text:
ve směru C–L (tj. rovina trhliny kolmá na obvod a rovnoběžná s osou tlakové láhve), jak je znázorněno v normě ASTM E399. Rychlost se určí jako průměr zkoušek tří vzorků. Jsou-li dostupné specifické údaje o šíření únavových trhlin pro materiál a provozní podmínky, smí být v hodnocení použity;
 f)
 velikosti růstu trhliny ve směru tloušťky a ve směru délky na tlakový cyklus se určí v souladu s kroky popsanými v bodě 14.2 normy BS PD 6493–91 integrací vztahu mezi rychlostí šíření únavové trhliny zjištěné v bodě e) výše a rozsahem hybné síly trhliny odpovídající aplikovanému tlakovému cyklu;
 g)
 podle výše uvedených kroků se vypočte maximální povolená hloubka a délka vady, která nezpůsobí selhání tlakové láhve během projektované životnosti v důsledku únavy nebo roztržení. Velikost vady pro nedestruktivní zkoušku musí být rovna nebo menší než vypočtená maximální velikost povolené vady pro danou konstrukci.
 F.3.2. Velikost vady pro nedestruktivní zkoušku cyklováním tlakové láhve s vadou
 Pro konstrukce typů CNG–1, CNG–2 a CNG–3 se podrobí tlakovému cyklu k roztržení v souladu se zkušební metodou v bodě A.13 (dodatek A) tři tlakové láhve, které mají uměle vytvořené vady, jež přesahují schopnosti detekce délky a hloubky vad kontrolní metodou použitou při nedestruktivní zkoušce podle bodu 6.15. přílohy 3. U konstrukcí typu CNG–1, které mají místo citlivé na únavu materiálu ve válcové části, se vytvoří vnější vady na boční stěně. U konstrukcí typu CNG–1, které mají místo citlivé na únavu materiálu vně boční stěny, a u konstrukcí typů CNG–2 a CNG–3 se vytvoří vnitřní vady. Vnitřní vady mohou být strojně vyrobeny před tepelným zušlechtěním a uzavřením konce tlakové láhve.
 Tlakové láhve nesmí propouštět nebo se roztrhnout po méně než 15 000 cyklech. Přípustná velikost vady pro nedestruktivní zkoušku je rovna nebo menší než velikost uměle vytvořené vady v daném místě.
 Dodatek G
 POKYNY VÝROBCE NÁDRŽE PRO MANIPULACI S TLAKOVÝMI LÁHVEMI, JEJICH POUŽÍVÁNÍ A KONTROLU
 G.1. Obecné
 Základní funkcí tohoto dodatku je poskytnout kupujícím, dodavatelům, osobám provádějícím zástavbu a uživatelům tlakových láhví pokyny pro bezpečné používání tlakových láhví po dobu jejich zamýšlené životnosti.
 G.2. Distribuce
 Výrobce musí informovat kupujícího, že pokyny musí být dodány všem stranám zapojeným do distribuce, zástavby a používání tlakových láhví i manipulace s nimi. Dokument může být reprodukován, aby byl k dispozici dostatečný počet kopií pro tento účel, musí však být označen tak, aby obsahoval odkaz na dodávané tlakové láhve.
 G.3. Odkaz na existující předpisy, normy a nařízení
 Konkrétní pokyny mohou být uvedeny ve formě odkazu na vnitrostátní nebo uznávané předpisy, normy a nařízení.
 G.4. Manipulace s tlakovou láhví
 Musí být poskytnuty postupy pro manipulaci, aby se zajistilo, že tlakové láhve neutrpí během manipulace nepřijatelné poškození nebo kontaminaci.
 G.5. Zástavba
 Musí být poskytnuty pokyny pro montáž, aby se zajistilo, že tlakové láhve neutrpí během zástavby a během normálního provozu po dobu zamýšlené životnosti nepřijatelné poškození.
 Když je upevnění specifikováno výrobcem, musí pokyny obsahovat vhodné podrobnosti, jako je konstrukce upevnění, použití pružných těsnicích materiálů, správné utahovací momenty a zamezení přímému vystavení tlakové láhve prostředí s chemickými a mechanickými kontakty.
 Není-li upevnění specifikováno výrobcem, musí


text:
výrobce upozornit kupujícího na možné dlouhodobé dopady systému pro montáž do vozidla, např.: pohyby karoserie vozidla a expanze/kontrakce tlakové láhve při tlakových a teplotních podmínkách provozování.
 Kde je to vhodné, musí být kupující upozorněn na potřebu zajistit takový způsob zástavby, aby nemohlo dojít k hromadění kapalin nebo pevných látek, které by způsobily poškození materiálu tlakové láhve.
 Musí být specifikováno správné přetlakové zařízení, jež má být namontováno.
 G.6. Používání tlakových láhví
 Výrobce musí kupujícího upozornit na zamýšlené provozní podmínky stanovené tímto předpisem, zejména na povolený počet tlakových cyklů tlakové láhve, její životnost v rocích, meze kvality plynu a povolené maximální tlaky.
 G.7. Kontrola za provozu
 Výrobce musí jasně uvést povinnost uživatele dodržovat povinné požadavky na kontrolu tlakových láhví (např. interval opakování kontrol, provádění kontrol oprávněnými pracovníky). Tyto informace musí být v souladu s požadavky pro schválení konstrukce.
 Dodatek H
 ZKOUŠKA ODOLNOSTI PROTI VLIVŮM PROSTŘEDÍ
 H.1. Oblast působnosti
 Cílem zkoušky odolnosti proti vlivům prostředí je prokázat, že tlakové láhve pro vozidla na zemní plyn odolají vystavení prostředí ve spodní části karoserie automobilu a občasnému vystavení jiným kapalinám. Tato zkouška byla vyvinuta automobilovým průmyslem USA v reakci na selhání tlakových láhví způsobená korozním praskáním kompozitního ovinutí.
 H.2. Shrnutí zkušební metody
 Tlaková láhev se nejprve předpřipraví kombinací nárazů kyvadla a štěrku, které simulují možné podmínky ve spodní části karoserie. Poté se tlaková láhev postupně ponoří do simulované posypové soli/kyselého deště a vystaví jiným kapalinám, tlakovým cyklům a vysokým i nízkým teplotám. Na závěr zkušební posloupnosti se tlaková láhev hydraulicky natlakuje, až dojde ke zničení. Zbývající reziduální pevnost při roztržení tlakové láhve musí být nejméně 85 % minimální projektované pevnosti při roztržení.
 H.3. Uspořádání zkoušky a příprava tlakové láhve
 Tlaková láhev se zkouší za podmínek reprezentativních pro geometrii po zástavbě, včetně případného povlaku, konzol, těsnění a tlakových armatur používajících stejnou konfiguraci těsnění (např. těsnicí O-kroužky), jaká je použita za provozu. Konzoly mohou být před montáží pro zkoušku ponořením natřeny nebo povrchově upraveny, pokud se natírají nebo povrchově upravují před zástavbou do vozidla.
 Tlakové láhve se zkouší ve vodorovné poloze a nominálně rozdělené podél své vodorovné osy na „horní“ a „dolní“ část. Dolní část tlakové láhve se střídavě ponořuje do prostředí posypové soli/kyselého deště a zahřátého nebo chlazeného vzduchu.
 Horní část se rozdělí na 5 oddělených oblastí a označí se pro účely přípravy a vystavení kapalinám. Oblasti mají jmenovitý průměr 100 mm. Oblasti se na povrchu tlakové láhve nesmí překrývat. I když je to pro zkoušky praktické, oblasti nemusí být orientovány podél jedné přímky, ale nesmí překrývat ponořenou část tlakové láhve.
 I když se příprava a vystavení kapalinám provádí na válcové části tlakové láhve, celé tlakové láhve, včetně klenutých částí, by měly být stejně odolné vůči vlivům prostředí jako vystavené oblasti.
 Obr. H.1
 Orientace a rozmístění vystavených oblastí tlakové láhve
 H.4. Zařízení na přípravu tlakové láhve
 Pro přípravu tlakové láhve na zkoušku pomocí nárazů kyvadla a štěrku je potřeba následující zařízení.
 a)
 Nárazy kyvadla
 Nárazové těleso musí být vyrobeno z oceli a mít tvar pyramidy se stranami tvaru rovnostranných trojúhelníků a čtvercovou základnou, přičemž vrchol a

type: contracts

jurisdiction: EU


text:
hrany jsou zakulaceny na poloměr 3 mm. Střed úderů kyvadla musí být totožný s těžištěm pyramidy; jeho vzdálenost od osy otáčení kyvadla musí být 1 m. Celková hmotnost kyvadla vzhledem ke středu úderů musí být 15 kg. Energie kyvadla v okamžiku nárazu nesmí být menší než 30 Nm a musí být této hodnotě co možná nejbližší.
 Během nárazu kyvadla se tlaková láhev udržuje ve své poloze pomocí přípojných hrdel nebo pomocí konzol určených k montáži.
 b)
 Nárazy štěrku
 Stroj je sestrojený podle konstrukčních specifikací znázorněných na obrázku H.2. Postup použití zařízení musí vycházet z postupu popsaného v normě ASTM D3170 „Standardní zkušební metoda pro odolnost povrchových úprav proti odštěpování“, s tou výjimkou, že tlaková láhev může být během nárazů štěrku udržována při teplotě okolí.
 c)
 Štěrk
 Nánosový silniční štěrk procházející sítem 16 mm, ale zachycený na sítu 9,5 mm. Každá dávka musí sestávat z 550 ml tříděného štěrku (zhruba 250 až 300 kamínků).
 Obr. H.2
 Nárazová zkouška štěrkem vstup vzduchu
 H.5. Prostředí pro vystavení
 a)
 Prostředí pro ponoření
 Ve stanovené fázi posloupnosti zkoušky (tabulka 1) se tlaková láhev uloží vodorovně s dolní třetinou průměru tlakové láhve ponořenou v simulovaném vodném roztoku kyselého deště/posypové soli. Roztok se skládá z následujících složek:
 deionizovaná voda;
 chlorid sodný:
 2,5 % hmotnostního ±0,1 %;
 chlorid vápenatý:
 2,5 % hmotnostního ±0,1 %;
 kyselina sírová:
 dostatečné množství k dosažení pH roztoku 4,0 ± 0,2.
 Hladina a pH roztoku se musí upravit před každým krokem zkoušky, který tuto kapalinu používá.
 Teplota lázně musí být 21 ±5 °C. Během ponoření musí být neponořená část tlakové láhve vystavena okolnímu vzduchu.
 b)
 Vystavení jiným kapalinám
 V odpovídající fázi posloupnosti zkoušky (tabulka 1) se každá z označených oblastí vystaví působení jednoho z pěti roztoků po dobu 30 minut. Pro každé místo se použije stejné prostředí po celou dobu zkoušky. Uvedené roztoky jsou:
 kyselina sírová:
 19 % objemových ve vodném roztoku;
 hydroxid sodný:
 25 % hmotnostních ve vodném roztoku;
 methanol/benzín:
 koncentrace 30/70 %;
 dusičnan amonný:
 28 % hmotnostních ve vodném roztoku;
 kapalina do ostřikovače.
 Při vystavení kapalině se zkušební vzorek orientuje oblastí vystavení nejvýše. Na oblast vystavení se umístí polštářek skelné vaty o tloušťce jedné vrstvy (přibližně 0,5 mm) a oříznutý na vhodné rozměry. Pipetou se nanese na oblast vystavení 5 ml zkušební kapaliny. Za 30 minut po natlakování tlakové láhve se polštářek vaty odstraní.
 H.6. Zkušební podmínky
 a)
 Tlakový cyklus
 Jak je definováno v posloupnosti zkoušky, tlaková láhev musí být podrobena hydraulickému tlakovému cyklu mezi nejvýše 2 MPa nejméně 26 MPa. Celý cyklus musí trvat nejméně 66 sekund a zahrnuje minimálně 60 sekund zadržení na 26 MPa. Jmenovitý cyklický proces je tento:
 rovnoměrné zvýšení tlaku z ≤ 2 MPa na ≥ 26 MPa;
 setrvání na ≥ 26 MPa alespoň po dobu 60 sekund;
 rovnoměrné snížení tlaku z ≥ 26 MPa na ≤ 2 MPa.
 Celkový minimální čas cyklu musí být 66 sekund.
 b)
 Tlak během vystavení jiným kapalinám
 Po aplikování jiných kapalin se tlaková láhev natlakuje na nejméně 26 MPa po dobu minimálně 30 minut.
 c)
 Vystavení vysokým a nízkým teplotám
 Jak


text:
je definováno v posloupnosti zkoušky, celá tlaková láhev se vystaví vysokým a nízkým teplotám vzduchu, který je v kontaktu s vnějším povrchem. Studený vzduch má teplotu –40 °C nebo méně a horký vzduch má teplotu 82 °C ± 5 C. Při vystavení nízké teplotě musí být teplota kapaliny tlakových láhví typu CNG-1 monitorována pomocí termočlánku vestavěného uvnitř tlakové láhve, aby se zajistilo, že setrvá na hodnotě –40 °C nebo nižší.
 H.7. Postup zkoušky
 a)
 Příprava tlakové láhve
 Každá z pěti oblastí označených pro vystavení jiným kapalinám a horní část tlakové láhve musí se upraví jediným nárazem vrcholku tělesa kyvadla do místa geometrického středu. Po nárazu se dotyčných pět oblastí dále upraví nárazy štěrku.
 Středová část spodku tlakové láhve, který bude ponořen, musí být vystavena nárazu vrcholku tělesa kyvadla ve třech místech rozmístěných přibližně 150 mm od sebe.
 Po nárazu se tatáž středová část, která byla vystavena nárazům, dále upraví nárazy štěrku.
 Během přípravy musí být tlaková láhev bez tlaku.
 b)
 Posloupnost zkoušky a cykly
 Posloupnost vystavení vlivům prostředí, jakož i tlakové cykly a teploty, jež mají být použity, jsou definovány v tabulce 1.
 Mezi jednotlivými fázemi se povrch tlakové láhve nesmí omývat nebo otírat.
 H.8. Přípustné výsledky
 Po výše uvedené posloupnosti zkoušky se tlaková láhev hydraulicky zkouší až do zničení v souladu s postupem v bodě A.12. Tlak při roztržení tlakové láhve musí být nejméně 85 % minimálního projektovaného tlaku při roztržení.
 Tabulka H.1
 Podmínky a posloupnost zkoušky
 Krok zkoušky
 Prostředí pro vystavení
 Počet tlakových cyklů
 Teplota
 1
 jiné kapaliny
 —
 okolí
 2
 ponoření
 1 875
 okolí
 3
 vzduch
 1 875
 vysoká
 4
 jiné kapaliny
 —
 okolí
 5
 ponoření
 1 875
 okolí
 6
 vzduch
 3 750
 nízká
 7
 jiné kapaliny
 —
 okolí
 8
 ponoření
 1 875
 okolí
 9
 vzduch
 1 875
 vysoká
 10
 jiné kapaliny
 —
 okolí
 11
 ponoření
 1 875
 okolí
 PŘÍLOHA 4A
 USTANOVENÍ PRO SCHVALOVÁNÍ TYPU AUTOMATICKÉHO VENTILU, ZPĚTNÉHO VENTILU, PŘETLAKOVÉHO VENTILU, PŘETLAKOVÉHO ZAŘÍZENÍ A PŘEPADOVÉHO VENTILU
 1. Účelem této přílohy je vymezit ustanovení pro schvalování typu automatického ventilu, zpětného ventilu, přetlakového ventilu, přetlakového zařízení a přepadového ventilu.
 2. AUTOMATICKÝ VENTIL
 2.1. Materiály, z nichž se skládá automatický ventil a které jsou během provozu v kontaktu s CNG, musí být slučitelné se zkušebním CNG. Slučitelnost se ověří postupem popsaným v příloze 5D.
 2.2. Provozní specifikace
 2.2.1. Automatický ventil musí být navržen tak, aby odolával tlaku ve výši 1,5násobku pracovního tlaku (MPa) bez úniku a deformace.
 2.2.2. Automatický ventil musí být navržen tak, aby byl nepropustný při tlaku ve výši 1,5násobku pracovního tlaku (MPa) (viz příloha 5B).
 2.2.3. Automatický ventil se ve své normální poloze užívání stanovené výrobcem podrobí 20 000 operací; poté se deaktivuje. Ventil musí zůstat nepropustný při tlaku ve výši 1,5násobku pracovního tlaku (MPa) (viz příloha 5B).
 2.2.4. Automatický ventil musí být navržen tak, aby pracoval při teplotách stanovených v příloze 5O.
 2.3. Případný elektrický systém musí být izolován od tělesa automatického ventilu. Izolační odpor musí být > 10 MΩ.
 2.4. Automatický ventil aktivovaný elektrickým proudem musí být při vypnutém proudu v poloze „uzavřeno“.
 2.5. Automatický


text:
ventil musí být v souladu se zkušebními postupy pro třídu součástí určenou podle schématu na obr. 1–1 bodu 2 tohoto předpisu.
 3. ZPĚTNÝ VENTIL
 3.1. Materiály, z nichž se skládá jednosměrný ventil a které jsou během provozu v kontaktu s CNG, musí být slučitelné se zkušebním CNG. Slučitelnost se ověří postupem popsaným v příloze 5D.
 3.2. Provozní specifikace
 3.2.1. Zpětný ventil musí být navržen tak, aby odolával tlaku ve výši 1,5násobku pracovního tlaku (MPa) bez úniku a deformace.
 3.2.2. Zpětný ventil musí být navržen tak, aby byl nepropustný (zvnějšku) při tlaku ve výši 1,5násobku pracovního tlaku (MPa) (viz příloha 5B).
 3.2.3. Zpětný ventil se ve své normální poloze užívání stanovené výrobcem podrobí 20 000 operací; poté se deaktivuje. Ventil musí zůstat nepropustný (zvnějšku) při tlaku ve výši 1,5násobku pracovního tlaku (MPa) (viz příloha 5B).
 3.2.4. Zpětný ventil musí být navržen tak, aby pracoval při teplotách stanovených v příloze 5O.
 3.3. Zpětný ventil musí být v souladu se zkušebními postupy pro třídu součástí určenou podle schématu na obr. 1–1 bodu 2 tohoto předpisu. Přetlakový ventil a přetlakové zařízení
 4. PŘETLAKOVÝ VENTIL A PŘETLAKOVÉ ZAŘÍZENÍ
 4.1. Materiály, z nichž se skládá přetlakový ventil a přetlakové zařízení a které jsou během provozu v kontaktu s CNG, musí být slučitelné se zkušebním CNG. Slučitelnost se ověří postupem popsaným v příloze 5D.
 4.2. Provozní specifikace
 4.2.1. Přetlakový ventil a přetlakové zařízení třídy 0 musí být navrženy tak, aby odolávaly tlaku ve výši 1,5násobku pracovního tlaku (MPa).
 4.2.2. Přetlakový ventil a přetlakové zařízení třídy 1 musí být navrženy tak, aby byly s uzavřenými výstupy nepropustné při tlaku ve výši 1,5násobku pracovního tlaku (MPa) (viz příloha 5B).
 4.2.3. Přetlakový ventil třídy 1 nebo 2 musí být navržen tak, aby byl s uzavřeným výstupem nepropustný při dvojnásobku pracovního tlaku.
 4.2.4. Přetlakové zařízení musí být navrženo tak, aby otevřelo pojistku při teplotě 110 ± 10 °C.
 4.2.5. Přetlakový ventil třídy 0 musí být navržen tak, aby pracoval při teplotách od –40 °C do 85 °C.
 4.3. Přetlakový ventil a přetlakové zařízení musí být v souladu se zkušebními postupy pro třídu součástí určenou podle schématu na obr. 1–1 bodu 2 tohoto předpisu.
 5. PŘEPADOVÝ VENTIL
 5.1. Materiály, z nichž se skládá přepadový ventil a které jsou během provozu v kontaktu s CNG, musí být slučitelné se zkušebním CNG. Slučitelnost se ověří postupem popsaným v příloze 5D.
 5.2. Provozní specifikace
 5.2.1. Přepadový ventil, není-li integrován do tlakové láhve, musí být navržen tak, aby odolával tlaku ve výši 1,5násobku pracovního tlaku (MPa).
 5.2.2. Přepadový ventil musí být navržen tak, aby byl nepropustný při tlaku ve výši 1,5 násobku pracovního tlaku (MPa).
 5.2.3. Přepadový ventil musí být navržen tak, aby pracoval při teplotách stanovených v příloze 5O.
 5.3. Přepadový ventil musí být namontován uvnitř nádrže.
 5.4. Přepadový ventil musí být navržen s obtokem, aby umožňoval vyrovnání tlaků.
 5.5. Přepadový ventil se musí uzavřít při rozdílu tlaků na ventilu rovném 650 kPa.
 5.6. Když je přepadový ventil v uzavřené poloze, obtokový průtok ventilem nesmí přesáhnout 0,05 standardních m3/min při rozdílovém tlaku 10 000 kPa.


text:
5.7. Zařízení musí být v souladu se zkušebními postupy pro třídu součástí určenou podle schématu na obr. 1–1 bodu 2 tohoto předpisu s výjimkou přetlaku, vnějšího úniku, zkoušky odolnosti proti suchému teplu a stárnutí v ozonovém prostředí.
 6. RUČNÍ VENTIL
 6.1. Zařízení ručního ventilu třídy 0 musí být navrženo tak, aby odolávalo tlaku ve výši 1,5násobku pracovního tlaku.
 6.2. Zařízení ručního ventilu třídy 0 musí být navrženo tak, aby pracovalo při teplotách od –40 °C do 85 °C.
 PŘÍLOHA 4B
 USTANOVENÍ PRO SCHVALOVÁNÍ TYPU OHEBNÝCH PALIVOVÝCH VEDENÍ NEBO HADIC
 OBLAST PŮSOBNOSTI
 Účelem této přílohy je vymezit ustanovení pro schvalování typu ohebných hadic pro použití s CNG.
 Tato příloha pokrývá tři typy ohebných hadic:
 i)
 vysokotlaké hadice (třída 0),
 ii)
 středotlaké hadice (třída 1),
 iii)
 nízkotlaké hadice (třída 2).
 1. VYSOKOTLAKÉ HADICE ZAŘAZENÉ DO TŘÍDY 0
 1.1. Obecné specifikace
 1.1.1. Hadice musí být navrženy tak, aby odolávaly maximálnímu pracovnímu tlaku ve výši 1,5 násobku pracovního tlaku (MPa).
 1.1.2. Hadice musí být navrženy tak, aby odolávaly teplotám stanoveným v příloze 5O.
 1.1.3. Vnitřní průměr musí být v souladu s tabulkou 1 normy ISO 1307.
 1.2. Konstrukce hadice
 1.2.1. Hadice musí být tvořena trubicí s hladkým vnitřním povrchem, obalem z vhodného syntetického materiálu a musí být vyztužena jednou nebo několika mezivrstvami.
 1.2.2. Vyztužující mezivrstva (mezivrstvy) musí být obalem chráněna (chráněny) proti korozi.
 Pokud je pro vyztužující mezivrstvu (mezivrstvy) použit korozivzdorný materiál (tj. nerezavějící ocel), není obal nutný.
 1.2.3. Potah vnitřních stěn a obal musí být hladké a bez pórů, děr a cizích těles.
 Záměrné propíchnutí obalu se nepovažuje za vadu.
 1.2.4. Obal musí být záměrně perforovaný, aby se zabránilo tvorbě bublin.
 1.2.5. Je-li obal perforován a mezivrstva není vyrobena z korozivzdorného materiálu, musí být mezivrstva chráněna proti korozi.
 1.3. Specifikace a zkoušky pro potah vnitřních stěn
 Pevnost v tahu a délkové prodloužení u materiálu z gumy a termoplastických elastomerů (TPE)
 1.3.1.1. Pevnost v tahu a délkové prodloužení při přetržení podle ISO 37. Pevnost v tahu nejméně 20 MPa a délkové prodloužení při přetržení nejméně 250 %.
 1.3.1.2. Odolnost vůči n-pentanu podle ISO 1817 za následujících podmínek:
 i)
 médium: n-pentan
 ii)
 teplota: 23 °C (tolerance podle ISO 1817)
 iii)
 doba ponoření: 72 hodin
 Požadavky:
 i)
 maximální změna objemu 20 %
 ii)
 maximální změna pevnosti v tahu 25 %
 iii)
 maximální změna délkového prodloužení při přetržení 30 %
 Po skladování na vzduchu o teplotě 40 °C po dobu 48 hodin se hmotnost nesmí v porovnání s původní hodnotou snížit o více než 5 %.
 1.3.1.3. Odolnost vůči stárnutí podle ISO 188 za následujících podmínek:
 i)
 teplota: 115 °C (zkušební teplota = maximální provozní teplota – 10 °C)
 ii)
 doba působení: 24 a 336 hodin.
 Zkušební vzorky musí být po stárnutí klimatizovány při teplotě 23 °C a relativní vlhosti 50 % alespoň 21 dní před tím, než se provede zkouška tahem v souladu s bodem 1.3.1.1.
 Požadavky:
 i)
 maximální změna pevnosti v tahu 35 % po 336 hodinách stárnutí v porovnání s pevností v tahu u materiálu zestárlého 24 hodin.
 ii)
 maximální změna délkového prodloužení při


text:
přetržení 25 % po 336 hodinách stárnutí v porovnání s pevností v tahu u materiálu zestárlého 24 hodin.
 Pevnost v tahu a délkové prodloužení specifické pro termoplastické materiály.
 1.3.2.1. Pevnost v tahu a délkové prodloužení při přetržení podle ISO 527–2 za následujících podmínek:
 i)
 typ vzorku: typ 1 BA.
 ii)
 rychlost tahu: 20 mm/min.
 Materiál musí být před provedením zkoušky klimatizován minimálně po dobu 21 dnů při teplotě 23 °C a relativní vlhkosti 50 %.
 Požadavky:
 i)
 pevnost v tahu nejméně 20 MPa.
 ii)
 délkové prodloužení při přetržení nejméně 100 %.
 1.3.2.2. Odolnost vůči n-pentanu podle ISO 1817 za následujících podmínek:
 i)
 médium: n-pentan.
 ii)
 teplota: 23 °C (tolerance podle ISO 1817)
 iii)
 doba ponoření: 72 hodin.
 Požadavky:
 i)
 maximální změna objemu 2 %.
 ii)
 maximální změna pevnosti v tahu 10 %.
 iii)
 maximální změna délkového prodloužení při přetržení 10 %.
 Po skladování na vzduchu o teplotě 40 °C po dobu 48 hodin se hmotnost nesmí v porovnání s původní hodnotou snížit o více než 5 %.
 1.3.2.3. Odolnost vůči stárnutí podle ISO 188 za následujících podmínek:
 i)
 teplota: 115 °C (zkušební teplota = maximální provozní teplota – 10 °C).
 ii)
 doba působení: 24 a 336 hodin.
 Zkušební vzorky musí být po stárnutí klimatizovány při teplotě 23 °C a relativní vlhosti 50 % alespoň 21 dní před tím, než se provede zkouška tahem v souladu s bodem 1.3.2.1.
 Požadavky:
 i)
 maximální změna pevnosti v tahu 35 % po 336 hodinách stárnutí v porovnání s pevností v tahu u materiálu zestárlého 24 hodin.
 ii)
 maximální změna délkového prodloužení při přetržení 25 % po 336 hodinách stárnutí v porovnání s pevností v tahu u materiálu zestárlého 24 hodin.
 1.4. Specifikace a zkušební metoda pro obal
 Pevnost v tahu a délkové prodloužení u materiálu z gumy a termoplastických elastomerů (TPE)
 1.4.1.1. Pevnost v tahu a délkové prodloužení při přetržení podle ISO 37. Pevnost v tahu nejméně 10 MPa a délkové prodloužení při přetržení nejméně 250 %.
 1.4.1.2. Odolnost vůči n-hexanu podle ISO 1817 za následujících podmínek:
 i)
 médium: n-hexan
 ii)
 teplota: 23 °C (tolerance podle ISO 1817)
 iii)
 doba ponoření: 72 hodin
 Požadavky:
 i)
 maximální změna objemu 30 %
 ii)
 maximální změna pevnosti v tahu 35 %
 iii)
 maximální změna délkového prodloužení při přetržení 35 %
 1.4.1.3. Odolnost vůči stárnutí podle ISO 188 za následujících podmínek:
 i)
 teplota: 115 °C (zkušební teplota = maximální provozní teplota – 10 °C)
 ii)
 doba působení: 24 a 336 hodin.
 Zkušební vzorky musí být po stárnutí klimatizovány při teplotě 23 °C a relativní vlhosti 50 % alespoň 21 dní před tím, než se provede zkouška tahem v souladu s bodem 1.4.1.1.
 Požadavky:
 i)
 maximální změna pevnosti v tahu 35 % po 336 hodinách stárnutí v porovnání s pevností v tahu u materiálu zestárlého 24 hodin.
 ii)
 maximální změna délkového prodloužení při přetržení 25 % po 336 hodinách stárnutí v porovnání s pevností v tahu u materiálu zestárlého 24 hodin.
 Pevnost v tahu a délkové prodloužení specifické pro termoplastické materiály.
 1.4.2.1. Pevnost v tahu a délkové prodloužení při


text:
přetržení podle ISO 527 za následujících podmínek:
 i)
 typ vzorku: typ 1 BA.
 ii)
 rychlost tahu: 20 mm/min.
 Materiál musí být před provedením zkoušky klimatizován minimálně po dobu 21 dnů při teplotě 23 °C a relativní vlhkosti 50 %.
 Požadavky:
 i)
 pevnost v tahu nejméně 20 MPa.
 ii)
 délkové prodloužení při přetržení nejméně 100 %.
 1.4.2.2. Odolnost vůči n-hexanu podle ISO 1817 za následujících podmínek:
 i)
 médium: n-Hexan
 ii)
 teplota: 23 °C (tolerance podle ISO 1817)
 iii)
 doba ponoření: 72 hodin.
 Požadavky:
 i)
 maximální změna objemu 2 %.
 ii)
 maximální změna pevnosti v tahu 10 %.
 iii)
 maximální změna délkového prodloužení při přetržení 10 %.
 Po skladování na vzduchu o teplotě 40 °C po dobu 48 hodin se hmotnost nesmí v porovnání s původní hodnotou snížit o více než 5 %.
 1.4.2.3. Odolnost vůči stárnutí podle ISO 188 za následujících podmínek:
 i)
 teplota: 115 °C (zkušební teplota = maximální provozní teplota – 10 °C).
 ii)
 doba působení: 24 a 336 hodin.
 Zkušební vzorky musí být po stárnutí klimatizovány při teplotě 23 °C a relativní vlhosti 50 % alespoň 21 dní před tím, než se provede zkouška tahem v souladu s bodem 1.4.2.1.
 Požadavky:
 i)
 maximální změna pevnosti v tahu 20 % po 336 hodinách stárnutí v porovnání s pevností v tahu u materiálu zestárlého 24 hodin.
 ii)
 maximální změna délkového prodloužení při přetržení 50 % po 336 hodinách stárnutí v porovnání s pevností v tahu u materiálu zestárlého 24 hodin.
 Odolnost vůči ozonu
 1.4.3.1. Zkouška musí být provedena v souladu s normou ISO 1431/1.
 1.4.3.2. Zkušební vzorky natažené na délkové prodloužení 20 % se nejprve vystavení působení vzduchu o teplotě 40 °C s koncentrací ozonu 50 dílů na sto miliónů po dobu 120 hodin.
 1.4.3.3. Není přípustné žádné popraskání zkušebních vzorků.
 1.5. Specifikace nepřipojené hadice
 Plynotěsnost (propustnost)
 1.5.1.1. Hadice s volnou délkou 1 m musí být připojena k nádrži naplněné kapalným propanem o teplotě 23°± 2 °C.
 1.5.1.2. Zkouška se musí provádět v souladu s metodou popsanou v normě ISO 4080.
 1.5.1.3. Únik stěnou hadice nesmí přesáhnout 95 cm3 na metr hadice za 24 hod.
 Odolnost za nízkých teplot
 1.5.2.1. Zkouška se musí provádět v souladu s metodou popsanou v normě ISO 4672–1978, metoda B.
 Zkušební teplota:
 –40 °C ± 3 °C
 nebo případně
 –20 °C ± 3 °C
 1.5.2.3. Není přípustné žádné popraskání nebo roztržení.
 Ohybová zkouška
 1.5.3.1. Prázdná hadice délky přibližně 3,5 m musí být schopna odolávat 3 000krát dále předepsané zkoušce střídavým ohýbáním, aniž by se zlomila. Po zkoušce musí být hadice schopna odolávat zkušebnímu tlaku uvedenému v bodě 1.5.4.2. Zkouška bude provedena na nové hadici a po stárnutí podle ISO 188, jak předepisuje bod 1.4.2.3 a následně podle ISO 1817, jak předepisuje bod 1.4.2.2.
 Obr. 1
 (pouze příklad)
 Vnitřní průměr hadice
 [mm]
 Poloměr ohybu
 [mm]
 (Obr. 1)
 Vzdálenost mezi středy [mm]
 (Obr. 1)
 svislá
 b
 vodorovná
 a
 do 13
 102
 241
 102
 13 až 16
 153
 356
 153
 od 16 do 20
 178
 419
 178
 1.5.3.3. Zkušební stroj (obr. 1) se skládá z ocelového rámu opatřeného


text:
dvěma dřevěnými koly s šířkou ráfku přibližně 130 mm.
 Obvod kol musí být drážkovaný pro vedení hadice.
 Poloměr kol měřený ke dnu drážky musí být takový, jak je uvedeno v bodě 1.5.3.2.
 Podélné středové roviny obou kol musí ležet ve stejné svislé rovině a vzdálenost mezi středy kol musí být v souladu s bodem 1.5.3.2.
 Každé z kol se musí volně otáčet kolem svého středu otáčení.
 Pohonný mechanismus táhne hadici přes kola rychlostí čtyř kompletních pohybů za minutu.
 1.5.3.4. Hadice se nasadí na kola tak, aby vytvořila tvar „S“ (viz obr. 1).
 Konec, který prochází přes horní kolo, se zatíží dostatečnou hmotností, aby se dosáhlo úplného přitisknutí hadice ke kolům. Část, která prochází přes dolní kolo, se připojí k pohonnému mechanismu.
 Mechanismus musí být nastaven tak, aby hadice urazila celkovou vzdálenost 1,2 m v obou směrech.
 Zkouška hydraulickým tlakem a určení minimálního tlaku při roztržení
 1.5.4.1. Zkouška se musí provádět v souladu s metodou popsanou v normě ISO 1402.
 1.5.4.2. Zkušební tlak, který je 1,5násobkem pracovního tlaku (MPa), musí být aplikován po dobu 10 minut, a to bez jakéhokoli úniku.
 1.5.4.3. Tlak při roztržení nesmí být menší než 45 MPa.
 1.6. Spojky
 1.6.1. Spojky musí být vyrobeny z oceli nebo mosazi a jejich povrch musí být korozivzdorný.
 Spojky musí být krimpovacího typu.
 1.6.2.1. Převlečná matice musí být vybavena závitem U.N.F.
 1.6.2.2. Těsnicí kužel typu převlečné matice musí být typu s polovertikálním úhlem 45°.
 1.6.2.3. Spojky mohou být vyrobeny jako typ s převlečnou maticí nebo jako rychlospojky.
 1.6.2.4. Rychlospojky nesmí být možné rozpojit bez zvláštních opatření nebo bez použití jednoúčelových nástrojů.
 1.7. Sestava hadice a spojek
 1.7.1. Konstrukce spojek musí být taková, aby nebylo nutné olupovat obal, pokud vyztužení hadice nesestává z korozivzdorného materiálu.
 Sestava hadice musí být podrobena zkoušce tlakovými rázy v souladu s normou ISO 1436.
 1.7.2.1. Zkouška musí být provedena cirkulujícím olejem o teplotě 93 °C a minimálním tlaku 26 MPa.
 1.7.2.2. Hadice musí být podrobena 150 000 tlakových rázů.
 1.7.2.3. Po zkoušce tlakovými rázy musí hadice odolat zkušebnímu tlaku uvedenému v bodě 1.5.4.2.
 Plynotěsnost
 1.7.3.1. Sestava hadice (hadice se spojkami) musí po dobu pěti minut bez jakéhokoli úniku odolávat tlaku plynu rovnému 1,5 násobku pracovního tlaku (v MPa).
 1.8. Značení
 Každá hadice musí nést v rozestupech nejvýše 0,5 m následující jasně čitelná a nesmazatelná identifikační označení skládající se z písmen, číslic nebo symbolů:
 1.8.1.1. obchodní název nebo značka výrobce,
 1.8.1.2. rok a měsíc výroby,
 1.8.1.3. označení velikosti a typu,
 1.8.1.4. identifikační označení „CNG třída 0“.
 1.8.2. Každá spojka musí nést obchodní název nebo značku montujícího výrobce.
 2. STŘEDOTLAKÉ HADICE ZAŘAZENÉ DO TŘÍDY 1
 2.1. Obecné specifikace
 2.1.1. Hadice musí být navrženy tak, aby odolávaly maximálnímu pracovnímu tlaku 3 MPa.
 2.1.2. Hadice musí být navrženy tak, aby odolávaly teplotám stanoveným v příloze 5O.
 2.1.3. Vnitřní průměr musí být v souladu s tabulkou 1 normy ISO 1307.
 2.2. Konstrukce hadice
 2.2.1. Hadice musí být tvořena trubicí s hladkým vnitřním povrchem, obalem z vhodného syntetického materiálu a musí být vyztužena jednou nebo několika mezivrstvami.
 2.2.2. Vyztužující mezivrstva (mezivrstvy) musí být


text:
obalem chráněna (chráněny) proti korozi.
 Pokud je pro vyztužující mezivrstvu (mezivrstvy) použit korozivzdorný materiál (tj. nerezavějící ocel), není obal nutný.
 2.2.3. Potah vnitřních stěn a obal musí být hladké a bez pórů, děr a cizích těles.
 Záměrné propíchnutí obalu se nepovažuje za vadu.
 2.3. Specifikace a zkoušky pro potah vnitřních stěn
 Pevnost v tahu a délkové prodloužení u materiálu z gumy a termoplastických elastomerů (TPE)
 2.3.1.1. Pevnost v tahu a délkové prodloužení při přetržení podle ISO 37. Pevnost v tahu nejméně 10 MPa a délkové prodloužení při přetržení nejméně 250 %.
 2.3.1.2. Odolnost vůči n-pentanu podle ISO 1817 za následujících podmínek:
 i)
 médium: n-pentan
 ii)
 teplota: 23 °C (tolerance podle ISO 1817)
 iii)
 doba ponoření: 72 hodin
 Požadavky:
 i)
 maximální změna objemu 20 %
 ii)
 maximální změna pevnosti v tahu 25 %
 iii)
 maximální změna délkového prodloužení při přetržení 30 %
 Po skladování na vzduchu o teplotě 40 °C po dobu 48 hodin se hmotnost nesmí v porovnání s původní hodnotou snížit o více než 5 %.
 2.3.1.3. Odolnost vůči stárnutí podle ISO 188 za následujících podmínek:
 i)
 teplota: 115 °C (zkušební teplota = maximální provozní teplota – 10 °C)
 ii)
 doba působení: 24 a 336 hodin.
 Zkušební vzorky musí být po stárnutí klimatizovány při teplotě 23 °C a relativní vlhosti 50 % alespoň 21 dní před tím, než se provede zkouška tahem v souladu s bodem 2.3.1.1.
 Požadavky:
 i)
 maximální změna pevnosti v tahu 35 % po 336 hodinách stárnutí v porovnání s pevností v tahu u materiálu zestárlého 24 hodin.
 ii)
 maximální změna délkového prodloužení při přetržení 25 % po 336 hodinách stárnutí v porovnání s pevností v tahu u materiálu zestárlého 24 hodin.
 Pevnost v tahu a délkové prodloužení specifické pro termoplastické materiály.
 2.3.2.1. Pevnost v tahu a délkové prodloužení při přetržení podle ISO 527–2 za následujících podmínek:
 i)
 typ vzorku: typ 1 BA.
 ii)
 rychlost tahu: 20 mm/min.
 Materiál musí být před provedením zkoušky klimatizován minimálně po dobu 21 dnů při teplotě 23 °C a relativní vlhkosti 50 %.
 Podmínkou je:
 i)
 pevnost v tahu nejméně 20 MPa.
 ii)
 délkové prodloužení při přetržení nejméně 100 %.
 2.3.2.2. Odolnost vůči n-pentanu podle ISO 1817 za následujících podmínek:
 i)
 médium: n-pentan.
 ii)
 teplota: 23 °C (tolerance podle ISO 1817)
 iii)
 doba ponoření: 72 hodin.
 Požadavky:
 i)
 maximální změna objemu 2 %.
 ii)
 maximální změna pevnosti v tahu 10 %.
 iii)
 maximální změna délkového prodloužení při přetržení 10 %.
 Po skladování na vzduchu o teplotě 40 °C po dobu 48 hodin se hmotnost nesmí v porovnání s původní hodnotou snížit o více než 5 %.
 2.3.2.3. Odolnost vůči stárnutí podle ISO 188 za následujících podmínek:
 i)
 teplota: 115 °C (zkušební teplota = maximální provozní teplota – 10 °C).
 ii)
 doba působení: 24 a 336 hodin.
 Zkušební vzorky musí být po stárnutí klimatizovány při teplotě 23 °C a relativní vlhosti 50 % alespoň 21 dní před tím, než se provede zkouška tahem v souladu s bodem 2.3.2.1.
 Požadavky:
 i)
 maximální změna pevnosti v tahu 35 % po 336 hodinách stárnutí


text:
v porovnání s pevností v tahu u materiálu zestárlého 24 hodin.
 ii)
 maximální změna délkového prodloužení při přetržení 25 % po 336 hodinách stárnutí v porovnání s pevností v tahu u materiálu zestárlého 24 hodin.
 2.4. Specifikace a zkušební metoda pro obal
 Pevnost v tahu a délkové prodloužení u materiálu z gumy a termoplastických elastomerů (TPE)
 2.4.1.1. Pevnost v tahu a délkové prodloužení při přetržení podle ISO 37. Pevnost v tahu nejméně 10 MPa a délkové prodloužení při přetržení nejméně 250 %.
 2.4.1.2. Odolnost vůči n-hexanu podle ISO 1817 za následujících podmínek:
 i)
 médium: n-hexan
 ii)
 teplota: 23 °C (tolerance podle ISO 1817)
 iii)
 doba ponoření: 72 hodin
 Požadavky:
 i)
 maximální změna objemu 30 %
 ii)
 maximální změna pevnosti v tahu 35 %
 iii)
 maximální změna délkového prodloužení při přetržení 35 %
 2.4.1.3. Odolnost vůči stárnutí podle ISO 188 za následujících podmínek:
 i)
 teplota: 115 °C (zkušební teplota = maximální provozní teplota minus 10 °C)
 ii)
 doba působení: 24 a 336 hodin
 Zkušební vzorky musí být po stárnutí klimatizovány při teplotě 23 °C a relativní vlhosti 50 % alespoň 21 dní před tím, než se provede zkouška tahem v souladu s bodem 2.4.1.1.
 Požadavky:
 i)
 maximální změna pevnosti v tahu 35 % po 336 hodinách stárnutí v porovnání s pevností v tahu u materiálu zestárlého 24 hodin.
 ii)
 maximální změna délkového prodloužení při přetržení 25 % po 336 hodinách stárnutí v porovnání s pevností v tahu u materiálu zestárlého 24 hodin.
 Pevnost v tahu a délkové prodloužení specifické pro termoplastické materiály.
 2.4.2.1. Pevnost v tahu a délkové prodloužení při přetržení podle ISO 527–2 za následujících podmínek:
 i)
 typ vzorku: typ 1 BA.
 ii)
 rychlost tahu: 20 mm/min.
 Materiál musí být před provedením zkoušky klimatizován minimálně po dobu 21 dnů při teplotě 23 °C a relativní vlhkosti 50 %.
 Požadavky:
 i)
 pevnost v tahu nejméně 20 MPa.
 ii)
 délkové prodloužení při přetržení nejméně 100 %.
 2.4.2.2. Odolnost vůči n-hexanu podle ISO 1817 za následujících podmínek:
 i)
 médium: n-Hexan
 ii)
 teplota: 23 °C (tolerance podle ISO 1817)
 iii)
 doba ponoření: 72 hodin.
 Požadavky:
 i)
 maximální změna objemu 2 %.
 ii)
 maximální změna pevnosti v tahu 10 %.
 iii)
 maximální změna délkového prodloužení při přetržení 10 %.
 Po skladování na vzduchu o teplotě 40 °C po dobu 48 hodin se hmotnost nesmí v porovnání s původní hodnotou snížit o více než 5 %.
 2.4.2.3. Odolnost vůči stárnutí podle ISO 188 za následujících podmínek:
 i)
 teplota: 115 °C (zkušební teplota = maximální provozní teplota – 10 C)
 ii)
 doba působení: 24 a 336 hodin.
 Zkušební vzorky musí být po stárnutí klimatizovány při teplotě 23 °C a relativní vlhosti 50 % alespoň 21 dní před tím, než se provede zkouška tahem v souladu s bodem 2.4.2.1.
 Požadavky:
 i)
 maximální změna pevnosti v tahu 20 % po 336 hodinách stárnutí v porovnání s pevností v tahu u materiálu zestárlého 24 hodin.
 ii)
 maximální změna délkového prodloužení při přetržení 50 % po 336 hodinách stárnutí v porovnání s pevností v tahu u materiálu zestárlého 24 hodin.
 Odolnost


text:
vůči ozonu
 2.4.3.1. Zkouška musí být provedena v souladu s normou ISO 1431/1.
 2.4.3.2. Zkušební vzorky natažené na délkové prodloužení 20 % se nejprve vystavení působení vzduchu o teplotě 40 °C s koncentrací ozonu 50 dílů na sto miliónů po dobu 120 hodin.
 2.4.3.3. Není přípustné žádné popraskání zkušebních vzorků.
 2.5. Specifikace nepřipojené hadice
 Plynotěsnost (propustnost)
 2.5.1.1. Hadice s volnou délkou 1 m musí být připojena k nádrži naplněné kapalným propanem o teplotě 23°± 2 °C.
 2.5.1.2. Zkouška se musí provádět v souladu s metodou popsanou v normě ISO 4080.
 2.5.1.3. Únik stěnou hadice nesmí přesáhnout 95 cm3 na metr hadice za 24 hod.
 Odolnost za nízkých teplot
 2.5.2.1. Zkouška se musí provádět v souladu s metodou popsanou v normě ISO 4672–1978, metoda B.
 Zkušební teplota:
 –40 °C ± 3 °C
 nebo případně
 –20 °C ± 3 °C.
 2.5.2.3. Není přípustné žádné popraskání nebo roztržení.
 Ohybová zkouška
 2.5.3.1. Prázdná hadice délky přibližně 3,5 m musí být schopna odolávat 3 000krát dále předepsané zkoušce střídavým ohýbáním, aniž by se zlomila. Po zkoušce musí být hadice schopna odolávat zkušebnímu tlaku uvedenému v bodě 2.5.4.2. Obr. Zkouška bude provedena na nové hadici a po stárnutí podle ISO 188, jak předepisuje bod 2.4.2.3 a následně podle ISO 1817, jak předepisuje bod 2.4.2.2.
 Obr. 2
 (pouze příklad)
 Vnitřní průměr hadice
 [mm]
 Poloměr ohybu
 [mm]
 (Obr. 2)
 Vzdálenost mezi středy [mm]
 (Obr. 2)
 svislá
 b
 vodorovná
 a
 do 13
 102
 241
 102
 13 až 16
 153
 356
 153
 od 16 do 20
 178
 419
 178
 2.5.3.3. Zkušební stroj (obr. 2) se skládá z ocelového rámu opatřeného dvěma dřevěnými koly s šířkou ráfku přibližně 130 mm.
 Obvod kol musí být drážkovaný pro vedení hadice.
 Poloměr kol měřený ke dnu drážky musí být takový, jak je uvedeno v bodě 2.5.3.2.
 Podélné středové roviny obou kol musí ležet ve stejné svislé rovině a vzdálenost mezi středy kol musí být v souladu s bodem 2.5.3.2.
 Každé z kol se musí volně otáčet kolem svého středu otáčení.
 Pohonný mechanismus táhne hadici přes kola rychlostí čtyř kompletních pohybů za minutu.
 2.5.3.4. Hadice se nasadí na kola tak, aby vytvořila tvar „S“ (viz obr. 2).
 Konec, který prochází přes horní kolo, se zatíží dostatečnou hmotností, aby se dosáhlo úplného přitisknutí hadice ke kolům. Část, která prochází přes dolní kolo, se připojí k pohonnému mechanismu.
 Mechanismus musí být nastaven tak, aby hadice urazila celkovou vzdálenost 1,2 m v obou směrech.
 Zkouška hydraulickým tlakem
 2.5.4.1. Zkouška se musí provádět v souladu s metodou popsanou v normě ISO 1402.
 2.5.4.2. Zkušební tlak 3 MPa musí být aplikován po dobu 10 minut, a to bez jakéhokoli úniku.
 2.6. Spojky
 2.6.1. Je-li na hadici namontována spojka, musí být splněny následující podmínky:
 2.6.2. Spojky musí být vyrobeny z oceli nebo mosazi a jejich povrch musí být korozivzdorný.
 2.6.3. Spojky musí být krimpovacího typu.
 2.6.4. Spojky mohou být vyrobeny jako typ s převlečnou maticí nebo jako rychlospojky.
 2.6.5. Rychlospojky nesmí být možné rozpojit bez zvláštních opatření nebo bez použití jednoúčelových nástrojů.
 2.7. Sestava hadice a spojek
 2.7.1. Konstrukce spojek musí


text:
být taková, aby nebylo nutné olupovat obal, pokud vyztužení hadice nesestává z korozivzdorného materiálu.
 Sestava hadice musí být podrobena zkoušce tlakovými rázy v souladu s normou ISO 1436.
 2.7.2.1. Zkouška musí být provedena cirkulujícím olejem o teplotě 93 °C a minimálním tlaku rovném 1,5násobku maximálního pracovního tlaku.
 2.7.2.2. Hadice musí být podrobena 150 000 tlakových rázů.
 2.7.2.3. Po zkoušce tlakovými rázy musí hadice odolat zkušebnímu tlaku uvedenému v bodě 2.5.4.2.
 Plynotěsnost
 2.7.3.1. Sestava hadice (hadice se spojkami) musí po dobu pěti minut bez jakéhokoli úniku odolávat tlaku plynu 3 MPa.
 2.8. Značení
 Každá hadice musí nést v rozestupech nejvýše 0,5 m následující jasně čitelná a nesmazatelná identifikační označení skládající se z písmen, číslic nebo symbolů:
 2.8.1.1. obchodní název nebo značka výrobce,
 2.8.1.2. rok a měsíc výroby,
 2.8.1.3. označení velikosti a typu,
 2.8.1.4. identifikační označení „CNG třída 1“.
 2.8.2. Každá spojka musí nést obchodní název nebo značku montujícího výrobce.
 3. NÍZKOTLAKÉ HADICE ZAŘAZENÉ DO TŘÍDY 2
 3.1. Obecné specifikace
 3.1.1. Hadice musí být navrženy tak, aby odolávaly maximálnímu pracovnímu tlaku 450 kPa.
 3.1.2. Hadice musí být navrženy tak, aby odolávaly teplotám stanoveným v příloze 5O.
 3.1.3. Vnitřní průměr musí být v souladu s tabulkou 1 normy ISO 1307.
 3.2. (nepřiděleno)
 3.3. Specifikace a zkoušky pro potah vnitřních stěn
 Pevnost v tahu a délkové prodloužení u materiálu z gumy a termoplastických elastomerů (TPE)
 3.3.1.1. Pevnost v tahu a délkové prodloužení při přetržení podle ISO 37
 Pevnost v tahu nejméně 10 MPa a délkové prodloužení při přetržení nejméně 250 %.
 3.3.1.2. Odolnost vůči n-pentanu podle ISO 1817 za následujících podmínek:
 i)
 médium: n-pentan
 ii)
 teplota: 23 °C (tolerance podle ISO 1817)
 iii)
 doba ponoření: 72 hodin
 Požadavky:
 i)
 maximální změna objemu 20 %
 ii)
 maximální změna pevnosti v tahu 25 %
 iii)
 maximální změna délkového prodloužení při přetržení 30 %
 Po skladování na vzduchu o teplotě 40 °C po dobu 48 hodin se hmotnost nesmí v porovnání s původní hodnotou snížit o více než 5 %.
 3.3.1.3. Odolnost vůči stárnutí podle ISO 188 za následujících podmínek:
 i)
 teplota: 115 °C (zkušební teplota = maximální provozní teplota – 10 °C).
 ii)
 doba působení: 24 a 336 hodin.
 Zkušební vzorky musí být po stárnutí klimatizovány při teplotě 23 °C a relativní vlhosti 50 % alespoň 21 dní před tím, než se provede zkouška tahem v souladu s bodem 3.3.1.1.
 Požadavky:
 i)
 maximální změna pevnosti v tahu 35 % po 336 hodinách stárnutí v porovnání s pevností v tahu u materiálu zestárlého 24 hodin.
 ii)
 maximální změna délkového prodloužení při přetržení 25 % po 336 hodinách stárnutí v porovnání s pevností v tahu u materiálu zestárlého 24 hodin.
 Pevnost v tahu a délkové prodloužení specifické pro termoplastické materiály.
 3.3.2.1. Pevnost v tahu a délkové prodloužení při přetržení podle ISO 527 za následujících podmínek:
 i)
 typ vzorku: typ 1 BA.
 ii)
 rychlost tahu: 20 mm/min.
 Materiál musí být před provedením zkoušky klimatizován minimálně po dobu 21 dnů při teplotě 23 °C a relativní vlhkosti 50 %.
 Podmínkou je:
 i)
 pevnost v tahu nejméně 20 MPa.
 ii)
 délkové


text:
prodloužení při přetržení nejméně 100 %.
 3.3.2.2. Odolnost vůči n-pentanu podle ISO 1817 za následujících podmínek:
 i)
 médium: n-pentan.
 ii)
 teplota: 23 °C (tolerance podle ISO 1817)
 iii)
 doba ponoření: 72 hodin.
 Požadavky:
 i)
 maximální změna objemu 2 %.
 ii)
 maximální změna pevnosti v tahu 10 %.
 iii)
 maximální změna délkového prodloužení při přetržení 10 %.
 Po skladování na vzduchu o teplotě 40 °C po dobu 48 hodin se hmotnost nesmí v porovnání s původní hodnotou snížit o více než 5 %.
 3.3.2.3. Odolnost vůči stárnutí podle ISO 188 za následujících podmínek:
 i)
 teplota: 115 °C (zkušební teplota = maximální provozní teplota – 10 °C).
 ii)
 doba působení: 24 a 336 hodin.
 Zkušební vzorky musí být po stárnutí klimatizovány při teplotě 23 °C a relativní vlhosti 50 % alespoň 21 dní před tím, než se provede zkouška tahem v souladu s bodem 3.3.2.1.
 Požadavky:
 i)
 maximální změna pevnosti v tahu 35 % po 336 hodinách stárnutí v porovnání s pevností v tahu u materiálu zestárlého 24 hodin.
 ii)
 maximální změna délkového prodloužení při přetržení 25 % po 336 hodinách stárnutí v porovnání s pevností v tahu u materiálu zestárlého 24 hodin.
 3.4. Specifikace a zkušební metoda pro obal
 Pevnost v tahu a délkové prodloužení u materiálu z gumy a termoplastických elastomerů (TPE)
 3.4.1.1. Pevnost v tahu a délkové prodloužení při přetržení podle ISO 37
 Pevnost v tahu nejméně 10 MPa a délkové prodloužení při přetržení nejméně 250 %.
 3.4.1.2. Odolnost vůči n-hexanu podle ISO 1817 za následujících podmínek:
 i)
 médium: n-hexan
 ii)
 teplota: 23 °C (tolerance podle ISO 1817)
 iii)
 doba ponoření: 72 hodin
 Požadavky:
 i)
 maximální změna objemu 30 %
 ii)
 maximální změna pevnosti v tahu 35 %
 iii)
 maximální změna délkového prodloužení při přetržení 35 %
 3.4.1.3. Odolnost vůči stárnutí podle ISO 188 za následujících podmínek:
 i)
 teplota: 115 °C (zkušební teplota = maximální provozní teplota – 10 °C).
 ii)
 doba působení: 24 a 336 hodin.
 Zkušební vzorky musí být po stárnutí klimatizovány při teplotě 23 °C a relativní vlhosti 50 % alespoň 21 dní před tím, než se provede zkouška tahem v souladu s bodem 3.4.1.1.
 Požadavky:
 i)
 maximální změna pevnosti v tahu 35 % po 336 hodinách stárnutí v porovnání s pevností v tahu u materiálu zestárlého 24 hodin.
 ii)
 maximální změna délkového prodloužení při přetržení 25 % po 336 hodinách stárnutí v porovnání s pevností v tahu u materiálu zestárlého 24 hodin.
 Pevnost v tahu a délkové prodloužení specifické pro termoplastické materiály.
 3.4.2.1. Pevnost v tahu a délkové prodloužení při přetržení podle ISO 527–2 za následujících podmínek:
 i)
 typ vzorku: typ 1 BA.
 ii)
 rychlost tahu: 20 mm/min.
 Materiál musí být před provedením zkoušky klimatizován minimálně po dobu 21 dnů při teplotě 23 °C a relativní vlhkosti 50 %.
 Požadavky:
 i)
 pevnost v tahu nejméně 20 MPa.
 ii)
 délkové prodloužení při přetržení nejméně 100 %.
 3.4.2.2. Odolnost vůči n-hexanu podle ISO 1817 za následujících podmínek:
 i)
 médium: n-Hexan
 ii)
 teplota: 23 °C (tolerance podle ISO 1817)
 iii)
 doba ponoření: 72 hodin.
 Požadavky:
 i)
 maximální změna


text:
objemu 2 %.
 ii)
 maximální změna pevnosti v tahu 10 %.
 iii)
 maximální změna délkového prodloužení při přetržení 10 %.
 Po skladování na vzduchu o teplotě 40 °C po dobu 48 hodin se hmotnost nesmí v porovnání s původní hodnotou snížit o více než 5 %.
 3.4.2.3. Odolnost vůči stárnutí podle ISO 188 za následujících podmínek:
 i)
 teplota: 115 °C (zkušební teplota = maximální provozní teplota – 10 °C)
 ii)
 doba působení: 24 a 336 hodin.
 Zkušební vzorky musí být po stárnutí klimatizovány při teplotě 23 °C a relativní vlhosti 50 % alespoň 21 dní před tím, než se provede zkouška tahem v souladu s bodem 3.4.2.1.
 Požadavky:
 i)
 maximální změna pevnosti v tahu 20 % po 336 hodinách stárnutí v porovnání s pevností v tahu u materiálu zestárlého 24 hodin.
 ii)
 maximální změna délkového prodloužení při přetržení 50 % po 336 hodinách stárnutí v porovnání s pevností v tahu u materiálu zestárlého 24 hodin.
 Odolnost vůči ozonu
 3.4.3.1. Zkouška musí být provedena v souladu s normou ISO 1431/1.
 3.4.3.2. Zkušební vzorky natažené na délkové prodloužení 20 % se nejprve vystaví působení vzduchu o teplotě 40 °C a relativní vlhkosti 50 % ±10 % s koncentrací ozonu 50 dílů na sto miliónů po dobu 120 hodin.
 3.4.3.3. Není přípustné žádné popraskání zkušebních vzorků.
 3.5. Specifikace nepřipojené hadice
 Plynotěsnost (propustnost)
 3.5.1.1. Hadice s volnou délkou 1 m musí být připojena k nádrži naplněné kapalným propanem o teplotě 23°± 2 °C.
 3.5.1.2. Zkouška se musí provádět v souladu s metodou popsanou v normě ISO 4080.
 3.5.1.3. Únik stěnou hadice nesmí přesáhnout 95 cm3 na metr hadice za 24 hod.
 Odolnost za nízkých teplot
 3.5.2.1. Zkouška se musí provádět v souladu s metodou popsanou v normě ISO 4672, metoda B.
 Zkušební teplota:
 –40 °C ± 3 °C
 nebo případně
 –20 °C ± 3 °C.
 3.5.2.3. Není přípustné žádné popraskání nebo roztržení.
 Odolnost za vysokých teplot
 3.5.3.1. Vzorek hadice o minimální délce 0,5 m natlakovaný na 450 kPa musí být vložen do pece při teplotě 120 °C ± 2 °C po dobu 24 hodin. Zkouška bude provedena na nové hadici a po stárnutí podle ISO 188, jak předepisuje bod 3.4.2.3 a následně podle ISO 1817, jak předepisuje bod 3.4.2.2.
 3.5.3.2. Únik stěnou hadice nesmí přesáhnout 95 cm3 na metr hadice za 24 hod.
 3.5.3.3. Po zkoušce musí hadice odolávat zkušebnímu tlaku 50 kPa po dobu 10 minut. Únik stěnou hadice nesmí přesáhnout 95 cm3 na metr hadice za 24 hod.
 Ohybová zkouška
 3.5.4.1. Prázdná hadice délky přibližně 3,5 m musí být schopna odolávat 3 000krát dále předepsané zkoušce střídavým ohýbáním, aniž by se zlomila.
 Obr. 3
 (pouze příklad)
 Zkušební stroj (obr. 3) se skládá z ocelového rámu opatřeného dvěma dřevěnými koly s šířkou ráfku zhruba 130 mm.
 Obvod kol musí být drážkovaný pro vedení hadice.
 Poloměr kol měřený ke dnu drážky musí být 102 mm.
 Podélné středové roviny obou kol musí ležet ve stejné svislé rovině. Vzdálenost mezi středy kol musí být: svislá 241 mm, vodorovná 102 mm.
 Každé z kol se musí volně


text:
otáčet kolem svého středu otáčení.
 Pohonný mechanismus táhne hadici přes kola rychlostí čtyř kompletních pohybů za minutu.
 3.5.4.3. Hadice se nasadí na kola tak, aby vytvořila tvar „S“ (viz obr. 3).
 Konec, který prochází přes horní kolo, se zatíží dostatečnou hmotností, aby se dosáhlo úplného přitisknutí hadice ke kolům. Část, která prochází přes dolní kolo, se připojí k pohonnému mechanismu.
 Mechanismus musí být nastaven tak, aby hadice urazila celkovou vzdálenost 1,2 m v obou směrech.
 3.6. Značení
 Každá hadice musí nést v rozestupech nejvýše 0,5 m následující jasně čitelná a nesmazatelná identifikační označení skládající se z písmen, číslic nebo symbolů:
 3.6.1.1. obchodní název nebo značka výrobce,
 3.6.1.2. rok a měsíc výroby,
 3.6.1.3. označení velikosti a typu,
 3.6.1.4. identifikační označení „CNG třída 2“.
 3.6.2. Každá spojka musí nést obchodní název nebo značku montujícího výrobce.
 PŘÍLOHA 4C
 USTANOVENÍ PRO SCHVALOVÁNÍ TYPU FILTRU CNG
 1. Účelem této přílohy je vymezit ustanovení pro schvalování typu filtru CNG.
 Provozní podmínky
 2.1. Filtr CNG musí být navržen tak, aby pracoval za teplot stanovených v příloze 5O.
 Filtr CNG musí být klasifikován z hlediska maximálního pracovního tlaku (viz bod 2 tohoto předpisu):
 2.2.1. Třída 0: filtr CNG musí být navržen tak, aby odolával tlaku ve výši 1,5násobku pracovního tlaku (MPa).
 2.2.2. Třída 1 a třída 2: filtr CNG musí být navržen tak, aby odolával tlaku ve výši dvojnásobku pracovního tlaku.
 2.2.3. Třída 3: filtr CNG musí být navržen tak, aby odolával tlaku ve výši dvojnásobku odlehčovacího tlaku přetlakového ventilu, ke kterému je příslušný.
 2.3. Materiály použité ve filtru CNG, které jsou během provozu v kontaktu s CNG, musí být slučitelné s tímto plynem (viz příloha 5D).
 2.4. Součást musí být v souladu se zkušebními postupy pro třídu součástí podle schématu na obr. 1–1 bodu 2 tohoto předpisu.
 PŘÍLOHA 4D
 USTANOVENÍ PRO SCHVALOVÁNÍ TYPU REGULÁTORU TLAKU
 1. Účelem této přílohy je vymezit ustanovení pro schvalování typu regulátoru tlaku.
 2. REGULÁTOR TLAKU
 2.1. Materiál, z něhož se skládá regulátor a který je během provozu v kontaktu s CNG, musí být slučitelný se zkušebním CNG. Slučitelnost se ověří postupem podle přílohy 5D.
 2.2. Materiál, z něhož se skládá regulátor a který je během provozu v kontaktu s médiem tepelné výměny regulátoru, musí být s touto kapalinou slučitelný.
 2.3. Součást musí být v souladu se zkušebními postupy stanovenými ve třídě 0 pro části vystavené vysokému tlaku a ve třídách 1, 2, 3 a 4 pro části vystavené střednímu a nízkému tlaku.
 3. KLASIFIKACE A ZKUŠEBNÍ TLAKY
 Část regulátoru tlaku, která je v kontaktu s tlakem v nádrži, se považuje za část třídy 0.
 3.1.1. Část regulátoru tlaku zařazená do třídy 0 musí být nepropustná (viz příloha 5B) při tlaku do 1,5násobku pracovního tlaku (MPa) s uzavřeným výstupem (výstupy) dané části.
 3.1.2. Část regulátoru tlaku zařazená do třídy 0 musí odolávat tlaku do výše 1,5násobku pracovního tlaku (MPa).
 3.1.3. Část regulátoru tlaku zařazená do třídy 1 nebo 2 musí být nepropustná (viz příloha 5B) při tlaku do dvojnásobku pracovního tlaku.
 3.1.4. Část regulátoru tlaku zařazená do třídy 1 nebo 2 musí odolávat


text:
tlaku do dvojnásobku pracovního tlaku.
 3.1.5. Část regulátoru tlaku zařazená do třídy 3 musí odolávat tlaku do dvojnásobku odlehčovacího tlaku přetlakového ventilu, ke kterému je příslušná.
 3.2. Regulátor tlaku musí být navržen tak, aby pracoval při teplotách stanovených v příloze 5O.
 PŘÍLOHA 4E
 USTANOVENÍ PRO SCHVALOVÁNÍ TYPU SNÍMAČŮ TLAKU A TEPLOTY
 1. Účelem této přílohy je vymezit ustanovení pro schvalování typu snímačů tlaku a teploty.
 2. SNÍMAČE TLAKU A TEPLOTY
 2.1. Materiál, z něhož se skládají snímače tlaku a teploty a který je během provozu v kontaktu s CNG, musí být slučitelný se zkušebním CNG. Slučitelnost se ověří postupem podle přílohy 5D.
 2.2. Snímače tlaku a teploty se klasifikují do tříd podle schématu 1–1 v bodě 2 tohoto předpisu.
 3. KLASIFIKACE A ZKUŠEBNÍ TLAKY
 Část snímačů tlaku a teploty, která je v kontaktu s tlakem v nádrži, se považuje za část třídy 0.
 3.1.1. Část snímačů tlaku a teploty zařazená do třídy 0 musí být nepropustná při tlaku do 1,5násobku pracovního tlaku (MPa) (viz příloha 5B).
 3.1.2. Část snímačů tlaku a teploty zařazená do třídy 0 musí odolávat tlaku do 1,5násobku pracovního tlaku (MPa).
 3.1.3. Část snímačů tlaku a teploty zařazená do třídy 1 nebo 2 musí být nepropustná při tlaku do dvojnásobku pracovního tlaku (viz příloha 5B).
 3.1.4. Část snímačů tlaku a teploty zařazená do třídy 1 nebo 2 musí odolávat tlaku do dvojnásobku pracovního tlaku.
 3.1.5. Část snímačů tlaku a teploty zařazená do třídy 3 musí odolávat tlaku do dvojnásobku odlehčovacího tlaku přetlakového ventilu, ke kterému je příslušná.
 3.2. Snímače tlaku a teploty musí být navrženy tak, aby pracovaly při teplotách stanovených v příloze 5O.
 3.3. Případný elektrický systém musí být izolován od tělesa snímačů tlaku a teploty. Izolační odpor musí být > 10 MΩ.
 PŘÍLOHA 4F
 USTANOVENÍ PRO SCHVALOVÁNÍ TYPU PLNICÍ JEDNOTKY
 1. OBLAST PŮSOBNOSTI
 Účelem této přílohy je vymezit ustanovení pro schvalování typu plnicí jednotky.
 2. PLNICÍ JEDNOTKA
 2.1. Materiál, z něhož se skládá plnicí jednotka a který je během provozu zařízení v kontaktu s CNG, musí být slučitelný s CNG. Slučitelnost se ověří postupem podle přílohy 5D.
 2.2. Plnicí jednotka musí splňovat požadavky na součásti třídy 0.
 3. ZKUŠEBNÍ TLAKY
 Plnicí jednotka se považuje za součást třídy 0.
 3.1.1. Plnicí jednotka nesmí vykazovat únik při tlaku ve výši 1,5násobku pracovního tlaku (MPa) (viz příloha 5B).
 3.1.2. Plnicí jednotka musí odolávat tlaku 33 MPa.
 3.2. Plnicí jednotka musí být navržena tak, aby pracovala při teplotách stanovených v příloze 5O.
 PŘÍLOHA 4G
 USTANOVENÍ PRO SCHVALOVÁNÍ TYPU NASTAVOVAČE PRŮTOKU PLYNU A/NEBO SMĚŠOVAČE PLYN/VZDUCH NEBO VSTŘIKOVAČE
 1. Účelem této přílohy je vymezit ustanovení pro schvalování typu nastavovače průtoku plynu a směšovače plyn/vzduch nebo vstřikovače.
 2. SMĚŠOVAČ PLYN/VZDUCH NEBO VSTŘIKOVAČ
 2.1. Materiál, z něhož se skládá směšovač plyn/vzduch nebo vstřikovač a který je v kontaktu s CNG, musí být slučitelný s CNG. Slučitelnost se ověří postupem podle přílohy 5D.
 2.2. Směšovač plyn/vzduch nebo vstřikovač musí podle své klasifikace splňovat požadavky na součásti třídy 1 nebo 2.
 Zkušební tlaky
 Směšovač plyn/vzduch nebo vstřikovač třídy 2 musí odolávat tlaku rovnému dvojnásobku pracovního


text:
tlaku.
 2.3.1.1. Směšovač plyn/vzduch nebo vstřikovač třídy 2 nesmí vykazovat únik při tlaku rovnému dvojnásobku pracovního tlaku.
 2.3.2. Směšovač plyn/vzduch nebo vstřikovač třídy 1 nebo 2 musí být navržen tak, aby pracoval při teplotách stanovených v příloze 5O.
 2.4. Elektricky ovládané součásti, které obsahují CNG, musí splňovat tyto požadavky:
 i)
 musí mít samostatné uzemnění;
 ii)
 elektrický systém musí být izolován od tělesa součásti;
 iii)
 vstřikovač musí být v uzavřené poloze, když je elektrický proud vypnut.
 3. NASTAVOVAČ PRŮTOKU PLYNU
 3.1. Materiál, ze kterého se skládá nastavovač průtoku plynu a který je v kontaktu s CNG, musí být slučitelný s CNG. Slučitelnost se ověří postupem podle přílohy 5D.
 3.2. Nastavovač průtoku plynu musí podle své klasifikace splňovat požadavky na součásti třídy 1 nebo 2.
 Zkušební tlaky
 Nastavovač průtoku plynu třídy 2 musí odolávat tlaku rovnému dvojnásobku pracovního tlaku.
 3.3.1.1. Nastavovač průtoku plynu třídy 2 nesmí vykazovat únik při tlaku rovném dvojnásobku pracovního tlaku.
 3.3.2. Nastavovač průtoku plynu třídy 1 nebo 2 musí být navržen tak, aby pracoval při teplotách stanovených v příloze 5O.
 3.4. Elektricky ovládané součásti, které obsahují CNG, musí splňovat tyto požadavky:
 i)
 musí mít samostatné uzemnění;
 ii)
 elektrický systém musí být izolován od tělesa součásti.
 PŘÍLOHA 4H
 USTANOVENÍ PRO SCHVALOVÁNÍ TYPU ELEKTRONICKÉ ŘÍDICÍ JEDNOTKY
 1. Účelem této přílohy je vymezit ustanovení pro schvalování typu elektronické řídicí jednotky.
 2. ELEKTRONICKÁ ŘÍDICÍ JEDNOTKA
 2.1. Elektronickou řídicí jednotkou může být jakékoli zařízení, které řídí spotřebu CNG v motoru a iniciuje odpojení automatického ventilu v případě prasklého potrubí přívodu paliva, v případě zastavení motoru, či dojde-li ke kolizi.
 2.2. Zpoždění vypnutí automatického ventilu po zastavení motoru nesmí být delší než 5 sekund.
 2.3. Zařízení může být vybaveno automatickým regulátorem načasování předstihu zážehu, který může být samostatný nebo začleněný do modulu elektroniky.
 2.4. Zařízení může být integrováno s maketou vstřikovačů, aby se umožnilo správné fungování elektronické řídicí jednotky pro benzín během provozu na CNG.
 2.5. Elektronická řídicí jednotka musí být navržena tak, aby pracovala při teplotách stanovených v příloze 5O.
 PŘÍLOHA 5
 POSTUPY ZKOUŠEK
 1. KLASIFIKACE
 1.1. Součásti pro CNG pro použití ve vozidlech se dělí do kategorií z hlediska maximálního pracovního tlaku a funkce podle bodu 2 tohoto předpisu.
 1.2. Klasifikace součástí určuje zkoušky, které musí být provedeny pro schválení typu součásti nebo částí součásti.
 2. POUŽITÉ POSTUPY ZKOUŠEK
 V tabulce 5.1 níže jsou uvedeny postupy zkoušek, které se použijí podle klasifikace.
 Tabulka 5,1
 Zkouška
 Třída 0
 Třída 1
 Třída 2
 Třída 3
 Třída 4
 Bod
 Přetlak nebo pevnost
 X
 X
 X
 X
 O
 5A
 Vnější únik
 X
 X
 X
 X
 O
 5B
 Vnitřní únik
 A
 A
 A
 A
 O
 5C
 Trvanlivost
 A
 A
 A
 A
 O
 5L
 slučitelnost s CNG,
 A
 A
 A
 A
 A
 5D
 Odolnost proti korozi
 X
 X
 X
 X
 X
 5E
 Odolnost proti suchému teplu
 A
 A
 A
 A
 A
 5F
 Stárnutí v ozonovém prostředí
 A
 A
 A
 A
 A
 5G
 Roztržení/destruktivní zkoušky
 X
 O
 O
 O
 O
 5M
 Teplotní cyklus
 A
 A
 A
 A
 O
 5H
 Tlakový cyklus
 X
 O
 O
 O
 O
 5I
 Odolnost proti


text:
otřesům
 A
 A
 A
 A
 O
 5N
 Provozní teploty
 X
 X
 X
 X
 X
 5O
 X
 =
 použije se
 O
 =
 nepoužije se
 A
 =
 případně se použije
 Poznámky:
 a)
 Vnitřní únik: použitelné v případě, že třída dané součásti sestává ze sedel vnitřních ventilů, které jsou běžně uzavřené, je-li motor ve stavu„VYPNUTO“.
 b)
 Zkouška životnosti: použitelné v případě, že třída dané součásti sestává z vnitřních částí, které se během provozu motoru opakovaně pohybují.
 c)
 Slučitelnost s CNG, odolnost proti suchému teplu, stárnutí v ozonovém prostředí: použitelné v případě, že třída dané součásti sestává ze syntetických/nekovových částí.
 d)
 Zkouška teplotním cyklem: použitelné v případě, že třída dané součásti sestává ze syntetických/nekovových částí.
 e)
 Zkouška odolnosti proti otřesům: použitelné v případě, že třída dané součásti sestává z vnitřních částí, které se během provozu motoru opakovaně pohybují.
 Materiály použité pro součásti musí mít písemné specifikace, které alespoň splňují nebo přesahují (zkušební) požadavky stanovené v této příloze, pokud jde o:
 i)
 teplotu,
 ii)
 tlak,
 iii)
 slučitelnost s CNG,
 iv)
 trvanlivost.
 3. OBECNÉ POŽADAVKY
 3.1. Zkoušky těsnosti se provádí tlakovým plynem, jako je vzduch nebo dusík.
 3.2. K získání požadovaného tlaku pro hydrostatickou zkoušku pevnosti se smí použít voda nebo jiná kapalina.
 3.3. Doba trvání zkoušek těsnosti a hydrostatických zkoušek pevnosti musí být nejméně 3 minuty.
 PŘÍLOHA 5A
 PŘETLAKOVÁ ZKOUŠKA (ZKOUŠKA PEVNOSTI)
 1. Součást obsahující CNG musí při pokojové teplotě odolávat bez jakékoli viditelné známky roztržení nebo trvalé deformace hydraulickému tlaku rovnému 1,5–2násobku maximálního pracovního tlaku po dobu minimálně tří minut, a to se zaslepeným výstupem vysokotlaké části. Jako zkušební médium může být použita voda nebo jakákoli jiná vhodná hydraulická kapalina.
 2. Vzorky, které byly předtím podrobeny zkoušce trvanlivosti dle přílohy 5L, se připojí ke zdroji hydrostatického tlaku. Na přívodní potrubí hydrostatického tlaku se namontuje automatický uzavírací ventil a tlakoměr s rozsahem v rozmezí nejméně 1,5násobku a nejvýše 2násobku zkušebního tlaku.
 3. Tabulka 5.2 ukazuje pracovní tlaky a tlaky při zkoušce na roztržení podle klasifikace dle bodu 2 tohoto předpisu.
 Tabulka 5.2
 Klasifikace součásti
 Pracovní tlak [kPa]
 Přetlak [kPa]
 Třída 0
 3 000 < p < 26 000
 1,5násobek pracovního tlaku
 Třída 1
 450 < p < 3 000
 1,5násobek pracovního tlaku
 Třída 2
 20 < p < 450
 2násobek pracovního tlaku
 Třída 3
 450 < p < 3 000
 2násobek odlehčovacího tlaku
 PŘÍLOHA 5B
 ZKOUŠKA VNĚJŠÍ TĚSNOSTI
 1. Při zkoušce popsané v bodech 2. a 3. této přílohy nesmí součást propouštět těsněními vřetene nebo tělesa ani jinými spoji a nesmí vykazovat známky pórovitosti odlitku při jakémkoli aerostatickém tlaku mezi 0 a tlakem uvedeným v tabulce 5.2.
 2. Zkouška se provede za následujících podmínek:
 i)
 při pokojové teplotě
 ii)
 při minimální provozní teplotě
 iii)
 při maximální provozní teplotě
 Maximální a minimální provozní teploty jsou uvedeny v příloze 5O.
 3. Během této zkoušky je zkoušené zařízení připojeno ke zdroji aerostatického tlaku. Na přívodním potrubí tlaku musí být namontován automatický ventil a tlakoměr s rozsahem v rozmezí nejméně 1,5násobku a nejvýše 2násobku zkušebního tlaku. Tlakoměr musí být namontován mezi automatickým ventilem a zkoušeným vzorkem. Za účelem zjištění


text:
úniku by vzorek měl být po dobu vystavení zkušebnímu tlaku ponořen ve vodě, nebo se použije jakákoli jiná rovnocenná zkušební metoda (měření průtoku nebo poklesu tlaku).
 4. Vnější únik musí být nižší než požadavky uvedené v přílohách, nebo nižší než 15 cm3/hod., nejsou-li žádné požadavky uvedeny.
 5. Zkouška za vysoké teploty
 Součást obsahující CNG nesmí se zaslepeným výstupem při vystavení tlaku plynu rovnému maximálnímu pracovnímu tlaku a při maximální provozní teplotě uvedené v příloze 5O propouštět více než 15 cm3/h. Součást musí být klimatizována při dané teplotě nejméně 8 hodin.
 6. Zkouška za nízké teploty
 Součást obsahující CNG nesmí se zaslepeným výstupem při vystavení tlaku plynu rovnému maximálnímu pracovnímu tlaku, jak jej udává výrobce, a při minimální provozní teplotě propouštět více než 15 cm3/h. Součást musí být klimatizována při dané teplotě nejméně 8 hodin.
 PŘÍLOHA 5C
 ZKOUŠKA VNITŘNÍ TĚSNOSTI
 1. Následující zkoušky musí být provedeny na vzorcích ventilů nebo plnicí jednotky, které byly předtím podrobeny zkoušce vnější těsnosti dle přílohy 5B výše.
 2. Sedla ventilů nesmí v uzavřené poloze propouštět při libovolném aerostatickém tlaku mezi 0 a 1,5násobkem pracovního tlaku (kPa).
 3. Zpětný ventil vybavený pružným (elastickým) sedlem nesmí v uzavřené poloze propouštět při libovolném aerostatickém tlaku mezi 0 a 1,5násobkem pracovního tlaku (kPa).
 4. Zpětný ventil vybavený sedlem „kov na kov“ nesmí v uzavřené poloze propouštět v míře přesahující 0,47 dm3/s při rozdílu aerostatických tlaků ve výši 138 kPa efektivního tlaku.
 5. Sedlo horního zpětného ventilu použité v sestavě plnicí jednotky nesmí v uzavřené poloze propouštět při libovolném aerostatickém tlaku mezi 0 a 1,5násobkem pracovního tlaku (kPa).
 6. Zkoušky vnitřní těsnosti se provádí se vstupem zkoušeného ventilu připojenému ke zdroji aerostatického tlaku, s ventilem v uzavřené poloze a s otevřeným výstupem. Na přívodním potrubí tlaku musí být namontován automatický ventil a tlakoměr s rozsahem v rozmezí nejméně 1,5násobku a nejvýše 2násobku zkušebního tlaku. Tlakoměr musí být namontován mezi automatickým ventilem a zkoušeným vzorkem. Není-li uvedeno jinak, musí být při vystavení zkušebnímu tlaku únik sledován s otevřeným výstupem ponořeným ve vodě. Soulad s body 2. až 5. se ověří připojením kusu potrubí na výstup ventilu.
 7. Soulad s body 2. až 5. se ověří připojením kusu potrubí na výstup ventilu. Otevřený konec výstupního potrubí musí být umístěn uvnitř obráceného odměrného válce se stupnicí kalibrovanou v krychlových centimetrech. Obrácený válec musí být uzavřen vodotěsným těsněním. Přístroj musí být seřízen tak, aby:
 (1)
 konec výstupního potrubí byl umístěn přibližně 13 mm nad úrovní vody v obráceném odměrném válci; a
 (2)
 hladina vody uvnitř a vně odměrného válce byla na stejné úrovni. Po provedení těchto úprav se zaznamená hladina vody uvnitř válce. S ventilem v uzavřené poloze, o které se předpokládá, že je výsledkem normálního provozu, se do vstupu ventilu přivádí vzduch nebo dusík o stanoveném zkušebním tlaku po zkušební dobu nejméně dvou minut. V průběhu této doby se případně upraví vertikální poloha odměrného válce, aby byla zachována stejná úroveň hladiny vody uvnitř a vně válce.
 Po uplynutí zkušební doby a při stejné hladině vody uvnitř a vně odměrného válce se znovu zaznamená


text:
hladina vody uvnitř odměrného válce. Míra úniku se vypočte ze změny objemu uvnitř odměrného válce podle následujícího vzorce:
 kde:
 V1
 =
 míra úniku v centimetrech krychlových vzduchu nebo dusíku za hodinu,
 Vt
 =
 nárůst objemu uvnitř odměrného válce během zkoušky,
 t
 =
 doba zkoušky v minutách,
 P
 =
 barometrický tlak během zkoušky v kPa,
 T
 =
 teplota okolí během zkoušky v K.
 8. Namísto metody popsané výše může být únik měřen pomocí průtokoměru namontovaného na přívodní straně zkoušeného ventilu. Průtokoměr musí být schopen pro použité zkušební médium přesně změřit maximální povolenou míru únikového průtoku.
 PŘÍLOHA 5D
 ZKOUŠKA SLUČITELNOSTI S CNG
 1. Syntetické části v kontaktu s CNG nesmí vykazovat nadměrnou změnu objemu nebo ztrátu hmotnosti.
 Odolnost vůči n-pentanu podle ISO 1817 za následujících podmínek:
 i)
 médium: n-pentan
 ii)
 teplota: 23 °C (tolerance podle ISO 1817)
 iii)
 doba ponoření: 72 hodin
 2. Požadavky:
 maximální změna objemu 20 %
 Po skladování na vzduchu o teplotě 40 °C po dobu 48 hodin se hmotnost nesmí v porovnání s původní hodnotou snížit o více než 5 %.
 PŘÍLOHA 5E
 ZKOUŠKA ODOLNOSTI PROTI KOROZI
 Postupy zkoušek:
 1. Kovové součásti obsahující CNG musí po vystavení zkoušce solným postřikem podle ISO 15500–2 po dobu 144 hodin se všemi vstupy uzavřenými splňovat požadavky zkoušek těsnosti uvedených v přílohách 5B a 5C.
 2. Měděné nebo mosazné součásti obsahující CNG musí po ponoření do roztoku amoniaku podle ISO CD 15500–2 se všemi vstupy uzavřenými po dobu 24 hodin splňovat požadavky zkoušek těsnosti uvedených v přílohách 5B a 5C.
 PŘÍLOHA 5F
 ODOLNOST PROTI SUCHÉMU TEPLU
 1. Zkouška musí být provedena v souladu s ISO 188. Zkušební vzorky musí být vystaveny vzduchu o teplotě rovné maximální provozní teplotě po dobu 168 hodin.
 2. Povolená změna pevnosti v tahu nesmí přesáhnout +25 %. Povolená změna prodloužení při roztržení nesmí přesáhnout následující hodnoty:
 Maximální nárůst
 10 %
 Maximální pokles
 30 %
 PŘÍLOHA 5G
 STÁRNUTÍ V OZÓNOVÉM PROSTŘEDÍ
 1. Zkouška musí být v souladu s ISO 1431/1.
 Zkušební vzorky napnuté na délkové prodloužení 20 % se po dobu 72 hodin vystaví vzduchu s koncentrací ozónu 50 dílů na sto miliónů při teplotě 40 °C.
 2. Není přípustné žádné popraskání zkušebních vzorků.
 PŘÍLOHA 5H
 ZKOUŠKA TEPLOTNÍM CYKLEM
 Nekovová část obsahující CNG musí poté, co byla vystavena za maximálního pracovního tlaku po dobu 96 hodin teplotnímu cyklu od minimální provozní teploty do maximální provozní teploty s délkou trvání cyklu 120 minut, splňovat požadavky zkoušek těsnosti uvedených v přílohách 5B a 5C.
 PŘÍLOHA 5I
 ZKOUŠKA TLAKOVÝM CYKLEM URČENÁ POUZE PRO TLAKOVÉ LÁHVE (VIZ PŘÍLOHA 3)
 PŘÍLOHY 5J A 5K
 NEPŘIDĚLENO
 PŘÍLOHA 5L
 ZKOUŠKA TRVANLIVOSTI (NEPŘETRŽITÝ PROVOZ)
 Zkušební metoda
 Součást se pomocí vhodné armatury připojí ke zdroji tlakového suchého vzduchu nebo dusíku a podrobí se počtu cyklů stanovenému pro danou konkrétní součást. Cyklus sestává z jednoho otevření a jednoho uzavření součásti během doby nejméně 10 ± 2 sekund.
 a)
 Cyklování při pokojové teplotě
 Součást se provozuje po 96 % z celkového počtu cyklů při pokojové teplotě a jmenovitém servisním tlaku. Během fáze uzavření v cyklu je přípustné, aby se


text:
tlak na zkušebním přípravku snížil na 50 % zkušebního tlaku. Poté musí součásti vyhovět požadavkům zkoušky těsnosti dle přílohy 5B při pokojové teplotě. Tuto část zkoušky je povoleno přerušovat ve 20 % intervalech za účelem zkoušky těsnosti.
 b)
 Cyklování při vysoké teplotě
 Součást se provozuje po 2 % z celkového počtu cyklů při příslušné stanovené maximální teplotě a jmenovitém servisním tlaku. Součást musí po dokončení cyklů za vysoké teploty vyhovět požadavkům zkoušky těsnosti dle přílohy 5B při příslušné maximální teplotě.
 c)
 Cyklování při nízké teplotě
 Součást se provozuje po 2 % celkového počtu cyklů při příslušné stanovené minimální teplotě a jmenovitém servisním tlaku. Součást musí po dokončení cyklů za nízké teploty vyhovět požadavkům zkoušky těsnosti dle přílohy 5B při příslušné stanovené minimální teplotě.
 Po cyklování a opakování zkoušky těsnosti musí být součást schopna úplného otevření a uzavření při působení krouticího momentu nepřesahujícího moment, který je stanovený v tabulce 5.3, na rukojeť součásti ve směru úplného otevření a poté v opačném směru.
 Tabulka 5.3
 Velikost vstupu součásti (mm)
 Max. krouticí moment (Nm)
 6
 1.7
 8 nebo 10
 2.3
 12
 2.8
 Tato zkouška se provádí při příslušné stanovené maximální teplotě a opakuje se při teplotě –40 °C.
 PŘÍLOHA 5M
 ZKOUŠKA NA ROZTRŽENÍ/DESTRUKTIVNÍ ZKOUŠKA URČENÁ POUZE PRO TLAKOVÉ LÁHVE (VIZ PŘÍLOHA 3)
 PŘÍLOHA 5N
 ZKOUŠKA ODOLNOSTI PROTI OTŘESŮM
 Všechny součásti s pohyblivými díly musí zůstat nepoškozené, nadále fungovat a vyhovovat požadavkům zkoušky těsnosti součásti po 6 hodinách otřesů v souladu s následující zkušební metodou.
 Zkušební metoda
 Součást se zajistí v přístroji a otřásá se po dobu 2 hodin při kmitočtu 17 Hz s amplitudou 1,5 mm (0,06 palců) v každé ze třech souřadnicových os. Po dokončení 6 hodin otřesů musí součást splňovat požadavky přílohy 5C.
 PŘÍLOHA 5O
 PROVOZNÍ TEPLOTY
 Motorový prostor
 Namontováno na motoru
 Ve vozidle
 Mírné
 –20 °C ÷ 105 °C
 –20 °C ÷ 120 °C
 –20 °C ÷ 85 °C
 Chladné
 –40 °C ÷ 105 °C
 –40 °C ÷ 120 °C
 –40 °C ÷ 85 °C
 PŘÍLOHA 6
 USTANOVENÍ PRO IDENTIFIKAČNÍ OZNAČENÍ „CNG“ PRO VOZIDLA VEŘEJNÝCH SLUŽEB
 Označení je tvořeno samolepkou, která musí být odolná proti povětrnostním vlivům.
 Barvy a rozměry samolepky musí splňovat následující požadavky:
 Barvy:
 Pozadí:
 zelené
 Okraj:
 bílá nebo bílá reflexní
 Písmena:
 bílá nebo bílá reflexní
 Rozměry:
 Šířka okraje:
 4–6 mm
 Výška písmen:
 ≥ 25 mm
 Tloušťka písmen:
 ≥ 4 mm
 Šířka samolepky:
 110–150 mm
 Výška samolepky:
 80–110 mm
 Zkratka „CNG“ musí být vystředěna na střed samolepky.


text:
 7.4.2016
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 L 93/33
 ROZHODNUTÍ SMÍŠENÉHO VÝBORU EHP
 č. 20/2015
 ze dne 25. února 2015,
 kterým se mění příloha II (Technické předpisy, normy, zkoušení a certifikace) Dohody o EHP [2016/508]
 SMÍŠENÝ VÝBOR EHP,
 s ohledem na Dohodu o Evropském hospodářském prostoru (dále jen „Dohoda o EHP“), a zejména na článek 98 této dohody,
 vzhledem k těmto důvodům:
 (1)
 Nařízení Komise (EU) č. 1003/2014 ze dne 18. září 2014, kterým se mění příloha V nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1223/2009 o kosmetických přípravcích (1), by mělo být začleněno do Dohody o EHP.
 (2)
 Nařízení Komise (EU) č. 1004/2014 ze dne 18. září 2014, kterým se mění příloha V nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1223/2009 o kosmetických přípravcích (2), by mělo být začleněno do Dohody o EHP.
 (3)
 Příloha II Dohody o EHP by proto měla být odpovídajícím způsobem změněna,
 PŘIJAL TOTO ROZHODNUTÍ:
 Článek 1
 V bodě 1a (nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1223/2009) kapitoly XVI přílohy II Dohody o EHP se doplňují nové odrážky, které znějí:
 „—
 32014 R 1003: nařízení Komise (EU) č. 1003/2014 ze dne 18. září 2014 (Úř. věst. L 282, 26.9.2014, s. 1),
 —
 32014 R 1004: nařízení Komise (EU) č. 1004/2014 ze dne 18. září 2014 (Úř. věst. L 282, 26.9.2014, s. 5).“
 Článek 2
 Znění nařízení (EU) č. 1003/2014 a (EU) č. 1004/2014 v islandském a norském jazyce, která mají být zveřejněna v dodatku EHP Úředního věstníku Evropské unie, jsou platná.
 Článek 3
 Toto rozhodnutí vstupuje v platnost dnem 26. února 2015 za předpokladu, že jsou učiněna veškerá oznámení podle čl. 103 odst. 1 Dohody o EHP (*).
 Článek 4
 Toto rozhodnutí bude zveřejněno v oddíle EHP a v dodatku EHP Úředního věstníku Evropské unie.
 V Bruselu dne 25. února 2015.
 Za Smíšený výbor EHP
 předseda
 Gianluca GRIPPA
 (1) Úř. věst. L 282, 26.9.2014, s. 1.
 (2) Úř. věst. L 282, 26.9.2014, s. 5.
 (*) Nebyly oznámeny žádné ústavní požadavky.


text:
 Důležité právní upozornění
 |
 22001D0077
 Úřední věstník L 238 , 06/09/2001 S. 0027 - 0027
 Rozhodnutí Smíšeného výboru EHPč. 77/2001ze dne 19. června 2001,kterým se mění příloha XIII (Doprava) Dohody o EHPSMÍŠENÝ VÝBOR EHP,s ohledem na Dohodu o Evropském hospodářském prostoru ve znění Protokolu o úpravě Dohody o Evropském hospodářském prostoru (dále jen "Dohoda"), a zejména s ohledem na článek 98 této dohody,vzhledem k těmto důvodům:(1) Příloha XIII Dohody byla změněna rozhodnutím Smíšeného výboru EHP č. 94/2000 ze dne 27. října 2000 [1].(2) Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2000/59/ES ze dne 27. listopadu 2000 o přístavních zařízeních pro příjem lodního odpadu a zbytků lodního nákladu [2] by měla být začleněna do Dohody,ROZHODL TAKTO:Článek 1V příloze XIII Dohody se za bod 56h (směrnice Evropského parlamentu a Rady 1999/95/ES) vkládá nový bod, který zní:"56i. 32000 L 0059: směrnice Evropského parlamentu a Rady 2000/59/ES ze dne 27. listopadu 2000 o přístavních zařízeních pro příjem lodního odpadu a zbytků lodního nákladu (Úř. věst. L 332, 28.12.2000, s. 81)."Článek 2Znění směrnice 2000/59/ES v islandském a norském jazyce, která mají být zveřejněna v dodatku EHP Úředního věstníku Evropských společenství, jsou platná.Článek 3Toto rozhodnutí vstupuje v platnost dnem 20. června 2001 za předpokladu, že Smíšenému výboru EHP jsou učiněna veškerá oznámení podle čl. 103 odst. 1 Dohody [3].Článek 4Toto rozhodnutí bude zveřejněno v oddílu EHP a v dodatku EHP Úředního věstníku Evropských společenství.V Bruselu dne 19. června 2001.Za Smíšený výbor EHPpředsedaP. Westerlund[1] Úř. věst. L 7, 11.1.2001, s. 19.[2] Úř. věst. L 332, 28.12.2000, s. 81.[3] Nebyly oznámeny žádné ústavní požadavky.--------------------------------------------------


text:
 22.6.2017
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 L 161/48
 ROZHODNUTÍ SMÍŠENÉHO VÝBORU EHP
 č. 265/2015
 ze dne 30. října 2015,
 kterým se mění příloha II (Technické předpisy, normy, zkoušení a certifikace) Dohody o EHP [2017/1054]
 SMÍŠENÝ VÝBOR EHP,
 s ohledem na Dohodu o Evropském hospodářském prostoru (dále jen „Dohoda o EHP“), a zejména na článek 98 této dohody,
 vzhledem k těmto důvodům:
 (1)
 Prováděcí nařízení Komise (EU) 2015/1107 ze dne 8. července 2015, kterým se v souladu s nařízením Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1107/2009 o uvádění přípravků na ochranu rostlin na trh schvaluje základní látka Salix spp. cortex a mění příloha prováděcího nařízení Komise (EU) č. 540/2011 (1), má být začleněno do Dohody o EHP.
 (2)
 Prováděcí nařízení Komise (EU) 2015/1108 ze dne 8. července 2015, kterým se v souladu s nařízením Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1107/2009 o uvádění přípravků na ochranu rostlin na trh schvaluje základní látka ocet a mění příloha prováděcího nařízení Komise (EU) č. 540/2011 (2), má být začleněno do Dohody o EHP.
 (3)
 Prováděcí nařízení Komise (EU) 2015/1116 ze dne 9. července 2015, kterým se v souladu s nařízením Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1107/2009 o uvádění přípravků na ochranu rostlin na trh schvaluje základní látka lecitiny a mění příloha prováděcího nařízení Komise (EU) č. 540/2011 (3), má být začleněno do Dohody o EHP.
 (4)
 Prováděcí nařízení Komise (EU) 2015/1165 ze dne 15. července 2015, kterým se v souladu s nařízením Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1107/2009 o uvádění přípravků na ochranu rostlin na trh schvaluje účinná látka halauxifen-methyl a mění příloha prováděcího nařízení Komise (EU) č. 540/2011 (4), má být začleněno do Dohody o EHP.
 (5)
 Prováděcí nařízení Komise (EU) 2015/1176 ze dne 17. července 2015, kterým se v souladu s nařízením Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1107/2009 o uvádění přípravků na ochranu rostlin na trh schvaluje účinná látka virus mozaiky pepina kmen CH2 izolát 1906 a mění příloha prováděcího nařízení Komise (EU) č. 540/2011 (5), má být začleněno do Dohody o EHP.
 (6)
 Prováděcí nařízení Komise (EU) 2015/1191 ze dne 20. července 2015, kterým se v souladu s nařízením Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1107/2009 o uvádění přípravků na ochranu rostlin na trh neschvaluje látka Artemisia vulgaris L. jako základní látka (6), má být začleněno do Dohody o EHP.
 (7)
 Prováděcí nařízení Komise (EU) 2015/1192 ze dne 20. července 2015, kterým se v souladu s nařízením Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1107/2009 o uvádění přípravků na ochranu rostlin na trh schvaluje účinná látka terpenová směs QRD 460 a mění příloha prováděcího nařízení Komise (EU) č. 540/2011 (7), má být začleněno do Dohody o EHP.
 (8)
 Prováděcí nařízení Komise (EU) 2015/1295 ze dne 27. července 2015, kterým se v souladu s nařízením Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1107/2009 o uvádění přípravků na ochranu rostlin na trh schvaluje účinná látka sulfoxaflor a mění příloha prováděcího nařízení Komise (EU) č. 540/2011 (8), má být začleněno do Dohody o EHP.
 (9)
 Příloha II Dohody o EHP by proto


text:
měla být odpovídajícím způsobem změněna,
 PŘIJAL TOTO ROZHODNUTÍ:
 Článek 1
 V příloze II Dohody o EHP se kapitola XV mění takto:
 1.
 V bodě 13a (prováděcí nařízení Komise (EU) č. 540/2011) se doplňují nové odrážky, které znějí:
 „—
 32015 R 1107: prováděcího nařízení Komise (EU) 2015/1107 ze dne 8. července 2015 (Úř. věst. L 181, 9.7.2015, s. 72),
 —
 32015 R 1108: prováděcího nařízení Komise (EU) 2015/1108 ze dne 8. července 2015 (Úř. věst. L 181, 9.7.2015, s. 75),
 —
 32015 R 1116: prováděcího nařízení Komise (EU) 2015/1116 ze dne 9. července 2015 (Úř. věst. L 182, 10.7.2015, s. 26),
 —
 32015 R 1165: prováděcího nařízení Komise (EU) 2015/1165 ze dne 15. července 2015 (Úř. věst. L 188, 16.7.2015, s. 30),
 —
 32015 R 1176: prováděcího nařízení Komise (EU) 2015/1176 ze dne 17. července 2015 (Úř. věst. L 192, 18.7.2015, s. 1),
 —
 32015 R 1192: prováděcího nařízení Komise (EU) 2015/1192 ze dne 20. července 2015 (Úř. věst. L 193, 21.7.2015, s. 124),
 —
 32015 R 1295: prováděcího nařízení Komise (EU) 2015/1295 ze dne 27. července 2015 (Úř. věst. L 199, 29.7.2015, s. 8).“
 2.
 Za bod 13zzzzz (prováděcí nařízení Komise (EU) 2015/1201) se doplňují nové body, které znějí:
 „13zzzzza.
 32015 R 1107: prováděcí nařízení Komise (EU) 2015/1107 ze dne 8. července 2015, kterým se v souladu s nařízením Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1107/2009 o uvádění přípravků na ochranu rostlin na trh schvaluje základní látka Salix spp. cortex a mění příloha prováděcího nařízení Komise (EU) č. 540/2011 (Úř. věst. L 181, 9.7.2015, s. 72);
 13zzzzzb.
 32015 R 1108: prováděcí nařízení Komise (EU) 2015/1108 ze dne 8. července 2015, kterým se v souladu s nařízením Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1107/2009 o uvádění přípravků na ochranu rostlin na trh schvaluje základní látka ocet a mění příloha prováděcího nařízení Komise (EU) č. 540/2011 (Úř. věst. L 181, 9.7.2015, s. 75);
 13zzzzzc.
 32015 R 1116: prováděcí nařízení Komise (EU) 2015/1116 ze dne 9. července 2015, kterým se v souladu s nařízením Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1107/2009 o uvádění přípravků na ochranu rostlin na trh schvaluje základní látka lecitiny a mění příloha prováděcího nařízení Komise (EU) č. 540/2011 (Úř. věst. L 182, 10.7.2015, s. 26);
 13zzzzzd.
 32015 R 1165: prováděcí nařízení Komise (EU) 2015/1165 ze dne 15. července 2015, kterým se v souladu s nařízením Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1107/2009 o uvádění přípravků na ochranu rostlin na trh schvaluje účinná látka halauxifen-methyl a mění příloha prováděcího nařízení Komise (EU) č. 540/2011 (Úř. věst. L 188, 16.7.2015, s. 30);
 13zzzzze.
 32015 R 1176: prováděcí nařízení Komise (EU) 2015/1176 ze dne 17. července 2015, kterým se v souladu s nařízením Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1107/2009 o uvádění přípravků na ochranu rostlin na trh schvaluje účinná látka virus mozaiky pepina kmen CH2 izolát 1906 a mění příloha prováděcího nařízení Komise (EU) č. 540/2011 (Úř. věst. L 192, 18.7.2015, s. 1);
 13zzzzzf.
 32015 R 1191: prováděcí nařízení Komise (EU) 2015/1191 ze dne 20. července 2015, kterým se v souladu


text:
s nařízením Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1107/2009 o uvádění přípravků na ochranu rostlin na trh neschvaluje látka Artemisia vulgaris L. jako základní látka (Úř. věst. L 193, 21.7.2015, s. 122);
 13zzzzzg.
 32015 R 1192: prováděcí nařízení Komise (EU) 2015/1192 ze dne 20. července 2015, kterým se v souladu s nařízením Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1107/2009 o uvádění přípravků na ochranu rostlin na trh schvaluje účinná látka terpenová směs QRD 460 a mění příloha prováděcího nařízení Komise (EU) č. 540/2011 (Úř. věst. L 193, 21.7.2015, s. 124);
 13zzzzzh.
 32015 R 1295: prováděcí nařízení Komise (EU) 2015/1295 ze dne 27. července 2015, kterým se v souladu s nařízením Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1107/2009 o uvádění přípravků na ochranu rostlin na trh schvaluje účinná látka sulfoxaflor a mění příloha prováděcího nařízení Komise (EU) č. 540/2011 (Úř. věst. L 199, 29.7.2015, s. 8).“
 Článek 2
 Znění prováděcích nařízení (EU) 2015/1107, (EU) 2015/1108, (EU) 2015/1116, (EU) 2015/1165, (EU) 2015/1176, (EU) 2015/1191, (EU) 2015/1192 a (EU) 2015/1295 v islandském a norském jazyce, která mají být zveřejněna v dodatku EHP Úředního věstníku Evropské unie, jsou platná.
 Článek 3
 Toto rozhodnutí vstupuje v platnost dnem 1. listopadu 2015 za předpokladu, že jsou učiněna veškerá oznámení podle čl. 103 odst. 1 Dohody o EHP (*1).
 Článek 4
 Toto rozhodnutí bude zveřejněno v oddíle EHP a v dodatku EHP Úředního věstníku Evropské unie.
 V Bruselu dne 30. října 2015.
 Za Smíšený výbor EHP
 předsedkyně
 Oda SLETNES
 (1) Úř. věst. L 181, 9.7.2015, s. 72.
 (2) Úř. věst. L 181, 9.7.2015, s. 75.
 (3) Úř. věst. L 182, 10.7.2015, s. 26.
 (4) Úř. věst. L 188, 16.7.2015, s. 30.
 (5) Úř. věst. L 192, 18.7.2015, s. 1.
 (6) Úř. věst. L 193, 21.7.2015, s. 122.
 (7) Úř. věst. L 193, 21.7.2015, s. 124.
 (8) Úř. věst. L 199, 29.7.2015, s. 8.
 (*1) Nebyly oznámeny žádné ústavní požadavky.


text:
 29.6.2006
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 L 175/100
 ROZHODNUTÍ SMÍŠENÉHO VÝBORU EHP
 č. 50/2006
 ze dne 28. dubna 2006,
 kterým se mění příloha XX (Životní prostředí) Dohody o EHP
 SMÍŠENÝ VÝBOR EHP,
 s ohledem na Dohodu o Evropském hospodářském prostoru, ve znění Protokolu o úpravě Dohody o Evropském hospodářském prostoru (dále jen „Dohoda“), a zejména na článek 98 této dohody,
 vzhledem k těmto důvodům:
 (1)
 Příloha XX Dohody byla změněna rozhodnutím Smíšeného výboru EHP č. 36/2006 ze dne 10. března 2006 (1).
 (2)
 Rozhodnutí Rady 2005/673/ES ze dne 20. září 2005, kterým se mění příloha II směrnice Evropského parlamentu a Rady 2000/53/ES o vozidlech s ukončenou životností (2), by mělo být začleněno do Dohody,
 ROZHODL TAKTO:
 Článek 1
 V bodě 32e (směrnice Evropského parlamentu a Rady 2000/53/ES) přílohy XX Dohody se doplňuje nová odrážka, která zní:
 „—
 32005 D 0673: rozhodnutí Rady 2005/673/ES ze dne 20. září 2005 (Úř. věst. L 254, 30.9.2005, s. 69).“
 Článek 2
 Znění rozhodnutí 2005/637/ES v islandském a norském jazyce, která mají být zveřejněna v dodatku EHP Úředního věstníku Evropské unie, jsou platná.
 Článek 3
 Toto rozhodnutí vstupuje v platnost dnem 29. dubna 2006 za předpokladu, že Smíšenému výboru EHP jsou učiněna veškerá oznámení podle čl. 103 odst. 1 Dohody (3).
 Článek 4
 Toto rozhodnutí bude zveřejněno v oddíle EHP a v dodatku EHP Úředního věstníku Evropské unie.
 V Bruselu dne 28. dubna 2006.
 Za Smíšený výbor EHP
 předseda
 R. WRIGHT
 (1) Úř. věst. L 147, 1.6.2006, s. 55.
 (2) Úř. věst. L 254, 30.9.2005, s. 69.
 (3) Nebyly oznámeny žádné ústavní požadavky.


text:
 Důležité právní upozornění
 |
 22005A0722(02)
 Rámcová dohoda mezi Evropským společenstvím a Bosnou a Hercegovinou o obecných zásadách účasti Bosny a Hercegoviny na programech Společenství
 Official Journal L 192 , 22/07/2005 P. 0009 - 0014
 Rámcová dohodamezi Evropským společenstvím a Bosnou a Hercegovinou o obecných zásadách účasti Bosny a Hercegoviny na programech SpolečenstvíEVROPSKÉ SPOLEČENSTVÍ, dále jen "Společenství",na jedné straně aBOSNA A HERCEGOVINAna straně druhé,dále jen "smluvní strany",VZHLEDEM K TĚMTO DŮVODŮM:(1) Evropská rada v Kodani v prosinci 2002 potvrdila evropskou perspektivu zemí západního Balkánu jako možných kandidátů a zdůraznila odhodlání podporovat jejich snahy o přiblížení se Evropské unii.(2) Evropská rada v Soluni v červnu 2003 potvrdila, že proces stabilizace a přidružení zůstane rámcem pro směřování zemí západního Balkánu do Evropy až do jejich budoucího přistoupení, a podpořila "Soluňskou agendu pro země západního Balkánu: směřování k evropské integraci", jejímž cílem je posílit na základě zkušeností s rozšířením výsadní vztahy mezi EU a zeměmi západního Balkánu.(3) Soluňská agenda vyzvala země západního Balkánu k účasti na programech a agenturách Společenství v souladu se zásadami stanovenými pro účast kandidátských zemí, s cílem seznámit dotčené země a jejich obyvatelstvo s politikami a pracovními metodami EU, a tím je pevněji připoutat k EU a podpořit je na cestě k evropské integraci.(4) Bosna a Hercegovina vyjádřila přání účastnit se četných programů Společenství.(5) Zvláštní podmínky, včetně finančního příspěvku, týkající se účasti Bosny a Hercegoviny na každém konkrétním programu, by měly být určeny dohodou mezi Komisí Evropských společenství, jednající jménem Společenství, a Bosnou a Hercegovinou,SE DOHODLY TAKTO:Článek 1Bosně a Hercegovině se umožňuje účast na těchto programech Společenství:1. v současné době probíhajících programech Společenství uvedených v příloze, jichž se Bosna a Hercegovina bude moci zúčastnit, jakmile tato dohoda (dále jen "dohoda") vstoupí v platnost;2. programech Společenství zavedených nebo obnovených po vstupu dohody v platnost a obsahujících zahajovací doložku, jež předpokládá účast Bosny a Hercegoviny.Článek 2Bosna a Hercegovina finančně přispívá do souhrnného rozpočtu Evropské unie, a to podle konkrétních programů, kterých se účastní.Článek 3Zástupci Bosny a Hercegoviny se mohou jako pozorovatelé v záležitostech týkajících se Bosny a Hercegoviny účastnit činnosti řídících výborů odpovědných za sledování programů, na něž Bosna a Hercegovina finančně přispívá.Článek 4Na projekty a podněty předložené účastníky z Bosny a Hercegoviny se v největším možném rozsahu vztahují stejné podmínky, pravidla a postupy související s příslušnými programy, jaké se vztahují na členské státy.Článek 5Zvláštní podmínky, včetně finančního příspěvku, týkající se účasti Bosny a Hercegoviny na každém konkrétním programu, a zejména splatného finančního příspěvku, budou určeny dohodou v podobě memoranda o porozumění mezi Komisí, jednající jménem Společenství, a vládou Bosny a Hercegoviny.Pokud Bosna a Hercegovina zažádá o vnější pomoc Společenství na základě nařízení Rady (ES) č. 2666/2000 ze dne 5. prosince 2000, ve znění nařízení Rady (ES) č. 2415/2001 ze dne 10. prosince 2001 o pomoci pro Albánii, Bosnu a Hercegovinu, Chorvatsko, Svazovou republiku Jugoslávii a Bývalou jugoslávskou republiku Makedonii nebo na základě jakéhokoli obdobného nařízení týkajícího se vnější pomoci Společenství pro Bosnu a Hercegovinu, které může být v budoucnosti přijato, jsou podmínky, kterými se řídí využití pomoci Společenství Bosnou a Hercegovinou,