text:
výstražný signál řidiči podle bodu 5.5.4 ani nesmí být odpojeno ovládání ruční deaktivace systému AEBS uvedené v bodě 5.4.
 6.8.2
 Výstražný signál poruchy uvedený v bodě 5.5.4 se aktivuje a zůstane v činnosti nejpozději 10 s poté, co vozidlo překročilo rychlost 10 km/h, a u stojícího vozidla musí být opět aktivován bezprostředně po následném vypnutí a zapnutí zapalování, dokud simulovaná porucha trvá.
 6.9
 Zkouška deaktivace
 6.9.1
 U vozidel vybavených prostředky k deaktivaci systému AEBS se spínač zapalování (startování) přepne do polohy „zapnuto“ (běh motoru) a deaktivuje se systém AEBS. Aktivuje se výstražný signál uvedený v bodě 5.4.2. Spínač zapalování (startování) se přepne do polohy „vypnuto“. Spínač zapalování (startování) se opět přepne do polohy „zapnuto“ (běh motoru) a ověří se, zda nedošlo k opětovné aktivaci dříve aktivovaného výstražného signálu, což signalizuje, že systém AEBS byl obnoven, jak je uvedeno v bodě 5.4.1. Pokud se systém zapalování aktivuje pomocí „klíčku“, musí být tento požadavek splněn, aniž by došlo k vyjmutí klíčku.
 6.10
 Spolehlivost systému
 6.10.1
 Každý z výše uvedených scénářů zkoušek, kde scénář popisuje jedno uspořádání zkoušky při jedné rychlosti zkoušeného vozidla při jednom zatížení jedné kategorie (vozidlo–vozidlo, vozidlo–chodec), se provede dvakrát. Jestliže při jednom ze dvou zkušebních cyklů není dosaženo požadované výkonnosti, může se zkouška jednou zopakovat. Zkušební scénář se považuje za úspěšně absolvovaný, je-li požadované výkonnosti dosaženo ve dvou zkušebních cyklech. Počet neúspěšných zkušebních cyklů v rámci jedné kategorie nesmí překročit:
 a)
 10 % provedených zkušebních cyklů u zkoušek vozidlo–vozidlo a
 b)
 10 % provedených zkušebních cyklů u zkoušek vozidlo–chodec.
 6.10.2
 Ve spolupráci s technickou zkušebnou se u každého neúspěšného zkušebního cyklu vypracuje analýza jeho hlavní příčiny, která se připojí ke zkušebnímu protokolu. Nelze-li hlavní příčinu dát do souvislosti s odchylkou v uspořádání zkoušky, může technická zkušebna zkoušet za jakýchkoli jiných rychlostí z rozsahu rychlostí vymezeného v bodě 5.2.1.3, 5.2.1.4, 5.2.2.3, nebo 5.2.2.4, podle toho, který bod se v daném případě použije.
 6.10.3
 Při posuzování podle přílohy 3 musí výrobce prostřednictvím vhodné dokumentace prokázat, že je systém schopen spolehlivě dosahovat požadovaných výkonností.
 7. ZMĚNA TYPU VOZIDLA A ROZŠÍŘENÍ SCHVÁLENÍ
 7.1
 Každá změna typu vozidla uvedená v bodě 2.4 se oznámí schvalovacímu orgánu, který typ vozidla schválil. Schvalovací orgán pak může buď:
 7.1.1
 usoudit, že provedené změny nemají nepříznivý účinek na podmínky udělení schválení, a udělit rozšíření schválení, nebo
 7.1.2
 usoudit, že provedené změny mají vliv na podmínky udělení schválení a před udělením rozšíření schválení je tedy zapotřebí provést další zkoušky nebo kontroly.
 7.2
 Potvrzení nebo odmítnutí schválení, v němž jsou uvedeny změny, se postupem uvedeným v bodě 4.3 sdělí smluvním stranám dohody, které uplatňují tento předpis.
 7.3
 Schvalovací orgán informuje ostatní smluvní strany o rozšíření prostřednictvím formuláře sdělení uvedeného v příloze 1 tohoto předpisu. Každému rozšíření přiřadí pořadové číslo, které se označuje jako číslo rozšíření.
 8. SHODNOST VÝROBY
 8.1
 Postupy pro zajištění shodnosti výroby musí odpovídat postupům stanoveným v příloze 1 dohody z roku 1958 (E/ECE/TRANS/505/Rev.3) a splňovat tyto požadavky:
 8.2
 Každé vozidlo schválené podle tohoto předpisu musí být vyrobeno tak, aby bylo shodné se schváleným typem vozidla, tj. splňovalo


text:
požadavky uvedené v bodě 5.
 8.3
 Schvalovací orgán, který udělil schválení, může kdykoliv ověřit postupy pro kontrolu shodnosti, které se používají v každé výrobní jednotce. Obvyklá četnost těchto kontrol je jednou za dva roky.
 9. POSTIHY ZA NESHODNOST VÝROBY
 9.1
 Schválení typu vozidla udělené podle tohoto předpisu může být odňato, pokud nejsou splněny požadavky uvedené v bodě 8.
 9.2
 Pokud smluvní strana odejme schválení, které dříve udělila, neprodleně to zasláním formuláře sdělení odpovídajícího vzoru uvedenému v příloze 1 tohoto předpisu oznámí ostatním smluvním stranám, které tento předpis uplatňují.
 10. DEFINITIVNÍ UKONČENÍ VÝROBY
 Pokud držitel schválení zcela ukončí výrobu typu vozidla schváleného v souladu s tímto předpisem, informuje o tom schvalovací orgán, který udělil schválení, a ten o tom prostřednictvím formuláře sdělení odpovídajícího vzoru uvedenému v příloze 1 tohoto předpisu informuje ostatní smluvní strany dohody, jež tento předpis uplatňují.
 11. NÁZVY A ADRESY TECHNICKÝCH ZKUŠEBEN ODPOVĚDNÝCH ZA PROVÁDĚNÍ SCHVALOVACÍCH ZKOUŠEK A NÁZVY A ADRESY SCHVALOVACÍCH ORGÁNŮ
 Smluvní strany dohody, jež uplatňují tento předpis, sdělí sekretariátu Organizace spojených národů (4) názvy a adresy technických zkušeben odpovědných za provedení schvalovacích zkoušek a názvy a adresy schvalovacích orgánů, které schválení udělují a kterým se mají zasílat formuláře potvrzující schválení nebo rozšíření nebo odmítnutí nebo odnětí schválení.
 12. PŘECHODNÁ USTANOVENÍ
 12.1
 Od úředního data vstupu série změn 01 v platnost žádná ze smluvních stran, které uplatňují tento předpis, neodmítne udělit nebo uznat schválení typu podle tohoto předpisu ve znění série změn 01.
 12.2
 Od 1. května 2024 nejsou smluvní strany uplatňující tento předpis povinny uznávat schválení typu podle tohoto předpisu v jeho původním znění, jež byla poprvé vydána po 1. květnu 2024.
 12.3
 Do 1. května 2026 uznají smluvní strany, které uplatňují tento předpis, schválení typu podle tohoto předpisu v jeho původním znění, jež byla poprvé vydána před 1. květnem 2024.
 12.4
 Od 1. května 2026 nejsou smluvní strany uplatňující tento předpis povinny uznávat schválení typu vydaná podle tohoto předpisu v jeho původním znění.
 12.5
 Bez ohledu na ustanovení bodu 12.4 musí smluvní strany, které uplatňují tento předpis, nadále uznávat schválení typu vydaná podle tohoto předpisu v jeho původním znění pro vozidla, jež nejsou dotčena změnami zavedenými sérií změn 01.
 12.6
 Smluvní strany, které uplatňují tento předpis, neodmítnou udělit schválení typu podle některé z předchozích sérií změn nebo rozšíření tohoto předpisu.
 (1) Podle definice v Úplném usnesení o konstrukci vozidel (R.E.3.), dokument ECE/TRANS/WP.29/78/Rev.6, bod 2 – www.unece.org/trans/main/wp29/wp29wgs/wp29gen/wp29resolutions.html
 (2) Rozlišovací čísla smluvních stran dohody z roku 1958 jsou uvedena v příloze 3 Úplného usnesení o konstrukci vozidel (R.E.3), dokument ECE/TRANS/WP.29/78/Rev.6.
 (*1) Pro relativní rychlosti mezi uvedenými hodnotami (např. 53 km/h) se použije maximální relativní rychlost nárazu (tj. 35/30 km/h) přiřazená nejbližší vyšší relativní rychlosti (tj. 55 km/h).
 Pro hmotnosti vyšší než hmotnost v provozním stavu se použije maximální relativní rychlost nárazu přiřazená maximální hmotnosti.
 (*2) Pro relativní rychlosti mezi uvedenými hodnotami (např. 53 km/h) se použije maximální relativní rychlost nárazu (tj. 30/30 km/h) přiřazená nejbližší vyšší relativní rychlosti (tj. 55 km/h).
 Pro hmotnosti vyšší než hmotnost v provozním stavu se použije maximální relativní rychlost nárazu přiřazená

type: contracts

jurisdiction: EU


text:
maximální hmotnosti.
 (*3) Pro rychlosti zkoušeného vozidla mezi uvedenými hodnotami (např. 53 km/h) se použije maximální rychlost nárazu (tj. 35/30 km/h) přiřazená nejbližší vyšší rychlosti zkoušeného vozidla (tj. 55 km/h).
 Pro hmotnosti vyšší než hmotnost v provozním stavu se použije maximální relativní rychlost nárazu přiřazená maximální hmotnosti.
 (3) „Jmenovitou“ hodnotou se rozumí teoretická cílová hodnota.
 (4) Pro výměnu takových informací se sekretariátem poskytuje sekretariát EHK OSN on-line platformu („/343 Application“) https://www.unece.org/trans/main/wp29/datasharing.html
 PŘÍLOHA 1
 Sdělení
 (Maximální formát: A4 (210 × 297 mm))
 (1)
 Vydal: název správního orgánu:
 ...
 ...
 ve věci (2):
 udělení schválení
 rozšíření schválení
 odmítnutí schválení
 odnětí schválení
 definitivního ukončení výroby
 typu vozidla z hlediska vyspělého systému nouzového brzdění podle předpisu OSN č. 152
 Schválení č.: ...
 1.
 Obchodní značka: ...
 2.
 Typ a obchodní název (názvy): ...
 3.
 Název a adresa výrobce: ...
 4.
 Případně název a adresa zástupce výrobce: ...
 5.
 Stručný popis vozidla: ...
 6.
 Datum předání vozidla ke schválení: ...
 7.
 Technická zkušebna odpovědná za provádění schvalovacích zkoušek: ...
 8.
 Datum protokolu vydaného touto zkušebnou: ...
 9.
 Číslo protokolu vydaného touto zkušebnou: ...
 10.
 Schválení uděleno/odmítnuto/rozšířeno/odňato:2
 11.
 Místo: ...
 12.
 Datum: ...
 13.
 Podpis: ...
 14.
 K tomuto sdělení se připojují tyto doklady opatřené výše uvedeným číslem schválení:...
 15.
 Poznámky: ...
 (1) Rozlišovací číslo země, která schválení udělila/rozšířila/odmítla/odňala (viz ustanovení o schválení v tomto předpisu).
 (2) Nehodící se škrtněte.
 PŘÍLOHA 2
 Uspořádání značek schválení typu
 (viz body 4.4 až 4.4.2 tohoto předpisu)
 a = minimálně 8 mm
 Výše uvedená značka schválení typu umístěná na vozidle označuje, že dotčený typ vozidla byl schválen v Belgii (E 6) z hlediska vyspělého systému nouzového brzdění (AEBS) podle předpisu OSN č. 152 (písmeno C označuje zkoušku vozidlo–vozidlo a písmeno P zkoušku vozidlo–chodec). První dvě číslice čísla schválení označují, že schválení bylo uděleno podle požadavků předpisu OSN č. 152 v jeho původním znění.
 PŘÍLOHA 3
 Zvláštní požadavky týkající se bezpečnostních hledisek elektronických řídicích systémů
 1. Obecně
 V této příloze jsou definovány zvláštní požadavky na dokumentaci, strategii týkající se poruch a na ověřování s ohledem na bezpečnostní hlediska komplexních elektronických řídicích systémů vozidel (viz bod 2.4), pokud jde o tento předpis.
 Tato příloha platí také pro bezpečnostní funkce uvedené v tomto předpisu, které jsou řízeny elektronickým systémem (elektronickými systémy) (bod 2.3), pokud jde o tento předpis.
 Tato příloha nespecifikuje kritéria výkonnosti „systému“, ale je zde uvedena metodika uplatněná při tvorbě návrhu systému a informace, které musí být pro účely schválení typu předloženy technické zkušebně.
 Tyto informace musí prokázat, že „systém“ splňuje, jak za normálního stavu, tak při poruše, všechny příslušné požadavky na účinnost stanovené v jiných částech tohoto předpisu a že je konstruován tak, aby během svého provozu nezpůsoboval kritická bezpečnostní rizika.
 2. Definice
 Pro účely této přílohy:
 2.1
 „Systémem“ se rozumí elektronický řídicí systém nebo komplexní elektronický řídicí systém, který zajišťuje nebo tvoří část převodu ovládání funkce, které se týká tento předpis. Tento termín zahrnuje také každý jiný systém, který spadá do oblasti působnosti tohoto předpisu, a také přenosové spoje do jiných systémů nebo z nich, které jsou mimo oblast


text:
působnosti tohoto předpisu, a které působí na funkci, které se týká tento předpis.
 2.2
 „Koncepcí bezpečnosti“ se rozumí popis opatření začleněných do systému (např. v rámci elektronických jednotek) k zajištění integrity systému a tím bezpečného provozu jak za normálního stavu, tak při poruše, a to i v případě elektrické poruchy. Částí koncepce bezpečnosti může být možnost přechodu k částečnému fungování nebo dokonce záložnímu systému zajišťujícímu nezbytné funkce vozidla.
 2.3
 „Elektronickým řídicím systémem“ se rozumí kombinace jednotek konstruovaná k tomu, aby podporovala zajištění stanovené funkce řízení vozidla pomocí elektronického zpracování dat. Takové systémy, často softwarově ovládané, se skládají z jednotlivých funkčních součástí, jako jsou čidla, elektronické řídicí jednotky a akční členy, a jsou propojeny přenosovými spoji. Mohou zahrnovat mechanické, elektropneumatické či elektrohydraulické prvky.
 2.4
 „Komplexními elektronickými řídicími systémy vozidel“ se rozumí elektronické řídicí systémy, ve kterých může být funkce řízená elektronickým systémem nebo ovládaná řidičem potlačena systémem/funkcí elektronického řízení vyšší úrovně. Funkce, která je překonána, se stane částí komplexního systému, stejně jako každý překonávající systém / každá překonávající funkce v oblasti působnosti tohoto předpisu. Zahrnuty jsou také přenosové spoje do překonávajících systémů/funkcí mimo oblast působnosti tohoto předpisu a z nich.
 2.5
 Systémy/funkcemi „elektronického řízení vyšší úrovně“ se rozumí systémy/funkce, jež využívají přídavných opatření pro zpracování a/nebo zjišťování za účelem úpravy chování vozidla pomocí změn povelů v rámci standardní funkce (standardních funkcí) řídicího systému vozidla. To komplexním systémům umožňuje automaticky měnit své účinky s prioritou, jež závisí na zjištěných okolnostech.
 2.6
 „Jednotkami“ se rozumí nejmenší části jednotlivých součástí systému, jimiž se tato příloha zabývá, protože tyto kombinace součástí budou pro účely identifikace, analýzy či výměny považovány za samostatné objekty.
 2.7
 „Přenosovými spoji“ se rozumí prostředky využívané k propojení různě rozmístěných jednotek za účelem přenosu signálů, provozních dat či přívodu energie. Obecně se jedná o elektrická zařízení, avšak některé jejich části mohou být mechanické, pneumatické či hydraulické.
 2.8
 „Rozsah ovládání“ odkazuje na výstupní veličinu a definuje rozsah, v rámci něhož systém pravděpodobně uplatní funkce ovládání.
 2.9
 „Hranice funkčního provozu“ definuje hranice vnějších fyzických možností, v rámci nichž je systém schopen zachovat řízení.
 2.10
 „Bezpečnostní funkcí“ se rozumí funkce „daného systému“, která je schopna měnit dynamické chování vozidla. „Daný systém“ může být schopen vykonávat více než jednu bezpečnostní funkci.
 3. Dokumentace
 3.1
 Požadavky
 Výrobce musí předložit soubor dokumentace, který dává přehled o základní koncepci „daného systému“ a o prostředcích, pomocí kterých je tento systém propojen s ostatními systémy vozidla nebo kterými přímo ovládá výstupní proměnné. Musí být vysvětlena/vysvětleny funkce „daného systému“ a koncepce bezpečnosti, jak jsou stanoveny výrobcem. Dokumentace musí být stručná, avšak musí dokládat, že v rámci návrhu a vývoje bylo využito odborných znalostí ze všech oblastí daného systému, jež jsou zahrnuty. Pro účely pravidelných technických prohlídek musí dokumentace popisovat, jakým způsobem lze zkontrolovat stav fungování „daného systému“.
 Technická zkušebna musí soubor dokumentace vyhodnotit, aby prokázala, že „daný systém“:
 a)
 je konstruován tak, aby během své činnosti, jak za normálního stavu, tak při poruše, nezpůsoboval kritická bezpečnostní rizika;
 b)
 splňuje, jak za normálního stavu, tak při poruše, všechny příslušné požadavky na účinnost stanovené


text:
v jiných částech tohoto předpisu a
 c)
 byl vyvinut procesem/metodou podle prohlášení výrobce.
 3.1.1
 Dokumentace se musí skládat ze dvou částí:
 a)
 formálního souboru dokumentace pro schválení obsahující podklady uvedené v bodě 3 (s výjimkou podkladů uvedených v bodě 3.4.4), jenž musí být předložen technické zkušebně při podání žádosti o schválení typu. Tento soubor dokumentace slouží technické zkušebně jako základ pro proces ověřování stanovený v bodě 4 této přílohy. Technická zkušebna musí zajistit, aby tento soubor dokumentace zůstal dostupný po dobu dohodnutou se schvalovacím orgánem. Musí to být nejméně 10 let od doby, kdy byla výroba vozidla definitivně ukončena;
 b)
 další podklady a údaje analýzy podle bodu 3.4.4, které musí výrobce uchovat a poskytnout ke kontrole při schvalování typu. Výrobce musí zajistit, aby tyto podklady a údaje analýzy zůstaly dostupné po dobu 10 let od doby, kdy byla výroba vozidla definitivně ukončena.
 3.2
 Popis funkcí „daného systému“
 Musí být předložen popis, který jednoduchým způsobem vysvětluje všechny ovládací funkce „daného systému“ a metody, které byly použity k dosažení cílů, včetně uvedení mechanismu/mechanismů, kterými se ovládací funkce vykonávají.
 Každá popsaná funkce, která může být překonána, musí být identifikována a musí být podán další popis změněného principu činnosti funkce.
 3.2.1
 Musí být předložen seznam všech vstupních a zjištěných proměnných, jakož i jejich vymezený pracovní rozsah.
 3.2.2
 Musí být předložen seznam všech výstupních proměnných veličin, jež jsou ovládány „daným systémem“, a pro každý případ musí být udáno, zda jsou řízeny přímo, nebo prostřednictvím jiného systému vozidla. Musí být vymezen rozsah řízení (bod 2.8) uplatněný u každé takové proměnné.
 3.2.3
 Musí být uvedeny hranice funkčního provozu (bod 2.9), jestliže jsou pro výkonnost systému relevantní.
 3.3
 Uspořádání a schéma systému
 3.3.1
 Seznam součástí
 Musí být předložen seznam zahrnující všechny jednotky „daného systému“, kde budou uvedeny i ostatní systémy vozidla, jichž je zapotřebí pro zajištění příslušné ovládací funkce.
 Musí být předložen základní přehled, jenž tyto jednotky schematicky znázorní v jejich vzájemném spojení, přičemž z něj musí jasně vyplývat rozmístění jednotlivých zařízení i jejich vzájemná propojení.
 3.3.2
 Funkce jednotek
 Musí být uvedena funkce každé jednotky „daného systému“ a uvedeny signály, které je spojují s jinými jednotkami nebo s jinými systémy vozidla. Tento přehled lze předložit v podobě označeného blokového nebo jiného schématu či formou popisu doplněného takovým schématem.
 3.3.3
 Propojení
 Jednotlivá propojení v rámci „daného systému“ se znázorní pomocí schématu obvodu v případě elektrických přenosových spojů, schématu potrubí v případě pneumatických či hydraulických přenosových zařízení a pomocí zjednodušeného schematického přehledu u mechanických spojů. Rovněž musí být znázorněny přenosové spoje do jiných systémů a z nich.
 3.3.4
 Tok signálu, provozní data a priority
 Mezi uvedenými přenosovými spoji a signály a/nebo provozními daty přenášenými mezi jednotlivými jednotkami musí existovat jasný soulad. Priority signálů a/nebo provozních dat na multiplexovaných datových cestách musí být uvedeny všude, kde může priorita představovat problém ovlivňující účinnost či bezpečnost, pokud jde o tento předpis.
 3.3.5
 Identifikace jednotek
 Každá jednotka musí být jasně a jednoznačně identifikovatelná (např. pomocí označení pro hardware a pomocí označení nebo softwarového výstupu pro softwarový obsah), aby jí bylo možné přiřadit odpovídající hardware


text:
a dokumentaci.
 V případech, kdy jsou funkce kombinovány v rámci jediné jednotky nebo v rámci jediného počítače, avšak z důvodu srozumitelnosti a názornosti znázorněny ve více blocích v blokovém schématu, použije se pouze jediné identifikační označení hardwaru. Výrobce použitím tohoto označení potvrzuje, že dodané zařízení je v souladu s odpovídajícím dokumentem.
 3.3.5.1
 Označení vymezuje verzi hardwaru a softwaru, přičemž v případě změny verze softwaru jako např. za účelem změny funkce jednotky, pokud jde o tento předpis, se změní i toto označení.
 3.4
 Bezpečnostní koncepce výrobce
 3.4.1
 Výrobce předloží prohlášení, kterým se potvrzuje, že strategie zvolená k dosahování požadovaných účinků „daného systému“ nesníží za podmínek bezporuchového stavu bezpečnost provozu vozidla.
 3.4.2
 Pokud jde o software použitý v rámci „daného systému“, musí být vysvětlena jeho základní architektura a musí být uvedeny metody a nástroje použité při jeho návrhu. Výrobce musí předložit doklady o prostředcích, jejichž pomocí v průběhu procesu návrhu a vývoje stanovil provedení logiky systému.
 3.4.3
 Výrobce musí technické zkušebně poskytnout vysvětlení konstrukčních opatření integrovaných do „daného systému“ k zajištění bezpečného provozu v poruchovém stavu. Jako příklady případných konstrukčních opatření pro případ poruchy v „daném systému“ lze uvést:
 a)
 omezení na provoz za použití pouze určité části systému;
 b)
 přepnutí na samostatný záložní systém;
 c)
 vyřazení funkcí vyšší úrovně.
 V případě poruchy musí být řidič upozorněn např. pomocí výstražného signálu nebo zobrazeného hlášení. Není-li systém deaktivován řidičem, např. přepnutím spínače zapalování do pozice „vypnuto“ nebo vypnutím příslušné funkce, je-li za tímto účelem k dispozici zvláštní vypínač, musí být výstraha patrná po celou dobu trvání poruchového stavu.
 3.4.3.1
 V případě, že se pomocí vybraného opatření zvolí provozní režim částečné účinnosti za určitých podmínek poruchového stavu, musí být tyto podmínky uvedeny a musí být vymezena výsledná omezení účinnosti.
 3.4.3.2
 V případě, že se pomocí vybraného opatření zvolí pro dosažení požadovaného účinku řídicího systému vozidla druhotné (záložní) prostředky, musí být vysvětleny zásady mechanismu přepínání, logika a úroveň rezervy a veškeré prvky kontroly zálohy a musí být vymezena výsledná omezení účinnosti zálohy.
 3.4.3.3
 V případě, že se pomocí vybraného opatření zvolí vypnutí funkce vyšší úrovně, musí být potlačeny veškeré odpovídající výstupní ovládací signály s touto funkcí spojené, a sice takovým způsobem, aby se omezila přechodová rušení.
 3.4.4
 K dokumentaci musí být přiložena analýza, která celkově znázorní, jak se systém bude chovat v případě výskytu jakéhokoli jednotlivého nebezpečí nebo poruchy, které budou mít vliv na účinnost řízení vozidla či bezpečnost.
 Zvolený analytický přístup (přístupy) musí být zaveden a udržován výrobcem a musí být zpřístupněn technické zkušebně ke kontrole při schvalování typu.
 Technická zkušebna musí vyhodnotit použití analytického přístupu (přístupů). Vyhodnocení musí zahrnovat:
 a)
 ověření bezpečnostního přístupu na úrovni koncepce (vozidla) a potvrzení toho, že jsou zohledněny interakce s jinými systémy vozidla. Tento přístup musí být založen na analýze nebezpečí/rizik vhodné z hlediska aspektů bezpečnosti systému;
 b)
 ověření bezpečnostního přístupu na úrovni systému. Tento přístup musí být založen na analýze způsobů selhání a jejich následků (FMEA), analýze pomocí stromové struktury příčin (FTA) nebo na jakémkoli jiném podobném postupu vhodném z hlediska aspektů bezpečnosti systému;
 c)
 ověření validačních


text:
plánů a výsledků. Při této validaci musí být použito například modelování programem na hardwaru (Hardware in the Loop testing), provozní zkouška vozidla na silnici nebo jiný prostředek vhodný pro validaci.
 Hodnocení se musí skládat z kontrol nebezpečí a poruch zvolených technickou zkušebnou, aby se potvrdilo, že vysvětlení koncepce bezpečnosti ze strany výrobce je srozumitelné a logické a že validační plány jsou vhodné a byly splněny.
 Technická zkušebna může k ověření koncepce bezpečnosti vykonat zkoušky uvedené v bodě 4, nebo požadovat, aby byly takové zkoušky vykonány.
 3.4.4.1
 Tato dokumentace musí obsahovat podrobný seznam sledovaných parametrů a pro každý poruchový stav typu vymezeného v bodě 3.4.4 této přílohy musí stanovit výstražný signál určený řidiči a/nebo servisním pracovníkům nebo pracovníkům provádějícím technickou prohlídku.
 3.4.4.2
 Tato dokumentace musí popsat zavedená opatření, která zajišťují, že „daný systém“ neohrožuje bezpečný provoz vozidla, jsou-li vlastnosti „daného systému“ ovlivněny podmínkami vnějšího prostředí, např. klimatem, teplotou, vniknutím prachu, vniknutím vody, nánosem ledu.
 4. Ověření a zkouška
 4.1
 Funkční provoz „daného systému“, jak je stanoven v dokumentech požadovaných v bodě 3, se zkouší takto:
 4.1.1
 Ověření funkce „daného systému“
 Technická zkušebna ověří „daný systém“ v bezporuchovém stavu zkouškami určitého počtu funkcí zvolených z těch, které výrobce uvedl podle bodu 3.2.
 U komplexních elektronických systémů musí tyto zkoušky zahrnout scénáře, kdy je uvedená funkce překonána.
 4.1.2
 Ověření koncepce bezpečnosti podle bodu 3.4
 Reakce „daného systému“ pod vlivem poruchy v jakékoli samostatné jednotce se musí zkontrolovat použitím odpovídajících výstupních signálů do elektrických jednotek nebo mechanických prvků za účelem simulace účinků vnitřních poruch v rámci dané jednotky. Technická zkušebna musí tuto kontrolu provést nejméně u jedné samostatné jednotky, avšak nesmí kontrolovat reakci „daného systému“ na současné vícenásobné poruchy samostatných jednotek.
 Technická zkušebna musí ověřit, že tyto zkoušky zahrnují prvky, které mohou ovlivňovat řiditelnost vozidla, a informace pro uživatele (prvky týkající se rozhraní člověk–stroj).
 4.1.2.1
 Výsledky ověření se musí shodovat s doloženým shrnutím analýzy poruchy na úrovni celkového účinku tak, aby byly koncepce bezpečnosti a její realizace potvrzeny jako přiměřené.
 5. Protokoly technické zkušebny
 Protokoly o hodnocení vydávané technickou zkušebnou musí být vyhotoveny tak, aby umožňovaly zpětnou zjistitelnost, např. verze kontrolovaných dokumentů jsou kódovány a uvedeny v záznamech technické zkušebny.
 Příklad možného uspořádání způsobu hodnocení technickou zkušebnou určeného pro schvalovací orgán je uveden v dodatku 1 k této příloze.
 Dodatek 1 k příloze 3
 Vzor formuláře hodnocení pro elektronické systémy
 Zkušební protokol č.: ...
 1.
 Identifikace
 1.1
 Značka vozidla: ...
 1.2
 Typ: ...
 1.3
 Způsob označení typu, je-li na vozidle vyznačen: ...
 1.4
 Umístění tohoto označení: ...
 1.5
 Název a adresa výrobce: ...
 1.6
 Případně název a adresa zástupce výrobce: ...
 1.7
 Formální soubor dokumentace výrobce:
 Referenční číslo dokumentace: ...
 Datum původního vydání: ...
 Datum poslední aktualizace: ...
 2.
 Popis zkoušeného vozidla (zkoušených vozidel) / systému (systémů)
 2.1
 Obecný popis: ...
 2.2
 Popis všech řídicích funkcí „daného systému“ a způsobů činnosti: ...
 2.3
 Popis součástí a schémata jednotlivých propojení v „daném systému“: ...
 3.
 Koncepce bezpečnosti výrobce
 3.1
 Popis toku signálů, pracovních dat a jejich priorit: ...
 3.2
 Prohlášení výrobce:
 Výrobce (výrobci)...potvrzuje (potvrzují), že


text:
strategie zvolená k dosahování požadovaných účinků „daného systému“ nesníží za podmínek bezporuchového stavu bezpečnost provozu vozidla.
 3.3
 Základní architektura softwaru a metody a nástroje použité při jeho návrhu: ...
 3.4
 Vysvětlení konstrukčních opatření integrovaných do „daného systému“ pro případ poruchového stavu: ...
 3.5
 Dokumentované analýzy chování „daného systému“ při jednotlivých nebezpečích nebo poruchách: ...
 3.6
 Popis opatření zavedených s ohledem na podmínky vnějšího prostředí: ...
 3.7
 Ustanovení pro pravidelnou technickou prohlídku „daného systému“: ...
 3.8
 Výsledky ověřovací zkoušky „daného systému“ podle bodu 4.1.1 přílohy 3 předpisu OSN č. 152: ...
 3.9
 Výsledky ověřovací zkoušky koncepce bezpečnosti podle bodu 4.1.2 přílohy 3 předpisu OSN č. 152: ...
 3.10
 Datum zkoušky: ...
 3.11
 Tato zkouška byla provedena a její výsledky byly zaznamenány do protokolu podle ..... předpisu OSN č. 152 naposledy pozměněného sérií změn .....
 Technická zkušebna (1) provádějící zkoušky:
 Podpis: ... Datum: ...
 3.12
 Schvalovací orgán (1)
 Podpis: ... Datum: ...
 3.13
 Poznámky: ...
 (1) Musí podepsat rozdílné osoby, a to i v případě, když technická zkušebna a schvalovací orgán jsou toutéž organizací, nebo alternativně, když je se zkušebním protokolem vydána autorizace schvalovacího orgánu.
 Dodatek 2 k příloze 3
 Scénáře chybné reakce
 1. Cílový objekt – vozidlo
 1.1
 Dvě stojící vozidla kategorie M1 AA sedan musí být umístěna tak, aby:
 a)
 byla ve stejném směru, v jakém se pohybuje zkoušené vozidlo;
 b)
 vzdálenost mezi nimi byla 4,5 m;
 c)
 zadní části obou vozidel byly vzájemně zarovnané.
 1.2
 Zkoušené vozidlo musí urazit vzdálenost nejméně 60 m stálou rychlostí v rozsahu rychlostí uvedených v tabulce v bodě 5.2.1.4 tohoto předpisu a musí projet uprostřed mezi oběma stojícími vozidly.
 Během zkoušky nesmí být provedeny žádné změny ovládacích prvků zkoušeného vozidla kromě drobných úprav ovládacího prvku řízení bránících jakémukoli vybočení vozidla z dráhy.
 1.3
 Systém AEBS nesmí vydat výstrahu před srážkou a nesmí zahájit nouzové brzdění.
 2. Cílový objekt – chodec
 2.1
 Cílový objekt – chodec popsaný v bodě 6.3.2 musí být umístěn:
 a)
 tak, aby byl ve stejném směru, v jakém se pohybuje zkoušené vozidlo;
 b)
 ve vzdálenosti 1 m od strany zkoušeného vozidla, které je nejblíže cíli ke straně ve směru provozu.
 2.2
 Rovně jedoucí zkoušené vozidlo musí urazit vzdálenost nejméně 60 m stálou rychlostí v rozsahu rychlostí uvedených v tabulce v bodě 5.2.2.4, přičemž musí minout stojící cílový objekt – chodce.
 Během zkoušky nesmí být provedeny žádné změny ovládacích prvků zkoušeného vozidla kromě drobných úprav ovládacího prvku řízení bránících jakémukoli vybočení vozidla z dráhy.
 2.3
 Systém AEBS nesmí vydat výstrahu před srážkou a nesmí zahájit nouzové brzdění.


text:
 18.5.2006
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 L 131/1
 ROZHODNUTÍ SMÍŠENÉHO VÝBORU ES-ISLAND Č. 2/2005
 ze dne 22. prosince 2005,
 kterým se mění protokol č. 3 o definici pojmu „původní produkty“ a o metodách správní spolupráce k dohodě
 (2006/343/ES)
 SMÍŠENÝ VÝBOR,
 s ohledem na Dohodu mezi Evropským hospodářským společenstvím a Islandskou republikou (1) (dále jen „dohoda“), podepsanou v Bruselu dne 22. července 1972, a zejména na článek 38 protokolu č. 3 k uvedené dohodě,
 vzhledem k těmto důvodům:
 (1)
 Protokol č. 3 k dohodě stanoví kumulaci původu mezi Společenstvím a Islandem, Bulharskem, Norskem, Rumunskem a Švýcarskem (včetně Lichtenštejnska).
 (2)
 Je vhodné rozšířit systém kumulace, neboť umožňuje využít materiály pocházející ze Společenství, Bulharska, Rumunska, Islandu, Norska, Švýcarska (včetně Lichtenštejnska), Faerských ostrovů, Turecka nebo z jakékoli jiné země, která je účastníkem Evropsko-středomořského partnerství na základě Barcelonského prohlášení přijatého na Evropsko-středomořské konferenci konané ve dnech 27. a 28. listopadu 1995 (2) za účelem rozvoje obchodu a posílení regionální integrace.
 (3)
 Pro účely zavedení rozšířeného systému kumulace výhradně mezi zeměmi, které splňují nezbytné podmínky, a s cílem zamezit obcházení cel je nezbytné zavést nová ustanovení týkající se osvědčování původu.
 (4)
 Na zboží nacházející se ke dni začátku použitelnosti tohoto rozhodnutí v režimu tranzitu nebo uskladnění by se měla vztahovat přechodná ustanovení, aby se na toto zboží mohl uplatnit rozšířený systém kumulace.
 (5)
 Je třeba provést určité technické změny, aby se napravily nesrovnalosti mezi různými jazykovými zněními daného textu a v těchto zněních.
 (6)
 Pro řádné fungování dohody a s cílem usnadnit práci uživatelům a celním správám je proto vhodné, aby se do nového znění protokolu č. 3 zapracovala veškerá uvedená ustanovení,
 ROZHODL TAKTO:
 Článek 1
 Protokol č. 3 k dohodě, o definici pojmu „původní produkty“ a o metodách správní spolupráce, se nahrazuje přiloženým zněním, spolu se souvisejícími společnými prohlášeními.
 Článek 2
 Toto rozhodnutí vstupuje v platnost dnem přijetí.
 Použije se od prvního dne měsíce následujícího po dni přijetí.
 V Bruselu dne 22. prosince 2005.
 Za Smíšený výbor
 předseda
 R. WRIGHT
 (1) Úř. věst. L 301, 31.12.1972, s. 2.
 (2) Alžírsko, Egypt, Izrael, Jordánsko, Libanon, Maroko, Sýrie, Tunisko, západní břeh Jordánu a pásmo Gazy.
 PROTOKOL č. 3
 o definici pojmu „původní produkty“ a o metodách správní spolupráce
 OBSAH
 HLAVA I
 OBECNÁ USTANOVENÍ
 Článek 1
 Definice
 HLAVA II
 DEFINICE POJMU „PŮVODNÍ PRODUKTY“
 Článek 2
 Obecné požadavky
 Článek 3
 Kumulace ve Společenství
 Článek 4
 Kumulace na Islandu
 Článek 5
 Zcela získané produkty
 Článek 6
 Dostatečně zpracované nebo opracované produkty
 Článek 7
 Nedostatečné zpracování nebo opracování
 Článek 8
 Určující jednotka
 Článek 9
 Příslušenství, náhradní díly a nástroje
 Článek 10
 Soupravy
 Článek 11
 Neutrální prvky
 HLAVA III
 ÚZEMNÍ POŽADAVKY
 Článek 12
 Územní zásada
 Článek 13
 Přímá doprava
 Článek 14
 Výstavy
 HLAVA IV
 NAVRACENÍ CLA NEBO OSVOBOZENÍ OD CLA
 Článek 15
 Zákaz navracení cla nebo osvobození od cla
 HLAVA V
 PROKAZOVÁNÍ PŮVODU
 Článek 16
 Obecné požadavky
 Článek 17
 Postup pro vydávání průvodního osvědčení EUR.1 nebo EUR-MED
 Článek 18
 Průvodní osvědčení EUR.1 nebo EUR-MED vystavená dodatečně
 Článek 19
 Vystavení duplikátu průvodního osvědčení EUR.1 nebo EUR-MED
 Článek 20
 Vydání průvodního osvědčení EUR.1


text:
nebo EUR-MED na základě dokladu o původu zboží vydaného nebo vyhotoveného dříve
 Článek 21
 Účetní rozlišování
 Článek 22
 Podmínky pro vyhotovení prohlášení na faktuře nebo prohlášení na faktuře EUR-MED
 Článek 23
 Schválený vývozce
 Článek 24
 Platnost dokladu o původu zboží
 Článek 25
 Předkládání dokladu o původu zboží
 Článek 26
 Dovoz po částech
 Článek 27
 Osvobození od dokladu o původu zboží
 Článek 28
 Podpůrné doklady
 Článek 29
 Uchovávání dokladu o původu zboží a podpůrných dokladů
 Článek 30
 Rozpory a formální chyby
 Článek 31
 Částky vyjádřené v eurech
 HLAVA VI
 UJEDNÁNÍ O SPRÁVNÍ SPOLUPRÁCI
 Článek 32
 Vzájemná pomoc
 Článek 33
 Ověřování dokladů o původu zboží
 Článek 34
 Řešení sporů
 Článek 35
 Sankce
 Článek 36
 Svobodná pásma
 HLAVA VII
 CEUTA A MELILLA
 Článek 37
 Uplatňování protokolu
 Článek 38
 Zvláštní podmínky
 HLAVA VIII
 ZÁVĚREČNÁ USTANOVENÍ
 Článek 39
 Změny protokolu
 Článek 40
 Přechodné ustanovení pro zboží v režimu tranzitu nebo uskladňování
 Seznam příloh
 Příloha I:
 Úvodní poznámky k seznamu v příloze II
 Příloha II:
 Seznam zpracování nebo opracování, která musí být provedena na nepůvodních materiálech, aby zpracovaný produkt mohl získat status původu
 Příloha IIIa:
 Vzory průvodního osvědčení EUR.1 a žádosti o průvodní osvědčení EUR.1
 Příloha IIIb:
 Vzory průvodního osvědčení EUR-MED a žádosti o průvodní osvědčení EUR-MED
 Příloha IVa:
 Text prohlášení na faktuře
 Příloha IVb:
 Text prohlášení na faktuře EUR-MED
 Společná prohlášení
 Společné prohlášení o Andorrském knížectví
 Společné prohlášení o Republice San Marino
 HLAVA I
 OBECNÁ USTANOVENÍ
 Článek 1
 Definice
 Pro účely tohoto protokolu se rozumí:
 a)
 „výrobou“ každé zpracování nebo opracování, včetně sestavování nebo zvláštních postupů;
 b)
 „materiálem“ jakékoli příměsi, suroviny, komponenty, části apod., které jsou používány při výrobě produktu;
 c)
 „produktem“ nebo „výrobkem“ získaný produkt nebo výrobek, i když je zamýšleno jeho pozdější využití v jiné výrobní operaci;
 d)
 „zbožím“ jak materiál, tak produkty nebo výrobky;
 e)
 „celní hodnotou“ hodnota určená v souladu s Dohodou o provádění článku VII Všeobecné dohody o clech a obchodu z roku 1994 (dohoda Světové obchodní organizace o celní hodnotě);
 f)
 „cenou ze závodu“ cena zaplacená za produkt ze závodu výrobci ve Společenství nebo na Islandu, v jehož podniku došlo k poslednímu zpracování nebo opracování, pokud tato cena zahrnuje hodnotu všeho materiálu použitého při výrobě po odečtení případných vnitřních daní, které se vracejí nebo mohou být vráceny při vývozu získaného produktu;
 g)
 „hodnotou materiálů“ celní hodnota v okamžiku dovozu použitých nepůvodních materiálů, nebo není-li známa a nelze-li ji určit, první ověřitelná cena zaplacená za tyto materiály ve Společenství nebo na Islandu;
 h)
 „hodnotou původních materiálů“ hodnota těchto materiálů stanovená podle písmene g) obdobně;
 i)
 „přidanou hodnotou“ cena ze závodu snížená o celní hodnotu všech použitých materiálů, které pocházejí z ostatních zemí uvedených v článcích 3 a 4, se kterými je možná kumulace, nebo není-li celní hodnota známa a nelze-li ji určit, první ověřitelná cena zaplacená za tyto materiály ve Společenství nebo na Islandu;
 j)
 „kapitolami“ a „čísly“ kapitoly a čísla (čtyřmístné kódy) používané v nomenklatuře, která tvoří harmonizovaný systém popisu a číselného označování zboží, dále v tomto protokolu nazývaný „harmonizovaný systém“ nebo „HS“;
 k)
 „zařazením“ zařazení produktu nebo materiálu


text:
do určitého čísla;
 l)
 „zásilkou“ produkty, které buď zasílá současně jeden vývozce jednomu příjemci, nebo které jsou přepravovány na podkladě jediného přepravního dokladu od vývozce k příjemci, a pokud tento doklad neexistuje, na podkladě jediné faktury;
 m)
 „územím“ území včetně pobřežních vod.
 HLAVA II
 DEFINICE POJMU „PŮVODNÍ PRODUKTY“
 Článek 2
 Obecné požadavky
 1. Pro účely provádění dohody se za produkty pocházející ze Společenství považují
 a)
 produkty, které byly ve Společenství zcela získány ve smyslu článku 5;
 b)
 produkty, které byly získány ve Společenství a obsahují materiály, které zde nebyly zcela získány, jestliže byly tyto materiály ve Společenství dostatečně zpracovány nebo opracovány ve smyslu článku 6;
 c)
 zboží pocházející z Evropského hospodářského prostoru (EHP) ve smyslu protokolu 4 k Dohodě o Evropském hospodářském prostoru.
 2. Pro účely provádění dohody se za produkty pocházející z Islandu považují
 a)
 produkty, které byly na Islandu zcela získány ve smyslu článku 5;
 b)
 produkty, které byly získány na Islandu a obsahují materiály, které zde nebyly zcela získány, jestliže byly tyto materiály na Islandu dostatečně zpracovány nebo opracovány ve smyslu článku 6;
 c)
 zboží pocházející z Evropského hospodářského prostoru (EHP) ve smyslu protokolu 4 k Dohodě o Evropském hospodářském prostoru.
 Článek 3
 Kumulace ve Společenství
 1. Aniž je dotčen čl. 2 odst. 1, považují se produkty za pocházející ze Společenství, jestliže jsou zde získány s použitím materiálů pocházející z Bulharska, Švýcarska (včetně Lichtenštejnska) (1), Islandu, Norska, Rumunska, Turecka nebo Společenství, za předpokladu, že zpracování nebo opracování provedené ve Společenství přesahuje operace uvedené v článku 7. Není nutné, aby tyto materiály byly podrobeny dostatečnému zpracování nebo opracování.
 2. Aniž je dotčen čl. 2 odst. 1, považují se produkty za pocházející ze Společenství, jestliže jsou zde získány s použitím materiálů pocházejících z Faerských ostrovů nebo z jedné ze zemí, která je na základě Barcelonského prohlášení, přijatého na Evropsko-středomořské konferenci konané ve dnech 27. a 28. listopadu 1995, účastníkem Evropsko-středomořského partnerství, kromě Turecka (2), za předpokladu, že zpracování nebo opracování provedené ve Společenství přesahuje operace uvedené v článku 7. Není nutné, aby tyto materiály byly podrobeny dostatečnému zpracování nebo opracování.
 3. Jestliže zpracování nebo opracování provedené ve Společenství nepřesahuje operace uvedené v článku 7, považuje se získaný produkt za pocházející ze Společenství, pouze je-li hodnota zde přidaná vyšší než hodnota použitých materiálů pocházejících z jedné z ostatních zemí uvedených v odstavcích 1 a 2. Pokud tomu tak není, považuje se získaný produkt za pocházející ze země, ve které byla přidána nejvyšší hodnota původních materiálů použitých ve výrobě ve Společenství.
 4. Produkty pocházející z jedné ze zemí uvedených v odstavcích 1 a 2, které nejsou podrobeny žádnému zpracování nebo opracování ve Společenství, si ponechávají svůj původ, jestliže jsou vyvezeny do jedné z těchto zemí.
 5. Kumulace stanovená v tomto článku může být uplatněna pouze za předpokladu, že
 a)
 mezi zeměmi zapojenými do procesu získání statusu původu a zemí určení se uplatňuje preferenční obchodní dohoda v souladu s článkem XXIV Všeobecné dohody o clech a obchodu (GATT);
 b)
 materiály a produkty získaly status původu použitím pravidel původu shodných s pravidly v


text:
tomto protokolu
 a
 c)
 oznámení o splnění nezbytných podmínek pro uplatňování kumulace byla zveřejněna v Úředním věstníku Evropské unie (řada C) a na Islandu v souladu s jeho vlastními postupy.
 Kumulace stanovená v tomto článku se uplatňuje ode dne uvedeného v oznámení zveřejněném v Úředním věstníku Evropské unie (řada C).
 Společenství sdělí Islandu prostřednictvím Komise Evropských společenství podrobné informace o dohodách, včetně dat jejich vstupu v platnost a jejich odpovídajících pravidel původu, které jsou uplatňovány s ostatními zeměmi uvedenými v odstavcích 1 a 2.
 Článek 4
 Kumulace na Islandu
 1. Aniž je dotčen čl. 2 odst. 2, považují se produkty za pocházející z Islandu, jestliže jsou zde získány s použitím materiálů pocházejících z Bulharska, Švýcarska (včetně Lichtenštejnska) (1), Islandu, Norska, Rumunska, Turecka nebo Společenství, za předpokladu, že zpracování nebo opracování provedené na Islandu přesahuje operace uvedené v článku 7. Není nutné, aby tyto materiály byly podrobeny dostatečnému zpracování nebo opracování.
 2. Aniž je dotčen čl. 2 odst. 2, považují se produkty za pocházející z Islandu, jestliže jsou zde získány s použitím materiálů pocházejících z Faerských ostrovů nebo z jedné ze zemí, která je na základě Barcelonského prohlášení, přijatého na Evropsko-středomořské konferenci konané ve dnech 27. a 28. listopadu 1995, účastníkem Evropsko-středomořského partnerství, kromě Turecka (2), za předpokladu, že zpracování nebo opracování provedené na Islandu přesahuje operace uvedené v článku 7. Není nutné, aby tyto materiály byly podrobeny dostatečnému zpracování nebo opracování.
 3. Jestliže zpracování nebo opracování provedené na Islandu nepřesahuje operace uvedené v článku 7, považuje se získaný produkt za pocházející z Islandu, pouze je-li hodnota zde přidaná vyšší než hodnota použitých materiálů pocházejících z jedné z ostatních zemí uvedených v odstavcích 1 a 2. Pokud tomu tak není, považuje se získaný produkt za pocházející ze země, ve které byla přidána nejvyšší hodnota původních materiálů použitých ve výrobě na Islandu.
 4. Produkty pocházející z jedné ze zemí uvedených v odstavcích 1 a 2, které nejsou podrobeny žádnému zpracování nebo opracování na Islandu, si ponechávají svůj původ, jestliže jsou vyvezeny do jedné z těchto zemí.
 5. Kumulace stanovená v tomto článku může být uplatněna pouze za předpokladu, že
 a)
 mezi zeměmi zapojenými do procesu získání statusu původu a zemí určení se uplatňuje preferenční obchodní dohoda v souladu s článkem XXIV Všeobecné dohody o clech a obchodu (GATT);
 b)
 materiály a produkty získaly status původu použitím pravidel původu shodných s pravidly v tomto protokolu
 a
 c)
 oznámení o splnění nezbytných podmínek pro uplatňování kumulace byla zveřejněna v Úředním věstníku Evropské unie (řada C) a na Islandu v souladu s jeho vlastními postupy.
 Kumulace stanovená v tomto článku se uplatňuje ode dne uvedeného v oznámení zveřejněném v Úředním věstníku Evropské unie (řada C).
 Island sdělí Společenství prostřednictvím Komise Evropských společenství podrobné informace o dohodách, včetně dat jejich vstupu v platnost a jejich odpovídajících pravidel původu, které jsou uplatňovány s ostatními zeměmi uvedenými v odstavcích 1 a 2.
 Článek 5
 Zcela získané produkty
 1. Produkty zcela získanými ve Společenství nebo na Islandu se rozumějí
 a)
 nerostné produkty tam vytěžené z půdy nebo mořského dna;


text:
b)
 rostlinné produkty tam sklizené;
 c)
 živá zvířata tam narozená nebo vylíhnutá a chovaná;
 d)
 produkty získané z živých zvířat tam chovaných;
 e)
 produkty tamního lovu a rybolovu;
 f)
 produkty mořského rybolovu a jiné produkty vytěžené z moře mimo pobřežní vody Společenství nebo Islandu jejich plavidly;
 g)
 produkty vyrobené na palubě jejich výrobních plavidel výlučně z produktů uvedených v písmenu f);
 h)
 použité předměty tam sebrané, jsou-li použitelné pouze k opětovnému získání surovin, včetně použitých pneumatik vhodných pouze k protektorování nebo k použití jako odpad;
 i)
 odpad a zbytky pocházející z výrobních operacích tam provedených;
 j)
 produkty získané z mořského dna nebo z mořského podzemí ležícího mimo jejich pobřežní vody, mají-li výhradní práva k využívání tohoto mořského dna nebo mořského podzemí;
 k)
 zboží tam vyrobené výhradně z produktů uvedených v písmenech a) až j).
 2. Pojmy „jejich plavidla“ a „jejich výrobní plavidla“ uvedené v odst. 1 písm. f) a g) se vztahují pouze na plavidla a výrobní plavidla,
 a)
 která jsou registrována nebo přihlášena v členském státě Společenství nebo na Islandu;
 b)
 která plují pod vlajkou členského státu Společenství nebo Islandu;
 c)
 která alespoň z 50 % vlastní státní příslušníci členského státu Společenství nebo Islandu nebo společnost, jejíž ústředí se nachází v jednom z těchto států a jejíž ředitel nebo ředitelé, předseda správní nebo dozorčí rady a většina členů těchto orgánů jsou státními příslušníky členského státu Společenství nebo Islandu, a v případě obchodních společností navíc alespoň polovinu základního kapitálu vlastní tyto státy nebo veřejnoprávní subjekty nebo státní příslušníci těchto států;
 d)
 jejichž důstojnický sbor tvoří státní příslušníci členského státu Společenství nebo Islandu
 a
 e)
 jejichž posádku tvoří alespoň ze 75 % státní příslušníci členského státu Společenství nebo Islandu.
 Článek 6
 Dostatečně zpracované nebo opracované produkty
 1. Pro účely článku 2 se produkty, jež nejsou zcela získány, považují za dostatečně zpracované nebo opracované, jsou-li splněny podmínky uvedené v seznamu v příloze II.
 Tyto podmínky popisují pro všechny produkty, na které se vztahuje dohoda, zpracování nebo opracování, které musí být provedeno na nepůvodních materiálech použitých k jejich výrobě, a vztahují se výhradně na tyto materiály. Z toho vyplývá, že je-li produkt, který získal status původu na základě splnění podmínek stanovených pro něj v seznamu, použit při výrobě jiného produktu, nevztahují se na něj podmínky stanovené pro produkt, v němž je obsažen, a nepřihlíží se ani k nepůvodním materiálům, jež byly případně použity při jeho výrobě.
 2. Odchylně od odstavce 1 lze však nepůvodní materiály, které se podle podmínek uvedených v seznamu v příloze II nepoužijí při výrobě daného produktu, použít, pokud
 a)
 jejich celková hodnota nepřesáhne 10 % ceny produktu ze závodu;
 b)
 použitím tohoto odstavce není překročen žádný procentní podíl uvedený v seznamu jako nejvyšší přípustná hodnota nepůvodních materiálů.
 Tento odstavec se nevztahuje na produkty kapitol 50 až 63 harmonizovaného systému.
 3. Odstavce 1 a 2 se použijí s výhradou článku 7.
 Článek 7
 Nedostatečné zpracování nebo opracování
 1. Aniž je dotčen odstavec 2, považují se za zpracování nebo opracování nedostatečná pro to, aby produktu udělila status původu, bez ohledu na


text:
to, zda jsou splněny podmínky článku 6, následující operace:
 a)
 operace, jejichž účelem je uchování produktů v nezměněném stavu během přepravy a skladování;
 b)
 rozdělování nebo spojování nákladových kusů;
 c)
 mytí, praní, čištění, odstraňování prachu, oxidu, oleje, nátěru nebo jiných povrchových vrstev;
 d)
 žehlení nebo mandlování textilií;
 e)
 prosté natírání, malování nebo leštění;
 f)
 loupání, částečné nebo úplné bělení, leštění a hlazení obilovin a rýže;
 g)
 operace spočívající v barvení cukru nebo tvarování cukru;
 h)
 loupání, vypeckovávání nebo louskání zeleniny, ovoce a ořechů;
 i)
 broušení, ostření; prosté mletí nebo drcení nebo prosté řezání, stříhání, krájení, sekání nebo štípání;
 j)
 prosévání, prohazování, třídění, zařazování, srovnávání, sdružování (včetně tvorby souprav předmětů);
 k)
 prosté plnění do lahví, konzerv, baněk, sáčků, pytlů, pouzder, beden, krabic, upevnění na podložky a veškeré ostatní prosté balicí operace;
 l)
 připojování nebo tisk značek, štítků, log a jiných rozlišovacích znaků na produkty nebo jejich obaly;
 m)
 prosté mísení produktů, též různých druhů;
 n)
 prosté sestavování částí produktu na úplný produkt nebo rozebírání produktů na části;
 o)
 kombinace dvou nebo více operací uvedených v písmenech a) až n);
 p)
 porážení zvířat.
 2. Při určování, zda se zpracování nebo opracování provedené na produktu považuje za nedostatečné ve smyslu odstavce 1, se všechna zpracování a opracování provedená na tomto produktu ve Společenství nebo na Islandu posuzují dohromady.
 Článek 8
 Určující jednotka
 1. Určující jednotkou pro použití tohoto protokolu je produkt, který je považován za základní jednotku při jeho zařazení do nomenklatury harmonizovaného systému.
 Z toho vyplývá, že
 a)
 je-li produkt sestávající ze sady nebo sestavy předmětů zařazen podle harmonizovaného systému do jednoho čísla, je určující jednotkou tento celek;
 b)
 sestává-li zásilka z více stejných produktů zařazených do stejného čísla harmonizovaného systému, použije se tento protokol na každý dotyčný produkt samostatně.
 2. Je-li podle všeobecného pravidla 5 harmonizovaného systému zařazován s produktem i jeho obal, považuje se pro účely určení původu za jeden celek s produktem.
 Článek 9
 Příslušenství, náhradní díly a nástroje
 Příslušenství, náhradní díly a nástroje dodávané spolu se strojem, přístrojem, nástrojem, zařízením nebo vozidlem se považují za jeden celek se strojem, přístrojem, nástrojem, zařízením nebo vozidlem, jestliže jsou součástí jejich běžného vybavení a jsou zahrnuty v ceně nebo nejsou fakturovány zvlášť.
 Článek 10
 Soupravy
 Soupravy zboží ve smyslu všeobecného pravidla 3 harmonizovaného systému se považují za původní produkty, jestliže jsou původní všechny součásti, z nichž se skládají. Soupravy produktů, které se skládají z původních i nepůvodních součástí, se považují za původní produkt jako celek, jestliže hodnota nepůvodních součástí netvoří více než 15 % ceny soupravy ze závodu.
 Článek 11
 Neutrální prvky
 Při určování, zda je produkt původní, se nezjišťuje původ těchto prvků, jež mohou být použity při jeho výrobě:
 a)
 energie a palivo;
 b)
 zařízení a vybavení;
 c)
 stroje a nástroje;
 d)
 zboží, které se nestává ani nemá stát součástí konečného složení produktu.
 HLAVA III
 ÚZEMNÍ POŽADAVKY
 Článek 12
 Územní zásada
 1. S výjimkou čl. 2 odst. 1 písm. c), článků 3 a 4 a odstavce 3 tohoto článku musí být podmínky pro nabytí statusu původu stanovené v hlavě II


text:
plněny ve Společenství nebo na Islandu nepřetržitě.
 2. S výjimkou článků 3 a 4, je-li původní zboží vyvezené ze Společenství nebo Islandu do jiné země vráceno, je třeba je považovat za nepůvodní, nelze-li celním orgánům věrohodně prokázat, že
 a)
 vrácené zboží je totožné s vyvezeným
 a
 b)
 bylo případně podrobeno pouze operacím nezbytným pro jeho uchování v nezměněném stavu po doby pobytu v dané zemi nebo při jeho vývozu.
 3. Získání statusu původu v souladu s podmínkami stanovenými v hlavě II není dotčeno zpracováním nebo opracováním materiálů vyvezených ze Společenství nebo Islandu a následně zpět dovezených, které je provedeno mimo Společenství nebo Island, za předpokladu, že
 a)
 uvedené materiály jsou zcela získány ve Společenství nebo na Islandu nebo byly před vyvezením podrobeny zpracování nebo opracování nad rámec operací uvedených v článku 7
 a
 b)
 celním orgánům může být věrohodně prokázáno, že
 i)
 zpět dovážené zboží bylo získáno zpracováním nebo opracováním vyvezených materiálů
 a
 ii)
 celková hodnota přidaná mimo Společenství nebo Island uplatněním tohoto článku nepřesahuje 10 % ceny ze závodu výsledného produktu, jehož status původu je požadován.
 4. Pro účely odstavce 3 se podmínky pro získání statusu původu stanovené v hlavě II nevztahují na zpracování nebo opracování provedené mimo Společenství nebo Island. Nicméně stanoví-li pravidlo v seznamu v příloze II, které je použito k určení původu výsledného produktu, nejvyšší hodnotu všech použitých nepůvodních materiálů, nesmí součet celkové hodnoty nepůvodních materiálů použitých na území dotyčné strany a celkové hodnoty přidané podle tohoto článku mimo Společenství nebo Island uplatněním tohoto článku přesáhnout stanovený procentní podíl.
 5. Pro účely odstavců 3 a 4 se „celkovou přidanou hodnotou“ rozumějí všechny náklady vynaložené mimo Společenství nebo Island, včetně hodnoty tam použitých materiálů.
 6. Odstavce 3 a 4 se nevztahují na produkty, které nesplňují podmínky stanovené v seznamu v příloze II nebo které mohou být považovány za dostatečně zpracované nebo opracované pouze uplatněním všeobecné hodnotové tolerance stanovené v čl. 6 odst. 2.
 7. Odstavce 3 a 4 se nevztahují na produkty kapitol 50 až 63 harmonizovaného systému.
 8. Jakékoli zpracování nebo opracování, na něž se vztahuje tento článek a které bylo provedeno mimo Společenství nebo Island, se uskuteční v režimu pasivního zušlechťovacího styku nebo v obdobném režimu.
 Článek 13
 Přímá doprava
 1. Preferenční zacházení stanovené dohodou se týká pouze produktů splňujících podmínky tohoto protokolu, které jsou přepravovány přímo mezi Společenstvím a Islandem nebo přes území jiných zemí uvedených v článcích 3 a 4, se kterými je možná kumulace. Produkty tvořící jedinou zásilku však mohou být přepravovány přes jiná území s případnou překládkou nebo dočasným uskladněním na těchto územích, jestliže zůstanou pod dohledem celních orgánů v zemi tranzitu nebo uskladnění a nejsou tam podrobeny jiným operacím než případné vykládce, překládce nebo operacím, jejímž účelem je jejich uchování v nezměněném stavu.
 Původní produkty mohou být přepravovány potrubím přes území jiné než území Společenství nebo Islandu.
 2. Splnění podmínek stanovených v odstavci 1 se prokazuje tak, že se celním orgánům země dovozu předloží
 a)
 buď jediný přepravní doklad, na jehož základě se uskutečňuje přeprava ze země vývozu přes zemi


text:
tranzitu;
 b)
 nebo potvrzení celních orgánů země tranzitu obsahující
 i)
 přesný popis produktů,
 ii)
 data vykládky nebo překládky produktů a případně jména použitých plavidel nebo jiných dopravních prostředků
 a
 iii)
 potvrzení podmínek, v nichž se produkty nacházely v zemi tranzitu;
 c)
 nebo nemohou-li být předloženy, jakékoliv jiné průkazní doklady.
 Článek 14
 Výstavy
 1. Jsou-li původní produkty zaslány na výstavu do jiné země, než jsou země uvedené v článcích 3 a 4, se kterými je možná kumulace, a po ukončení výstavy prodány za účelem dovozu do Společenství nebo na Island, uplatní se na ně při dovozu dohoda, je-li celním orgánům věrohodně prokázáno, že
 a)
 vývozce zaslal tyto produkty ze Společenství nebo Islandu do země konání výstavy a vystavil je tam;
 b)
 vývozce tyto produkty prodal příjemci ze Společenství nebo Islandu nebo je na něj jinak převedl;
 c)
 produkty byly odeslány během výstavy nebo bezprostředně po ní ve stavu, v jakém byly odeslány na výstavu
 a
 d)
 produkty nebyly od okamžiku, kdy byly odeslány na výstavu, použity k jinému účelu než k předvedení na této výstavě.
 2. V souladu s hlavou V se vydá nebo vyhotoví doklad o původu zboží, který se předloží celním orgánům země dovozu obvyklým způsobem. Uvede se v něm název a adresa výstavy. V případě potřeby mohou být požadovány další doklady o podmínkách, za kterých byly produkty vystavovány.
 3. Odstavec 1 se vztahuje na všechny výstavy, veletrhy a obdobné veřejné akce obchodní, průmyslové, zemědělské nebo řemeslné, v jejichž průběhu produkty zůstávají pod celním dohledem, s výjimkou výstav pořádaných soukromě v prodejnách nebo obchodních prostorách s úmyslem prodat zahraniční produkty.
 HLAVA IV
 NAVRACENÍ CLA NEBO OSVOBOZENÍ OD CLA
 Článek 15
 Zákaz navracení cla nebo osvobození od cla
 1.
 a)
 Nepůvodní materiály použité při výrobě produktů pocházejících ze Společenství, Islandu nebo jedné z ostatních zemí uvedených v článcích 3 a 4, pro které je vydáván nebo vyhotovován doklad o původu zboží v souladu s hlavou V, nepodléhají ve Společenství nebo na Islandu navracení cla nebo osvobození od cla jakéhokoli druhu.
 b)
 Produkty kapitoly 3 a čísel 1604 a 1605 harmonizovaného systému pocházející ze Společenství ve smyslu čl. 2 odst. 1 písm. c), pro které je vydáván nebo vyhotovován doklad o původu zboží v souladu s hlavou V, nepodléhají ve Společenství navracení cla nebo osvobození od cla jakéhokoli druhu.
 2. Zákaz uvedený v odstavci 1 se vztahuje na jakékoli opatření týkající se vracení, prominutí nebo neplacení, částečného nebo úplného, cla nebo poplatků s rovnocenným účinkem, uplatňovaných ve Společenství nebo na Islandu na materiály použité k výrobě a na produkty, na které se vztahuje odst. 1 písm. b), pokud se toto vracení, prominutí nebo neplacení uplatňuje výslovně nebo fakticky tehdy, pokud jsou produkty získané z těchto materiálů vyváženy, a nikoli, jsou-li určeny pro domácí použití.
 3. Vývozce produktů uvedených v dokladu o původu zboží musí být připraven kdykoli předložit na žádost celních orgánů veškeré související doklady prokazující, že nebylo uplatněno navracení cla pro nepůvodní materiály použité k jejich výrobě a že veškerá cla a poplatky s rovnocenným účinkem, které se vztahují na


text:
tyto materiály, byly skutečně zaplaceny.
 4. Odstavce 1 až 3 se vztahují rovněž na obaly ve smyslu čl. 8 odst. 2, na příslušenství, náhradní díly a nástroje ve smyslu článku 9 a na soupravy produktů ve smyslu článku 10, nejsou-li původní.
 5. Odstavce 1 až 4 se vztahují pouze na materiály, na něž se vztahuje dohoda. Tato ustanovení rovněž předem nevylučují použití režimu vývozních náhrad u zemědělských produktů, jsou-li uplatňovány při vývozu v souladu s dohodou.
 HLAVA V
 PROKAZOVÁNÍ PŮVODU
 Článek 16
 Obecné požadavky
 1. Dohoda se vztahuje na produkty pocházející ze Společenství při dovozu na Island a na produkty pocházející z Islandu při dovozu do Společenství po předložení jednoho z těchto dokladů o původu zboží:
 a)
 průvodního osvědčení EUR.1, jehož vzor je uveden v příloze IIIa;
 b)
 průvodního osvědčení EUR-MED, jehož vzor je uveden v příloze IIIb;
 c)
 v případech uvedených v čl. 22 odst. 1 prohlášení (dále jen „prohlášení na faktuře“ nebo „prohlášení na faktuře EUR-MED“), uvedeného vývozcem na faktuře, dodacím listu nebo jakémkoli jiném obchodním dokladu a které popisuje dotyčné produkty dostatečně podrobně, aby umožnilo jejich ztotožnění. Znění prohlášení na faktuře jsou uvedena v přílohách IVa a IVb.
 2. Bez ohledu na odstavec 1 se dohoda vztahuje na původní produkty ve smyslu tohoto protokolu v případech stanovených v článku 27, aniž by bylo nutné předložit některý z dokladů o původu zboží uvedených v odstavci 1.
 Článek 17
 Postup pro vydávání průvodního osvědčení EUR.1 nebo EUR-MED
 1. Průvodní osvědčení EUR.1 nebo EUR-MED vydávají celní orgány země vývozu na základě písemné žádosti podané vývozcem nebo, na odpovědnost vývozce, jeho zmocněným zástupcem.
 2. Pro tyto účely vyplní vývozce nebo jeho zmocněný zástupce průvodní osvědčení EUR.1 nebo EUR-MED a formulář žádosti, jejichž vzory jsou uvedeny v přílohách IIIa a IIIb. Tyto formuláře musí být vyplněny v jednom z jazyků, ve kterých je sepsána dohoda, a v souladu s vnitrostátním právem země vývozu. Jsou-li formuláře vyplňovány rukou, musí být vyplněny inkoustem a hůlkovým písmem. Popis produktů se uvede v kolonce vyhrazené pro tento účel tak, aby zde nebyly ponechány prázdné řádky. Není-li vyplněna celá kolonka, podtrhne se poslední řádek popisu vodorovnou čarou a prázdný prostor se proškrtne.
 3. Vývozce žádající o vydání průvodního osvědčení EUR.1 nebo EUR-MED musí být připraven kdykoli předložit na žádost celních orgánů země vývozu, ve které je průvodní osvědčení EUR.1 nebo EUR-MED vydáváno, veškeré související doklady prokazující status původu dotyčných produktů a splnění ostatních podmínek stanovených v tomto protokolu.
 4. Aniž je dotčen odstavec 5, vydávají průvodní osvědčení EUR.1 celní orgány členského státu Společenství nebo Islandu v těchto případech:
 —
 lze-li dotyčné produkty považovat za produkty pocházející ze Společenství, Islandu nebo jedné z ostatních zemí uvedených v čl. 3 odst. 1 a čl. 4 odst. 1, se kterými je možná kumulace, bez uplatnění kumulace s materiály pocházejícími z jedné ze zemí uvedených v čl. 3 odst. 2 a čl. 4 odst. 2, a splňují-li ostatní podmínky stanovené v tomto protokolu,
 —
 lze-li dotyčné produkty považovat za produkty pocházející z jedné ze zemí uvedených v čl. 3 odst. 2


text:
a čl. 4 odst. 2, se kterými je možná kumulace, bez uplatnění kumulace s materiály pocházejícími z jedné ze zemí uvedených v článcích 3 a 4, a splňují-li ostatní podmínky stanovené v tomto protokolu, za předpokladu, že v zemi původu bylo vydáno osvědčení EUR-MED nebo prohlášení na faktuře EUR-MED.
 5. Průvodní osvědčení EUR-MED vydávají celní orgány členského státu Společenství nebo Islandu, jestliže lze dotyčné produkty považovat za produkty pocházející ze Společenství, Islandu nebo jedné z ostatních zemí uvedených v článcích 3 a 4, se kterými je možná kumulace, splňují podmínky tohoto protokolu a
 —
 byla uplatněna kumulace s materiály pocházejícími z jedné ze zemí uvedených v čl. 3 odst. 2 a čl. 4 odst. 2 nebo
 —
 produkty mohou být použity v souvislosti s kumulací jako materiály pro zhotovení produktů určených pro vývoz do jedné ze zemí uvedených v čl. 3 odst. 2 a čl. 4 odst. 2 nebo
 —
 produkty mohou být zpětně vyvezeny ze země určení do jedné ze zemí uvedených v čl. 3 odst. 2 a čl. 4 odst. 2.
 6. Průvodní osvědčení EUR-MED musí v kolonce 7 obsahovat jedno z těchto prohlášení v anglickém jazyce:
 —
 pokud byl původ získán uplatněním kumulace s materiály pocházejícími z jedné nebo více zemí uvedených v článcích 3 a 4:
 „CUMULATION APPLIED WITH ...“ (název země/zemí),
 —
 pokud byl původ získán bez uplatnění kumulace s materiály pocházejícími z jedné nebo více zemí uvedených v článcích 3 a 4:
 „NO CUMULATION APPLIED“.
 7. Celní orgány vydávající průvodní osvědčení EUR.1 nebo EUR-MED přijmou veškerá nezbytná opatření k tomu, aby ověřily původ produktů a splnění ostatních podmínek tohoto protokolu. Pro tyto účely mají právo požadovat jakékoli podklady a provádět jakoukoli kontrolu účtů vývozce nebo jakoukoli jinou kontrolu, kterou považují za účelnou. Dále zajistí, že formuláře uvedené v odstavci 2 jsou řádné vyplněny. Zkontrolují především, je-li prostor určený pro popis produktů vyplněn takovým způsobem, aby byla vyloučena možnost dodatečného podvodného doplnění.
 8. Datum vydání průvodního osvědčení EUR.1 nebo EUR-MED se uvádí v kolonce 11 osvědčení.
 9. Celní orgány vydají průvodní osvědčení EUR.1 nebo EUR-MED a poskytnou je vývozci, jakmile je vlastní vývoz proveden nebo zajištěn.
 Článek 18
 Průvodní osvědčení EUR.1 nebo EUR-MED vystavená dodatečně
 1. Odchylně od čl. 17 odst. 9 může být průvodní osvědčení EUR.1 nebo EUR-MED ve výjimečných případech vydáno po vývozu produktů, jichž se týká, jestliže
 a)
 nebylo vydáno při vývozu v důsledku omylu, neúmyslného opomenutí nebo zvláštních okolností,
 nebo
 b)
 bylo celním orgánům věrohodně prokázáno, že průvodní osvědčení EUR.1 nebo EUR-MED bylo vydáno, ale nebylo při dovozu přijato z technických důvodů.
 2. Odchylně od čl. 17 odst. 9 může být průvodní osvědčení EUR-MED vydáno po vývozu produktů, jichž se týká a pro které bylo při vývozu vydáno průvodní osvědčení EUR.1, jestliže je celním orgánům věrohodně prokázáno splnění podmínek uvedených v čl. 17 odst. 5.
 3. Pro účely odstavců 1 a 2 musí vývozce v žádosti uvést místo a datum vývozu produktů, kterých se průvodní osvědčení EUR.1 nebo EUR-MED týká, a odůvodnění této žádosti.
 4. Celní orgány mohou vystavit průvodní osvědčení


text:
EUR.1 nebo EUR-MED dodatečně pouze po ověření, zda jsou informace uvedené v žádosti vývozce v souladu s údaji v odpovídající evidenci.
 5. Průvodní osvědčení EUR.1 nebo EUR-MED vystavená dodatečně musí obsahovat tuto poznámku v anglickém jazyce:
 „ISSUED RETROSPECTIVELY“.
 Průvodní osvědčení EUR-MED vystavená dodatečně podle odstavce 2 musí obsahovat tuto poznámku v anglickém jazyce:
 „ISSUED RETROSPECTIVELY (Original EUR.1 No ... [datum a místo vydání])“.
 6. Poznámka uvedená v odstavci 5 se uvádí v kolonce 7 průvodního osvědčení EUR.1 nebo EUR-MED.
 Článek 19
 Vystavení duplikátu průvodního osvědčení EUR.1 nebo EUR-MED
 1. V případě krádeže, ztráty nebo zničení průvodního osvědčení EUR.1 nebo EUR-MED může vývozce požádat celní orgány, které jej vydaly, o vystavení duplikátu na základě dokladů o vývozu, které mají tyto orgány v držení.
 2. Takto vystavený duplikát musí obsahovat toto slovo v anglickém jazyce:
 „DUPLICATE“.
 3. Poznámka uvedená v odstavci 2 se uvádí v kolonce 7 duplikátu průvodního osvědčení EUR.1 nebo EUR-MED.
 4. Duplikát, na kterém se uvede datum vystavení prvopisu průvodního osvědčení EUR.1 nebo EUR-MED, nabývá účinku uvedeným dnem.
 Článek 20
 Vydání průvodního osvědčení EUR.1 nebo EUR-MED na základě dokladu o původu zboží vydaného nebo vyhotoveného dříve
 Jsou-li původní produkty umístěny pod dohled celního úřadu ve Společenství nebo na Islandu, je možné nahradit původní doklad o původu zboží jedním nebo více průvodními osvědčeními EUR.1 nebo EUR-MED pro účely zaslání všech nebo některých z těchto produktů na jiné místo ve Společenství nebo na Islandu. Náhradní průvodní osvědčení EUR.1 nebo EUR-MED vydává celní úřad, pod jehož dohledem se produkty nacházejí.
 Článek 21
 Účetní rozlišování
 1. Jestliže oddělené skladování zásob původních a nepůvodních materiálů, které jsou totožné a zaměnitelné, působí značné náklady nebo obtíže, mohou celní orgány na písemnou žádost dotčených osob povolit pro vedení těchto zásob použití tzv. metody „účetního rozlišování“ (dále jen „metoda“).
 2. Metoda musí být schopna zajistit, že pro určité stanovené období je množství získaných produktů, které mohou být považovány za „původní“, stejné jako množství, které by bylo získáno, kdyby zásoby byly fyzicky odděleny.
 3. Celní orgány mohou pro udělení povolení uvedeného v odstavci 1 stanovit jakékoli podmínky, které považují za vhodné.
 4. Metoda se uplatňuje a její uplatňování se zaznamenává podle všeobecných účetních zásad platných v zemi, kde byl produkt vyroben.
 5. Držitel této metody může podle konkrétního případu vydávat doklady o původu zboží nebo o ně žádat pro množství produktů, které mohou být považovány za původní. Na žádost celních orgánů držitel předloží prohlášení o tom, jak bylo dané množství spravováno.
 6. Celní orgány sledují využívání povolení a mohou je kdykoli odebrat, jestliže držitel udělené povolení jakýmkoli způsobem zneužije nebo nesplní některou z dalších podmínek stanovených v tomto protokolu.
 Článek 22
 Podmínky pro vyhotovení prohlášení na faktuře nebo prohlášení na faktuře EUR-MED
 1. Prohlášení na faktuře nebo prohlášení na faktuře EUR-MED uvedené v čl. 16 odst. 1 písm. c) může učinit
 a)
 schválený vývozce ve smyslu článku 23
 nebo
 b)
 kterýkoli vývozce pro jakoukoli zásilku sestávající z jednoho nebo více nákladových kusů obsahujících původní produkty, jejichž celková hodnota nepřesahuje 6 000 EUR.
 2. Aniž je dotčen odstavec 3,


text:
může být prohlášení na faktuře učiněno v těchto případech:
 —
 lze-li dotyčné produkty považovat za produkty pocházející ze Společenství, Islandu nebo jedné z ostatních zemí uvedených v čl. 3 odst. 1 a čl. 4 odst. 1, se kterými je možná kumulace, bez uplatnění kumulace s materiály pocházejícími z jedné ze zemí uvedených v čl. 3 odst. 2 a čl. 4 odst. 2, a splňují-li ostatní podmínky stanovené v tomto protokolu,
 —
 lze-li dotyčné produkty považovat za produkty pocházející z jedné ze zemí uvedených v čl. 3 odst. 2 a čl. 4 odst. 2, se kterými je možná kumulace, bez uplatnění kumulace s materiály pocházejícími z jedné ze zemí uvedených v článcích 3 a 4, a splňují-li ostatní podmínky stanovené v tomto protokolu, za předpokladu, že v zemi původu bylo vydáno osvědčení EUR-MED nebo prohlášení na faktuře EUR-MED.
 3. Prohlášení na faktuře EUR-MED může být učiněno, lze-li dotyčné produkty považovat za produkty pocházející ze Společenství, Islandu nebo jedné z ostatních zemí uvedených v článcích 3 a 4, se kterými je možná kumulace, splňují-li podmínky stanovené v tomto protokolu a
 —
 byla uplatněna kumulace s materiály pocházejícími z jedné ze zemí uvedených v čl. 3 odst. 2 a čl. 4 odst. 2 nebo
 —
 produkty mohou být použity v souvislosti s kumulací jako materiály pro zhotovení produktů určených pro vývoz do jedné ze zemí uvedených v čl. 3 odst. 2 a čl. 4 odst. 2 nebo
 —
 produkty mohou být zpětně vyvezeny ze země určení do jedné ze zemí uvedených v čl. 3 odst. 2 a čl. 4 odst. 2.
 4. Prohlášení na faktuře EUR-MED musí obsahovat jedno z těchto prohlášení v anglickém jazyce:
 —
 pokud byl původ získán uplatněním kumulace s materiály pocházejícími z jedné nebo více zemí uvedených v článcích 3 a 4:
 „CUMULATION APPLIED WITH ...“ (název země/zemí),
 —
 pokud byl původ získán bez použití kumulace s materiály pocházejícími z jedné nebo více zemí uvedených v článcích 3 a 4:
 „NO CUMULATION APPLIED“.
 5. Vývozce činící prohlášení na faktuře nebo prohlášení na faktuře EUR-MED musí být připraven kdykoli předložit na žádost celních orgánů země vývozu veškeré související doklady prokazující status původu dotyčných produktů a splnění ostatních podmínek stanovených v tomto protokolu.
 6. Prohlášení na faktuře nebo prohlášení na faktuře EUR-MED, jehož znění jsou uvedena v přílohách IVa a IVb, vyhotovuje vývozce v některém z jazykových znění uvedených v příslušné příloze a v souladu s vnitrostátním právem země vývozu psacím strojem, razítkem nebo tiskem na faktuře, dodacím listu nebo jakémkoli jiném obchodním dokladu. Je-li prohlášení psáno rukou, musí být psáno inkoustem a hůlkovým písmem.
 7. Prohlášení na faktuře a prohlášení na faktuře EUR-MED podepisuje vlastnoručně vývozce. Vývozce schválený ve smyslu článku 23 však není povinen podepisovat tato prohlášení, jestliže se celním orgánům země vývozu písemně zaváže, že přebírá plnou odpovědnost za jakékoli prohlášení na faktuře, které jej identifikuje, jako by je vlastnoručně podepsal.
 8. Prohlášení na faktuře nebo prohlášení na faktuře EUR-MED může vývozce vyhotovit při vývozu produktů, jichž se prohlášení týká, nebo po vývozu, je-li předloženo v zemi dovozu


text:
do dvou let po dovozu produktů, jichž se týká.
 Článek 23
 Schválený vývozce
 1. Celní orgány země vývozu mohou povolit kterémukoli vývozci (dále jen „schválený vývozce“), který často odesílá produkty podle dohody, aby činil prohlášení na faktuře nebo prohlášení na faktuře EUR-MED bez ohledu na hodnotu dotyčných produktů. Vývozce, který o takové povolení žádá, musí k uspokojení celních orgánů skýtat veškeré záruky potřebné k ověření statusu původu produktů a ke splnění všech ostatních požadavků tohoto protokolu.
 2. Celní orgány mohou vázat poskytnutí statusu schváleného vývozce na splnění jakýchkoli podmínek, které považují za vhodné.
 3. Celní orgány přidělí schválenému vývozci číslo celního povolení, které musí být uváděno v prohlášení na faktuře nebo v prohlášení na faktuře EUR-MED.
 4. Celní orgány dohlížejí na používání povolení schváleným vývozcem.
 5. Celní orgány mohou povolení kdykoli odejmout. Jsou povinny tak učinit, jestliže schválený vývozce již neskýtá záruky uvedené v odstavci 1, nesplňuje podmínky zmíněné v odstavci 2 nebo udělené povolení jinak jakýmkoli způsobem zneužívá.
 Článek 24
 Platnost dokladu o původu zboží
 1. Doklad o původu zboží platí čtyři měsíce ode dne vydání v zemi vývozu a v této lhůtě musí být předložen celním orgánům země dovozu.
 2. Doklady o původu zboží, které jsou celním orgánům země dovozu předloženy po uplynutí lhůty uvedené v odstavci 1, mohou být přijaty pro účely uplatnění preferenčního zacházení pouze v případě, že nemohly být předloženy ve stanovené lhůtě v důsledku mimořádných okolností.
 3. V ostatních případech opožděného předložení dokladů o původu zboží je mohou celní orgány země dovozu přijmout, pokud jim byly dotyčné produkty předloženy před uplynutím uvedené lhůty.
 Článek 25
 Předkládání dokladu o původu zboží
 Doklady o původu zboží se předkládají celním orgánům země dovozu postupy platnými v dané zemi. Tyto orgány mohou požadovat překlad dokladu o původu zboží a mohou rovněž požadovat, aby bylo dovozní prohlášení doplněno prohlášením dovozce o tom, že produkty splňují podmínky pro použití dohody.
 Článek 26
 Dovoz po částech
 Jsou-li na žádost dovozce za podmínek stanovených celními orgány země dovozu dováženy po částech rozložené nebo nesložené produkty ve smyslu všeobecného pravidla 2 písm. a) harmonizovaného systému, spadající do tříd XVI a XVII nebo čísel 7308 a 9406 harmonizovaného systému, předkládá se celním orgánům jediný doklad o původu zboží pro tyto produkty při dovozu první části.
 Článek 27
 Osvobození od dokladu o původu zboží
 1. Produkty, které jsou posílány v drobných zásilkách soukromými osobami soukromým osobám nebo se nacházejí v osobních zavazadlech cestujících, se považují za původní produkty, aniž by bylo třeba předložit doklad o původu zboží, pokud nejsou dováženy obchodně, pokud dovozce prohlásí, že produkty splňují všechny podmínky pro použití tohoto protokolu, a pokud o pravdivosti tohoto prohlášení neexistují žádné pochybnosti. V případě produktů zasílaných poštou může být toto prohlášení uvedeno na celním prohlášení CN22/CN23 nebo na listu papíru, který je k tomuto dokladu přiložen.
 2. Za neobchodní dovoz se považuje příležitostný dovoz, který se týká výlučně produktů pro osobní použití příjemců nebo cestujících nebo jejich rodin, je-li z povahy a množství těchto produktů zřejmé, že neslouží žádnému obchodnímu účelu.
 3. Dále celková hodnota


text:
těchto produktů nesmí u drobných zásilek překročit 500 EUR a u produktů nacházejících se v osobních zavazadlech cestujících 1 200 EUR.
 Článek 28
 Podpůrné doklady
 Doklady uvedené v čl. 17 odst. 3 a čl. 22 odst. 5, které prokazují, že produkty uvedené v průvodním osvědčení EUR.1 nebo EUR-MED nebo v prohlášení na faktuře nebo prohlášení na faktuře EUR-MED mohou být považovány za produkty pocházející ze Společenství, Islandu nebo jedné z ostatních zemí uvedených v článcích 3 a 4 a že splňují ostatní požadavky tohoto protokolu, mohou být mimo jiné
 a)
 přímý důkaz o činnostech prováděných vývozcem nebo dodavatelem při získávání dotyčného zboží, který je obsažen například v jeho účtech nebo vnitřním účetnictví;
 b)
 doklady prokazující původ použitých materiálů, vydané nebo vyhotovené ve Společenství nebo na Islandu, pokud jsou takové doklady používány v souladu s vnitrostátním právem;
 c)
 doklady prokazující zpracování nebo opracování materiálů ve Společenství nebo na Islandu, vydané nebo vyhotovené ve Společenství nebo na Islandu, pokud jsou takové doklady používány v souladu s vnitrostátním právem;
 d)
 průvodní osvědčení EUR.1 nebo EUR-MED nebo prohlášení na faktuře nebo prohlášení na faktuře EUR-MED prokazující původ použitých materiálů, vydaná nebo vyhotovená ve Společenství nebo na Islandu v souladu s tímto protokolem nebo v jedné z ostatních zemí uvedených v článcích 3 a 4, v souladu s pravidly původu, která jsou shodná s pravidly stanovenými v tomto protokolu;
 e)
 vhodné doklady týkající se zpracování nebo opracování provedeného mimo Společenství nebo Island uplatněním článku 12 prokazující, že požadavky uvedeného článku byly splněny.
 Článek 29
 Uchovávání dokladu o původu zboží a podpůrných dokladů
 1. Vývozce žádající o vystavení průvodního osvědčení EUR.1 nebo EUR-MED uchovává dokumenty uvedené v čl. 17 odst. 3 po dobu nejméně tří let.
 2. Vývozce vyhotovující prohlášení na faktuře nebo prohlášení na faktuře EUR-MED uchovává kopii tohoto prohlášení na faktuře a doklady uvedené v čl. 22 odst. 5 po dobu nejméně tří let.
 3. Celní orgány země vývozu, které vydávají průvodní osvědčení EUR.1 nebo EUR-MED, uchovávají formulář žádosti uvedený v čl. 17 odst. 2 po dobu nejméně tří let.
 4. Celní orgány země dovozu uchovávají průvodní osvědčení EUR.1 a EUR-MED, prohlášení na faktuře a prohlášení na faktuře EUR-MED, která jim byla předložena, po dobu nejméně tří let.
 Článek 30
 Rozpory a formální chyby
 1. Jsou-li zjištěny drobné rozpory mezi údaji uvedenými v dokladu o původu zboží a údaji v podkladech, které byly celnímu úřadu předloženy za účelem splnění celních formalit při dovozu produktů, není tím zapříčiněna neplatnost dokladu o původu zboží, je-li řádně prokázáno, že se tento doklad vztahuje na předložené produkty.
 2. Zřejmé formální chyby, například překlepy, v dokladu o původu zboží nevedou k odmítnutí dokladu, nejsou-li takové povahy, že vyvolávají pochybnosti o správnosti údajů v něm obsažených.
 Článek 31
 Částky vyjádřené v eurech
 1. Pro uplatňování čl. 22 odst. 1 písm. b) a čl. 27 odst. 3 v případech, kdy jsou produkty fakturovány v jiné měně než v eurech, stanoví každá dotčená země každoročně částky v národních měnách členských států Společenství, Islandu a ostatních zemí uvedených v článcích 3 a 4.


text:
2. Na zásilku se vztahuje čl. 22 odst. 1 písm. b) nebo čl. 27 odst. 3, je-li částka v měně, ve které je vystavena faktura, v souladu s částkou stanovené dotčenou zemí.
 3. Částky, které se mají použít v jakékoli dané národní měně, jsou přepočtem na tuto měnu částek vyjádřených v eurech podle kursu platného první pracovní den měsíce října každého roku. Částky se sdělují Komisi Evropských společenství do 15. října a uplatňují se od 1. ledna následujícího roku. Komise Evropských společenství oznamuje tyto částky všem dotčeným zemím.
 4. Země může částku vyplývající z přepočtu částky vyjádřené v eurech na její národní měnu zaokrouhlit směrem nahoru nebo dolů. Zaokrouhlená částka se nesmí odlišovat od částky vyplývající z přepočtu o více než 5 %. Země může ponechat ekvivalent částky vyjádřené v eurech ve své národní měně nezměněn, jestliže v okamžiku každoroční úpravy stanovené v odstavci 3 přepočet této částky před zaokrouhlením převyšuje stávající ekvivalent v národní měně o méně než 15 %. Ekvivalent v národní měně může zůstat nezměněn, pokud by z přepočtu vyplýval pokles jeho hodnoty.
 5. Částky vyjádřené v eurech přezkoumává Smíšený výbor na žádost Společenství nebo Islandu. Při přezkumu posuzuje Smíšený výbor potřebu zachování účinků těchto limitů v reálných hodnotách. K tomuto účelu může rozhodnout o úpravě částek vyjádřených v eurech.
 HLAVA VI
 UJEDNÁNÍ O SPRÁVNÍ SPOLUPRÁCI
 Článek 32
 Vzájemná pomoc
 1. Celní orgány členských států Společenství a Islandu si navzájem předají prostřednictvím Komise Evropských společenství vzory otisků razítek, která jejich celní úřady používají pro vydávání průvodních osvědčení EUR.1 a EUR-MED, a adresy celních orgánů příslušných k ověřování těchto osvědčení, prohlášení na faktuře a prohlášení na faktuře EUR-MED.
 2. Za účelem správného uplatňování tohoto protokolu si Společenství a Island poskytují prostřednictvím příslušných celních správ vzájemnou pomoc při kontrole pravosti průvodních osvědčení EUR.1 a EUR-MED, prohlášení na faktuře a prohlášení na faktuře EUR-MED a při kontrole správnosti údajů obsažených v těchto dokladech.
 Článek 33
 Ověřování dokladů o původu zboží
 1. Dodatečné ověření dokladů o původu zboží se provádí nahodile anebo vždy v případech, kdy mají celní orgány země dovozu odůvodněné pochybnosti o pravosti těchto dokladů, o statusu původu dotyčných produktů nebo o splnění jiných povinností stanovených v tomto protokolu.
 2. Pro účely odstavce 1 vrátí celní orgány země dovozu průvodní osvědčení EUR.1 nebo EUR-MED a fakturu, pokud byla předložena, prohlášení na faktuře nebo prohlášení na faktuře EUR-MED nebo kopii těchto dokladů celním orgánům země vývozu, a případně uvedou důvody pro jejich žádost o ověření. Spolu se žádostí o ověření zašlou rovněž veškeré získané informace nebo doklady nasvědčující, že údaje uvedené v dokladu o původu zboží nejsou správné.
 3. Ověřování provádějí celní orgány země vývozu. Pro tyto účely mají právo požadovat jakékoli doklady a provádět jakoukoli kontrolu účtů vývozce nebo jinou kontrolu, kterou považují za účelnou.
 4. Jestliže se celní orgány země dovozu rozhodnou pozastavit uplatňování preferenčního zacházení s dotyčnými produkty až do výsledku ověření, nabídnou dovozci propuštění produktů, avšak stanoví ochranná opatření, která považují za potřebná.
 5. Celní orgány žádající o ověření jsou informovány o jeho výsledcích co nejdříve.


text:
Z výsledků musí být zřejmé, zda jsou doklady pravé, zda lze dotyčné produkty považovat za produkty pocházející ze Společenství, Islandu nebo jedné z ostatních zemí uvedených v článcích 3 a 4 a zda tyto produkty splňují ostatní podmínky stanovené v tomto protokolu.
 6. Jestliže v případě odůvodněných pochybností neobdrží žádající celní orgány žádnou odpověď ve lhůtě deseti měsíců ode dne podání žádosti o ověření nebo jestliže odpověď neobsahuje údaje, které postačují k rozhodnutí o pravosti daného dokladu nebo o skutečném původu produktů, nepřiznají nárok na preference, s výjimkou mimořádných okolností.
 Článek 34
 Řešení sporů
 Spory, které vyvstanou při ověřování podle článku 33 a které není možné vyřešit mezi celními orgány žádajícími o ověření a celními orgány příslušnými k tomuto ověření, nebo případy rozdílného výkladu tohoto protokolu se předkládají Smíšenému výboru.
 Ve všech případech se řešení sporů mezi dovozcem a celními orgány země dovozu řídí právními předpisy této země.
 Článek 35
 Sankce
 Každé osobě, která vystaví nebo zapříčiní vydání dokladu obsahujícího nesprávné údaje za účelem získání preferenčního zacházení pro produkty, se uloží sankce.
 Článek 36
 Svobodná pásma
 1. Společenství a Island přijmou veškerá opatření nezbytná k zajištění toho, aby obchodované produkty provázené dokladem o původu zboží, které jsou během přepravy umístěny ve svobodném pásmu na jejich území, nebyly nahrazeny jiným zbožím a nebylo s nimi zacházeno jinak, než je obvyklé pro jejich uchování v nezměněném stavu.
 2. Odchylně od odstavce 1 vydají dotčené orgány nové průvodní osvědčení EUR.1 nebo EUR-MED na žádost vývozce, pokud jsou produkty pocházející ze Společenství nebo Islandu dováženy do svobodného pásma s dokladem o původu zboží a jsou zde podrobeny určitému zacházení nebo zpracování, za předpokladu, že je toto zacházení nebo zpracování v souladu s tímto protokolem.
 HLAVA VII
 CEUTA A MELILLA
 Článek 37
 Uplatňování protokolu
 1. Pojem „Společenství“ použitý v článku 2 nezahrnuje Ceutu a Melillu.
 2. Produkty pocházející z Islandu podléhají při dovozu do Ceuty a Melilly ve všech ohledech stejnému celnímu zacházení jako produkty pocházející z celního území Společenství podle protokolu č. 2 k Aktu o přistoupení Španělského království a Portugalské republiky k Evropským společenstvím. Island poskytuje při dovozu produktů, na něž se vztahuje dohoda a jež pocházejí z Ceuty a Melilly, stejné celní zacházení jako produktům dováženým a pocházejícím ze Společenství.
 3. Pro účely odstavce 2, který se týká produktů pocházejících z Ceuty a Melilly, se tento protokol použije obdobně s výhradou zvláštních podmínek stanovených v článku 38.
 Článek 38
 Zvláštní podmínky
 1. Za podmínky přímé dopravy v souladu s článkem 13 se dále uvedené považuje za
 1.
 pocházející z Ceuty a Melilly:
 a)
 produkty zcela získané v Ceutě a Melille;
 b)
 produkty získané v Ceutě a Melille, při jejichž výrobě jsou použity produkty jiné než uvedené v písmenu a), za předpokladu, že
 i)
 tyto produkty byly dostatečně zpracovány nebo opracovány ve smyslu článku 6
 nebo
 ii)
 tyto produkty pocházejí z Islandu nebo Společenství, za předpokladu, že byly podrobeny zpracování nebo opracování, které přesahuje operace uvedené v článku 7;
 2.
 pocházející z Islandu:
 a)
 produkty zcela získané na Islandu;
 b)
 produkty získané na


text:
Islandu, při jejichž výrobě jsou použity produkty jiné než uvedené v písmenu a), za předpokladu, že
 i)
 tyto produkty byly dostatečně zpracovány nebo opracovány ve smyslu článku 6
 nebo
 ii)
 tyto produkty pocházejí z Ceuty a Melilly nebo ze Společenství, za předpokladu, že byly podrobeny zpracování nebo opracování, které přesahuje operace uvedené v článku 7.
 2. Ceuta a Melilla se považují za jediné území.
 3. Vývozce nebo jeho zmocněný zástupce uvede v kolonce 2 průvodního osvědčení EUR.1 nebo EUR-MED nebo v prohlášení na faktuře nebo prohlášení na faktuře EUR-MED „Island“ a „Ceuta a Melilla“. V případě produktů pocházejících z Ceuty a Melilly se tento údaj uvede rovněž v kolonce 4 průvodního osvědčení EUR.1 nebo EUR-MED nebo v prohlášení na faktuře nebo prohlášení na faktuře EUR-MED.
 4. Španělské celní orgány zajistí použití tohoto protokolu v Ceutě a Melille.
 HLAVA VIII
 ZÁVĚREČNÁ USTANOVENÍ
 Článek 39
 Změny protokolu
 Smíšený výbor může rozhodnout o změnách tohoto protokolu.
 Článek 40
 Přechodné ustanovení pro zboží v režimu tranzitu nebo uskladnění
 Dohodu lze uplatnit na zboží, které splňuje podmínky tohoto protokolu a které je ke dni vstupu tohoto protokolu v platnost v režimu tranzitu nebo je ve Společenství nebo na Islandu dočasně uskladněno v celním skladu nebo ve svobodném pásmu, za předpokladu, že do čtyř měsíců od uvedeného dne je celním orgánům země dovozu předloženo průvodní osvědčení EUR.1 nebo EUR-MED vystavené dodatečně celními orgány země vývozu spolu s doklady prokazujícími, že zboží bylo v souladu s článkem 13 dopraveno přímo.
 (1) Lichtenštejnské knížectví tvoří celní unii se Švýcarskem a je smluvní stranou Dohody o Evropském hospodářském prostoru.
 (2) Alžírsko, Egypt, Izrael, Jordánsko, Libanon, Maroko, Sýrie, Tunisko, západní břeh Jordánu a pásmo Gazy.
 PŘÍLOHA I
 ÚVODNÍ POZNÁMKY K SEZNAMU V PŘÍLOZE II
 Poznámka 1:
 Seznam stanoví pro každý produkt podmínky, které musí být splněny, aby tento produkt mohl být považován za dostatečně zpracovaný nebo opracovaný ve smyslu článku 6 protokolu.
 Poznámka 2:
 2.1
 První dva sloupce seznamu popisují získaný produkt. První sloupec obsahuje číslo nebo kapitolu harmonizovaného systému, ve druhém sloupci je uveden popis zboží odpovídající v tomto systému danému číslu nebo kapitole. Ke každému údaji v prvních dvou sloupcích je ve sloupci 3 nebo 4 stanoveno pravidlo. Je-li v některých případech před údajem v prvním sloupci uvedeno „ex“, znamená to, že pravidlo ve sloupci 3 nebo 4 se týká pouze té části čísla, která je výslovně uvedena ve sloupci 2.
 2.2
 Pokud je ve sloupci 1 uvedena skupina čísel nebo číslo kapitoly, a popis produktů ve sloupci 2 je tudíž obecný, platí příslušné pravidlo ve sloupci 3 nebo 4 pro všechny produkty, které jsou podle harmonizovaného systému zařazeny v kterémkoli čísle uvedené skupiny nebo kapitoly.
 2.3
 Jsou-li v seznamu stanovena rozdílná pravidla pro různé produkty patřící do téhož čísla, obsahuje každá odrážka popis té části čísla, které odpovídá příslušné pravidlo ve sloupci 3 a 4.
 2.4
 Je-li pro produkt popsaný v prvních dvou sloupcích stanoveno pravidlo ve sloupcích 3 i 4, může si vývozce zvolit, zda uplatní pravidlo uvedené ve sloupci 3 nebo ve sloupci 4. Pokud


text:
ve sloupci 4 není uvedeno žádné pravidlo, musí být uplatněno pravidlo stanovené ve sloupci 3.
 Poznámka 3:
 3.1 Ustanovení článku 6, která se týkají produktů, které získaly status původu a které byly použity při výrobě jiných produktů, se použijí bez ohledu na to, zda byl status původu získán v rámci závodu, kde jsou tyto produkty používány, nebo v jiném závodě ve smluvní straně.
 Příklad:
 Motor čísla 8407, pro nějž pravidlo stanoví, že hodnota použitých nepůvodních materiálů nesmí přesáhnout 40 % ceny produktu ze závodu, je vyroben z „ostatní legované oceli nahrubo tvarované kováním“ čísla ex 7224.
 Jestliže byl použitý výkovek zhotoven ve Společenství z nepůvodního ingotu, pak již tento výkovek získal status původu na základě pravidla pro číslo ex 7224 v seznamu. Při výpočtu hodnoty motoru jej lze pokládat za původní bez ohledu na to, zda byl vyroben ve stejném nebo jiném závodě ve Společenství. Hodnota nepůvodního ingotu se tedy při výpočtu hodnoty použitých nepůvodních materiálů nebere v úvahu.
 3.2 Pravidlo v seznamu stanoví minimální zpracování nebo opracování, které je nezbytné, přičemž vyšším stupněm zpracování nebo opracování se rovněž získá status původu; naopak, nižší stupeň zpracování nebo opracování nemůže dát produktu status původu. Jestliže tedy pravidlo stanoví, že lze použít nepůvodní materiál určitého stupně zpracování, může se použít materiál nižšího stupně zpracování, ne však vyššího.
 3.3 Aniž je dotčena poznámka 3.2., pokud pravidlo používá výraz „Výroba z materiálů kteréhokoli čísla“, lze použít materiály kteréhokoli čísla (čísel) (i materiály stejného popisu a čísla jako u produktu), avšak s podmínkou splnění všech zvláštních omezení, která mohou být též obsažena v tomto pravidle.
 Výraz „Výroba z materiálů kteréhokoli čísla, včetně ostatních materiálů čísla...“ nebo „Výroba z materiálů kteréhokoli čísla, včetně ostatních materiálů stejného čísla jako produkt“ znamená, že je možné použít materiály kteréhokoli čísla (čísel), s výjimkou materiálů stejného popisu, jako je popis produktu uvedený ve sloupci 2 seznamu.
 3.4 Určuje-li pravidlo v seznamu, že při výrobě lze použít více než jeden druh materiálu, znamená to, že je možno libovolně použít jeden nebo více z uvedených materiálů. Pravidlo nevyžaduje, aby byly použity všechny.
 Příklad:
 Pravidlo pro tkaniny čísel 5208 až 5212 stanoví, že lze použít přírodní vlákna a mezi jinými také materiály chemické. To neznamená, že musí být použity oba druhy materiálu; lze použít jeden nebo druhý nebo oba.
 3.5 Určuje-li pravidlo v seznamu, že výrobek musí být zhotoven z konkrétního materiálu, pak tato podmínka nebrání použití jiných materiálů, které v důsledku své přirozené povahy nemohou tomuto pravidlu odpovídat (viz též poznámku 6.2, která se vztahuje k textiliím).
 Příklad:
 Pravidlo pro připravené potraviny čísla 1904, které výslovně vylučuje použití obilovin nebo výrobků z nich, nevylučuje však možnost použití minerálních solí, chemických a jiných přísad, které nejsou vyrobeny z obilovin.
 To se však nevztahuje na výrobky, které ačkoliv nemohou být vyrobeny z konkrétních materiálů uvedených v seznamu, jsou vyrobeny z materiálů stejné povahy na nižším stupni zpracování.
 Příklad:
 V případě oděvů ex kapitoly 62 zhotovených z netkaných materiálů, je-li pro tento typ zboží dovoleno použít pouze nepůvodní přízi, není možno použít jako výchozí materiál