém
 (1) Referenční systém odpovídá normě ISO 4130:1978.
 Dodatek 3
 REFERENČNÍ ÚDAJE PRO MÍSTA K SEZENÍ
 1. KÓDOVÁNÍ REFERENČNÍCH ÚDAJŮ
 Pro každé místo k sezení se sestavuje seznam referenčních údajů. Místa k sezení se identifikují pomocí dvoumístného kódu. První znak je arabská číslice a označuje řadu sedadel počínaje od předního k zadnímu konci vozidla. Druhý znak je velké písmeno udávající umístění místa k sedění v řadě při pohledu ve směru dopředu se pohybujícího vozidla; používají se tato písmena:
 L
 =
 vlevo
 C
 =
 uprostřed
 R
 =
 vpravo
 2. POPIS MĚŘICÍ POLOHY VOZIDLA
 2.1 Souřadnice výchozích referenčních značek
 X ...
 Y ...
 Z ...
 3. PŘEHLED REFERENČNÍCH ÚDAJŮ
 3.1 Místo k sezení: ...
 3.1.1 Souřadnice R-bodu
 X ...
 Y ...
 Z ...
 3.1.2 Konstrukční úhel trupu: ...
 3.1.3 Specifikace pro seřízení sedadla (1)
 vodorovné: ...
 svislé: ...
 úhlové: ...
 pro úhel trupu: ...
 Poznámka: Pro další místa k sezení se uvádějí referenční údaje v odstavcích 3.2, 3.3 atd.
 (1) Nehodící se škrtněte.
 PŘÍLOHA 16
 MINIMÁLNÍ POŽADAVKY NA BEZPEČNOSTNÍ PÁSY A NAVÍJEČE
 Kategorie vozidla
 Místa k sezení směřující dopředu
 Místa k sezení
 směřující dozadu
 Vnější místa k sezení
 Střední místo k sezení
 Přední
 Jiná než přední
 Přední
 Jiné než přední
 M1
 Ar4 m
 Ar4 m
 Ar4 m
 Ar4 m
 B, Br3, Br4 m
 M2 ≤ 3,5 t
 Ar4 m, Ar4Nm
 Ar4 m, Ar4Nm
 Ar4 m, Ar4Nm
 Ar4 m, Ar4Nm
 Br3, Br4 m, Br4Nm
 M2 > 3,5 t
 M3
 Br3, Br4 m, Br4Nm, or Ar4 m or Ar4Nm •
 Br3, Br4 m, Br4Nm, or Ar4 m or Ar4Nm •
 Br3, Br4 m, Br4Nm or Ar4 m or Ar4Nm •
 Br3, Br4 m, Br4Nm or Ar4 m or Ar4Nm •
 Br3, Br4 m, Br4Nm
 Viz odstavec 8.1.7 týkající se podmínek pro povolení břišního pásu
 Viz odstavec 8.1.7 týkající se podmínek pro povolení břišního pásu
 Viz odstavec 8.1.7 týkající se podmínek pro povolení břišního pásu
 Viz odstavec 8.1.7 týkající se podmínek pro povolení břišního pásu
 N1
 Ar4 m, Ar4Nm
 Ar4 m, Ar4Nm, Br4 m, Br4Nm Ø
 B, Br3, Br4 m, Br4Nm or A, Ar4 m, Ar4Nm (*) (1)
 B, Br3, Br4 m, Br4Nm
 B, Br3, Br4 m, Br4Nm
 Odstavec.


text:
8.1.2.1 břišní pás povolen na vnitřních sedadlech u uličky
 Odstavec 8.1.6 břišní pás se povoluje, pokud není čelní sklo v referenční oblasti
 N2
 N3
 Br3, Br4 m, Br4Nm or Ar4 m, Ar4Nm (*)
 B, Br3, Br4 m, Br4Nm
 B, Br3, Br4 m, Br4Nm, or A, Ar4 m, Ar4Nm (*)
 B, Br3, Br4 m, Br4Nm
 B, Br3, Br4 m, Br4Nm
 Odstavec 8.1.6 břišní pás je povolen, jestliže čelní sklo je mimo referenční oblast a pro sedadlo řidiče
 Odstavec 8.1.6 břišní pás se povoluje, pokud není čelní sklo v referenční oblasti
 A:
 Tříbodový (břišní a diagonální) pás
 3:
 Navíječ s automatickým blokováním
 (*)
 Odkazuje na odstavec 8.1.6 tohoto předpisu ()
 B:
 Dvoubodový (břišní) pás
 4:
 Navíječ s nouzovým blokováním
 Ø:
 Odkazuje na odstavec 8.1.2.1 tohoto předpisu
 r:
 Navíječ
 N:
 Navíječ s vyšším prahem odezvy
 •:
 Odkazuje na odstavec 8.1.7 tohoto předpisu ()
 m:
 Navíječ s nouzovým blokováním s vícenásobnou citlivostí
 (viz předpis č. 16, odstavce 2.14.3 a 2.14.5)
 Poznámka:
 Ve všech případech lze všechny pásy typu S montovat místo všech možných pásů typu A nebo B za předpokladu, že jejich kotevní úchyty vyhovují předpisu č. 14.
 Pokud byl postrojový pás schválen jako pás typu S podle tohoto předpisu a používá břišní popruh, ramenní popruhy a popřípadě jeden nebo dva navíječe, může výrobce/žadatel tento pás dodávat s jedním nebo dvěma doplňkovými rozkrokovými popruhy, včetně částí, kterými se připevňují ke kotevním úchytům. Tyto doplňkové kotevní úchyty nemusí splňovat požadavky předpisu č. 14. (Oprava dodatku 14 k sérii změn 04, platná od počátku.).
 (1) Oprava dodatku 12 k sérii změn 04, platná od počátku.
 (2) Oprava revize 4, platná od počátku.
 Poznámka:
 Ve všech případech lze všechny pásy typu S montovat místo všech možných pásů typu A nebo B za předpokladu, že jejich kotevní úchyty vyhovují předpisu č. 14.
 Pokud byl postrojový pás schválen jako pás typu S podle tohoto předpisu a používá břišní popruh, ramenní popruhy a popřípadě jeden nebo dva navíječe, může výrobce/žadatel tento pás dodávat s jedním nebo dvěma doplňkovými rozkrokovými popruhy, včetně částí, kterými se připevňují ke kotevním úchytům. Tyto doplňkové kotevní úchyty nemusí splňovat požadavky předpisu č. 14. (Oprava dodatku 14 k sérii změn 04, platná od počátku.).
 PŘÍLOHA 17
 POŽADAVKY NA MONTÁŽ BEZPEČNOSTNÍCH PÁSŮ A ZÁDRŽNÝCH SYSTÉMŮ PRO DOSPĚLÉ CESTUJÍCÍ V MOTOROVÝCH VOZIDLECH NA SEDADLECH SMĚŘUJÍCÍCH DOPŘEDU A NA MONTÁŽ DĚTSKÝCH ZÁDRŽNÝCH SYSTÉMŮ ISOFIX
 1. KOMPATIBILITA S DĚTSKÝMI ZÁDRŽNÝMI SYSTÉMY
 1.1
 Výrobce vozidla musí v příručce k vozidlu uvést, v jaké míře je každé místo k sezení vhodné pro přepravu dětí do 12 let (nebo do výšky 1,5 m) nebo k montáži dětských zádržných systémů. Tato informace musí být v národním jazyce nebo přinejmenším jednom z národních jazyků země, kde se vozidlo nabízí k prodeji.
 U všech dopředu směřujících sedadel pro cestující a u každého místa pro uchycení systému ISOFIX musí výrobce vozidla buď:
 a)
 uvést, že toto místo k sezení je vhodné pro „univerzální“ dětské zádržné systémy (viz odstavec 1.2 níže);
 b)
 uvést, zda je místo pro uchycení systému ISOFIX vhodné pro dětské zádržné systémy ISOFIX kategorie „univerzální“


text:
(viz odstavec 1.2 níže);
 c)
 uvést seznam dětských zádržných systémů v kategoriích „polouniverzální“, „s omezeným použitím“ nebo „pro určitá vozidla“, které jsou pro dané místo k sezení ve voze vhodné, včetně hmotnostní skupiny, pro kterou jsou tyto zádržné systémy určeny;
 d)
 uvést seznam dětských zádržných systémů ISOFIX v kategoriích „polouniverzální“, „s omezeným použitím“ nebo „pro určitá vozidla“, které jsou pro daná místa pro uchycení systému ISOFIX ve vozidle vhodná, včetně hmotnostní skupiny a velikostní skupiny systému ISOFIX, pro kterou jsou dětské zádržné systémy ISOFIX určeny;
 e)
 poskytnout vestavěný dětský zádržný systém a uvést hmotnostní skupinu (skupiny), pro které je zádržný systém určen a odpovídající uspořádání;
 f)
 zajistit jakoukoli kombinaci písmen a), b), c), d), e);
 g)
 uvést hmotnostní skupinu (skupiny) dětí, které nelze na uvedeném místě k sezení přepravovat.
 Rovněž se uvede, jestli se místo k sezení hodí k použití pouze s dětskými zádržnými systémy směřujícími dopředu.
 V dodatku 3 této přílohy jsou uvedeny tabulky s příklady vhodného formátu těchto údajů.
 1.2
 Dětským zádržným systémem nebo dětským zádržným systémem ISOFIX univerzální kategorie se rozumí dětský zádržný systém schválený pro „univerzální“ kategorii podle předpisu č. 44 dodatku 5 k sérii změn 03. Místa k sezení nebo místa pro uchycení systému ISOFIX, která výrobce vozidla uvádí jako vhodná k montáži dětských zádržných systémů nebo dětských zádržných systémů ISOFIX, musí splňovat ustanovení dodatku 1 nebo 2 této přílohy. Jakékoli případné omezení souběžného použití dětských zádržných systémů ISOFIX na sousedních místech a/nebo mezi místy pro uchycení systému ISOFIX a místy k sezení pro dospělé se musí uvést v tabulce 2 dodatku 3 této přílohy.
 Dodatek 1
 USTANOVENÍ TÝKAJÍCÍ SE MONTÁŽE „UNIVERZÁLNÍCH“ DĚTSKÝCH ZÁDRŽNÝCH SYSTÉMŮ UPEVŇOVANÝCH BEZPEČNOSTNÍMI PÁSY Z VÝBAVY VOZIDLA
 1. OBECNĚ
 1.1
 Ke stanovení vhodnosti míst k sezení pro montáž „univerzálních“ dětských zádržných systémů se použije zkušební postup a požadavky v tomto dodatku.
 1.2
 Zkoušky lze provádět na vozidle nebo vybrané části vozidla.
 2. POSTUP ZKOUŠKY
 2.1
 Sedadlo se nastaví zcela dozadu do nejnižší polohy.
 2.2
 Úhel sklonu opěradla se nastaví do polohy určené výrobcem. Pokud taková specifikace není k dispozici, měl by se použít úhel 25° od svislice nebo nejbližší pevná poloha opěradla.
 2.3
 Horní kotevní úchyt se nastaví do nejnižší polohy.
 2.4
 Na opěradlo a sedák se rozprostře bavlněná látka.
 2.5
 Na sedadlo vozidla se umístí zkušební přípravek (dle popisu na obrázku 1 tohoto dodatku).
 2.6
 Pokud je místo k sezení určené k umístění univerzálního zádržného systému směřujícího dopředu nebo dozadu, postupuje se podle odstavců 2.6.1, 2.7, 2.8, 2.9 a 2.10. Pokud je místo k sezení určené pouze k umístění univerzálního zádržného systému směřujícího dopředu, postupuje se podle odstavců 2.6.2, 2.7, 2.8, 2.9 a 2.10.
 2.6.1
 Popruh bezpečnostního pásu se umístí do přibližně správné polohy na zkušební přípravek podle obrázků 2 a 3 a zapne se spona.
 2.6.2
 Břišní popruh bezpečnostního pásu se v přibližně správné poloze přetáhne kolem spodní části zkušebního přípravku o poloměru 150 mm podle obrázku 3 a zapne se spona.
 2.7
 Zajistí se, aby osa zkušebního přípravku byla ± 25 mm od skutečné osy místa k sezení


text:
rovnoběžné s osou vozidla.
 2.8
 Zajistí se, aby popruh nebyl volný. Použije se přiměřená síla, aby se odstranila vůle, popruh se však nesmí napínat.
 2.9
 Střed přední části zkušebního přípravku se rovnoběžně se spodním povrchem potlačí dozadu silou 100 N ± 10 N a přestane se působit silou.
 2.10
 Střed horního povrchu zkušebního přípravku se přitlačí svisle dolů silou 100 N ± 10 N a přestane se působit silou.
 3. POŽADAVKY
 3.1
 Základna zkušebního přípravku se musí dotýkat jak přední, tak zadní částí povrchu sedáku. Pokud tomuto dotyku zabraňuje vybrání pro protažení pásu v přípravku, lze toto vybrání vyplnit do roviny se spodní plochou zkušebního přípravku.
 3.2
 Břišní popruh bezpečnostního pásu se musí dotýkat zkušebního přípravku na obou stranách v místech určených pro průběh pásu (viz obrázek 3).
 3.3
 Pokud by nastavení uvedená v odstavcích 2.1, 2.2 a 2.3 nesplňovala výše uvedené požadavky, lze sedadlo, opěradlo sedadla a kotevní úchyty bezpečnostního pásu nastavit do alternativní polohy stanovené výrobcem pro normální použití, ve které se musí výše uvedené postupy instalace opakovat, a znovu se ověří, zda jsou požadavky splněny. Tato alternativní poloha musí být zanesena do tabulky 1 uvedené v dodatku 3 této přílohy.
 Obrázek 1
 Specifikace zkušebního přípravku
 Obrázek 2
 Instalace zkušebního přípravku na sedadlo vozidla (viz odstavec 2.6.1)
 Obrázek 3
 Ověření kompatibility (viz odstavce 2.6.1 a 3.2)
 Dodatek 2
 USTANOVENÍ TÝKAJÍCÍ SE MONTÁŽE DOPŘEDU A DOZADU SMĚŘUJÍCÍCH UNIVERZÁLNÍCH A POLOUNIVERZÁLNÍCH DĚTSKÝCH ZÁDRŽNÝCH SYSTÉMŮ ISOFIX NA MÍSTA PRO UCHYCENÍ SYSTÉMU ISOFIX
 1. OBECNĚ
 1.1
 Ke stanovení vhodnosti míst pro uchycení systému ISOFIX pro instalaci dětských zádržných systémů ISOFIX kategorií univerzální a polouniverzální se použijí zkušební postup a požadavky v tomto dodatku.
 1.2
 Zkoušky lze provádět na vozidle nebo vybrané části vozidla.
 2. POSTUP ZKOUŠKY
 Každé místo pro uchycení systému ISOFIX ve vozidle označené výrobcem vozidla v tabulce 2 dodatku 3 musí projít kontrolou, zda je možné na něj upevnit odpovídající přípravek (přípravky) dětského zádržného systému (CRF):
 2.1
 Při kontrole CRF na sedadle je možné seřídit sedadlo podélně do jeho nejzazší polohy a v jeho nejnižší poloze.
 2.2
 Úhel sklonu opěradla se nastaví do konstrukční polohy určené výrobcem a hlavová opěrka do nejnižší a nejvzdálenější polohy směrem vzad. Pokud specifikace úhlu opěradla není k dispozici, použije se úhel odpovídající odklonu trupu 25° od svislice nebo nejbližší pevná poloha opěradla.
 Při kontrole CRF na zadním sedadle je možné sedadlo vozidla umístěné před tímto zadním sedadlem seřídit podélně kupředu, ne však dále než do střední polohy mezi krajní přední a zadní polohou. Je také možno seřídit úhel opěradla, nastavení do vzpřímené polohy však nesmí překročit mez odpovídající úhlu trupu 15°.
 2.3
 Na opěradlo a sedák se rozprostře bavlněná látka.
 2.4
 CRF se položí na místo pro uchycení systému ISOFIX.
 2.5
 Na kotevní systém ISOFIX, a to na střed mezi kotevními úchyty ISOFIX se vyvine síla o velikosti 100 N ± 10 N, vedená rovnoběžně se spodním povrchem, poté se přestane působit silou.
 2.6
 CRF se připojí ke kotevnímu systému ISOFIX.
 2.7
 Střed horního povrchu zkušebního přípravku se přitlačí svisle dolů silou 100 N


text:
± 10 N a přestane se působit silou.
 3. POŽADAVKY
 Následující zkušební podmínky se vztahují pouze na CRF usazené do místa pro uchycení systému ISOFIX. Nevyžaduje se, aby za těchto podmínek bylo možné CRF posunout do místa pro uchycení systému ISOFIX a z něj.
 3.1
 Umístění CRF musí být možné, aniž by tomu překážel interiér vozidla. Základna CRF musí mít úhlovou rozteč 15° ± 10° nad vodorovnou rovinou procházející kotevním systémem ISOFIX.
 3.2
 Kotevní úchyt horního upínání systému ISOFIX, pokud existuje, musí zůstat přístupný.
 3.3
 Pokud by nebylo možné výše uvedené požadavky splnit při seřízení uvedeném výše v odstavci 2, je možné nastavit sedadla, opěradla a hlavové opěrky do alternativních poloh stanovených výrobcem pro normální použití, poté se musí výše uvedené postupy instalace opakovat a ověřit, zda jsou požadavky splněny. Tyto alternativní polohy se uvedou jako informace do tabulky 2 dodatku 3 této přílohy.
 3.4
 Pokud by nebylo možné výše uvedené požadavky splnit za přítomnosti některých odnímatelných součástí výbavy interiéru, lze takové prvky odstranit a poté se musí znovu ověřit, zda jsou splněny požadavky odstavce 3. V takovém případě je nutno uvést odpovídající informace v tabulce 2 v dodatku 3 této přílohy.
 4. VELIKOSTNÍ TŘÍDY A PŘÍPRAVKY DĚTSKÝCH ZÁDRŽNÝCH SYSTÉMŮ ISOFIX (CRS)
 A
 —
 ISO/F3: Dopředu směřující CRS plné výšky pro batolata
 B
 —
 ISO/F2: Dopředu směřující CRS snížené výšky pro batolata
 B1
 —
 ISO/F2X: Dopředu směřující CRS snížené výšky pro batolata
 C
 —
 ISO/R3: Dozadu směřující CRS plné velikosti pro batolata
 D
 —
 ISO/R2: Dozadu směřující CRS zmenšené velikosti pro batolata
 E
 —
 ISO/R1: Dozadu směřující CRS pro nemluvňata
 F
 —
 ISO/L1: Bočně vlevo směřující CRS (taška na přenášení dítěte)
 G
 —
 ISO/L2: Bočně vpravo směřující CRS (taška na přenášení dítěte)
 Níže uvedené přípravky musí být zkonstruovány s hmotností v rozmezí 5 až 15 kg a s dostatečnou trvanlivostí a pevností, aby vyhověly funkčním požadavkům.
 Hmotnostní skupina
 Velikostní třída ISOFIX
 Přípravek (CRF)
 0 – do 10 kg
 F
 ISO/L1
 G
 ISO/L2
 E
 ISO/R1
 0+ – do 13 kg
 C
 ISO/R3
 D
 ISO/R2
 E
 ISO/R1
 I – 9 až 18 kg
 A
 ISO/F3
 B
 ISO/
 B1
 ISO/F2X
 C
 ISO/R3
 D
 ISO/R2
 4.1 Obrysy dopředu směřujících dětských zádržných systémů plné výšky pro batolata
 Obrázek 1
 Rozměry obrysů ISO/F3 dopředu směřujících CRS plné výšky pro batolata (výška) 720 mmVELIKOSTNÍ TŘÍDA ISOFIX A
 4.2 Obrysy dopředu směřujících dětských zádržných systémů snížené výšky pro batolata
 Obrázek 2
 Rozměry obrysů ISO/F2 dopředu směřujících CRS snížené výšky pro batolata (výška 650 mm) TŘÍDA VELIKOSTI ISOFIX B
 4.3 Obrysy dopředu směřujících dětských zádržných systémů snížené výšky pro batolata druhé verze tvaru povrchu zadní části
 Obrázek 3
 Rozměry obrysů ISO/F2X druhé verze tvaru povrchu zadní části dopředu směřujících CRS snížené výšky pro batolata (výška 650 mm) TŘÍDA VELIKOSTI ISOFIX B1
 4.4 Obrysy vzad směřujících dětských zádržných systémů plné velikosti pro batolata
 Obrázek 4
 Rozměry obrysů ISO/R3 dozadu směřujících CRS plné velikosti pro batolata TŘÍDA VELIKOSTI ISOFIX C
 4.5 Obrysy dozadu směřujících dětských zádržných systémů zmenšené velikosti pro batolata
 Obrázek 5
 Rozměry obrysů ISO/R2 dozadu směřujících CRS zmenšené velikosti


text:
pro batolata TŘÍDA VELIKOSTI ISOFIX D
 4.6 Obrysy dozadu směřujících dětských zádržných systémů pro nemluvňata
 Obrázek 6
 Rozměry pláště ISO/R1 dozadu směřujících CRS ISOFIX pro nemluvňata TŘÍDA VELIKOSTI E
 4.7 Obrysy bočně směřujících dětských zádržných systémů
 Obrázek 7
 Rozměry obrysů bočně směřujících CRS - ISO/L1- TŘÍDA VELIKOSTI ISOFIX F nebo symetricky opačných – ISO/L2 TŘÍDA VELIKOSTI ISOFIX G
 Dodatek 3
 Tabulka 1
 Tabulka v příručce k vozidlu s informacemi o vhodnosti montáže dětských zádržných systému na různá místa k sezení
 Hmotnostní skupina
 Místo k sezení (nebo jiné místo)
 Cestující vpředu
 Zadní vnější
 Zadní střední
 Mezilehlá vnější
 Mezilehlá střední
 skupina 0 do 10 kg
 skupina 0+ do 13 kg
 skupina I 9 až 18 kg
 skupina II 15 až 25 kg
 skupina III 22 až 36 kg
 Vysvětlivky k písmenům, která se vloží do tabulky:
 U
 =
 vhodné pro „univerzální“ zádržné systémy schválené pro použití v této hmotnostní skupině.
 UF
 =
 vhodné pro „univerzální“ zádržné systémy směřující dopředu schválené k použití v této hmotnostní skupině.
 L
 =
 vhodné pro speciální dětské zádržné systémy na přiloženém seznamu. Tyto zádržné systémy mohou být kategorie „pro určitá vozidla“, „s omezeným použitím“ nebo „polouniverzální“.
 B
 =
 vestavěný zádržný systém schválený pro tuto hmotnostní skupinu.
 X
 =
 místo k sezení nevhodné pro děti v této hmotnostní skupině.
 Tabulka 2
 Tabulka v příručce k vozidlu s informacemi o vhodnosti montáže dětských zádržných systémů ISOFIX na různá místa pro uchycení systému ISOFIX
 Hmotnostní skupina
 Velikostní třída
 Přípravek
 Místa pro uchycení systému ISOFIX ve vozidle
 Cestující vpředu
 Zadní vnější
 Zadní střední
 Mezilehlá vnější
 Mezilehlá střední
 Jiná místa
 taška na přenášení dítěte
 F
 ISO/L1
 G
 ISO/L2
 (1)
 0 – do 10 kg
 E
 ISO/R1
 (1)
 0+ – do 13 kg
 E
 ISO/R1
 D
 ISO/R2
 C
 ISO/R3
 (1)
 I – 9 až 18 kg
 D
 ISO/R2
 C
 ISO/R3
 B
 ISO/F2
 B1
 ISO/F2X
 A
 ISO/F3
 (1)
 II – 15 až 25 kg
 (1)
 III – 22 až 36 kg
 (1)
 Vysvětlivky k písmenům, která se vloží do tabulky:
 IUF
 =
 vhodné pro dopředu směřující dětské zádržné systémy ISOFIX kategorie „univerzální“, schválené pro použití v dané hmotnostní skupině.
 IL
 =
 vhodné pro konkrétní dětské zádržné systémy ISOFIX (CRS), uvedené na připojeném seznamu. Tyto CRS systémy ISOFIX náleží do kategorií „pro určitá vozidla“, „s omezeným použitím“ nebo „polouniverzální“.
 X
 =
 Místo pro uchycení systému ISOFIX, které není vhodné pro dětské zádržné systémy ISOFIX v dané hmotnostní skupině a/nebo velikostní třídě.
 (1) U CRS neoznačených ISO/XX identifikací velikostní třídy (A až G) pro odpovídající hmotnostní skupinu výrobce vozidla uvede dětský zádržný systém (systémy) ISOFIX pro určité vozidlo doporučené pro jednotlivá místa ve vozidle.
 Dodatek 4
 Instalace figuríny dítěte odpovídající věku 10 let
 a)
 Sedadlo se nastaví zcela dozadu.
 b)
 Sedadlo se výškově nastaví podle specifikace výrobce. V případě, že žádná specifikace není, nastaví se do nejnižší polohy.
 c)
 Úhel sklonu opěradla se nastaví do polohy určené výrobcem. Pokud není k dispozici specifikace, měl by se použít úhel 25° od svislice nebo nejbližší pevná poloha opěradla.
 d)
 Horní kotevní úchyt se nastaví do nejnižší polohy.
 e)


text:
Figurína se usadí na sedadlo a zajistí se, aby se pánev dotýkala opěradla sedadla.
 f)
 Podélná rovina procházející osou figuríny bude na skutečné ose sedadla.
 PŘÍLOHA 18
 ZKOUŠKY SIGNALIZACE NEZAPNUTÍ BEZPEČNOSTNÍHO PÁSU
 1. První úroveň výstražné signalizace se zkouší za následujících podmínek:
 a)
 bezpečnostní pás není zapnut;
 b)
 motor se zastaví nebo se nechá běžet ve volnoběhu a vozidlo není v pohybu dopředu ani dozadu;
 c)
 v převodovce je zařazen neutrál;
 d)
 spínač zapalování je zapnut.
 2. Druhá úroveň výstražné signalizace se zkouší za následujících podmínek:
 a)
 bezpečnostní pás není zapnut;
 b)
 zkoušené vozidlo jede s použitím jedné z podmínek stanovených v odstavcích 2.1 až 2.3 této přílohy nebo kterékoli jejich kombinace podle volby výrobce.
 2.1 Zkoušené vozidlo se zrychlí ze stojícího stavu na 25 –0/+10 km/h a touto rychlostí pokračuje v jízdě.
 2.2 Zkoušené vozidlo jede směrem dopředu na vzdálenost nejméně 500 m ze stojícího stavu.
 2.3 Vozidlo se zkouší, když je v normálním provozu po dobu nejméně 60 sekund.
 3. U systému, u kterého se činnost první úrovně výstražné signalizace zastaví po určité době, se zkouší druhá úroveň výstražné signalizace podle odstavce 2 této přílohy poté, co byla první úroveň výstražné signalizace vyřazena z činnosti. U systému, u kterého se činnost první úrovně výstražné signalizace nezastaví po určité době, se zkouší druhá úroveň výstražné signalizace podle odstavce 2 této přílohy, přičemž první úroveň výstražné signalizace je v činnosti.


text:
 9.8.2007
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 L 209/17
 ROZHODNUTÍ SMÍŠENÉHO VÝBORU EHP
 č. 10/2007
 ze dne 27. dubna 2007,
 kterým se mění příloha II (Technické předpisy, normy, zkoušení a certifikace) Dohody o EHP
 SMÍŠENÝ VÝBOR EHP,
 s ohledem na Dohodu o Evropském hospodářském prostoru, ve znění Protokolu o úpravě Dohody o Evropském hospodářském prostoru (dále jen „Dohoda“), a zejména na článek 98 této Dohody,
 vzhledem k těmto důvodům:
 (1)
 Příloha II Dohody byla změněna rozhodnutím Smíšeného výboru EHP č. 147/2006 ze dne 8. prosince 2006 (1).
 (2)
 Nařízení Komise (ES) č. 956/2006 ze dne 28. června 2006, kterým se mění nařízení (EHS) č. 94/92, pokud jde o seznam třetích zemí, z nichž musejí pocházet určité zemědělské produkty získané metodou ekologické produkce, aby mohly být uvedeny na trh ve Společentví (2), má být začleněno do Dohody,
 ROZHODL TAKTO:
 Článek 1
 Do bodu 54b (nařízení Rady (EHS) č. 2092/91) kapitoly XII přílohy II Dohody se doplňuje nová odrážka, která zní:
 „—
 32006 R 0956: nařízení Komise (ES) č. 956/2006 ze dne 28. června 2006 (Úř. věst. L 175, 29.6.2006, s. 41).“
 Článek 2
 Znění nařízení (ES) č. 956/2006 v islandském a norském jazyce, která mají být zveřejněna v dodatku EHP Úředního věstníku Evropské unie, jsou platná.
 Článek 3
 Toto rozhodnutí vstupuje v platnost dnem 28. dubna 2007 za předpokladu, že jsou Smíšenému výboru EHP učiněna veškerá oznámení podle čl. 103 odst. 1 Dohody (3).
 Článek 4
 Toto rozhodnutí bude zveřejněno v oddíle EHP a v dodatku EHP Úředního věstníku Evropské unie.
 V Bruselu dne 27. dubna 2007.
 Za Smíšený výbor EHP
 předseda
 Alan SEATTER
 (1) Úř. věst. L 89, 29.3.2007, s. 17.
 (2) Úř. věst. L 175, 29.6.2006, s. 41.
 (3) Nebyly oznámeny žádné ústavní požadavky.


text:
 21.2.2008
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 L 47/16
 ROZHODNUTÍ SMÍŠENÉHO VÝBORU EHP
 č. 102/2007
 ze dne 28. září 2007,
 kterým se mění příloha II (Technické předpisy, normy, zkoušení a certifikace) a příloha IV (Energetika) Dohody o EHP
 SMÍŠENÝ VÝBOR EHP,
 s ohledem na Dohodu o Evropském hospodářském prostoru, ve znění Protokolu o úpravě Dohody o Evropském hospodářském prostoru (dále jen „Dohoda“), a zejména na článek 98 této dohody,
 vzhledem k těmto důvodům:
 (1)
 Příloha II Dohody byla změněna rozhodnutím Smíšeného výboru EHP č. 43/2005 ze dne 11. března 2005 (1).
 (2)
 Příloha IV Dohody byla změněna rozhodnutím Smíšeného výboru EHP č. 49/2007 ze dne 8. června 2007 (2).
 (3)
 Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2005/32/ES ze dne 6. července 2005 o stanovení rámce pro určení požadavků na ekodesign energetických spotřebičů a o změně směrnic Rady 92/42/EHS a Evropského parlamentu a Rady 96/57/ES a 2000/55/ES (3) by měla být začleněna do Dohody,
 ROZHODL TAKTO:
 Článek 1
 Příloha II Dohody se mění takto:
 1)
 V bodě 5 (směrnice Evropského parlamentu a Rady 96/57/ES) kapitoly IV se doplňují tato slova:
 „, ve znění:
 —
 32005 L 0032: směrnice Evropského parlamentu a Rady 2005/32/ES ze dne 6. července 2005 (Úř. věst. L 191, 22.7.2005, s. 29).“
 2)
 Za bod 5 (směrnice Evropského parlamentu a Rady 96/57/ES) kapitoly IV se vkládá nový bod, který zní:
 „6.
 32005 L 0032: směrnice Evropského parlamentu a Rady 2005/32/ES ze dne 6. července 2005 o stanovení rámce pro určení požadavků na ekodesign energetických spotřebičů a o změně směrnic Rady 92/42/EHS a Evropského parlamentu a Rady 96/57/ES a 2000/55/ES (Úř. věst. L 191, 22.7.2005, s. 29).
 Pro účely Dohody se směrnice upravuje takto:
 Dotčené státy ESVO budou vyzvány, aby na zasedání výboru zřízeného článkem 19 vyslaly pozorovatele. Zástupci států ESVO se plně účastní práce výboru, avšak nemají hlasovací právo.“
 3)
 V bodě 3 (směrnice Rady 92/42/EHS) kapitoly V se doplňuje nová odrážka, která zní:
 „—
 32005 L 0032: směrnice Evropského parlamentu a Rady 2005/32/ES ze dne 6. července 2005 (Úř. věst. L 191, 22.7.2005, s. 29).“
 Článek 2
 Příloha IV Dohody se mění takto:
 1)
 V bodě 15 (směrnice Evropského parlamentu a Rady 2000/55/ES) se doplňují tato slova:
 „, ve znění:
 —
 32005 L 0032: směrnice Evropského parlamentu a Rady 2005/32/ES ze dne 6. července 2005 (Úř. věst. L 191, 22.7.2005, s. 29).“
 2)
 Za bod 25 (směrnice Evropského parlamentu a Rady 2005/89/ES) se vkládá nový bod, který zní:
 „26.
 32005 L 0032: směrnice Evropského parlamentu a Rady 2005/32/ES ze dne 6. července 2005 o stanovení rámce pro určení požadavků na ekodesign energetických spotřebičů a o změně směrnic Rady 92/42/EHS a Evropského parlamentu a Rady 96/57/ES a 2000/55/ES (Úř. věst. L 191, 22.7.2005, s. 29).
 Pro účely Dohody se směrnice upravuje takto:
 Dotčené státy ESVO budou vyzvány, aby na zasedání výboru zřízeného článkem 19 vyslaly pozorovatele. Zástupci států ESVO se plně účastní práce výboru, avšak nemají hlasovací právo.“
 Článek 3
 Znění směrnice 2005/32/ES v islandském a norském jazyce, která mají být zveřejněna v dodatku EHP Úředního věstníku Evropské unie,


text:
jsou platná.
 Článek 4
 Toto rozhodnutí vstupuje v platnost dnem 29. září 2007 za předpokladu, že Smíšenému výboru EHP jsou učiněna veškerá oznámení podle čl. 103 odst. 1 Dohody (4).
 Článek 5
 Toto rozhodnutí bude zveřejněno v oddíle EHP a v dodatku EHP Úředního věstníku Evropské unie.
 V Bruselu dne 28. září 2007.
 Za Smíšený výbor EHP
 předseda
 Stefán Haukur JÓHANNESSON
 (1) Úř. věst. L 198, 28.7.2005, s. 45.
 (2) Úř. věst. L 266, 11.10.2007, s. 7.
 (3) Úř. věst. L 191, 22.7.2005, s. 29.
 (4) Byly oznámeny ústavní požadavky.


text:
 30.1.2020
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 L 26/69
 ROZHODNUTÍ SMÍŠENÉHO VÝBORU EHP
 č. 71/2018
 ze dne 23. března 2018,
 kterým se mění příloha XX (Životní prostředí) Dohody o EHP [2020/88]
 SMÍŠENÝ VÝBOR EHP,
 s ohledem na Dohodu o Evropském hospodářském prostoru (dále jen „Dohoda o EHP“), a zejména na článek 98 této dohody,
 vzhledem k těmto důvodům:
 (1)
 Prováděcí rozhodnutí Komise (EU) 2017/785 ze dne 5. května 2017 o schválení dvanáctivoltových účinných motorgenerátorů používaných v osobních automobilech poháněných konvenčními spalovacími motory jako inovativní technologie ke snižování emisí CO2 z osobních automobilů podle nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 443/2009 (1) by mělo být začleněno do Dohody o EHP.
 (2)
 Prováděcí nařízení Komise (EU) 2017/1152 ze dne 2. června 2017, kterým se stanoví metodika pro stanovení korelačních parametrů nezbytných pro zohlednění změny v regulačním zkušebním postupu, pokud jde o lehká užitková vozidla, a kterým se mění nařízení (EU) č. 293/2012 (2), by mělo být začleněno do Dohody o EHP.
 (3)
 Prováděcí nařízení Komise (EU) 2017/1153 ze dne 2. června 2017, kterým se stanoví metodika pro stanovení korelačních parametrů nezbytných pro zohlednění změn v regulačním zkušebním postupu a kterým se mění nařízení (EU) č. 1014/2010 (3), by mělo být začleněno do Dohody o EHP.
 (4)
 Příloha XX Dohody o EHP by proto měla být odpovídajícím způsobem změněna,
 PŘIJAL TOTO ROZHODNUTÍ:
 Článek 1
 Kapitola III přílohy XX Dohody o EHP se mění takto:
 1.
 Za bod 21aew (prováděcí rozhodnutí Komise (EU) 2016/1926) se vkládají nové body, které znějí:
 „21aex.
 32017 R 0785: prováděcí rozhodnutí Komise (EU) 2017/785 ze dne 5. května 2017 o schválení dvanáctivoltových účinných motorgenerátorů používaných v osobních automobilech poháněných konvenčními spalovacími motory jako inovativní technologie ke snižování emisí CO2 z osobních automobilů podle nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 443/2009 (Úř. věst. L 118, 6.5.2017, s. 20).
 21aey.
 32017 R 1152: prováděcí nařízení Komise (EU) 2017/1152 ze dne 2. června 2017, kterým se stanoví metodika pro stanovení korelačních parametrů nezbytných pro zohlednění změny v regulačním zkušebním postupu, pokud jde o lehká užitková vozidla, a kterým se mění nařízení (EU) č. 293/2012 (Úř. věst. L 175, 7.7.2017, s. 644).
 21aez.
 32017 R 1153: prováděcí nařízení Komise (EU) 2017/1153 ze dne 2. června 2017, kterým se stanoví metodika pro stanovení korelačních parametrů nezbytných pro zohlednění změn v regulačním zkušebním postupu a kterým se mění nařízení (EU) č. 1014/2010 (Úř. věst. L 175, 7.7.2017, s. 679).“
 2.
 V bodě 21aya (prováděcí nařízení Komise (EU) č. 293/2012) se doplňuje nová odrážka, která zní:
 „—
 32017 R 1152: prováděcího nařízení Komise (EU) 2017/1152 ze dne 2. června 2017 (Úř. věst. L 175, 7.7.2017, s. 644).“
 3.
 V bodě 21aec (nařízení Komise (EU) č. 1014/2010) se doplňuje nová odrážka, která zní:
 „—
 32017 R 1153: prováděcího nařízení Komise (EU) 2017/1153 ze dne 2. června 2017 (Úř. věst. L 175, 7.7.2017, s. 679).“
 Článek 2
 Znění prováděcího rozhodnutí (EU) 2017/785 a prováděcích nařízení (EU) 2017/1152 a (EU) 2017/1153 v islandském a norském jazyce, která mají být zveřejněna v dodatku EHP Úředního věstníku Evropské unie,


text:
jsou platná.
 Článek 3
 Toto rozhodnutí vstupuje v platnost dnem 24. března 2018 za předpokladu, že jsou učiněna veškerá oznámení podle čl. 103 odst. 1 Dohody o EHP (*1), nebo v den vstupu v platnost rozhodnutí Smíšeného výboru EHP č. 109/2017 (4) a 111/2017 (5) ze dne16. června 2017, podle toho, které datum je pozdější.
 Článek 4
 Toto rozhodnutí bude zveřejněno v oddíle EHP a v dodatku EHP Úředního věstníku Evropské unie.
 V Bruselu dne 23. března 2018.
 Za Smíšený výbor EHP
 předseda
 Claude MAERTEN
 (1) Úř. věst. L 118, 6.5.2017, s. 20.
 (2) Úř. věst. L 175, 7.7.2017, s. 644.
 (3) Úř. věst. L 175, 7.7.2017, s. 679.
 (*1) Nebyly oznámeny žádné ústavní požadavky.
 (4) Úř. věst. L 142, 7.6.2018, s. 41.
 (5) Úř. věst. L 142, 7.6.2018, s. 45.


text:
 14.12.2004
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 308/2
 Rozhodnutí č. 1/2004 Smíšeného výboru EU–Švýcarsko, zřízeného dohodou uzavřenou mezi Evropskou unií, Evropským společenstvím a Švýcarskou konfederací o přidružení Švýcarské konfederace k provádění, uplatňování a rozvoji Schengenského acquis
 ze dne 26. října 2004,
 kterým přijímá svůj jednací řád
 (2004/C 308/02)
 SMÍŠENÝ VÝBOR,
 s ohledem na Dohodu uzavřenou mezi Evropskou unií, Evropským společenstvím a Švýcarskou konfederací o přidružení Švýcarské konfederace k provádění, uplatňování a rozvoji Schengenského acquis (dále jen „dohoda“), a zejména na čl. 3 odst. 2 uvedené dohody,
 ROZHODL TAKTO:
 Článek 1
 Smíšený výbor se skládá ze zástupců vlády Švýcarské konfederace (dále jen „Švýcarsko“), členů Rady Evropské unie (dále jen „Rada“) a Komise Evropských společenství (dále jen „Komise“).
 Výboru předsedá
 —
 na úrovni odborníků:
 —
 delegace zastupující člena Rady vykonávajícího předsednictví,
 —
 na úrovni vyšších úředníků a ministrů:
 —
 prvních šest měsíců v roce: delegace zastupující člena Rady vykonávajícího předsednictví,
 —
 druhých šest měsíců v roce: delegace zastupující vládu Švýcarska (dále jen „švýcarská delegace“).
 Delegace zastupující člena Rady vykonávajícího předsednictví může postoupit předsednictví smíšeného výboru delegaci, která bude vykonávat příští předsednictví. Švýcarská delegace může postoupit předsednictví smíšeného výboru zasedajícího na úrovni vyšších úředníků a ministrů jiné delegaci připravené vykonávat uvedenou funkci.
 Článek 2
 Smíšený výbor se schází v sídle Rady v Bruselu.
 Zasedá-li Rada na základě svého jednacího řádu na jiném místě, schází se smíšený výbor na úrovni ministrů na stejném místě.
 Za mimořádných okolností a v řádně odůvodněných případech může smíšený výbor jednomyslně rozhodnout, že se schůze uskuteční jinde.
 Článek 3
 Schůze smíšeného výboru nejsou veřejné, pokud smíšený výbor nerozhodne jednomyslně jinak.
 Článek 4
 Schůzi smíšeného výboru na vhodné úrovni svolává jeho předseda z vlastního podnětu nebo na žádost některého z jeho členů.
 Schůze smíšeného výboru na úrovni ministrů se obvykle svolává na den zasedání Rady zabývajícího se otázkami v oblasti působnosti článku 1 dohody.
 Usoudí-li švýcarská delegace v případě předvídaném ve čl. 7 odst. 4 dohody, že se obsah aktu nebo opatření dotýká zásad neutrality, federalismu nebo přímé demokracie zakotvených ve švýcarském ústavním pořádku, svolá do tří týdnů schůzi smíšeného výboru na úrovni ministrů nebo požádá o její svolání. Smíšený výbor pečlivě přezkoumá všechny způsoby, jak pokračovat v dohodě, zejména veškerá alternativní řešení navrhovaná švýcarskou delegací. Pokud po důkladném přezkoumání ve lhůtě uvedené v čl. 7 odst. 4 dohody smíšený výbor nepřijme tyto způsoby, nabývá ukončení dohody účinku tři měsíce po uplynutí uvedené lhůty.
 Článek 5
 Smíšený výbor na úrovni ministrů se skládá ze zástupců Švýcarska a členů Rady na úrovni ministrů zmocněných přijímat závazky jménem vlád svých států, a člena Komise.
 K přijetí rozhodnutí smíšeným výborem je nezbytná přítomnost nejméně poloviny členů Rady, zástupce Švýcarska na úrovni ministra a člena Komise.
 Schůze smíšeného výboru na úrovni ministrů připravuje smíšený výbor na úrovni vyšších úředníků. Všechny body předběžného programu jednání pro schůzi smíšeného výboru na úrovni ministrů předem posoudí smíšený výbor na úrovni vyšších úředníků, kteří se vynasnaží dosáhnout na své úrovni dohody. Je-li to nezbytné, jsou tyto body předloženy smíšenému výboru na úrovni ministrů.
 Článek 6
 Předseda vypracuje


text:
pro každou schůzi předběžný program jednání. Předběžný program jednání obsahuje body, k nimž byla požadována schůze podle článku 4. Pozvánka na schůzi a předběžný program jednání musí být včas předány příjemcům uvedeným v článku 9. K programu jsou přiloženy veškeré nezbytné pracovní dokumenty.
 Aniž jsou dotčena práva Švýcarska stanovená v článku 4 dohody, přijímá smíšený výbor program jednomyslně na začátku každé schůze a může rozhodnout, že do něj zahrne bod, který není obsažen v předběžném programu. Delegace zastupující Spojené království a Irsko nemohou napadnout jednomyslnost, která je vyžadována k zařazení bodu v oblasti zahrnuté v článku 1 dohody, které se tyto státy neúčastní, do programu.
 Článek 7
 Pracovní dokumenty pro smíšený výbor se vypracovávají v jazycích Rady, pokud smíšený výbor jednomyslně nerozhodne jinak.
 Článek 8
 Zápis ze schůze smíšeného výboru na úrovni ministrů vypracovává generální sekretariát Rady na odpovědnost předsedy výboru a předává jej delegacím.
 Zápis ze schůze zpravidla pro každý bod programu uvádí
 —
 dokumenty předložené smíšenému výboru,
 —
 závěry a rozhodnutí dosažená smíšeným výborem,
 —
 prohlášení, jejichž zápis delegace požadují.
 Každá delegace může pro kterýkoli bod programu požadovat zápis podrobnějších informací.
 Zápis ze schůze přijímá smíšený výbor jednomyslně. Smíšený výbor může použít písemný postup.
 Článek 9
 Oznámení učiněná předsedou v souladu s tímto jednacím řádem jsou určena stálé misi Švýcarska u Evropských společenství, zastoupením členských států Evropské unie a Komisi.
 Korespondence smíšeného výboru se zasílá jeho předsedovi na adresu generálního sekretariátu Rady (Rada Evropské unie, Rue de la Loi 175, 1048 Brusel).
 Článek 10
 Podrobná opatření pro vyřizování žádostí veřejnosti o přístup k dokumentům smíšeného výboru jsou totožná s opatřeními, která Rada přijala pro dokumenty Evropského parlamentu, Rady a Komise (1).
 Článek 11
 Sekretariát smíšeného výboru zajišťuje generální sekretariát Rady.
 Článek 12
 Porady smíšeného výboru jsou důvěrné, pokud nerozhodne jinak.
 Pravidla Rady o opatřeních na ochranu utajovaných informací, která se vztahují na generální sekretariát Rady (2), se rovněž použijí na ochranu utajovaných informací, kterou uplatňuje smíšený výbor.
 Článek 13
 Pokud bylo smíšenému výboru učiněno oznámení podle čl. 7 odst. 4 dohody, vyžaduje každé rozhodnutí smíšeného výboru o pokračování dohody jednomyslnost.
 Pokud je dohoda ukončena z důvodu nepřijetí aktu nebo opatření, které se nevztahuje na Irsko nebo na Spojené království, nemohou se jejich zástupci napadnout jednomyslnost.
 Článek 14
 Pokud bylo smíšenému výboru učiněno oznámení o sporu podle článku 10 dohody, zařadí se spor na předběžný program schůze smíšeného výboru na úrovni ministrů.
 Rozhodnutí smíšeného výboru o řešení sporů jsou přijímána jednomyslně.
 Pokud se řešení sporu vztahuje k výkladu nebo uplatňování ustanovení, které se nevztahuje na Irsko nebo na Spojené království, nemohou jejich zástupci napadnout jednomyslnost.
 Článek 15
 Rozhodnutí smíšeného výboru o procesních otázkách jsou přijímána většinou delegací kromě případů, kdy tento jednací řád vyžaduje jednomyslnost.
 Změny tohoto jednacího řádu přijímá jednomyslně smíšený výbor na úrovni ministrů.
 Článek 16
 Toto rozhodnutí nabývá účinku dnem přijetí.
 Článek 17
 Toto rozhodnutí bude zveřejněno v Úředním věstníku Evropské unie. Švýcarsko odpovídá za jeho vyhlášení ve Švýcarsku.
 V Lucemburku dne 26. října 2004.
 Za smíšený výbor
 předseda
 (1) Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES)


text:
 Důležité právní upozornění
 |
 12006A/PRO/07
 Smlouvy o Evropské Unii (konsolidované znění) - C. Protokoly připojené ke Smlouvě o Evropské unii, ke Smlouvě o založení Evropského společenství a ke Smlouvě o založení Evropského společenství pro atomovou energii - Protokol (č. 7) připojený ke Smlouvě o Evropské unii a ke smlouvám o založení Evropských společenství (1992)
 Úřední věstník C 321 E , // S. 0225 - 0225
 Protokol (č. 7)připojený ke Smlouvě o Evropské unii a ke smlouvám o založení Evropských společenství (1992)VYSOKÉ SMLUVNÍ STRANY,SE DOHODLY na následujícím ustanovení, které se připojuje ke Smlouvě o Evropské unii a ke smlouvám o založení Evropských společenství.Žádná ustanovení Smlouvy o Evropské unii nebo smluv o založení Evropských společenství nebo smluv a aktů tyto smlouvy pozměňujících nebo doplňujících se nevztahují na použití článku 40.3.3 Ústavy Irska v Irsku.--------------------------------------------------


text:
 20.1.2014
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 L 15/3
 DOHODA O SPOLUPRÁCI
 mezi Evropskou unií a jejími členskými státy na jedné straně a Švýcarskou konfederací na straně druhé týkající se evropských programů družicové navigace
 EVROPSKÁ UNIE
 a
 BELGICKÉ KRÁLOVSTVÍ,
 BULHARSKÁ REPUBLIKA,
 ČESKÁ REPUBLIKA,
 DÁNSKÉ KRÁLOVSTVÍ,
 SPOLKOVÁ REPUBLIKA NĚMECKO,
 ESTONSKÁ REPUBLIKA,
 IRSKO,
 ŘECKÁ REPUBLIKA,
 ŠPANĚLSKÉ KRÁLOVSTVÍ,
 FRANCOUZSKÁ REPUBLIKA,
 CHORVATSKÁ REPUBLIKA,
 ITALSKÁ REPUBLIKA,
 KYPERSKÁ REPUBLIKA,
 LOTYŠSKÁ REPUBLIKA,
 LITEVSKÁ REPUBLIKA,
 LUCEMBURSKÉ VELKOVÉVODSTVÍ,
 MAĎARSKO,
 REPUBLIKA MALTA,
 NIZOZEMSKÉ KRÁLOVSTVÍ,
 RAKOUSKÁ REPUBLIKA,
 POLSKÁ REPUBLIKA,
 PORTUGALSKÁ REPUBLIKA,
 RUMUNSKO,
 REPUBLIKA SLOVINSKO,
 SLOVENSKÁ REPUBLIKA,
 FINSKÁ REPUBLIKA,
 ŠVÉDSKÉ KRÁLOVSTVÍ,
 SPOJENÉ KRÁLOVSTVÍ VELKÉ BRITÁNIE A SEVERNÍHO IRSKA,
 smluvní strany Smlouvy o Evropské unii a Smlouvy o fungování Evropské unie, dále jen „členské státy“, na jedné straně
 a
 ŠVÝCARSKÁ KONFEDERACE, dále jen „Švýcarsko“, na straně druhé, dále jen „smluvní strana“ nebo „ smluvní strany“,
 S OHLEDEM na společné zájmy, pokud jde o rozvoj globálního systému družicové navigace (dále jen „GNSS“), zvlášť vyvinutého pro civilní účely,
 UZNÁVAJÍCE důležitost programů týkajících se evropských GNSS jako příspěvku k navigační a informační infrastruktuře v Evropské unii a ve Švýcarsku,
 S OHLEDEM na rostoucí rozvoj aplikací GNSS v Evropské unii, Švýcarsku a v dalších oblastech světa,
 S OHLEDEM na společný zájem na dlouhodobé spolupráci mezi Evropskou unií, jejími členskými státy a Švýcarskem v oblasti družicové navigace,
 UZNÁVAJÍCE úzké zapojení Švýcarska do programů Galileo a EGNOS od definiční fáze těchto programů,
 S OHLEDEM na usnesení Rady pro vesmír, zejména na usnesení o evropské politice v oblasti vesmíru, přijaté dne 22. května 2007, a usnesení nazvané „Dosažení pokroku v evropské politice pro oblast vesmíru“, přijaté dne 29. září 2008, v nichž jsou Evropská unie, Evropská kosmická agentura (dále jen „ESA“) a jejich členské státy uznány jako tři klíčoví aktéři evropské politiky pro oblast vesmíru, a rovněž na usnesení nazvané „Globální výzvy: maximální využití evropských vesmírných systémů“, přijaté dne 25. listopadu 2010, které vyzývá Evropskou komisi a ESA, aby pro členské státy, jež nejsou zároveň členy Evropské uni i ESA, zjednodušily proces účasti ve všech fázích programů spolupráce,
 S OHLEDEM na sdělení Komise ze dne 4. dubna 2011 nazvané „Na cestě ke kosmické strategii Evropské unie sloužící občanům“,
 PŘEJÍCE SI formálně navázat spolupráci ve všech aspektech programů týkajících se evropských GNSS,
 UZNÁVAJÍCE zájem Švýcarska na všech službách GNSS poskytovaných programy EGNOS a Galileo, včetně veřejné regulované služby,
 S OHLEDEM na dohodu ze dne 25. června 2007 o vědeckotechnické spolupráci mezi Evropským společenstvím a Evropským společenstvím pro atomovou energii na jedné straně a Švýcarskou konfederací na straně druhé,
 UZNÁVAJÍCE dohodu ze dne 28. dubna 2008 mezi Evropskou unií a Švýcarskou konfederací o bezpečnostních postupech pro výměnu utajovaných informací (dále jen „dohoda o bezpečnosti“),
 S OHLEDEM na přínosy rovnocenné úrovně ochrany evropských globálních systémů družicové navigace a jejich služeb na územích smluvních stran,
 UZNÁVAJÍCE závazky smluvních stran vyplývající z mezinárodního práva, zejména závazky Švýcarska jako trvale neutrálního státu,
 UZNÁVAJÍCE, že nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 683/2008 ze dne 9. července 2008 o dalším provádění evropských programů družicové navigace (EGNOS a Galileo) (1) stanoví, že Evropské společenství je vlastníkem veškerého hmotného


text:
a nehmotného majetku vytvořeného nebo vyvinutého v rámci programů týkajících se evropských GNSS vymezených v uvedeném nařízení,
 S OHLEDEM na nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 912/2010 ze dne 22. září 2010 o zřízení Agentury pro evropský GNSS (2),
 S OHLEDEM na rozhodnutí Evropského parlamentu a Rady č. 1104/2011/EU ze dne 25. října 2011 o podmínkách přístupu k veřejné regulované službě nabízené globálním družicovým navigačním systémem vytvořeným na základě programu Galileo (3),
 SE DOHODLY TAKTO:
 ČÁST I
 OBECNÁ USTANOVENÍ
 Článek 1
 Cíl
 1. Cílem této dohody je podpořit, usnadnit a rozšířit dlouhodobou spolupráci mezi smluvními stranami v oblasti družicové navigace pod civilní kontrolou, zejména prostřednictvím účasti Švýcarska v programech týkajících se evropských GNSS.
 2. Forma a podmínky účasti Švýcarska v uvedených programech se stanoví v této dohodě.
 Článek 2
 Definice
 Pro účely této dohody se rozumí:
 1)
 „evropskými globálními systémy družicové navigace“ (evropské GNSS) systém vytvořený v rámci programu Galileo a evropská služba pro pokrytí geostacionární navigací (EGNOS);
 2)
 „rozšiřujícím systémem“ regionální nebo místní mechanismus, například EGNOS, který umožňuje uživatelům GNSS získat lepší provozní vlastnosti, jako zvýšení přesnosti, dostupnosti, integrity a spolehlivosti;
 3)
 „systémem Galileo“ nezávislý evropský globální systém družicové navigace a určování času, pod civilní kontrolou, pro poskytování služeb GNSS, navržený a vyvinutý Evropskou unií, ESA a jejich členskými státy. Provoz systému Galileo může být svěřen soukromému subjektu. V rámci systému Galileo se plánují kromě zabezpečené veřejné regulované služby s omezeným přístupem, která je konkrétně navržena pro potřeby oprávněných uživatelů z veřejného sektoru, také služby s otevřeným přístupem a služby pro komerční účely, pro zajištění bezpečnosti lidského života a pro účely pátrání a záchrany;
 4)
 „místními složkami systému Galileo“ místní mechanismy, které poskytují uživatelům signálů systému Galileo pro družicovou navigaci a určování času vstupní údaje nad rámec těch, které vyplývají z hlavní užívané konstelace družic. Místní složky mohou být pro zlepšení provozních vlastností rozmístěny v okolí letišť, námořních přístavů nebo v městském či jinak geograficky náročném prostředí. Systém Galileo poskytne obecné modely pro místní složky;
 5)
 „zařízením pro globální navigaci, určování polohy a určování času“ jakékoli zařízení civilních koncových uživatelů, které je zkonstruováno pro přenos, příjem nebo zpracování družicových signálů pro navigaci nebo určování času s cílem poskytovat služby nebo umožnit provoz s regionálním rozšiřujícím systémem;
 6)
 „veřejnou regulovanou službou“ (Public Regulated Service, PRS) služba poskytovaná systémem vytvořeným v rámci programu Galileo určená pouze vládou schváleným uživatelům pro citlivé aplikace, které vyžadují účinnou kontrolu přístupu a vysokou míru nepřetržitosti služby;
 7)
 „regulačním opatřením“ jakýkoli právní předpis, politika, pravidlo, postup, rozhodnutí nebo podobný správní akt některé ze smluvních stran;
 8)
 „interoperabilitou“ schopnost globálních a regionálních systémů družicové navigace a rozšiřujících systémů, jakož i jimi poskytovaných služeb, při jejich spojeném použití dosáhnout na úrovni uživatelů vyššího potenciálu než v případě, že se spoléhá výhradně na službu s otevřeným přístupem jednoho systému;
 9)
 „duševním vlastnictvím“ duševní vlastnictví ve smyslu čl. 2 bodu viii) Úmluvy o založení Světové organizace duševního vlastnictví, podepsané ve Stockholmu dne 14. července 1967;
 10)
 „utajovanými informacemi“ informace v libovolné formě, které vyžadují ochranu před neoprávněným zveřejněním, jež


text:
by v různé míře mohlo poškodit základní zájmy, včetně národní bezpečnosti, smluvních stran nebo jednotlivých členských států. Stupeň jejich utajení je uváděn pomocí označení. Tyto informace jsou smluvními stranami označovány za utajované na základě platných právních předpisů a musí být chráněny proti jakékoli ztrátě utajení, integrity a dostupnosti.
 Článek 3
 Zásady spolupráce
 Smluvní strany se dohodly, že se budou při spolupráci, na niž se vztahuje tato dohoda, řídit těmito zásadami:
 1)
 oboustranný prospěch založený na celkové rovnováze práv a povinností, včetně příspěvků a přístupu ke všem službám v souladu s článkem 15;
 2)
 oboustranné příležitosti pro smluvní strany zapojit se do spolupráce na projektech GNSS Evropské unie a Švýcarska;
 3)
 včasná výměna informací, které mohou mít vliv na činnosti v rámci spolupráce;
 4)
 odpovídající a účinná ochrana práv duševního vlastnictví v souladu s článkem 9;
 5)
 svoboda poskytovat služby družicové navigace na území smluvních stran;
 6)
 volný obchod se zbožím týkajícím se evropských GNSS na území smluvních stran.
 ČÁST II
 USTANOVENÍ O SPOLUPRÁCI
 Článek 4
 Spolupráce
 1. Spolupráce v oblasti družicové navigace a určování času se týká rádiového spektra, vědeckého výzkumu a odborné přípravy, zadávání veřejných zakázek, průmyslové spolupráce, práv duševního vlastnictví, kontroly vývozu, rozvoje obchodu a trhu, norem, certifikace a regulačních opatření, bezpečnosti, výměny utajovaných informací, výměny pracovníků a přístupu ke službám. Smluvní strany mohou tento seznam oblastí upravit v souladu s článkem 25.
 2. Touto dohodou není dotčena institucionální autonomie Evropské unie, pokud jde o regulaci v souvislosti s programy týkajícími se evropských GNSS, ani struktura stanovená Evropskou unií pro účely provozování programů týkajících se evropských GNSS. Touto dohodou rovněž nejsou dotčena příslušná regulační opatření, kterými se provádějí závazky nešíření, kontrola vývozu, kontroly nehmotných přenosů technologií. Nejsou jí dotčena ani vnitrostátní bezpečnostní opatření.
 3. S výhradou svých příslušných regulačních opatření podporují smluvní strany v největší možné míře činnosti v rámci spolupráce na základě této dohody s cílem poskytnout srovnatelné možnosti pro účast na svých činnostech v oblastech uvedených v odstavci 1.
 Článek 5
 Rádiové spektrum
 1. Smluvní strany budou pokračovat ve spolupráci a vzájemné podpoře v oblasti problematiky rádiového spektra v rámci Mezinárodní telekomunikační unie (dále jen „ITU“), při zohlednění Memoranda o porozumění ohledně evidence systému služeb družicové navigace Galileo u ITU ze dne 5. listopadu 2004.
 2. Smluvní strany si budou vyměňovat informace o žádostech kmitočtové notifikace a chránit odpovídající přidělení kmitočtů pro systém Galileo s cílem zajistit dostupnost služeb systému Galileo ve prospěch uživatelů na celém světě, a zejména ve Švýcarsku a v Evropské unii.
 3. Za účelem ochrany rádiového navigačního spektra proti poruchám a rušení budou smluvní strany zjišťovat zdroje rušení a hledat oboustranně přijatelná řešení pro boj proti tomuto rušení.
 4. Tuto dohodu nelze vykládat odchylně od příslušných předpisů Mezinárodní telekomunikační unie, včetně jejího radiotelekomunikačního řádu.
 Článek 6
 Vědecký výzkum a odborná příprava
 1. Smluvní strany podporují činnosti v oblasti společného výzkumu a odborné přípravy týkající se evropských GNSS prostřednictvím výzkumných programů Evropské unie a Švýcarska a dalších příslušných výzkumných programů smluvních stran. Činnosti v oblasti společného výzkumu přispívají k plánování budoucího vývoje evropských


text:
GNSS.
 2. Smluvní strany se dohodly, že určí vhodný mechanismus pro zajištění účinných kontaktů a účasti na příslušných výzkumných programech.
 Článek 7
 Zadávání zakázek
 1. Pokud jde o pořizování v souvislosti s programy týkajícími se evropských GNSS, smluvní strany uplatní své závazky vyplývající z Dohody o vládních zakázkách (dále jen „GPA“) Světové obchodní organizace (dále jen „WTO“) a z dohody ze dne 21. června 1999 mezi Evropským společenstvím a Švýcarskou konfederací o některých aspektech vládních zakázek.
 2. Aniž je dotčen článek XXIII GPA (článek III revidované GPA), mají švýcarské subjekty právo účastnit se zadávání zakázek na poskytování služeb, které souvisí s programy týkajícími se evropských GNSS.
 Článek 8
 Průmyslová spolupráce
 Smluvní strany budou podněcovat a podporovat spolupráci mezi průmyslovými podniky smluvních stran, rovněž prostřednictvím společných podniků a účasti Švýcarska v příslušných evropských průmyslových sdruženích, jakož i účasti Evropské unie v příslušných švýcarských průmyslových sdruženích, s cílem řádného fungování evropských systémů družicové navigace a podpory využívání a vývoje aplikací a služeb systému Galileo.
 Článek 9
 Práva duševního vlastnictví
 Za účelem usnadnění průmyslové spolupráce smluvní strany poskytnou a zajistí odpovídající a účinnou ochranu práv duševního vlastnictví v oblastech a odvětvích důležitých pro vývoj a provoz evropských GNSS, a to v souladu s nejpřísnějšími mezinárodními normami stanovenými v Dohodě WTO o obchodních aspektech práv k duševnímu vlastnictví (TRIPS), včetně účinných prostředků pro vymáhání těchto norem.
 Článek 10
 Kontrola vývozu
 1. Aby bylo zajištěno uplatňování jednotné politiky kontroly vývozu a nešíření v souvislosti s programy týkajícími se evropských GNSS smluvními stranami, Švýcarsko včas přijme a prosazuje, v rámci své pravomoci a v souladu se svými vnitrostátními právními předpisy a postupy, opatření pro kontrolu vývozu a nešíření technologií, údajů a prvků, které jsou zvlášť vytvořeny nebo upraveny pro programy týkající se evropských GNSS. Tato opatření musí poskytnou úroveň kontroly vývozu a nešíření rovnocennou úrovni zavedené v Evropské unii
 2. V případě, že dojde k události, kdy takovéto rovnocenné úrovně kontroly vývozu a nešíření, jak je uvedeno v odstavci 1 tohoto článku, nelze dosáhnout, použije se postup stanovený v článku 22.
 Článek 11
 Rozvoj obchodu a trhu
 1. Smluvní strany podporují obchod a investice do infrastruktury a zařízení družicové navigace a zařízení pro globální navigaci, určování polohy a určování času Evropské unie a Švýcarska, včetně místních složek systému Galileo a aplikací významných pro programy týkající se evropských GNSS.
 2. Pro účely odstavce 1 smluvní strany prohloubí informovanost veřejnosti o činnostech systému Galileo v oblasti družicové navigace, určí potenciální překážky růstu v oblasti aplikací GNSS a přijmou vhodná opatření na usnadnění tohoto růstu.
 3. Pro účely zjištění potřeb uživatelů a účinné reakce na tyto potřeby mohou subjekty ze smluvních stran využívat budoucí fórum uživatelů GNSS.
 4. Touto dohodou nejsou dotčena práva a povinnosti smluvních stran vyplývající z Dohody o zřízení WTO.
 Článek 12
 Normy, certifikace a regulační opatření
 1. Vzhledem k tomu, že smluvní strany uznávají hodnotu koordinace svých přístupů v rámci mezinárodních fór pro normalizaci a certifikaci v oblasti služeb globální družicové navigace, budou smluvní strany zejména společně podporovat vypracování norem pro systém Galileo a EGNOS


text:
a jejich používání na celém světě, přičemž budou klást důraz na interoperabilitu s dalšími systémy GNSS.
 Jedním z cílů této koordinace bude podpora rozsáhlého a inovačního využívání služeb Galileo jako celosvětové normy pro navigaci a určování času pro otevřené a obchodní účely a pro účely zajištění bezpečnosti lidského života. Smluvní strany vytvoří příznivé podmínky pro rozvoj aplikací systému Galileo.
 2. Smluvní strany proto za účelem podpory a provádění cílů této dohody podle potřeby spolupracují ve všech otázkách týkajících se GNSS, které se řeší zejména v rámci Mezinárodní organizace pro civilní letectví, Mezinárodní námořní organizace a ITU.
 3. Smluvní strany zajistí, aby opatření týkající se technických norem a požadavků a postupů pro certifikace a udělování licencí v souvislosti s evropskými GNSS zbytečně nevytvářila překážky obchodu. Vnitrostátní požadavky musí být založeny na objektivních, nediskriminačních, předem stanovených transparentních kritériích.
 4. Smluvní strany přijmou nezbytná regulační opatření umožňující plné využívání přijímačů, pozemních i kosmických segmentů systému Galileo na území, které spadá do jejich pravomoci. V tomto ohledu nevystaví Švýcarsko systém Galileo na území, které spadá do jeho pravomoci, méně příznivému zacházení, než je zacházení poskytované jiným podobným systémům služeb družicové radionavigace.
 Článek 13
 Bezpečnost
 1. Aniž je dotčen čl. 4 odst. 2 a za účelem ochrany programů týkajících se evropských GNSS proti takovým ohrožením, jako je zneužití, rušení, narušení a nepřátelské útoky, přijmou smluvní strany veškerá proveditelná opatření, aby zajistily nepřetržitost, bezpečnost a zabezpečení služeb družicové navigace, související infrastruktury a klíčových zařízení na svém území.
 2. Pro účely odstavce 1 Švýcarsko včas přijme a v rámci své pravomoci a v souladu se svými vnitrostátními právními předpisy a postupy prosazuje opatření poskytující úroveň zabezpečení a bezpečnosti rovnocennou úrovni zabezpečení a bezpečnosti opatření platných v Evropské unii, pokud jde o ochranu, kontrolu a řízení citlivých zařízení, informací a technologií programů týkajících se evropských GNSS v souvislosti s ohrožením a nežádoucím vyzrazením.
 3. V případě, že dojde k události, kdy takovéto rovnocenné úrovně zabezpečení a bezpečnosti ve smyslu odstavce 2 tohoto článku nelze dosáhnout, použije se postup stanovený v článku 22.
 Článek 14
 Výměna utajovaných informací
 1. Výměna a ochrana utajovaných informací Evropské unie se uskutečňuje v souladu s dohodou o bezpečnosti a s prováděcími opatřeními k uvedené dohodě.
 2. Švýcarsko může utajované informace s vnitrostátním označením stupně utajení, které se týkají programů týkajících se evropských GNSS, vyměňovat s těmi členskými státy, s nimiž za tím účelem uzavřelo dvoustranné dohody.
 3. Smluvní strany usilují o zavedení komplexního a soudržného právního rámce, který umožní výměnu utajovaných informací týkajících se programu Galileo mezi všemi smluvními stranami.
 Článek 15
 Přístup ke službám
 Švýcarsko disponuje přístupem ke všem službám evropských GNSS, které jsou předmětem této dohody, a k veřejné regulované službě, jež je předmětem samostatné dohody o veřejné regulované službě.
 Švýcarsko vyjádřilo zájem o veřejnou regulovanou službu, kterou považuje za důležitý prvek své účasti v programech týkajících se evropských GNSS. Smluvní strany usilují o uzavření dohody o veřejné regulované službě, aby byla zajištěna účast Švýcarska na této službě, jakmile Švýcarsko podá příslušnou žádost a bude ukončen postup stanovený v článku 218