text:
v rozmezí 50 % až 90 % referenčního zatížení Qr tak, aby ale průměrné zatížení všech pneumatik Qt,avr bylo 75 ± 5 % referenčního zatížení Qr.
 Referenční zatížení Qr pro všechny pneumatiky odpovídá maximální hmotnosti vázané na index únosnosti pneumatiky. V případě, že je index únosnosti tvořen dvěma čísly oddělenými lomítkem (/), bere se v úvahu první z obou čísel.
 2.5.3. Tlak v pneumatice
 Každá z pneumatik namontovaných na zkušebním vozidle musí být nahuštěna na zkušební tlak Pt, který není vyšší než referenční tlak Pr a který leží v intervalu:
 U tříd C2 a C3 referenční tlak Pr odpovídá indexu tlaku vyznačenému na bočnici pneumatiky.
 Pro třídu C1 je pro „normální“ pneumatiky referenční tlak Pr = 250 kPa a pro „zesílené“ pneumatiky je referenční tlak Pr = 290 kPa, minimální zkušební tlak je Pt = 150 kPa.
 2.5.4. Přípravy před zkouškou
 Před zkouškou se pneumatiky musí „zajet“, aby se odstranily výrony směsi nebo jiné části vzorku, které jsou zaviněny postupem tváření. Tomu obvykle odpovídá cca 100 km běžného použití na silnici.
 Pneumatiky se na zkušebním vozidle musí otáčet ve stejném směru, jako se otáčely při záběhu.
 Před zkouškou se musí pneumatiky ohřát jízdou za zkušebních podmínek.
 3. ZKUŠEBNÍ METODA
 3.1. Všeobecné podmínky
 Při všech měřeních musí být vozidlo přes měřicí úsek (AA′ až BB′) řízeno po přímce tak, aby jeho střední podélná rovina byla co nejblíže k přímce CC′.
 Když předek zkušebního vozidla dosáhne přímky AA′, musí mít řidič vozidla volič rychlostního stupně již přeřazený do neutrální polohy a motor musí být zastaven. Pokud je zkušební vozidlo v průběhu měření neobvykle hlučné (například kvůli ventilaci nebo samozážehům), musí se zkouška anulovat.
 3.2. Podstata a počet měření
 Maximální hladina akustického tlaku hluku vyjádřená v dB vážených váhovým filtrem A (dB(A)) se měří na jedno desetinné místo v době, kdy vozidlo volně projíždí mezi přímkami AA′ a BB′ (obrázek 1 – předek vozidla na přímce AA′, záď vozidla na přímce BB′). Tato hodnota tvoří výsledek měření.
 Na každé straně zkušebního vozidla se měří nejméně čtyřikrát při zkušebních rychlostech nižších, než je referenční rychlost podle bodu 4.1, a nejméně čtyřikrát při zkušebních rychlostech vyšších, než je referenční rychlost. Rychlosti by měly být rozloženy přibližně rovnoměrně v rozsahu rychlostí stanoveném v bodě 3.3.
 3.3. Rozsah zkušební rychlosti
 Rychlosti zkušebního vozidla:
 a)
 pro pneumatiky třídy C1 a třídy C2 od 70 km/h do 90 km/h;
 b)
 pro pneumatiky třídy C3 od 60 km/h do 80 km/h.
 4. VYHODNOCENÍ VÝSLEDKŮ
 Měření jsou neplatná, pokud se mezi hodnotami zjistí neobvyklý nesoulad (viz bod 2.3.2 této přílohy).
 4.1. Stanovení výsledku zkoušky
 Referenční rychlost Vref použitá pro stanovení konečného výsledku:
 a)
 80 km/h pro pneumatiky třídy C1 a třídy C2;
 b)
 70 km/h pro pneumatiky třídy C3.
 4.2. Regresní analýza měření hluku odvalování
 Hladina akustického tlaku hluku odvalování pneumatik LR vyjádřená v dB(A) se stanoví regresní analýzou z rovnice:
 kde:
 je střední hodnota hladin akustického tlaku hluku odvalování Li měřená v dB(A):
 n
 je počet měření (n ≥ 16),
 je střední hodnotou logaritmů rychlostí Vi:
 with νi = lg


text:
(Vi/Vref)
 a
 je směrnice regresní přímky v dB(A):
 4.3. Korekce na teplotu
 U pneumatik třídy C1 a třídy C2 se musí konečný výsledek normalizovat na referenční teplotu povrchu zkušebního úseku θref použitím korekce na teplotu podle následujícího vztahu:
 LR(θref) = LR(θ) + K(θref – θ)
 kde:
 θ
 = je měřená teplota povrchu zkušebního úseku a
 θref
 = 20 °C,
 Pro pneumatiky třídy C1 je koeficient K – 0,03 db(A)/°C, když θ > θref a – 0,06 dB(A)/°C když θ < θref.
 Pro pneumatiky třídy C2 je koeficient K – 0,02 dB(A)/°C
 Pokud se v průběhu všech měření potřebných ke stanovení hladiny akustického tlaku hluku jedné sady pneumatik měřená teplota povrchu zkušebního úseku nemění o více než 5 °C, může se korekce na teplotu uplatnit pouze u výše uváděného konečného výsledku hladiny akustického tlaku hluku odvalování pneumatik použitím střední hodnoty měřených teplot. Jinak se musí korigovat každá změřená hladina akustického tlaku hluku Li použitím teploty v době odečtu této hladiny.
 U pneumatik třídy C3 se výsledky na teplotu nekorigují.
 4.4. S ohledem na nepřesnosti jakéhokoli měřicího přístroje se výsledek každého měření podle bodu 4.3 sníží o hodnotu 1 dB(A).
 4.5. Konečný výsledek, kterým je hladina akustického tlaku hluku odvalování pneumatik LR(θref) v dB(A) korigovaná na teplotu, se zaokrouhlí na nejbližší nižší celé číslo.
 Obrázek 1
 Polohy mikrofonu při měření
 Dodatek
 Zkušební protokol
 ČÁST 1 – ZKUŠEBNÍ PROTOKOL
 1. Schvalovací orgán nebo technická zkušebna: ...
 2. Jméno a adresa žadatele: ...
 3. Zkušební protokol č.: ...
 4. Jméno výrobce a obchodní značka nebo obchodní název: ...
 5. Třída pneumatiky (C1, C2 nebo C3): ...
 6. Kategorie použití: ...
 7. Hladina akustického tlaku podle bodů 4.4 a 4.5 přílohy 3: ... dB(A) při referenční rychlosti 70/80 km/h (1)
 8. Případné poznámky: ...
 9. Datum: ...
 10. Podpis: ...
 ČÁST 2 – ÚDAJE O ZKOUŠCE
 1. Datum zkoušky: ...
 2. Zkušební vozidlo (značka, model, rok, úpravy atd.): ...
 2.1. Rozvor nápravy zkoušeného vozidla: ... mm
 3. Poloha zkušební dráhy: ...
 3.1. Datum certifikace zkušební dráhy podle ISO 10844:1994: ...
 3.2. Vydal: ...
 3.3. Certifikační metoda: ...
 4. Údaje o zkoušce pneumatik: ...
 4.1. Rozměr pneumatiky: ...
 4.2. Provozní popis pneumatiky: ...
 4.3. Referenční tlak v pneumatice: ... kPa
 4.4. Údaje ze zkoušky
 Přední levá
 Přední pravá
 Zadní levá
 Zadní pravá
 Hmotnost při zkoušce (kg)
 Index zatížení pneumatik (%)
 Tlak v pneumatice (za studena) (kPa)
 4.5. Kód šířky zkušebního ráfku: ...
 4.6. Typ čidla k měření teploty: ...
 5. Platné výsledky zkoušky:
 Jízda č.:
 Zkušební rychlost
 km/h
 Směr jízdy
 Naměřená hladina akustického tlaku nalevo (2)
 dB(A)
 Naměřená hladina akustického tlaku napravo (2)
 dB(A)
 Teplota vzduchu
 °C
 Teplota tratě
 °C
 Hladina akustického tlaku nalevo (2) korigovaná na teplotu
 dB(A)
 Hladina akustického tlaku napravo (2) korigovaná na teplotu
 dB(A)
 Poznámky
 1
 2
 3
 4
 5
 6
 7
 8
 5.1. Směrnice regresní přímky: ...
 5.2. Hladina akustického tlaku po korekci na teplotu podle bodu 4.3 přílohy 3: ... dB(A)
 (1) Nehodící se škrtněte.
 (2) Vůči vozidlu.
 PŘÍLOHA 4
 SPECIFIKACE ZKUŠEBNÍHO MÍSTA
 1. ÚVOD
 Tato příloha popisuje požadavky týkající

type: contracts

jurisdiction: EU


text:
se fyzikálních vlastností zkušební dráhy a požadavky pro pokládání zkušební dráhy. Tyto požadavky, které jsou založeny na zvláštní normě (1), popisují požadované fyzikální vlastnosti i zkušební metody těchto vlastností.
 2. POŽADOVANÉ VLASTNOSTI POVRCHU ZKUŠEBNÍHO ÚSEKU
 Povrch se považuje za vyhovující této normě za předpokladu, že byly měřeny struktura povrchu a pórovitost nebo činitel zvukové pohltivosti a že bylo shledáno, že vyhovují všem ustanovením bodů 2.1 až 2.4 níže, a za předpokladu, že jsou splněny konstrukční požadavky (bod 3.2).
 2.1. Zbytková pórovitost
 Zbytková pórovitost krytu vozovky (VC) nesmí překročit 8 %. Metoda měření je popsána v bodě 4.1.
 2.2. Činitel zvukové pohltivosti
 Pokud povrch nesplňuje požadavky na zbytkovou pórovitost, je povrch považován za vyhovující, pokud je činitel zvukové pohltivosti α ≤ 0,10. Metoda měření je popsána v bodě 4.2. Požadavky bodů 2.1 a 2.2 jsou splněny, pokud byla měřena jen zvuková pohltivost a bylo zjištěno α ≤ 0,10.
 Pozn.: Nejpodstatnější vlastností je pohltivost zvuku, přestože je stavitelům silnic zbytková pórovitost známější. Pohltivost zvuku je však třeba měřit pouze tehdy, pokud povrch nesplňuje požadavky na zbytkovou pórovitost. To je oprávněné, protože zbytková pórovitost má jak pro měření, tak i pro jeho závažnost relativně vysoké nejistoty a pokud by se trvalo jen na zbytkové pórovitosti, mohly by být některé povrchy chybně odmítnuty.
 2.3. Hloubka struktury povrchu
 Hloubka struktury povrchu (TD) měřená objemovou metodou (viz dále bod 4.3) musí být:
 TD ≥ 0,4 mm
 2.4. Homogenita povrchu
 Veškeré úsilí je třeba věnovat tomu, aby povrch zkušebního úseku byl co nejvíce homogenní. To zahrnuje strukturu povrchu i pórovitost, lze však také pozorovat, že v případě, kdy je postup odvalování na některých místech účinnější než na jiných, může být struktura odlišná a že nerovnostmi mohou být vyvolány rázy.
 2.5. Časové intervaly zkoušek
 Pro ověření, zda povrch stále ještě vyhovuje požadavkům na strukturu povrchu a pórovitost nebo absorpci zvuku stanoveným touto normou, je třeba u povrchu v následujících intervalech pravidelně zkoušet:
 a)
 zbytkovou pórovitost (VC) nebo pohltivost zvuku (α):
 je-li povrch nový;
 splňuje-li nový povrch požadavky, nepožaduje se další periodické zkoušení. Nesplňuje-li nový povrch požadavky, může jim vyhovět později, protože povrchy mají tendenci časem se zanášet a zhutňovat se;
 b)
 hloubku struktury povrchu (TD):
 je-li povrch nový;
 začíná-li se s hlukovými zkouškami (pozn.: nejdříve za čtyři týdny po položení povrchu);
 pak každých dvanáct měsíců.
 3. KONSTRUKCE POVRCHU ZKUŠEBNÍHO ÚSEKU
 3.1. Úsek
 Při návrhu uspořádání zkušební dráhy je důležité jako minimální požadavek zajistit, aby zkušební úsek projížděný vozidly byl pokryt stanoveným zkušebním materiálem s vhodnými okraji pro bezpečný a praktický provoz. To znamená, že dráha je nejméně 3 m široká a že délka trati dosahuje na každém konci nejméně 10 m za přímky AA a BB. Obrázek 1 znázorňuje vhodné zkušební místo a udává minimální plochu, která musí být strojně položena a zhutněna stanoveným materiálem pro zkušební povrch. Podle bodu 3.2 přílohy 3 se musí měřit na obou stranách vozidla. Toho lze dosáhnout buď měřením s mikrofony v obou polohách (jeden mikrofon na každé straně dráhy) a jízdou v jednom směru, nebo měřením s mikrofonem pouze na jedné


text:
straně dráhy a jízdami vozidla v obou směrech. Pokud se užije druhý z uvedených postupů, pak nejsou uplatňovány žádné požadavky na povrch na té straně dráhy, na které není mikrofon umístěn.
 Obrázek 1
 Minimální požadavky na povrch zkušebního úseku. Stínovaná část se nazývá „zkušební úsek“
 Pozn.: V okruhu vymezeném touto kružnicí nesmí být žádné velké předměty odrážející zvuk.
 3.2. Konstrukce a příprava povrchu
 3.2.1. Základní konstrukční požadavky
 Zkušební povrch musí splňovat čtyři konstrukční požadavky:
 3.2.1.1.
 musí to být hutný asfaltobeton;
 3.2.1.2.
 maximální rozměr zrna musí být 8 mm (dovolené rozpětí od 6,3 mm do 10 mm);
 3.2.1.3.
 tloušťka nosné vrstvy musí být ≥ 30 mm;
 3.2.1.4.
 pojivem musí být nemodifikovaný bitumen přímo penetrující třídy.
 3.2.2. Konstrukční pokyny
 Jako vodítko pro výrobce povrchu udává obrázek 2 křivku zrnitosti štěrku, jejímž dodržením se zajistí požadované vlastnosti. Tabulka 1 dále udává některé pokyny pro zajištění požadované struktury a životnosti. Křivka zrnitosti odpovídá následující rovnici:
 P (% propadu) = 100 · (d/dmax) 1/2
 kde:
 d
 =
 je okatost čtvercového síta v mm
 dmax
 =
 8 mm pro střední křivku
 10 mm pro křivku dolní dovolené odchylky
 6,3 mm pro křivku horní dovolené odchylky
 Obrázek 2
 Křivka zrnitosti štěrku v asfaltové směsi s dovolenými odchylkami
 Dále se dávají následující doporučení:
 a)
 podíl písku (0,063 mm < okatost čtvercového síta < 2 mm) smí tvořit maximálně 55 % přírodního písku a minimálně 45 % drceného písku;
 b)
 základ a podklad musí zajistit dobrou stabilitu a rovnost podle osvědčených postupů stavby silnic;
 c)
 drť musí být drcena tak, aby měla 100 % drcených stran, a musí být z materiálu s vysokou odolností vůči rozmačkání;
 d)
 drť užitá ve směsi musí být praná;
 e)
 na povrch se nesmí přidávat žádná přídavná drť;
 f)
 tvrdost pojiva v PEN hodnotách musí být 40 až 60, 60 až 80 nebo 80 až 100 v závislosti na klimatických podmínkách území. Pravidlem je používat co nejtvrdší pojivo ve shodě s obvyklou praxí;
 g)
 teplota směsi před zhutňováním musí být zvolena tak, aby se následujícím válcováním dosáhlo požadované pórovitosti. Ke zvýšení pravděpodobnosti splnění požadavků bodů 2.1 až 2.4 výše je třeba se snažit o hutnost nejen vhodnou volbou teploty směsi, ale i vhodným počtem válcování a volbou zhutňovacího vozidla.
 Tabulka 1
 Konstrukční pokyny
 Cílové hodnoty
 Dovolené odchylky
 Podle celkové hmotnosti směsi
 Podle hmotnosti štěrku
 Hmotnost kameniva, okatost čtvercového síta (SM) > 2 mm
 47,6 %
 50,5 %
 ± 5
 Hmotnost písku 0,063 mm < SM < 2 mm
 38,0 %
 40,2 %
 ± 5
 Hmotnost plnidla SM < 0,063 mm
 8,8 %
 9,3 %
 ± 5
 Hmotnost pojiva (bitumen)
 5,8 %
 X
 ± 0,5
 Maximální rozměr zrna
 8 mm
 6,3-10
 Tvrdost pojiva
 (viz bod 3.2.2 (f))
 Hodnota hladkosti kameniva (PSV)
 > 50
 Hutnost relativní k Marshallově hutnosti
 98 %
 4. ZKUŠEBNÍ METODA
 4.1. Měření zbytkové pórovitosti
 Pro toto měření je třeba odebrat z dráhy vzorky na nejméně čtyřech různých místech rovnoměrně rozložených po zkušebním úseku mezi přímkami AA a BB (viz obrázek 1). Aby se předešlo nehomogennosti a nerovnosti na dráze kol, nemají se


text:
vzorky odebírat z vlastní dráhy kol, ale v její blízkosti. Dva vzorky (minimálně) by se měly odebrat blízko vlastní dráhy kol a jeden vzorek (minimálně) by se měl odebrat přibližně uprostřed mezi dráhami kol a obou míst mikrofonů.
 Je-li podezření, že nejsou splněny podmínky homogenity (viz bod 2.4), je třeba na zkušebním úseku odebrat vzorky z více míst.
 Zbytková pórovitost se stanovuje pro každý vzorek. Pak se ze všech vzorků vypočte střední hodnota a porovná se s požadavkem bodu 2.1. Navíc nesmí mít žádný ze vzorků hodnotu pórovitosti vyšší než 10 %.
 Výrobci povrchu zkušebního úseku se připomíná problém, který může vzniknout, pokud je zkušební úsek vyhříván potrubím nebo elektrickými vodiči, a z tohoto úseku je třeba odebrat vzorky. Takovou instalaci je třeba pečlivě připravit z hlediska budoucího místa odvrtávání vzorků. Doporučuje se, aby bylo ponecháno několik míst o přibližných rozměrech 200 × 300 mm, ve kterých nejsou vodiče nebo potrubí nebo kde jsou umístěny dostatečně hluboko, aby nebyly poškozeny při odběru vzorků pokrytí povrchu.
 4.2. Činitel zvukové pohltivosti
 Činitel zvukové pohltivosti (kolmý dopad) se měří metodou impedančního zvukovodu použitím postupu podle ISO 10534-1:1996 nebo ISO 10534-2:1998.
 Z hlediska zkušebních vzorků je třeba respektovat tytéž požadavky jako pro zbytkovou pórovitost (viz bod 4.1). Pohltivost zvuku se měří v pásmu 400 Hz až 800 Hz a v pásmu 800 Hz až 1 600 Hz (alespoň na středních kmitočtech třetinooktávových pásem) a stanoví se nejvyšší hodnoty z obou těchto pásem. Pak se ze všech těchto hodnot pro všechny vzorky vyčíslí střední hodnota, která tvoří konečný výsledek.
 4.3. Objemové měření makrostruktury povrchu
 Pro účely této normy se hloubka struktury povrchu měří nejméně na deseti místech rovnoměrně rozložených podél drah kol zkušebního pruhu a střední hodnota se porovná se stanovenou minimální hloubkou struktury povrchu. Popis postupu viz norma ISO 10844:1994.
 5. ČASOVÁ STÁLOST A ÚDRŽBA
 5.1. Vliv stárnutí
 Obecně lze jako u všech ostatních povrchů očekávat, že měřené hladiny hluku odvalování pneumatik mohou na zkušebním povrchu mírně narůstat v průběhu prvních šesti až dvanácti měsíců po jeho zhotovení.
 Požadované vlastnosti získá povrch nejdříve čtyři týdny po zhotovení. Vliv stárnutí na hluk je obecně nižší u nákladních vozidel než u automobilů osobních.
 Stabilita v čase je dána hlavně hlazením a hutněním pojezdem vozidel po povrchu. Musí být pravidelně ověřována podle bodu 2.5.
 5.2. Údržba povrchu
 Z povrchu musí být odstraňovány volné zbytky nebo prach, které by mohly výrazně snížit činnou hloubku struktury povrchu. V zemích se zimním klimatem se občas k rozmrazování užívá soli. Sůl může povrch dočasně nebo i trvale změnit natolik, že se hluk zvýší, a proto se její užívání nedoporučuje.
 5.3. Položení nového povrchu na zkušební plochu
 Pokud je třeba zkušební dráhu znovu pokrýt, není obvykle nezbytné pokrýt více než jen zkušební pruh (šířky 3 m podle obrázku 1), po kterém vozidla jezdí, za předpokladu, že zkušební úsek ležící mimo takový pruh splňoval při měření požadavky na zbytkovou pórovitost nebo pohltivost zvuku.
 6. DOKUMENTACE O POVRCHU NA ZKUŠEBNÍM ÚSEKU A O JEHO ZKOUŠKÁCH
 6.1. Dokumentace o zkušebním povrchu
 V dokumentu popisujícím zkušební


text:
povrch musí být uvedeny následující údaje:
 6.1.1.
 poloha zkušební dráhy;
 6.1.2.
 druh pojiva, tvrdost pojiva, druh štěrku, maximální teoretická hustota betonu (DR), tloušťka nosné vrstvy a křivka zrnitosti stanovená ze vzorků ze zkušební dráhy;
 6.1.3.
 způsob hutnění (např. typ válce, hmotnost válce, počet přejezdů);
 6.1.4.
 teplota směsi, teplota okolního vzduchu a rychlost větru při kladení povrchu;
 6.1.5.
 datum položení povrchu a stavitel;
 6.1.6.
 veškeré nebo nejméně poslední výsledky zkoušek obsahující:
 6.1.6.1.
 zbytkovou pórovitost každého ze vzorků;
 6.1.6.2.
 místa na zkušebním úseku, na kterých byly odebírány vzorky pro měření pórovitosti;
 6.1.6.3.
 činitel pohltivosti zvuku každého ze vzorků (pokud byl měřen). Uveďte výsledky jak pro každý vzorek a pro každé frekvenční pásmo, tak pro celkovou střední hodnotu;
 6.1.6.4.
 místa na zkušební ploše, ze kterých byly odebrány vzorky pro měření zvukové pohltivosti;
 6.1.6.5.
 hloubku struktury povrchu včetně počtu zkoušek a standardní odchylky;
 6.1.6.6.
 instituci zodpovědnou za zkoušky podle bodů 6.1.6.1 a 6.1.6.2 a typ použitého zařízení;
 6.1.6.7.
 datum zkoušky nebo zkoušek a datum odebrání vzorků ze zkušební dráhy.
 6.2. Dokumentace o zkouškách hluku vozidel provedených na povrchu
 V dokumentu popisujícím hlukové zkoušky vozidel se uvede, zda byly všechny požadavky této normy splněny, či nikoliv. Uvede se odkaz na dokument podle bodu 6.1, který popisuje výsledky potvrzující tuto skutečnost.
 (1) ISO 10844:1994.
 PŘÍLOHA 5
 ZKUŠEBNÍ POSTUP MĚŘENÍ PŘILNAVOSTI ZA MOKRA
 1. OBECNÉ ZKUŠEBNÍ PODMÍNKY
 1.1. Vlastnosti dráhy
 Dráha musí mít povrch z hutného asfaltu a sklon nepřesahující v žádném směru 2 %. Musí být ve všech místech téhož stáří, složení, opotřebení a nesmí obsahovat sypký materiál nebo nános jiného materiálu. Maximální rozměr zrna musí odpovídat 10 mm (s povolenou odchylkou 8 až 13 mm) a hloubka písku měřená podle ASTM E-965 musí být 0,7 ± 0,3 mm.
 Hodnota tření ploch u mokré dráhy se stanoví jednou z těchto metod:
 1.1.1.
 Metoda používající referenční zkušební pneumatiku (SRTT)
 Pokud se zkouší pomocí SRTT a metodou uvedenou v bodě 2.1, průměrný koeficient maximální brzdné síly (pbfc) se pohybuje mezi 0,6 a 0,8. Naměřené hodnoty se korigují na vliv teploty takto:
 pbfc = pbfc (naměřená) + 0,003 · 5(t – 20)
 kde „t“ je teplota mokrého povrchu dráhy ve stupních Celsia.
 Zkouška se provádí na trasách dráhy určené ke zkouškám přilnavosti za mokra.
 1.1.2.
 Metoda BPN („British pendulum number“) za použití kyvadla
 Průměrná hodnota BPN mokré dráhy naměřeného podle normy 303-93 (opětovně schválena v roce 1998) Americké společnosti pro zkušebnictví a materiály (ASTM) za použití pomůcek podle normy ASTM E 501-94 musí být mezi 40 a 60 po korekci na teplotu. Pokud doporučení ohledně korekce na teplotu neuvádí výrobce kyvadla, lze použít tuto rovnici:
 BPN = BPN (naměřená hodnota) + 0,34 · t – 0,0018 · t2 – 6,1
 kde „t“ je teplota mokrého povrchu dráhy ve stupních Celsia.
 Na trasách dráhy určené ke zkouškám přilnavosti za mokra se BPN měří po každých deseti metrech podél trasy. BPN se měří v každém bodě pětkrát a variační koeficient průměrných hodnot BPN nesmí přesáhnout 10 %.
 1.1.3.
 Schvalovací orgán se musí ujistit o charakteristikách dráhy na základě důkazů předložených ve


text:
zkušebních protokolech.
 1.2. Podmínky vlhčení
 Povrch lze vlhčit ze stran dráhy nebo vlhčícím systémem zabudovaným do zkušebního vozidla nebo přívěsu.
 Je-li použit systém vlhčení ze stran dráhy, zkušební povrch musí být navlhčen alespoň půl hodiny před zkouškou, aby se vyrovnala teplota povrchu a vody. Doporučuje se, aby vlhčení ze stran dráhy pokračovalo nepřetržitě v průběhu zkoušky.
 Hloubka vody musí být v rozmezí od 0,5 mm do 1,5 mm.
 1.3. Vlhčení povrchu nesmí být narušeno větrem (je možno použít kryty proti větru).
 Teplota navlhčeného povrchu musí být v rozmezí od 5 °C do 35 °C a nesmí se během zkoušky změnit o více než 10 °C.
 2. ZKUŠEBNÍ POSTUP
 Ke stanovení poměrné přilnavosti za mokra se použije buď:
 a)
 přívěs nebo vozidlo zvláště určené k posouzení pneumatik; nebo
 b)
 osobní vůz z běžné výroby (kategorie M1, jak stanoví plné znění usnesení o konstrukci vozidel (R.E.3) obsažené v dokumentu TRANS/WP.29/78/Rev.1/Amend. 2 ve znění změny č. 4).
 2.1. Postup za použití přívěsu nebo vozidla zvláště určeného k posouzení pneumatik
 2.1.1. Přívěs a tažné vozidlo nebo vůz k posouzení pneumatik musí splňovat tyto požadavky:
 2.1.1.1.
 Musí být schopny překonat horní mez testovací rychlosti 67 km/h a splnit požadavek na udržování zkušební rychlosti 65 ± 2 km/h při maximálním působení brzdných sil.
 2.1.1.2.
 Musí být vybaveny nápravou, která umožní zkušební pozici s hydraulickou brzdou a aktivačním systémem, které lze případně ovládat z tažného vozidla. Brzdový systém musí být schopen vyvinout dostatečný brzdný moment k dosažení koeficientu maximální brzdné síly u všech rozměrů a zatížení zkoušených pneumatik.
 2.1.1.3.
 Musí být schopny udržovat podélné vyrovnání (sbíhavost) a odklon sestavy zkušebního kola a pneumatiky v průběhu celé zkoušky v rozmezí ± 0,5° statických hodnot dosažených v podmínkách zatížené zkušební pneumatiky.
 2.1.1.4.
 Přívěs musí mít takové mechanické spojovací zařízení mezi tažným vozidlem a přívěsem, aby oj (nebo její část) přívěsu, ve kterém jsou zabudována čidla k měření brzdné síly, byla ve vodorovné poloze nebo odzadu dopředu nakloněná směrem dolů pod úhlem maximálně 5°, když jsou tažné vozidlo a přívěs spojené. Podélná vzdálenost od střednice připojení spojovacího zařízení (přívěsného zařízení) k příčné střednici nápravy přívěsu musí být alespoň desetinásobek výšky spojovacího zařízení (přívěsného zařízení).
 2.1.1.5.
 Vozidla, ve kterých je zabudován systém vlhčení dráhy, musí mít takovou/takové vodní trysku/trysky, aby výsledná vodní vrstva byla stejnoměrná a přesahovala šířku stykové plochy pneumatiky nejméně o 25 mm. Tryska/trysky musí směřovat dolů pod úhlem 20° až 30° a voda musí dopadat na povrch dráhy v rozmezí od 250 do 450 mm před středem stykové plochy pneumatiky. Tryska/trysky musí být ve výšce 25 mm nebo minimálně tak vysoko, aby se vyhnula/vyhnuly překážkám na povrchu dráhy, maximálně však 100 mm. Množství vody musí být dostatečné k tomu, aby vrstva vody byla hluboká od 0,5 do 1,5 mm, a musí být během zkoušky stejnoměrné v rozmezí ± 10 %. Obvyklé množství nutné ke zkoušce při 65 km/h je 18 1s–1 na metr šířky vlhčeného povrchu.
 Systém musí dodávat vodu tak, aby pneumatika a povrch dráhy před pneumatikou byly mokré před začátkem brzdění a po celou dobu zkoušky.


text:
2.1.2. Zkušební postup
 2.1.2.1. Zkušební pneumatika musí být upravena tak, aby se odstranily veškeré vylisované výčnělky, které by mohly ovlivnit výsledky zkoušky.
 2.1.2.2. Zkušební pneumatika se namontuje na zkušební ráfek udaný výrobcem pneumatiky v žádosti o schválení a nahustí se na 180 kPa v případě SRTT a pneumatik pro běžné zatížení nebo na 220 kPa v případě zesílených pneumatik nebo pneumatik pro vysoké zatížení.
 2.1.2.3. Pneumatika se stabilizuje po dobu nejméně dvou hodin u zkušební dráhy, aby se stabilizovala při teplotě odpovídající prostředí zkušební dráhy. Pneumatika/pneumatiky se během stabilizace nesmí vystavovat přímému slunečnímu svitu.
 2.1.2.4. Zátěž pneumatiky se nastaví na hodnotu:
 a)
 v rozmezí 445 až 508 kg v případě SRTT a
 b)
 v rozmezí 70 % až 80 % zátěže odpovídající indexu zátěže pneumatiky ve všech ostatních případech.
 2.1.2.5. Krátce před zkouškou se dráha stabilizuje provedením alespoň deseti zkoušek brzdění na té části dráhy, která bude použita při zkoušce výkonnosti pneumatik, avšak za použití pneumatiky, která nebude předmětem zkušebního programu.
 2.1.2.6. Bezprostředně před zkouškou se zkontroluje tlak v pneumatice a podle potřeby upraví na hodnotu stanovenou v bodě 2.1.2.2.
 2.1.2.7. Zkušební rychlost musí být v rozmezí 63 až 67 km/h a musí být během celé zkušební jízdy udržována v těchto mezních hodnotách.
 2.1.2.8. Směr zkušební jízdy musí být stejný u každé zkušební série a u každé zkušební pneumatiky se musí shodovat se směrem zvoleným pro SRTT, se kterou se bude výkonnost porovnávat.
 2.1.2.9. Brzdy sestavy zkušebního kola musí být použity tak, aby maximální brzdné síly bylo dosaženo mezi 0,2 a 0,5 s po jejich použití.
 2.1.2.10. U nových pneumatik se provedou dvě zkušební jízdy ke stabilizaci pneumatiky. Tyto zkoušky lze použít ke kontrole funkce záznamového zařízení, ale výsledky se při posouzení výkonnosti neberou v úvahu.
 2.1.2.11. K vyhodnocení výkonnosti kterékoli pneumatiky porovnávané s výkonností SRTT se zkouška brzdění provede ze stejného bodu a na stejné trase zkušební dráhy.
 2.1.2.12. Sled zkoušky vypadá takto:
 R1 – T – R2
 kde:
 R1 je počáteční zkouška SRTT, R2 je opakovaná zkouška SRTT a T je zkouška zkoušené pneumatiky, jejíž vlastnosti se mají posuzovat.
 Před opakováním zkoušky SRTT lze zkoušet maximálně tři zkoušené pneumatiky, tedy například:
 R1 – T1 – T2 – T3 – R2
 2.1.2.13. Průměrný koeficient maximální brzdné síly (pbfc) se vypočítá na základě nejméně šesti platných výsledků.
 Aby výsledek mohl být považován za platný, musí být variační koeficient stanovený podle standardní odchylky vydělené průměrným výsledkem, vyjádřeno v procentech, v rozmezí 5 %. Nelze-li tohoto dosáhnout opakovaným zkoušením SRTT, vyhodnocení vlastností zkoušené pneumatiky/pneumatik se anuluje a celý sled zkoušky se musí opakovat.
 2.1.2.14. Použití průměrné hodnoty pbfc pro každou sérii zkušebních jízd:
 V případě zkušebního sledu R1 – T – R2, se jako pbfc referenční pneumatiky SRTT, která se má použít pro srovnání s výkonností zkoušené pneumatiky, uvažuje hodnota:
 (R1 + R2)/2
 kde:
 R1 je průměrný pbfc pro první sérii zkušebních jízd se SRTT a R2 je průměrný pbfc pro druhou sérii zkušebních jízd se SRTT.
 V případě zkušebního sledu R1 – T1 – T2 – R2 se jako pbfc referenční


text:
pneumatiky SRTT uvažuje hodnota:
 2/3 R1 + 1/3 R2 pro srovnání s výkonností zkoušené pneumatiky T1
 a
 1/3 R1 + 2/3 R2 pro srovnání s výkonností zkoušené pneumatiky T2
 V případě zkušebního sledu R1 – T1 – T2 – T3 – R2 se jako pbfc referenční pneumatiky SRTT uvažuje hodnota:
 3/4 R1 + 1/4 R2 pro srovnání s výkonností zkoušené pneumatiky T1
 (R1 + R2)/2 pro srovnání s výkonností zkoušené pneumatiky T2
 a
 1/4 R1 + 3/4 R2 pro srovnání s výkonností zkoušené pneumatiky T3
 2.1.2.15. Index přilnavosti za mokra (G) se vypočítá jako:
 2.2. Postup se standardním vozidlem
 2.2.1. Musí se jednat o standardní vozidlo kategorie M1, schopné dosáhnout rychlosti minimálně 90 km/h a vybavené protiblokovacím brzdovým systémem (ABS).
 2.2.1.1. Vozidlo nesmí být nijak upraveno, s výjimkou úprav:
 a)
 umožňujících montáž většího počtu rozměrů kol a pneumatik;
 b)
 umožňujících mechanické fungování (včetně hydraulického, elektrického nebo pneumatického) ovladače provozního brzdění. Systém může být ovládán automaticky signály ze zařízení zabudovaných do nebo vedle dráhy.
 2.2.2. Zkušební postup
 2.2.2.1. Zkušební pneumatiky musí být upraveny tak, aby se odstranily veškeré vylisované výčnělky, které by mohly ovlivnit výsledky zkoušky.
 2.2.2.2. Zkušební pneumatika se namontuje na zkušební ráfek udaný výrobcem pneumatiky v žádosti o schválení a nahustí se vždy na 220 kPa.
 2.2.2.3. Pneumatika se stabilizuje po dobu nejméně dvou hodin u zkušební dráhy, aby se stabilizovala při teplotě odpovídající prostředí zkušební dráhy. Pneumatika/pneumatiky se během stabilizace nesmí vystavovat přímému slunečnímu svitu.
 2.2.2.4. Statické zatížení pneumatiky musí být:
 a)
 v rozmezí 381 až 572 kg v případě SRTT; a
 b)
 v rozmezí 60 až 90 % zátěže odpovídající indexu zátěže pneumatiky ve všech ostatních případech.
 Rozdíly v zatížení pneumatik na téže nápravě musí být takové, aby zátěž nesená méně zatíženou pneumatikou nebyla méně než 90 % zatížení pneumatiky, která nese větší zatížení.
 2.2.2.5. Krátce před zkouškou se dráha stabilizuje provedením alespoň deseti zkoušek brzdění v rozmezí od 90 do 20 km/h na té části dráhy, která bude použita při zkoušce výkonnosti pneumatik, avšak za použití pneumatik, které nebudou předmětem zkušebního programu.
 2.2.2.6. Bezprostředně před zkouškou se zkontroluje tlak v pneumatice a podle potřeby upraví na hodnotu stanovenou v bodě 2.2.2.2.
 2.2.2.7. Při počáteční rychlosti v rozmezí od 87 do 83 km/h se použije stálá síla na ovladače provozního brzdění, která musí být dostatečná k aktivaci působení ABS na všechna kola vozidla a vyvolání stálého zpomalování vozidla, dříve než dojde ke snížení rychlosti na 80 km/h, a tato síla se udržuje, dokud vozidlo nezastaví.
 Provede se zkouška brzdění s rozpojenou spojkou ručního řazení případně s voličem řazení samočinné převodovky v neutrální pozici.
 2.2.2.8. Směr zkušební jízdy musí být stejný u každé zkušební série a u každé zkoušené pneumatiky se musí shodovat se směrem zvoleným pro SRTT, se kterou se bude výkonnost porovnávat.
 2.2.2.9. U nových pneumatik se provedou dvě zkušební jízdy ke stabilizaci pneumatik. Tyto zkoušky lze použít ke kontrole funkce záznamového zařízení, ale výsledky se při posouzení výkonnosti neberou v úvahu.
 2.2.2.10. K vyhodnocení výkonnosti kterékoli pneumatiky porovnávané s výkonností SRTT se zkouška brzdění provede


text:
ze stejného bodu a na stejné trase zkušební dráhy.
 2.2.2.11. Sled zkoušky vypadá takto:
 R1 – T – R2
 kde:
 R1 je počáteční zkouška SRTT, R2 je opakovaná zkouška SRTT a T je zkouška zkoušené pneumatiky, jejíž vlastnosti se mají posuzovat.
 Před opakováním zkoušky SRTT lze zkoušet maximálně tři zkoušené pneumatiky určené k posouzení, tedy například:
 R1 – T1 – T2 – T3 – R2
 2.2.2.12. Vypočítá se střední plné brzdné zpomalení (mfdd) v rozmezí od 80 do 20 km/h nejméně pro tři platné výsledky u SRTT a pro šest platných výsledků u pneumatik, které jsou předmětem zkoušky.
 Střední plné brzdné zpomalení (mfdd) se vypočítá takto:
 mfdd = 231,48/S
 kde:
 S je brzdná dráha mezi rychlostí 80 a 20 km/h změřená v metrech.
 Aby výsledek mohl být považován za platný, musí být variační koeficient stanovený podle standardní odchylky vydělené průměrným výsledkem, vyjádřeno v procentech, v rozmezí 3 %. Nelze-li tohoto dosáhnout opakovaným zkoušením SRTT, vyhodnocení vlastností zkoušené/zkoušených pneumatiky/pneumatik se anuluje a celý sled zkoušky se musí opakovat.
 Pro každou sérii zkušebních jízd se stanoví průměr vypočítaných hodnot mfdd.
 2.2.2.13. Použití průměrné hodnoty mfdd pro každou sérii zkušebních jízd:
 V případě zkušebního sledu R1 – T – R2 se jako mfdd referenční pneumatiky SRTT, která se má použít pro srovnání s výkonností zkoušené pneumatiky, uvažuje hodnota:
 (R1 + R2)/2
 kde:
 R1 je průměrné mfdd pro první sérii zkušebních jízd se SRTT a R2 je průměrné mfdd pro druhou sérii zkušebních jízd se SRTT.
 V případě zkušebního sledu R1 – T1 – T2 – R2 se jako mfdd referenční pneumatiky SRTT uvažuje hodnota:
 2/3 R1 + 1/3 R2 pro srovnání s výkonností zkoušené pneumatiky T1
 a
 1/3 R1 + 2/3 R2 pro srovnání s výkonností zkoušené pneumatiky T2
 V případě zkušebního sledu R1 – T1 – T2 – T3 – R2 se jako mfdd referenční pneumatiky SRTT uvažuje hodnota:
 3/4 R1 + 1/4 R2 pro srovnání s výkonností zkoušené pneumatiky T1
 (R1 + R2)/2 pro srovnání s výkonností zkoušené pneumatiky T2
 a
 1/4 R1 + 3/4 R2 pro srovnání s výkonností zkoušené pneumatiky T3
 2.2.2.14. Index přilnavosti za mokra (G) se vypočítá jako:
 2.2.2.15. V případech, kdy zkoušená pneumatika nemůže být namontována na totéž vozidlo jako SRTT, například kvůli rozměrům, nemožnosti dosáhnout požadovaného zatížení atd., se porovnání provede pomocí náhradních pneumatik, dále jen „kontrolních pneumatik“, na dvou různých vozidlech. Musí být možné na jedno vozidlo namontovat pneumatiku SRTT a kontrolní pneumatiku a na druhé vozidlo kontrolní pneumatiku a zkoušenou pneumatiku.
 2.2.2.15.1. Postupem podle bodů 2.2.2.1 až 2.2.2.15 se stanoví index přilnavosti za mokra kontrolní pneumatiky relativně vůči SRTT (G1) a index přilnavosti za mokra zkoušené pneumatiky relativně vůči kontrolní pneumatice (G2).
 Indexem přilnavosti za mokra zkoušené pneumatiky relativně vůči SRTT bude součin uvedených dvou indexů přilnavosti za mokra, tj. G1 × G2.
 2.2.2.15.2. Dráha a její části musí být u všech zkoušek stejné a okolní prostředí musí být srovnatelné. Například teplota mokrého povrchu dráhy musí být v rozmezí ± 5 °C. Všechny zkoušky se musí provést v týž den.
 2.2.2.15.3. Pro srovnání


text:
s referenční pneumatikou SRTT a se zkoušenou pneumatikou se musí použít tatáž sada kontrolních pneumatik a musí se montovat na tatáž kola.
 2.2.2.15.4. Kontrolní pneumatiky, které se použily při zkouškách, se následně uloží za týchž podmínek, jaké se vyžadují u SRTT, tj. v souladu s ASTM E 1136-93 (opětovně schválena v roce 1998).
 2.2.2.15.5. SRTT a kontrolní pneumatiky se nadále nepoužívají, pokud dojde k jejich nepřiměřenému opotřebování nebo k poškození nebo v případě, že dojde k poklesu jejich výkonnosti.
 Dodatek
 Zkušební protokol
 (přilnavost na vlhkém povrchu)
 ČÁST 1 – PROTOKOL
 1. Schvalovací orgán nebo technická zkušebna: ...
 2. Jméno a adresa žadatele: ...
 3. Zkušební protokol č.: ...
 4. Jméno výrobce a obchodní značka nebo obchodní název: ...
 5. Třída pneumatiky (C1, C2 nebo C3): ...
 6. Kategorie použití: ...
 7. Koeficient přilnavosti na mokrých površích relativní vůči SRTT podle bodů 2.1.2.15 nebo 2.2.2.15: ...
 8. Případné poznámky: ...
 9. Datum: ...
 10. Podpis: ...
 ČÁST 2 – ÚDAJE O ZKOUŠCE
 1. Datum zkoušky: ...
 2. Zkušební vozidlo (značka, model, rok, úpravy atd. nebo značka přívěsu): ...
 ...
 3. Místo zkušební dráhy: ...
 3.1 Vlastnosti zkušební dráhy: ...
 3.2 Vydal: ...
 3.3 Certifikační metoda: ...
 4. Údaje o zkoušce pneumatik: ...
 4.1 Rozměr pneumatiky a její provozní popis: ...
 4.2 Značka a obchodní název pneumatiky: ...
 4.3 Referenční tlak v pneumatice: kPa ...
 4.4 Údaje ze zkoušky:
 Pneumatika
 SRTT
 Zkoušená
 Kontrolní
 Zkušební zatížení pneumatiky (kg)
 Hloubka vody (mm)
 (0,5 až 1,5 mm)
 Průměrná teplota mokré dráhy (°C)
 (5 až 35 °C)
 4.5 Kód šířky zkušebního ráfku: ...
 4.6 Typ čidla k měření teploty: ...
 4.7 Značka SRTT: ...
 5. Platné výsledky zkoušky:
 Jízda č.
 Zkušební rychlost
 (km/h)
 Směr jízdy
 SRTT
 Zkoušená pneumatika
 Kontrolní pneumatika
 Koeficient maximální brzdné síly
 (pbfc)
 Střední plné brzdné zpomalení
 (mfdd)
 Index přilnavosti za mokra
 (G)
 Poznámky
 1
 2
 3
 4
 5
 6
 7
 8


text:
 Důležité právní upozornění
 |
 22000D0921(05)
 Úřední věstník L 237 , 21/09/2000 S. 0065 - 0065
 Rozhodnutí Smíšeného výboru EHPč. 52/2000ze dne 28. června 2000,kterým se mění příloha II (Technické předpisy, normy, zkoušení a certifikace) Dohody o EHPSMÍŠENÝ VÝBOR EHP,s ohledem na Dohodu o Evropském hospodářském prostoru ve znění Protokolu o úpravě Dohody o Evropském hospodářském prostoru (dále jen "Dohoda"), a zejména s ohledem na článek 98 této dohody,vzhledem k těmto důvodům:(1) Příloha II Dohody byla změněna rozhodnutím Smíšeného výboru EHP č. 26/2000 ze dne 31. března 2000 [1].(2) Směrnice Komise 1999/75/ES ze dne 22. července 1999, kterou se mění směrnice 95/45/ES, kterou se stanoví specifická kritéria pro čistotu týkající se barviv pro použití v potravinách [2], by měla být začleněna do Dohody,ROZHODL TAKTO:Článek 1V bodě 46b (směrnice Komise 95/45/ES) kapitoly XII přílohy II Dohody se doplňují slova:"ve znění:- 399 L 0075: směrnice Komise 1999/75/ES ze dne 22. července 1999 (Úř. věst. L 206, 5.8.1999, s. 19)."Článek 2Znění směrnice 1999/75/ES v islandském a norském jazyce, která mají být zveřejněna v dodatku EHP Úředního věstníku Evropských společenství, jsou platná.Článek 3Toto rozhodnutí vstupuje v platnost dnem 29. června 2000 za předpokladu, že Smíšenému výboru EHP jsou učiněna veškerá oznámení podle čl. 103 odst. 1 Dohody [3].Článek 4Toto rozhodnutí bude zveřejněno v oddíle EHP a v dodatku EHP Úředního věstníku Evropských společenství.V Bruselu dne 28. června 2000.Za Smíšený výbor EHPpředsedaF. Barbaso[1] Úř. věst. L 141, 15.6.2000, s. 46.[2] Úř. věst. L 206, 5.8.1999, s. 19.[3] Nebyly oznámeny žádné ústavní požadavky.--------------------------------------------------


text:
 22.4.2010
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 L 101/22
 ROZHODNUTÍ SMÍŠENÉHO VÝBORU EHP
 č. 12/2010
 ze dne 29. ledna 2010,
 kterým se mění příloha XIII (Doprava) Dohody o EHP
 SMÍŠENÝ VÝBOR EHP,
 s ohledem na Dohodu o Evropském hospodářském prostoru, ve znění Protokolu o úpravě Dohody o Evropském hospodářském prostoru (dále jen „Dohoda“), a zejména na článek 98 této dohody,
 vzhledem k těmto důvodům:
 (1)
 Příloha XIII Dohody byla změněna rozhodnutím Smíšeného výboru EHP č. 145/2009 ze dne 4. prosince 2009 (1).
 (2)
 Rozhodnutí Komise 2009/460/ES ze dne 5. června 2009 o přijetí společné bezpečnostní metody posuzování stupně dosažení bezpečnostních cílů podle článku 6 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/49/ES (2) by mělo být začleněno do Dohody.
 (3)
 Rozhodnutí Komise 2009/561/ES ze dne 22. července 2009, kterým se mění rozhodnutí Komise 2006/679/ES, pokud jde o provádění technické specifikace pro interoperabilitu subsystému pro řízení a zabezpečení transevropského konvenčního železničního systému (3), by mělo být začleněno do Dohody,
 ROZHODL TAKTO:
 Článek 1
 Příloha XIII Dohody se mění takto:
 1)
 Za bod 42ea (nařízení Komise (ES) č. 653/2007) se vkládá nový bod, který zní:
 „42eb.
 32009 D 0460: rozhodnutí Komise 2009/460/ES ze dne 5. června 2009 o přijetí společné bezpečnostní metody posuzování stupně dosažení bezpečnostních cílů podle článku 6 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/49/ES (Úř. věst. L 150, 13.6.2009, s. 11).“
 2)
 Do bodu 37i (rozhodnutí Komise 2006/679/ES) se vkládá tento text:
 „—
 32009 D 0561: rozhodnutí Komise 2009/561/ES ze dne 22. července 2009 (Úř. věst. L 194, 25.7.2009, s. 60).“
 Článek 2
 Znění rozhodnutí 2009/460/ES a 2009/561/ES v islandském a norském jazyce, která mají být zveřejněna v dodatku EHP Úředního věstníku Evropské unie, jsou platná.
 Článek 3
 Toto rozhodnutí vstupuje v platnost dnem 30. ledna 2010 za předpokladu, že Smíšenému výboru EHP jsou učiněna veškerá oznámení podle čl. 103 odst. 1 Dohody (4), nebo v den vstupu v platnost rozhodnutí Smíšeného výboru EHP č. 11/2010 ze dne 29. ledna 2010 (5), podle toho, které datum je pozdější.
 Článek 4
 Toto rozhodnutí bude zveřejněno v oddílu EHP a v dodatku EHP Úředního věstníku Evropských společenství.
 V Bruselu dne 29. ledna 2010.
 Za Smíšený výbor EHP
 předseda
 Alan SEATTER
 (1) Úř. věst. L 62, 11.3.2010, s. 42.
 (2) Úř. věst. L 150, 13.6.2009, s. 11.
 (3) Úř. věst. L 194, 25.7.2009, s. 60.
 (4) Nebyly oznámeny žádné ústavní požadavky.
 (5) Viz strana 22 v tomto čísle Úředního věstníku.


text:
 18.3.2011
 CS BG BG BG BG BG BG BG BG BG BG BG BG BG BG BG BG BG BG BG BG BG RO RO RO RO RO RO RO RO RO RO RO RO RO RO RO RO RO RO RO RO RO
 Úřední věstník Evropské unie
 L 72/1
 ROZHODNUTÍ SMÍŠENÉHO VÝBORU EU-ŠVÝCARSKO č. 1/2011
 ze dne 18. ledna 2011,
 kterým se schvaluje závazné bulharské a rumunské znění Dohody mezi Evropským společenstvím a jeho členskými státy na jedné straně a Švýcarskou konfederací na straně druhé o volném pohybu osob, včetně závěrečného aktu a Protokolu o rozšíření Evropské unie z roku 2004
 (2011/159/EU)
 SMÍŠENÝ VÝBOR,
 s ohledem na Protokol k Dohodě mezi Evropským společenstvím a jeho členskými státy na jedné straně a Švýcarskou konfederací na straně druhé o volném pohybu osob týkající se účasti Bulharské republiky a Rumunska jakožto smluvních stran na základě jejich přistoupení k Evropské unii, podepsaný dne 27. května 2008 (1), a zejména na čl. 9 odst. 2 tohoto protokolu,
 vzhledem k těmto důvodům:
 (1)
 Společenství a jeho členské státy uzavřely se Švýcarskou konfederací dohodu o volném pohybu osob (2) (dále jen „dohoda“), která vstoupila v platnost dne 1. června 2002.
 (2)
 Na základě protokolu k uvedené dohodě, který byl podepsán dne 27. května 2008, se Bulharsko a Rumunsko po svém přistoupení k Evropské unii staly smluvními stranami dohody.
 (3)
 V čl. 9 odst. 2 uvedeného protokolu se stanoví, že smíšený výbor zřízený dohodou schválí závazné znění dohody v bulharském a rumunském jazyce.
 (4)
 Dříve, než budou schválena závazná znění dohody v těchto jazycích, je vhodné počkat na vypracování konsolidované verze příloh II a III dohody,
 ROZHODL TAKTO:
 Článek 1
 1. Bulharské a rumunské znění dohody včetně závěrečného aktu (3) a Protokolu týkajícího se účasti České republiky, Estonské republiky, Kyperské republiky, Lotyšské republiky, Litevské republiky, Maďarské republiky, Republiky Malta, Polské republiky, Republiky Slovinsko a Slovenské republiky jakožto smluvních stran na základě jejich přistoupení k Evropské unii ze dne 26. října 2004 („protokol o rozšíření z roku 2004“), která jsou připojena k tomuto rozhodnutí, jsou rovněž závazná.
 2. Bulharské a rumunské znění příloh II a III dohody budou vypracována na základě samostatného rozhodnutí smíšeného výboru.
 Článek 2
 Toto rozhodnutí se použije ode dne 1. června 2009.
 V Bruselu dne 18. ledna 2011.
 Za Smíšený výbor
 předseda
 Gianluca GRIPPA
 (1) Úř. věst. L 124, 20.5.2009, s. 53.
 (2) Dohoda mezi Evropským společenstvím a jeho členskými státy na jedné straně a Švýcarskou konfederací na straně druhé o volném pohybu osob (Úř. věst. L 114, 30.4.2002, s. 6).
 (3) Úř. věst. L 114, 30.4.2002, s. 64.
 СПОРАЗУМЕНИЕ
 между Европейската общност и нейните държави-членки, от една страна, и Конфедерация Швейцария, от друга страна, относно свободното движение на хора
 КОНФЕДЕРАЦИЯ ШВЕЙЦАРИЯ,
 от една страна, и
 ЕВРОПЕЙСКАТА ОБЩНОСТ,
 КРАЛСТВО БЕЛГИЯ,
 КРАЛСТВО ДАНИЯ,
 ФЕДЕРАЛНА РЕПУБЛИКА ГЕРМАНИЯ,
 РЕПУБЛИКА ГЪРЦИЯ,
 КРАЛСТВО ИСПАНИЯ,
 ФРЕНСКАТА РЕПУБЛИКА,
 ИРЛАНДИЯ,
 ИТАЛИАНСКАТА РЕПУБЛИКА,
 ВЕЛИКОТО ХЕРЦОГСТВО ЛЮКСЕМБУРГ,
 КРАЛСТВО НИДЕРЛАНДИЯ,
 РЕПУБЛИКА АВСТРИЯ,
 ПОРТУГАЛСКАТА РЕПУБЛИКА,
 РЕПУБЛИКА ФИНЛАНДИЯ,
 КРАЛСТВО ШВЕЦИЯ,
 ОБЕДИНЕНОТО КРАЛСТВО ВЕЛИКОБРИТАНИЯ И СЕВЕРНА ИРЛАНДИЯ,
 от друга страна,
 наричани по-долу „договарящите страни“,
 УБЕДЕНИ, че свободното


text:
движение на хора между териториите на договарящите страни е ключов фактор за хармоничното развитие на техните отношения,
 РЕШЕНИ да постигнат свободното движение на хора въз основа на правилата, прилагани в Европейската общност,
 РЕШИХА ДА СКЛЮЧАТ НАСТОЯЩОТО СПОРАЗУМЕНИЕ:
 I. ОБЩИ РАЗПОРЕДБИ
 Член 1
 Цел
 Целта на настоящото споразумение, в полза на гражданите на държавите-членки на Европейската общност и на Швейцария, е:
 а)
 да предостави право на влизане, пребиваване, достъп до работа като заети лица, на установяване на основата на самостоятелна заетост и право на престой на територията на договарящите страни;
 б)
 да улесни предоставянето на услуги на територията на договарящите страни, и по-специално да либерализира предоставянето на краткосрочни услуги;
 в)
 да предостави право на влизане и право на пребиваване на територията на договарящите страни на лица, които не упражняват икономическа дейност в приемащата държава;
 г)
 да предостави същите условия на живот, заетост и труд като тези, предоставени на местните граждани.
 Член 2
 Недискриминация
 Спрямо граждани на договаряща страна, които пребивават на законно основание на територията на друга договаряща страна, при прилагане на разпоредбите на приложения I, II и III към настоящото споразумение и в съответствие с тези разпоредби не се допуска дискриминация, основана на тяхното гражданство.
 Член 3
 Право на влизане
 Правото на влизане на граждани на договаряща страна на територията на друга договаряща страна се гарантира в съответствие с разпоредбите, залегнали в приложение I.
 Член 4
 Право на пребиваване и на достъп до икономическа дейност
 Гарантира се правото на пребиваване и на достъп до икономическа дейност, освен ако не е предвидено друго в член 10, и в съответствие с разпоредбите на приложение I.
 Член 5
 Лица, които предлагат услуги
 1. Без да се засягат други специфични споразумения между договарящите страни, особено по отношение на предоставянето на услуги (включително и Споразумението по някои аспекти на държавните поръчки, доколкото то обхваща предоставянето на услуги), лицата, които предлагат услуги, включително и предприятия съгласно разпоредбите на приложение I, имат право да предоставят услуга на територията на другата договаряща страна за срок, непревишаващ 90 дни ефективна трудова заетост за една календарна година.
 2. Лицата, които предоставят услуги, се ползват с право на влизане и на пребиваване на територията на другата договаряща страна:
 а)
 когато имат право да предоставят услуга съгласно параграф 1 или по силата на разпоредбите на споразумение, посочено в параграф 1;
 б)
 или, ако определените в буква а) условия не са изпълнени, когато са получили разрешение да предоставят услуга от компетентните органи на съответната договаряща страна.
 3. Граждани на държава-членка на Европейската общност или на Швейцария, които влизат на територията на договаряща страна единствено за да получат услуги, се ползват с право на влизане и на пребиваване.
 4. Правата, посочени в настоящия член, са гарантирани в съответствие с разпоредбите, предвидени в приложения I, II и III. Не се допуска позоваване на количествените ограничения по член 10 по отношение на лицата, посочени в настоящия член.
 Член 6
 Право на пребиваване на лица, които не упражняват икономическа дейност
 Гарантира се правото на пребиваване на територията на договаряща страна на лица, които не упражняват икономическа дейност


text:
съгласно разпоредбите на приложение I, отнасящи се до икономически неактивните лица.
 Член 7
 Други права
 Договарящите страни предоставят, в съответствие с приложение I, следните права, свързани със свободното движение на хора:
 а)
 право на третиране на равни начала с местните граждани по отношение на достъпа до и упражняването на икономическа дейност и условията на живот, заетост и труд;
 б)
 право на професионална и географска мобилност, която позволява на гражданите на договарящите страни да се придвижват свободно в пределите на територията на приемащата държава и да упражняват избраната от тях професия;
 в)
 право на престой на територията на договаряща страна след приключването на икономическа дейност;
 г)
 право на пребиваване на членове на семейството, независимо от тяхната националност;
 д)
 право на членове на семейството да упражняват икономическа дейност, независимо от тяхната националност;
 е)
 право на придобиване на недвижима собственост, доколкото това е свързано с упражняване на правата, предоставени по силата на настоящото споразумение;
 ж)
 по време на преходния период, след приключване на икономическа дейност или на период на пребиваване на територията на договаряща страна, право на завръщане в нея с цел упражняване на икономическа дейност и правото разрешение за временно пребиваване да се преобразува в разрешение за постоянно пребиваване.
 Член 8
 Координация на системите за социална сигурност
 В съответствие с приложение II договарящите страни предвиждат мерки за координация на системите за социална сигурност, по-специално с цел:
 а)
 осигуряване на равно третиране;
 б)
 определяне на приложимото законодателство;
 в)
 сумиране, за целите на придобиване и запазване на правото на обезщетения и на тяхното изчисляване, на всички осигурителни периоди, които се вземат предвид от националното законодателство на съответните държави;
 г)
 изплащане на обезщетения на лица, пребиваващи на територията на договарящите страни;
 д)
 насърчаване на административната взаимопомощ и сътрудничество между органите и институциите.
 Член 9
 Дипломи, удостоверения и други доказателства за професионална квалификация
 С цел улесняване на гражданите на държавите-членки на Европейската общност и на Швейцария при получаване на достъп до дейности като заети и самостоятелно заети лица и при упражняването на тези дейности и предоставянето на услуги, договарящите страни предприемат необходимите мерки съгласно приложение III с оглед взаимното признаване на дипломи, удостоверения и други доказателства за професионална квалификация и съгласуването на законовите, подзаконовите и административните разпоредби на договарящите страни относно достъпа до и упражняването на дейности като заети и самостоятелно заети лица и предоставянето на услуги.
 II. ОБЩИ И ЗАКЛЮЧИТЕЛНИ РАЗПОРЕДБИ
 Член 10
 Преходни разпоредби и развитие на споразумението
 1. В продължение на пет години след влизането в сила на споразумението Швейцария може да поддържа количествени ограничения по отношение на достъпа до икономическа дейност за следните две категории пребиваване: пребиваване за срок, по-дълъг от четири месеца и по-кратък от една година, и пребиваване за срок, равен на или превишаващ една година. Не се допускат никакви ограничения на пребиваване за срок, по-малък от четири месеца.
 От началото на шестата година ще бъдат премахнати всички количествени ограничения, приложими за граждани на държавите-членки на Европейската общност.
 2. За максимален срок от две години договарящите страни могат да запазят контрола върху приоритета на работници, интегрирани в редовния пазар на


text:
труда, и заплащането и условията на труд, приложими по отношение на граждани на другата договаряща страна, включително за лицата, предоставящи услуги, посочени в член 5. Преди края на първата година съвместният комитет разглежда въпроса дали тези ограничения да бъдат запазени. Той може да съкрати максималния срок от две години. Контролът върху приоритета на работниците, интегрирани в редовния пазар на труда, не се прилага за доставчиците на услуги, либерализирани със специално споразумение между договарящите страни относно предоставянето на услуги (включително споразумението по някои аспекти на държавните поръчки, доколкото то обхваща предоставянето на услуги).
 3. С влизането в сила на настоящото споразумение и до края на петата година всяка година Швейцария запазва, в рамките на общите си квоти за заети и самостоятелно заети лица от Европейската общност, най-малко 15 000 нови разрешения за пребиваване със срок на валидност, равен на или превишаващ една година, и 115 500 разрешения със срок на валидност, по-дълъг от четири месеца и по-кратък от една година.
 4. Независимо от разпоредбите на параграф 3 договарящите страни се споразумяха за следното: ако след пет години и до 12 години след влизането в сила на настоящото споразумение броят на нови разрешения за пребиваване в която и да е от категориите, посочени в параграф 1, издадени на заети или самостоятелно заети лица от Европейската общност, за дадена година надмине средната стойност за трите предходни години с повече от 10 %, за следващата година Швейцария може едностранно да намали броя на новите разрешения за дадената категория заети и самостоятелно заети лица от Европейската общност до средната стойност за трите предходни години плюс 5 %. Следващата година броят може да бъде ограничен до същото ниво.
 Независимо от разпоредбите на предходната алинея броят на новите разрешения за пребиваване, издадени на заети и самостоятелно заети лица от Европейската общност, не може да бъде ограничен до по-малко от 15 000 годишно със срок на валидност, равен на или превишаващ една година, и 115 500 годишно със срок на валидност, по-дълъг от четири месеца и по-кратък от една година.
 5. Преходните разпоредби на параграфи 1—4, и по-специално тези на параграф 2, относно приоритета на работници, интегрирани в редовния пазар на труда и контрола върху заплащането и условията на труд, не се прилагат за заети и самостоятелно заети лица, които към момента на влизане в сила на настоящото споразумение имат разрешение да упражняват икономическа дейност на територията на договарящите страни. Такива лица по-специално се ползват с професионална и географска мобилност. Притежателите на разрешения за пребиваване със срок на валидност по-малко от една година имат право на подновяване на техните разрешения; изчерпването на количествените ограничения не им е противопоставимо. Притежателите на разрешителни за пребиваване със срок на валидност, равен на или превишаващ една година, автоматично получават право на продължаване на техните разрешения. По тази причина такива заети и самостоятелно заети лица се ползват от правото на свободно придвижване, предоставено на установили се лица по силата на основните разпоредби на настоящото споразумение, и по-конкретно на член 7 от него, от влизането в сила на споразумението.
 6. Швейцария редовно и своевременно


text:
препраща до съвместния комитет всякакви полезни статистически данни и информация, включително за мерките за прилагане на параграф 2. Една договаряща страна може да поиска преразглеждане на ситуацията в рамките на съвместния комитет.
 7. Никакви количествени ограничения не могат да се прилагат спрямо погранични работници.
 8. Преходните разпоредби относно социалната сигурност и ретроцесията на осигурителни вноски за безработица са уредени в протокола към приложение II.
 Член 11
 Разглеждане на жалби
 1. Обхванатите от настоящото споразумение лица имат право на обжалване пред компетентните органи във връзка с прилагането на разпоредбите на настоящото споразумение.
 2. Жалбите трябва да се разглеждат в разумен срок.
 3. Обхванати от настоящото споразумение лица имат възможността да обжалват пред компетентния национален съдебен орган във връзка с решения по жалби или във връзка с липсата на решение в рамките на разумен срок.
 Член 12
 По-благоприятни разпоредби
 Настоящото споразумение не изключва възможността за по-благоприятни национални разпоредби, които могат да съществуват както за гражданите на договарящите страни, така и за членовете на техните семейства.
 Член 13
 Клауза за възпиране
 Договарящите страни се ангажират да не приемат никакви допълнителни ограничителни мерки по отношение на гражданите на другата страна в областите, обхванати от настоящото споразумение.
 Член 14
 Съвместен комитет
 1. С настоящото се създава съвместен комитет, съставен от представители на договарящите страни. Той е отговорен за управлението и правилното прилагане на споразумението. За тази цел той изготвя препоръки. Той взима решения в случаите, предвидени в споразумението. Съвместният комитет взима своите решения по взаимно съгласие.
 2. В случай на сериозни икономически или социални затруднения съвместният комитет се събира по искане на която и да е от договарящите страни, за да разгледа подходящи мерки за справяне със ситуацията. Съвместният комитет може да реши какви мерки да предприеме в рамките на 60 дни от датата на искането. Този срок може да бъде удължен от съвместния комитет. Обхватът и времетраенето на тези мерки не следва да надхвърлят стриктно необходимото за справяне със ситуацията. При подбора на мерките се отдава предпочитание на онези от тях, които в най-малка степен смущават действието на настоящото споразумение.
 3. За целите на правилното прилагане на споразумението договарящите страни редовно обменят информация и, по искане на една от тях, провеждат консултации помежду си в рамките на съвместния комитет.
 4. Съвместният комитет заседава както и когато е необходимо и най-малко веднъж годишно. Всяка страна може да поиска свикването на заседание. Съвместният комитет се събира в рамките на 15 дни от искането по параграф 2.
 5. Съвместният комитет изготвя свой процедурен правилник, който съдържа, inter alia, разпоредби относно свикването на заседания, назначаването на председателя и мандата на председателя.
 6. Съвместният комитет може да взима решения за създаване на работни или експертни групи, които да го подпомагат при изпълнение на неговите задължения.
 Член 15
 Приложения и протоколи
 Приложенията и протоколите към настоящото споразумение представляват неразделна част от него. Заключителният акт съдържа декларациите.
 Член 16
 Позоваване на общностното право
 1. За постигане на целите на настоящото споразумение договарящите страни предприемат всички необходими мерки, за да гарантират, че в отношенията между тях се прилагат права и задължения, равностойни


text:
на съдържащите се в правните актове на Европейската общност, на които се прави позоваване.
 2. Доколкото прилагането на настоящото споразумение включва понятия от общностното право, взема се предвид приложимата съдебна практика на Съда на Европейските общности, предшестваща датата на неговото подписване. Последвалата подписването на настоящото споразумение съдебна практика се предоставя на вниманието на Швейцария. За да се гарантира правилното функциониране на споразумението, съвместният комитет, по искане на която и да е от договарящите страни, определя последиците от тази съдебна практика.
 Член 17
 Промяна на законодателството
 1. Веднага щом договаряща страна започне процес по приемане на проект за изменение на вътрешното си законодателство или веднага щом настъпи промяна в съдебната практика на органите, срещу решенията на които не съществува вътрешноправно средство за защита по съдебен път в област, уредена с настоящото споразумение, тази страна уведомява другата договаряща страна чрез съвместния комитет.
 2. В рамките на съвместния комитет се провежда обмен на мнения относно евентуалните последствия от това изменение за правилното функциониране на споразумението.
 Член 18
 Ако някоя от договарящите страни желае да бъде преразгледано настоящото споразумение, тя отправя предложение за тази цел към съвместния комитет. Измененията на настоящото споразумение влизат в сила след приключване на съответните вътрешни процедури, с изключение на измененията на приложения II и III, които се приемат с решение на съвместния комитет и могат да влязат в сила веднага след това решение.
 Член 19
 Уреждане на спорове
 1. Договарящите страни могат да отнасят до съвместния комитет въпроси, свързани с тълкуването или прилагането на настоящото споразумение.
 2. Съвместният комитет може да разреши спора. Съвместният комитет получава цялата необходима информация, която може да бъде от полза за задълбочено проучване на ситуацията с оглед намиране на приемливо решение. За тази цел съвместният комитет разглежда всички възможни варианти за запазване на доброто функциониране на настоящото споразумение.
 Член 20
 Връзка с двустранните споразумения за социална сигурност
 Освен ако не е предвидено друго в приложение II, двустранните споразумения за социална сигурност между Швейцария и държавите-членки на Европейската общност преустановяват действието си с влизането в сила на настоящото споразумение, доколкото последното урежда същата материя.
 Член 21
 Връзка с двустранните споразумения за избягване на двойното данъчно облагане
 1. Разпоредбите на двустранните споразумения между Швейцария и държавите-членки на Европейската общност за избягване на двойното данъчно облагане остават незасегнати от разпоредбите на настоящото споразумение. По-специално разпоредбите на настоящото споразумение не засягат определението за „погранични работници“ в споразуменията за избягване на двойното данъчно облагане.
 2. Нито една от разпоредбите на настоящото споразумение не може да се тълкува по начин, който би попречил на договарящите страни при прилагането на съответните разпоредби на тяхното данъчно законодателство да правят разлика между данъкоплатците, чието положение не е съпоставимо, особено що се отнася до тяхното местопребиваване.
 3. Нито една от разпоредбите на настоящото споразумение не е пречка за договарящите страни да приемат или прилагат мерки за осигуряване на налагането, плащането и ефективното възстановяване на данъци или за да се избегне укриването на данъци по силата на националното им данъчно законодателство или на споразумения, целящи избягването на двойното данъчно облагане между Швейцария, от една страна,


text:
и една или повече държави-членки на Европейската общност, от друга страна, или по силата на други данъчни спогодби.
 Член 22
 Връзка с двустранни споразумения по други въпроси, различни от социалната сигурност и избягването на двойното данъчно облагане
 1. Независимо от разпоредбите на членове 20 и 21, настоящото споразумение не засяга споразуменията, обвързващи Швейцария, от една страна, и една или повече държави-членки на Европейската общност, от друга страна, отнасящи се до частни лица, икономически оператори, трансгранично сътрудничество или движение в местните погранични зони, доколкото те са съвместими с настоящото споразумение.
 2. В случай на несъвместимост между такива споразумения и настоящото споразумение последното има предимство.
 Член 23
 Придобити права
 В случай на прекратяване или неподновяване правата, придобити от частни лица, няма да бъдат засегнати. Договарящите страни се споразумяват с общо съгласие какви действия да бъдат предприети във връзка с правата, които са в процес на придобиване.
 Член 24
 Териториален обхват
 Настоящото споразумение се прилага, от една страна, спрямо територията на Швейцария, а от друга страна — спрямо териториите, в които е приложим Договорът за създаване на Европейската общност, и в съответствие с условията, залегнали в този договор.
 Член 25
 Влизане в сила и срок на действие
 1. Настоящото споразумение подлежи на ратификация или одобрение от договарящите страни в съответствие с техните национални процедури. То влиза в сила на първия ден от втория месец след последната нотификация за депозиране на документите за ратификация или одобрение на всички седем споразумения, изброени по-долу, както следва:
 —
 Споразумение относно свободното движение на хора
 —
 Споразумение за въздушен транспорт
 —
 Споразумение за железопътен и шосеен транспорт на стоки и пътници
 —
 Споразумение за търговия със селскостопански продукти
 —
 Споразумение за взаимно признаване на оценката за съответствие
 —
 Споразумение по някои аспекти на държавните поръчки
 —
 Споразумение за научно и технологично сътрудничество.
 2. Настоящото споразумение се сключва за първоначален срок от седем години. То се подновява за неопределен срок, освен ако Европейската общност или Швейцария не уведомят другата договаряща страна за противното преди изтичане на първоначалния срок. В случай на такова уведомление се прилага параграф 4.
 3. Европейската общност или Швейцария могат да прекратят настоящото споразумение, като уведомят другата страна за своето решение. В случай на такова уведомление се прилагат разпоредбите на параграф 4.
 4. Седемте споразумения, посочени в параграф 1, престават да се прилагат шест месеца след получаване на уведомлението за неподновяване по параграф 2 или за прекратяване по параграф 3.
 Hecho en Luxemburgo, el veintiuno de junio de mil novecientos noventa y nueve, en doble ejemplar, en lenguas alemana, danesa, española, finesa, francesa, griega, inglesa, italiana, neerlandesa, portuguesa y sueca, siendo cada uno de estos textos igualmente auténtico.
 Udfærdiget i Luxembourg, den enogtyvende juni nitten hundrede og nioghalvfems, i to eksemplarer på dansk, engelsk, finsk, fransk, græsk, italiensk, nederlandsk, portugisisk, spansk, svensk og tysk, idet hver af disse tekster har samme gyldighed.
 Geschehen zu Luxemburg am einundzwanzigsten Juni neunzehnhundertneunundneunzig in zweifacher Ausfertigung in dänischer, deutscher, englischer, finnischer, französischer, griechischer, italienischer, niederländischer, portugiesischer, spanischer und schwedischer Sprache, wobei jeder dieser Wortlaute gleichermaßen verbindlich ist.
 Έγινε στο Λουξεμβούργο,


text:
στις είκοσι μία Ιουνίου χίλια εννιακόσια ενενήντα εννέα, σε δυο αντίτυπα στην αγγλική, γαλλική, γερμανική, δανική, ελληνική, ισπανική, ιταλική, ολλανδική, πορτογαλική, σουηδική και φινλανδική γλώσσα· καθένα από τα κείμενα είναι εξίσου αυθεντικό.
 Done at Luxemburg on the twenty-first day of June in the year one thousand nine hundred and ninety-nine, in duplicate in the Danish, Dutch, English, Finnish, French, German, Greek, Italian, Portuguese, Spanish and Swedish languages, each of those texts being equally authentic.
 Fait à Luxembourg, le vingt et un juin mil neuf cent quatre-vingt dix-neuf, en double exemplaire en langues allemande, anglaise, danoise, espagnole, finnoise, française, grecque, italienne, néerlandaise, portugaise et suédoise, chacun de ces textes faisant également foi.
 Fatto a Lussemburgo, addì ventuno giugno millenovecentonovantanove, in duplice esemplare, nelle lingue danese, finlandese, francese, greca, inglese, italiana, olandese, portoghese, spagnola, svedese e tedesca, ciascun testo facente ugualmente fede.
 Gedaan te Luxemburg, de eenentwintigste juni negentienhonderd negenennegentig, in twee exemplaren in de Deense, de Duitse, de Engelse, de Finse, de Franse, de Griekse, de Italiaanse, de Nederlandse, de Portugese, de Spaanse en de Zweedse taal, zijnde alle teksten gelijkelijk authentiek.
 Feito no Luxemburgo, em vinte e um de Junho de mil novecentos e noventa e nove, em duplo exemplar nas línguas alemã, dinamarquesa, espanhola, finlandesa, francesa, grega, inglesa, italiana, neerlandesa, portuguesa e sueca, fazendo igualmente fé qualquer dos textos.
 Tehty Luxemburgissa kahdentenakymmenentenäensimmäisenä päivänä kesäkuuta vuonna tuhatyhdeksänsataayhdeksänkymmentäyhdeksän kahtena kappaleena englannin, espanjan, hollannin, italian, kreikan, portugalin, ranskan, ruotsin, saksan, suomen ja tanskan kielellä, ja jokainen teksti on yhtä todistusvoimainen.
 Utfärdat i Luxemburg den tjugoförsta juni nittonhundranittionio i två exemplar på det danska, engelska, finska, franska, grekiska, italienska, nederländska, portugisiska, spanska, svenska och tyska språket, vilka samtliga texter är lika giltiga.
 Pour le Royaume de Belgique
 Voor het Koninkrijk België
 Für das Königreich Belgien
 Cette signature engage également la Communauté française, la Communauté flamande, la Communauté germanophone, la Région wallonne, la Région flamande et la Région de Bruxelles-Capitale.
 Deze handtekening verbindt eveneens de Vlaamse Gemeenschap, de Franse Gemeenschap, de Duitstalige Gemeenschap, het Vlaamse Gewest, het Waalse Gewest en het Brusselse Hoofdstedelijke Gewest.
 Diese Unterschrift verbindet zugleich die Deutschsprachige Gemeinschaft, die Flämische Gemeinschaft, die Französische Gemeinschaft, die Wallonische Region, die Flämische Region und die Region Brüssel-Hauptstadt.
 På Kongeriget Danmarks vegne
 Für die Bundesrepublik Deutschland
 Για την Ελληνική Δημοκρατία
 Por el Reino de España
 Pour la République française
 Thar cheann Na hE'ireann For Ireland
 Per la Repubblica italiana
 Pour le Grand-Duché de Luxembourg
 Voor het Koninkrijk der Nederlanden
 Für die Republik Österreich
 Pela República Portuguesa
 Suomen tasavallan puolesta
 För Republiken Finland
 För Konungariket Sverige
 For the United Kingdom of Great Britain and Northern Ireland
 Por la Comunidad Europea
 For Det Europæiske Fællesskab
 Für die Europäische Gemeinschaft
 Για την Ευρωπαϊκή Κοινότητα
 За Европейската общност
 Pour la Communauté européenne
 Per la Comunità europea
 Voor de Europese Gemeenschap
 Pela Comunidade Europeia
 Euroopan yhteisön puolesta
 På Europeiska gemenskapens vägnar
 Für die Schweizerische Eidgenossenschaft
 Pour la Confédération suisse
 Per la Confederazione svizzera
 ПРИЛОЖЕНИЕ I
 СВОБОДНО ДВИЖЕНИЕ НА ХОРА
 I. ОБЩИ РАЗПОРЕДБИ
 Член 1
 Влизане и излизане
 1. Договарящите страни


text:
позволяват на граждани на другите договарящи страни, на членове на техните семейства по смисъла на член 3 от настоящото приложение и на командировани лица по смисъла на член 17 от настоящето приложение правото да влизат на тяхна територия само срещу представяне на валидна карта за самоличност или паспорт.
 Не може да се изисква входна виза, нито да се предявява друго равностойно изискване, освен към членовете на семейството и командировани лица по смисъла на член 17 от настоящото приложение, които не са граждани на една от договарящите страни. Съответната договаряща страна предоставя на тези лица всякакви улеснения за получаване на необходимите им визи.
 2. Договарящите страни предоставят на граждани на договарящите страни, на членове на техните семейства по смисъла на член 3 от настоящето приложение и на командировани лица по смисъла на член 17 от настоящото приложение правото да напускат тяхната територия само срещу представянето на валидна карта за самоличност или паспорт. Договарящите страни не могат да изискват изходна виза, нито да предявяват друго равностойно изискване към граждани на другите договарящи страни.
 Договарящите страни, като действат в съответствие с националното си законодателство, издават или подновяват на тези граждани карта за самоличност или паспорт, в която/който изрично се посочва националността на притежателя.
 Паспортът трябва да бъде валиден най-малко във всички договарящи страни и в страните, през които притежателят на паспорта трябва да премине, когато пътува между договарящите страни. Когато паспортът е единственият документ, с който притежателят му може да напусне на законно основание страната, срокът на неговата валидност не може да бъде по-малък от пет години.
 Член 2
 Пребиваване и икономическа дейност
 1. Без да се засягат разпоредбите за преходния период, определени в член 10 от настоящото споразумение и глава VII от настоящото приложение, граждани на една от договарящите страни имат правото да пребивават и да упражняват икономическа дейност на територията на другата договаряща страна съгласно процедурите, установени в глави II—IV. Това право се удостоверява чрез издаването на разрешение за пребиваване или на специално разрешение за лицата от пограничните зони.
 Граждани на договаряща страна имат също право да посещават друга договаряща страна или да останат в нея след период на заетост, по-малък от една година, с цел търсене на работа и да пребивават там за разумен период от време, който може да е до шест месеца, за да могат да проучат възможностите за работа, отговаряща на техните професионални квалификации, и при нужда да предприемат необходимите постъпки за започване на работа. Търсещите работа лица имат право на територията на съответната договаряща страна да получават същото съдействие, каквото агенциите по заетостта в тази държава оказват на местните граждани. Тези лица могат да бъдат изключени от схемите за социална сигурност за срока на пребиваването си.
 2. Граждани на договарящите страни, неупражняващи икономическа дейност в приемащата държава, които не се ползват с право на пребиваване по силата на други разпоредби на настоящото споразумение, имат право на пребиваване, при условие че отговарят на предварителните условия, определени в глава V. Това право се удостоверява чрез издаването на разрешение за пребиваване.
 3. Разрешенията за пребиваване или специалните разрешения, предоставяни


text:
на граждани на договарящите страни, се издават и подновяват безплатно или срещу заплащане на сума, която не надвишава сумите и таксите, които се дължат за издаването на карти за самоличност на местни граждани. Договарящите страни предприемат необходимите мерки за опростяване, доколкото е възможно, на формалностите и процедурите за получаване на тези документи.
 4. Договарящите страни могат да изискат от граждани на другите договарящи страни да съобщават за присъствието си на тяхната територия.
 Член 3
 Членове на семейството
 1. Лице, което има право на пребиваване и е гражданин на договаряща страна, има право да се събере с членовете на своето семейство. Едно заето лице трябва да осигури за своето семейство жилище, което се счита за нормално според стандарта на местните заети лица в региона, в който е наето на работа, без тази разпоредба да поражда дискриминация между местните заети лица и заетите лица от другата договаряща страна.
 2. За членове на семейството, независимо от тяхната националност, се считат:
 а)
 съпруг/съпруга и техните роднини по низходяща линия, които са на възраст под 21 години или са на издръжка;
 б)
 неговите роднини по възходяща линия и роднините от страна на съпруга/та, които са на негова издръжка;
 в)
 в случай на студент — неговият/ата съпруг/а и техните деца на издръжка.
 Договарящите страни улесняват приемането на всеки член на семейството, който не попада в обхвата на разпоредбите на букви а), б) и в) от настоящия параграф, ако това лице е на издръжка или живее в домакинството на гражданин на една от договарящите страни в страната, от която идва.
 3. При издаване на разрешение за пребиваване на членове на семейството на гражданин на договаряща страна договарящите страни могат да изискват само изброените по-долу документи:
 а)
 документа, по силата на който те са влезли на тяхна територия;
 б)
 документ, издаден от компетентните органи в държавата на произход или държавата, от която идват, доказващ тяхната връзка;
 в)
 за лицата на издръжка — документ, издаден от компетентните органи на държавата на произход или на държавата, от която идват, удостоверяващ, че те са на издръжка на лицето, посочено в параграф 1, или че живеят в неговото домакинство в тази държава.
 4. Срокът на валидност на разрешение за пребиваване, издадено на член на семейството, е същият като срока на валидност на разрешението, което е издадено на лицето, на чиято издръжка е този член на семейството.
 5. Съпругът/ата и децата на негова издръжка или децата на възраст под 21 години на лице, имащо право на пребиваване, имат право да започнат икономическа дейност независимо от тяхната националност.
 6. Децата на гражданин на договаряща страна, независимо дали той упражнява или е упражнявал икономическа дейност на територията на другата договаряща страна, се допускат до общо образование и стажове и курсове за професионално обучение наравно с гражданите на приемащата държава, ако тези деца живеят на нейна територия.
 Договарящите страни насърчават инициативи, предоставящи възможност на такива деца да посещават посочените по-горе курсове при най-добри условия.
 Член 4
 Право на престой
 1. Граждани на договаряща страна и членове на техните семейства имат право на престой на територията на


text:
другата договаряща страна след приключване на икономическата им дейност.
 2. В съответствие с член 16 от споразумението се прави препращане към Регламент (ЕИО) No 1251/70 (ОВ L 142, 1970 г., стр. 24) (1) и Директива 75/34/ЕИО (ОВ L 14, 1975 г., стр. 10) (1).
 Член 5
 Обществен ред
 1. Правата, предоставени по силата на разпоредбите на настоящото споразумение, могат да бъдат ограничени само чрез мерки, основани на съображения, свързани с обществения ред, обществената сигурност и общественото здраве.
 2. В съответствие с член 16 от настоящото споразумение се прави препращане към директиви No 64/221/ЕИО (ОВ L 56, 4.4.1964 г., стр. 850/64) (1), No 72/194/ЕИО (ОВ L 121, 26.5.1972 г., стр. 32) (1) и No 75/35/ЕИО (ОВ L 14, 20.1.1975 г., стр. 14) (1).
 II. ЗАЕТИ ЛИЦА
 Член 6
 Правила относно пребиваването
 1. Заето лице, което е гражданин на договаряща страна (наричано по-долу „заетото лице“) и е наето на работа за срок от една година или повече от работодател в приемащата държава, получава разрешение за пребиваване със срок на валидност не по-малко от пет години от датата на издаването му. Разрешението се продължава автоматично за срок от най-малко пет години. При неговото продължаване за първи път срокът му на валидност може да бъде ограничен, но на не по-малко от една година в случаите, когато притежателят на разрешението е бил принудително безработен в продължение на повече от 12 последователни месеца.
 2. Заето лице, което е наето на работа от работодател в приемащата държава за срок, по-дълъг от три месеца, но по-кратък от една година, получава разрешение за пребиваване със същата продължителност, каквато има неговият договор.
 Заето лице, което е наето на работа за срок до три месеца, не се нуждае от разрешение за пребиваване.
 3. При издаването на разрешения за пребиваване договарящите страни не могат да изискват от заето лице да представи и други, освен посочените по-долу документи:
 а)
 документа, по силата на който лицето е влязло на тяхна територия;
 б)
 договорно изявление от работодателя или писмено потвърждение за наемане.
 4. Разрешението за пребиваване е валидно за цялата територия на издаващата държава.
 5. Прекъсвания на пребиваването за по-малко от шест последователни месеца, както и отсъствията с цел отбиване на военна служба не засягат валидността на разрешението за пребиваване.
 6. Валидно разрешение за пребиваване не може да бъде отнето на заето лице единствено на основание, че то вече не работи поради временна нетрудоспособност вследствие на злополука или заболяване, или поради факта, че лицето е принудително безработно и това е удостоверено от компетентната служба по заетостта.
 7. Приключването на формалностите по получаване на разрешение за пребиваване не е пречка кандидатът веднага да започне работа съгласно сключения от него договор.
 Член 7
 Заети погранични работници
 1. Зает пограничен работник е гражданин на една договаряща страна, който пребивава на територията на договаряща страна и упражнява дейност като заето лице на територията на другата договарящата страна, като по правило се завръща в своето място на пребиваване всеки ден или поне веднъж седмично.
 2. Пограничните работници не се нуждаят от разрешение за пребиваване.
 Компетентните органи на държавата на заетост


text:
въпреки това могат да издадат на пограничния работник специално разрешение за срок не по-малко от пет години или за срока на неговата заетост, когато той е повече от три месеца и по-малко от една година. Разрешението се продължава за най-малко пет години, при условие че пограничният работник представи доказателство, че действително упражнява икономическа дейност.
 3. Специалните разрешения са валидни за цялата територия на издаващата държава.
 Член 8
 Професионална и географска мобилност
 1. Заетите лица имат право на професионална и географска мобилност за цялата територия на приемащата държава.
 2. Професионалната мобилност включва промяна на работодател, на заетост или професия и промяна от статут на заето лице в статут на самостоятелно заето лице. Географската мобилност включва промяна на мястото на работа и на пребиваване.
 Член 9
 Равно третиране
 1. Заето лице, което е гражданин на договаряща страна, не може по причина на неговата националност да бъде третирано по различен начин на територията на другата договаряща страна в сравнение с местните заети лица по отношение на условията на наемане и условията на труд, особено по отношение на заплащане, уволнение или възстановяване на предишната работа, или наемане отново, в случай че остане без работа.
 2. Заето лице и членовете на неговото семейство по член 3 от настоящото приложение се ползват от същите данъчни облекчения и социални обезщетения като тези за местните заети лица и членовете на техните семейства.
 3. Лицето също така има право, на същата основа и при същите условия като тези за местните заети лица, на обучение в заведения за професионално обучение и в центрове за професионална преквалификация и професионална рехабилитация.
 4. Всяка клауза в колективно или индивидуално споразумение или във всякакви други колективни договорености относно достъп до заетост, наемане на работа, заплащане и други условия, свързани с наемане на работа и уволнение, е нищожна, доколкото предвижда или разрешава дискриминационни условия по отношение на чуждестранни заети лица, които са граждани на договарящите страни.
 5. Заето лице, което е гражданин на договаряща страна и е наето на работа на територията на другата договаряща страна, се ползва от равно третиране по отношение на членуване в профсъюзни организации и упражняване на профсъюзни права, включително право на глас и право на достъп до изпълнителни или управленски длъжности в рамките на профсъюзна организация; то може обаче да бъде изключено от участие в управлението на публичноправни органи и от заемането на публичноправна длъжност. Освен това то има право да бъде избирано в представителните органи на работещите в дадено предприятие.
 Тези разпоредби не засягат законовите или подзаконовите актове в приемащата държава, които предоставят по-широки права на заетите лица от другата договаряща страна.
 6. Без да се засягат разпоредбите на член 26 от настоящото приложение, заето лице, което е гражданин на договаряща страна и е наето на работа на територията на другата договаряща страна, се ползва от всички права и предимства, предоставени на местните заети лица по отношение на жилищното настаняване, включително собственост върху необходимото му жилище.
 Такъв работник може наравно с местните граждани да се записва в списъците на чакащи жилище в региона, в който е нает на работа,


text:
ако съществуват такива списъци; той се ползва с произтичащите от това облаги и предимства.
 Ако семейството му е останало в държавата, от която е дошъл, за тази цел то се смята за пребиваващо в споменатия регион, доколкото за работниците местни граждани важи същата презумпция.
 Член 10
 Заетост в публичната администрация
 На гражданин на договаряща страна, който осъществява дейност като наето лице, може да бъде отказано правото да заеме длъжност в публичната администрация, която включва упражняването на публична власт и е предназначена за защита на общите интереси на държавата или на други публични органи.
 Член 11
 Сътрудничество по линия на службите по заетостта
 Договарящите страни си сътрудничат в рамките на мрежата EURES (Европейски служби по заетостта), по-специално при създаването на контакти, подбор на молбите за кандидатстване с оглед на свободните работни места и обмена на информация за състоянието на пазара на труда и на условията на живот и труд.
 III. САМОСТОЯТЕЛНО ЗАЕТИ ЛИЦА
 Член 12
 Правила относно пребиваване
 1. Гражданин на договаряща страна, който желае да се установи на територията на друга договаряща страна, за да осъществява дейност като самостоятелно заето лице (наричано по-долу „самостоятелно заето лице“), получава разрешение за пребиваване със срок на валидност най-малко пет години от датата на издаването му, при условие че представи доказателство пред компетентните национални органи, че се е установило или желае да се установи.
 2. Разрешението за пребиваване се продължава автоматично за най-малко петгодишен срок, при условие че самостоятелно заетото лице представи доказателство пред компетентните национални органи, че упражнява икономическа дейност като самостоятелно заето лице.
 3. При издаване на разрешения за пребиваване договарящите страни не могат да изискват от самостоятелно заетите лица да представят и други освен посочените по-долу документи:
 а)
 документа, по силата на който лицето е влязло на тяхна територия;
 б)
 доказателствата по параграфи 1 и 2.
 4. Разрешението за пребиваване е валидно за цялата територия на издаващата държава.
 5. Прекъсвания на пребиваването за по-малко от шест последователни месеца, както и отсъствията с цел отбиване на задължителна военна служба не засягат валидността на разрешението за пребиваване.
 6. Валидно разрешение за пребиваване не може да бъде отнето от лицата, посочени в параграф 1, единствено на основание, че те вече не работят поради временна нетрудоспособност вследствие на заболяване или злополука.
 Член 13
 Самостоятелно заети погранични работници
 1. Самостоятелно зает пограничен работник е гражданин на договаряща страна, който пребивава на територията на договаряща страна и упражнява дейност като самостоятелно заето лице на територията на другата договаряща страна, като се завръща в своето място на пребиваване по правило всеки ден или най-малкото един път седмично.
 2. Самостоятелно заетите погранични работници не се нуждаят от разрешение за пребиваване.
 Компетентните органи на съответната държава при все това могат да издадат на самостоятелно заетия пограничен работник специално разрешение със срок на валидност най-малко пет години, при условие че той представи доказателство на компетентните национални органи, че осъществява или желае да осъществява дейност като самостоятелно заето лице. Разрешението се продължава най-малко с пет години, при условие че пограничният работник представи доказателство, че той осъществява дейност като самостоятелно заето лице.
 3.


text:
Специалните разрешения са валидни за цялата територия на издаващата държава.
 Член 14
 Професионална и географска мобилност
 1. Самостоятелно заетите лица имат право на професионална и географска мобилност за цялата територия на приемащата държава.
 2. Професионалната мобилност включва промяна на професията и промяна от статут на самостоятелно заето лице в статут на заето лице. Географската мобилност включва промяна на мястото на работа и на пребиваване.
 Член 15
 Равно третиране
 1. По отношение на достъпа до дейност като самостоятелно заето лице и нейното упражняване самостоятелно зает работник получава не по-малко благоприятно третиране в приемащата страна от това, което е предоставено на нейните собствени граждани.
 2. Разпоредбите на член 9 от настоящото приложение се прилагат mutatis mutandis към самостоятелно заетите лица, посочени в настоящата глава.
 Член 16
 Упражняване на публична власт
 На самостоятелно заето лице може да бъде отказано правото да осъществява дейност, която е свързана, макар и епизодично, с упражняването на публична власт.
 IV. ПРЕДОСТАВЯНЕ НА УСЛУГИ
 Член 17
 Лица, предоставящи услуги
 По отношение на предоставянето на услуги, по силата на член 5 от настоящото споразумение се забранява следното:
 а)
 всякакво ограничение на трансграничното предоставяне на услуги на територията на договаряща страна, непревишаващо 90 дни ефективна трудова заетост за една календарна година;
 б)
 всякакво ограничение на правото на влизане и пребиваване в случаите, обхванати от член 5, параграф 2 от настоящото споразумение, по отношение на:
 i)
 лица, предоставящи услуги, които са граждани на държава-членка на Европейската общност или на Швейцария и са се установили на територията на договаряща страна, различна от тази на лицето, което получава услугите;
 ii)
 заети лица, независимо от тяхната националност, наети от предоставящи услуги лица, които са интегрирани в редовния пазар на труда на договаряща страна и са командировани за предоставянето на услуга на територията на друга договаряща страна, без да се засяга член 1.
 Член 18
 Разпоредбите на член 17 от настоящото приложение се прилагат за дружества, които са създадени в съответствие със законодателството на държава-членка на Европейската общност или Швейцария и които имат седалище по регистрация, централно управление или главно място на икономическа дейност на територията на договаряща страна.
 Член 19
 Лице, предоставящо услуги, което има право или му е разрешено да предоставя дадена услуга, може за целите на нейното предоставяне временно да упражнява своята дейност в държавата, където се предоставя услугата, при същите условия, каквито тази държава прилага спрямо своите собствени граждани, в съответствие с разпоредбите на настоящото приложение и на приложения II и III.
 Член 20
 1. Лицата, посочени в член 17, буква б) от настоящото приложение, които имат право да предоставят дадена услуга, не се нуждаят от разрешение за пребиваване за периоди на пребиваване от 90 дни или по-малко. Такова пребиваване се покрива от документите, посочени в член 1, по силата на които лицата са влезли на територията.
 2. Лицата, посочени в член 17, буква б) от настоящото приложение, които имат право или им е разрешено да предоставят дадена услуга за период, превишаващ 90 дни, с оглед материализиране на това право получават разрешение за пребиваване за период, равен на този за предоставянето на


text:
услугите.
 3. Правото на пребиваване се прилага за цялата територия на Швейцария или на съответната държава-членка на Европейската общност.
 4. За целите на издаването на разрешения за пребиваване договарящите страни не могат да изискват от лицата, посочени в член 17, буква б) от настоящото приложение, и други освен посочените по-долу документи:
 а)
 документа, по силата на който са влезли на тяхна територия;
 б)
 доказателство, че предоставят или желаят да предоставят дадена услуга.
 Член 21
 1. Общата продължителност на предоставянето на услуги по силата на член 17, буква а) от настоящото приложение, независимо дали е непрекъснато или се състои от последователни периоди на предоставяне на услуги, не може да превишава 90 дни ефективна трудова заетост за една календарна година.
 2. Разпоредбите на параграф 1 не засягат освобождаването на предоставящото услугата лице от неговите законови задължения по силата на гаранцията, дадена на лицето, което получава услугата, или в случаи на непреодолима сила.
 Член 22
 1. Разпоредбите на членове 17 и 19 от настоящото приложение не се прилагат за дейности, свързани, макар и епизодично, с упражняването на публична власт в съответната договаряща страна.
 2. Разпоредбите на членове 17 и 19 от настоящото приложение и мерките, приети по силата на тези разпоредби, не изключват приложимостта на законовите, подзаконовите и административните разпоредби, предвиждащи прилагането на определени условия на труд и наемане на работа спрямо заети лица, командировани с цел предоставяне на услуга. В съответствие с член 16 от настоящото споразумение е направено препращане към Директива 96/71/ЕО от 16 декември 1996 г. относно командироването на работници в рамките на предоставянето на услуги (ОВ L 18, 21.1.1997 г., стр. 1) (1).
 3. Разпоредбите на член 17, буква а) и член 19 от настоящото приложение не засягат приложимостта на законовите, подзаконовите и административните разпоредби, действащи с предимство във всички договарящи страни към момента на влизане в сила на настоящото споразумение по отношение на:
 i)
 дейностите на агенции по временна заетост и за работа по заместване;
 ii)
 финансови услуги, чието предоставяне подлежи на предварително одобрение на територията на договаряща страна, а доставчикът — на надзор за благоразумие от органите на тази договаряща страна.
 4. Разпоредбите на член 17, буква а) и член 19 от настоящото приложение не засягат приложимостта на съответните законови, подзаконови и административни разпоредби на договарящите страни относно предоставянето на услуги за срок от 90 дни ефективна трудова заетост или по-малко, които се изискват от императивни причини от обществен интерес.
 Член 23
 Лица, получаващи услуги
 1. Лице, което получава услуги по смисъла на член 5, параграф 3 от настоящото споразумение, не се нуждае от разрешение за пребиваване за период на пребиваване от три месеца или по-малко. За период, който превишава три месеца, на получаващото услуги лице се издава разрешение за пребиваване, чиято продължителност е равна на тази на услугата. Лицето може да бъде изключено от схемите за социална сигурност по време на периода си на пребиваване.
 2. Разрешението за пребиваване е валидно за цялата територия на издаващата държава.
 V. ЛИЦА, КОИТО НЕ УПРАЖНЯВАТ ИКОНОМИЧЕСКА ДЕЙНОСТ
 Член 24
 Правила относно пребиваване
 1. Лице, което е гражданин на договаряща


text:
страна и не извършва икономическа дейност в държавата по местопребиваване, и което не се ползва с право на пребиваване по силата на други разпоредби на настоящото споразумение, получава разрешение за пребиваване с най-малко петгодишен срок на валидност, при условие че докаже на компетентните национални органи, че притежава за себе си и членовете на семейството си:
 а)
 достатъчно финансови средства, за да не се налага да кандидатстват за отпускане на социални помощи по време на техния престой;
 б)
 здравна застраховка за всички видове риск (2).
 Договарящите страни могат, ако сметнат за необходимо, да поставят изискване разрешението за пребиваване да бъде презаверено в края на първите две години от пребиваването.
 2. Финансовите средства се считат за достатъчни, ако надвишават размера, под който местните граждани с оглед на личното им положение и, където е уместно, това на семейството им, могат да претендират за социално подпомагане. Когато това условие не може да бъде приложено, финансовите средства на кандидата се приемат за достатъчни, ако са в размер, по-висок от равнището на минималната социалноосигурителна пенсия, изплащана от приемащата държава.
 3. Лица, които са наети на работа за по-малко от една година на територията на договаряща страна, могат да пребивават в нея, при условие че отговарят на условията, определени в параграф 1 от настоящия член. Обезщетенията за безработица, на които имат право съгласно националното законодателство, което се допълва, когато е уместно, от разпоредбите на приложение II, се считат за финансови средства по смисъла на параграф 1, буква а) и параграф 2 от настоящия член.
 4. На студент, който няма право да пребивава на територията на другата договаряща страна на основание на друга разпоредба от настоящото споразумение, се издава разрешение за пребиваване за срока на обучението му или за срок от една година, ако обучението продължава повече от една година, при условие че той удостовери пред съответния национален орган чрез декларация или, по негов избор, по всякакъв друг най-малкото равностоен начин, че разполага с достатъчно финансови средства, за да гарантира, че нито той, нито неговият(ата) съпруг(а), нито децата на негова издръжка, ще предявят каквито и да било искания за социална помощ в приемащата държава по време на техния престой, и при условие че той е регистриран в одобрено учреждение с цел да посещава като своя основна дейност курс за професионално обучение и има пълна здравна застраховка, покриваща всички видове риск. Настоящото споразумение не регламентира достъпа до професионално обучение или помощ за издръжка, предоставяна на студентите, обхванати от този член.
 5. Разрешението за пребиваване се продължава автоматично за най-малко пет години, при условие че лицето все още отговаря на необходимите условия. Разрешенията за пребиваване на студенти ежегодно се удължават за период, равен на оставащия период на обучение.
 6. Прекъсвания на пребиваването за по-малко от шест последователни месеца, както и отсъствията за отбиване на задължителна военна служба, не накърняват валидността на разрешението за пребиваване.
 7. Разрешението за пребиваване е валидно за цялата територия на издаващата държава.
 8. Правото на пребиваване се запазва в сила дотогава, докато ползващите се с него отговарят на условията, предвидени в параграф 1.
 VI. ПОКУПКА НА