text:
tohoto předpisu, s výjimkou požadavku na kompatibilitu podle bodu 1 přílohy 13.
 5. POŽADAVKY NA PŘÍVĚSY A NA PŘÍVĚSY S NÁPRAVAMI UPROSTŘED
 5.1
 Přívěsy s pneumatickými brzdovými systémy
 5.1.1
 Pro dvounápravové přívěsy platí tyto požadavky:
 5.1.1.1
 pro hodnoty „k“ mezi 0,2 a 0,8: (7):
 z ≥ 0,1 + 0,85 (k – 0,2);
 5.1.1.2
 pro všechny stavy naložení vozidla křivka využití adheze zadní nápravou nesmí být situována nad křivkou využití adheze přední nápravou pro všechna poměrná zpomalení v rozsahu hodnot mezi 0,15 až 0,30. Tato podmínka se pokládá za také splněnou, jestliže v rozsahu hodnot poměrného zpomalení 0,15 až 0,30 jsou křivky využití adheze každé z náprav situovány mezi dvěma rovnoběžkami s přímkou ideálního využití adheze, danými rovnicemi k = z + 0,08 a k = z – 0,08, jak je znázorněno na grafu 1B této přílohy, a křivka využití adheze zadní nápravou pro poměrná zpomalení z ≥ 0,3 splňuje vztah
 z ≥ 0,3 + 0,74 (k – 0,38);
 5.1.1.3
 požadavky bodů 5.1.1.1 a 5.1.1.2 se ověří stejným postupem jako v případě ustanovení bodu 3.1.4.
 5.1.2
 Přívěsy s více než dvěma nápravami musí plnit požadavky bodu 5.1.1 této přílohy. Požadavky bodu 5.1.1 této přílohy se pokládají za splněné z hlediska pořadí blokování kol, jestliže v rozsahu hodnot poměrného zpomalení 0,15 až 0,30 je využití adheze nejméně jednou z předních náprav větší než využití adheze nejméně jednou ze zadních náprav.
 5.1.3
 Přípustná závislost poměrné brzdné síly TR/PR na tlaku pm musí ležet v pásmech vyznačených na grafu 2 této přílohy pro všechny hodnoty tlaku mezi 20 a 750 kPa, a to pro naložený i nenaložený stav vozidla.
 5.2
 Přívěsy s nápravami uprostřed a s pneumatickými brzdovými systémy
 5.2.1
 Přípustná závislost mezi poměrnou brzdnou silou TR/PR a tlakem pm musí ležet ve dvou pásmech odvozených z grafu 2 této přílohy tak, že svislá stupnice se násobí 0,95. Tento požadavek se musí splnit pro všechny hodnoty tlaku mezi 20 a 750 kPa, a to pro naložený i nenaložený stav vozidla.
 5.2.2
 Pokud požadavky bodu 3.1.2.1 přílohy 4 tohoto předpisu nelze splnit pro nedostatečnou adhezi, pak přívěs s nápravami uprostřed musí být opatřen protiblokovacím zařízením splňujícím přílohu 13 tohoto předpisu.
 6. POŽADAVKY, KTERÉ JE TŘEBA SPLNIT PŘI SELHÁNÍ SYSTÉMU PRO ROZDĚLOVÁNÍ BRZDNÝCH SIL NA NÁPRAVY
 Jsou-li požadavky této přílohy splněny zvláštním zařízením (např. ovládaným mechanicky od zavěšení náprav vozidla), musí v případě poruchy ovládání tohoto zařízení být možno u motorových vozidel zastavit vozidlo za podmínek požadovaných pro nouzové brzdění. U motorových vozidel určených k tažení přípojného vozidla s pneumatickým brzdovým zařízením musí být možno dosáhnout ve spojkové hlavici ovládací větve spojovacího potrubí tlaku, jehož hodnota je v rozmezí specifikovaném v bodě 3.1.3 této přílohy. V případě poruchy ovládání zvláštního zařízení musí se u přípojných vozidel dosáhnout účinku provozního brzdění o výkonu nejméně 30 % hodnoty předepsané pro uvažované vozidlo.
 7. OZNAČOVÁNÍ
 7.1
 Vozidla splňující požadavky této přílohy prostřednictvím zařízení, které je ovládáno mechanicky od zavěšení náprav, musí být opatřena označením udávajícím užitečný zdvih zařízení mezi polohami pro nenaložený a naložený stav vozidla a doplňkové informace


text:
potřebné pro kontrolu seřízení tohoto zařízení.
 7.1.1
 Je-li zařízení pro rozdělování brzdného účinku mezi nápravy v závislosti na nákladu ovládané od zavěšení náprav vozidla jiným způsobem než mechanickým, musí být vozidlo opatřeno označením udávajícím informace potřebné pro kontrolu seřízení tohoto zařízení.
 7.2
 Pokud se požadavky této přílohy splňují zařízením, které upravuje tlak vzduchu v převodu brzd, musí být vozidlo opatřeno označením udávajícím hmotnosti připadající na nápravy, jmenovitý tlak vzduchu na výstupu zařízení a dále tlak na vstupu, který musí být nejméně 80 % největšího jmenovitého tlaku na vstupu udaného výrobcem vozidla, a to pro tyto stavy naložení:
 7.2.1
 největší technicky přípustná hmotnost připadající na nápravu nebo nápravy, od nichž se ovládá zařízení;
 7.2.2
 hmotnost připadající na nápravu nebo na nápravy, která odpovídá provozní hmotnosti vozidla v nenaloženém stavu, tak jak je specifikována v bodě 13 přílohy 2 tohoto předpisu;
 7.2.3
 hmotnost připadající na nápravu nebo na nápravy, která odpovídá přibližně provozní hmotnosti vozidla s nástavbou (karoserií), kterou bude vozidlo opatřeno, v případě, že hmotnost připadající na nápravu nebo na nápravy, která je udána podle bodu 7.2.2, se vztahuje na vozidlo v provedení podvozek s kabinou;
 7.2.4
 hmotnost připadající na nápravu nebo nápravy udaná výrobcem pro kontrolu seřízení zařízení v provozu, pokud tyto hodnoty jsou jiné než hodnoty udané podle bodů 7.2.1 až 7.2.3 této přílohy.
 7.3
 V bodě 14.7 přílohy 2 tohoto předpisu se musí uvést údaje, které umožňují kontrolovat, zda jsou splněny požadavky bodů 7.1 a 7.2.
 7.4
 Označení uvedená v bodech 7.1 a 7.2 musí být na dobře viditelném místě a musí být nesmazatelná. Na schématu v grafu 5 této přílohy je příklad označení pro mechanicky ovládané zařízení na vozidle s pneumatickým brzdovým zařízením.
 7.5
 Elektronicky řízené systémy, které rozdělují brzdné síly na nápravy, a které nemohou splnit požadavky předcházejících bodů 7.1, 7.2, 7.3 a 7.4, musí obsahovat zařízení automaticky kontrolující funkce, jež ovlivňují rozdělení brzdných sil na nápravy. Kromě toho když vozidlo stojí, musí být možno provést ověření stanovená ve výše uvedeném bodě 1.3.1 tak, že se vyvolá požadovaný jmenovitý tlak odpovídající počátku brzdění, a to pro naložený i nenaložený stav vozidla.
 8. ZKOUŠENÍ VOZIDLA
 Technická zkušebna ověří v průběhu schvalování typu vozidla, zda jsou splněny požadavky této přílohy a vykoná jakékoliv doplňkové zkoušky, které bude pokládat za potřebné k tomuto účelu. Výsledky všech dalších zkoušek se musí zaznamenat a přiložit k protokolu o zkouškách pro schválení typu.
 Graf 1A
 Určitá vozidla kategorie N1
 (viz bod 3.1.2.1 této přílohy)
 Graf 1B
 Vozidla kategorií jiných než N1 a přívěsy
 (viz body 3.1.2.3 a 5.1.1.2 této přílohy)
 Pozn.: Dolní hranice pásma vymezeného rovnoběžkou k = z – 0,08 neplatí pro využití adheze zadní nápravou.
 Graf 1C
 Vozidla kategorie N1
 (s určitými výjimkami od 1. října 1990)
 (viz bod 3.1.2.2 této přílohy)
 Pozn.: Dolní hranice pásma vymezeného rovnoběžkou k = z – 0,08 neplatí pro využití adheze zadní nápravou.
 Graf 2
 Tažná vozidla a přípojná vozidla
 (s výjimkou tahačů návěsů a návěsů)
 (viz bod 3.1.5.1 této přílohy)
 Pozn.: Závislosti požadované grafem se musí aplikovat úměrně pro stavy naložení mezi naloženým

type: contracts

jurisdiction: EU


text:
a nenaloženým a musí jich být dosaženo automatickým způsobem.
 Graf 3
 Tahače návěsů
 (viz bod 3.1.6.3 této přílohy)
 Pozn.: Závislosti požadované grafem se musí aplikovat úměrně pro stavy naložení mezi naloženým a nenaloženým a musí jich být dosaženo automatickým způsobem.
 Graf 4A
 Návěsy
 (viz bod 4 této přílohy)
 Pozn.: Závislost mezi poměrnou brzdnou silou TR/PR a tlakem v ovládací větvi spojovacího potrubí pro naložený a nenaložený stav se určí takto:
 korekční součinitel Kc (pro naložený stav) a Kv (pro nenaložený stav) se určí z grafu 4 B. Pásmo pro naložený a nenaložený stav se sestrojí tak, že se horní a dolní hranice šrafovaného pásma znázorněného na grafu 4A vynásobí určenými součiniteli Kc a Kv.
 Graf 4B
 (viz bod 4 a graf 4A této přílohy)
 VYSVĚTLENÍ K POUŽITÍ GRAFU 4B
 1.
 Graf 4B je sestrojen na základě následujícího vzorce:
 2.
 Popis použití na konkrétním případu
 2.1
 Přerušované úsečky na grafu 4 B slouží ke stanovení součinitelů Kc a Kv pro vozidlo, které má tyto parametry:
 Naložený stav
 Nenaložený stav
 P
 24 tun (240 kN)
 4,2 tun (42 kN)
 PR
 150 kN
 30 kN
 PRmax
 150 kN
 150 kN
 hR
 1,8 m
 1,4 m
 ER
 6,0 m
 6,0 m
 V následujících bodech platí hodnoty uvedené v závorkách pouze pro vozidlo, které bylo zvoleno jako příklad pro vysvětlení způsobu použití grafu 4B.
 2.2
 Vypočítají se poměry
 a)
 naložený stav (= 1,6)
 b)
 nenaložený stav (= 1,4)
 c)
 nenaložený stav (= 0,2)
 2.3
 Určení korekčního součinitele KC:
 a)
 vyjde se z příslušné hodnoty hR (hR = 1,8 m);
 b)
 postupuje se vodorovně k odpovídající čáře g · P/PR (g · P/PR = 1,6);
 c)
 postupuje se svisle k odpovídající čáře ER (ER = 6,0 m);
 d)
 postupuje se vodorovně k ose se stupnicí KC, odečte se hledaná hodnota součinitele korekce KC pro naložený stav (KC = 1,04).
 2.4
 Určení korekčního součinitele pro nenaložený stav KV
 2.4.1
 Určení součinitele K2:
 a)
 vyjde se z příslušné hodnoty hR (hR = 1,4 m);
 b)
 postupuje se vodorovně k příslušné čáře PR/PRmax ve skupině čar nejbližší ke svislé ose (PR/PRmax = 0,2);
 c)
 postupuje se po svislici k vodorovné ose a na ní se odečte hodnota K2 (K2 = 0,13 m).
 2.4.2
 Určení součinitele K1:
 a)
 vyjde se z příslušné hodnoty hR (hR = 1,4 m);
 b)
 postupuje se vodorovně k odpovídající čáře g · P/PR (g · P/PR = 1,4);
 c)
 postupuje se svisle k odpovídající čáře ER (ER = 6,0 m);
 d)
 postupuje se vodorovně k příslušné čáře PR/PRmax ve skupině čar vzdálenější od svislé osy (PR/PRmax = 0,2);
 e)
 postupuje se svisle k vodorovné ose a odečte se hodnota K1 (K1 = 1,79).
 2.4.3
 Určení součinitele KV:
 Korekční součinitel pro nenaložený návěs KV se obdrží z následujícího vzorce:
 KV = K1 – K2 · (KV = 1,66)
 Graf 5
 Zařízení pro rozdělování brzdného účinku na nápravy v závislosti na hmotnosti nákladu (zátěžový regulátor)
 (viz bod 7.4 této přílohy)
 Údaje pro kontrolu
 Stav zatížení vozidla:
 Zatížení na nápravu č. 2
 [daN]
 Tlak na vstupu
 [kPa]
 Jmenovitý


text:
tlak na výstupu
 [kPa]
 Naložený stav
 10 000
 600
 600
 Nenaložený stav
 1 500
 600
 240
 (1) U přípojných vozidel s elektronicky řízeným rozdělováním brzdného účinku na nápravy platí požadavky této přílohy jen tehdy, jestliže je přípojné vozidlo elektronicky připojeno k tažnému vozidlu konektorem podle normy ISO 7638:1997.
 (2) V případě skupin náprav, u nichž je rozvor mezi jednou nápravou a její sousední nápravou větší než 2,0 m, se posuzuje každá jednotlivá náprava jako nezávislá skupina náprav.
 (3) „Křivkami využití adheze“ vozidla se rozumí křivky, které pro stanovené naložení vozidla udávají využití adheze každou z náprav i v závislosti na poměrném zpomalení vozidla.
 (4) Pro návěsy je „z“ brzdná síla dělená statickým zatížením nápravy (náprav) návěsu.
 (5) Podle bodu 1.4.4.3 přílohy 4 tohoto předpisu.
 (6) Ustanovení bodu 3.1.1. nebo 5.1.1 nemá vliv na požadavky přílohy 3 tohoto předpisu, pokud jde o účinnost brzdění. Pokud se však při ověřování provedeném podle ustanovení bodu 3.1.1. nebo 5.1.1 dosáhne větší účinků brzdění než je předepsána v příloze 4, uplatní se požadavky týkající se křivek využití adheze v oblastech znázorněných na obr. 1A, 1B a 1C této přílohy, které jsou definovány přímkami k = 0,8 a z = 0,8.
 (7) Ustanovení bodu 3.1.1. nebo 5.1.1 nemá vliv na požadavky přílohy 3 tohoto předpisu, pokud jde o účinnost brzdění. Pokud se však při ověřování provedeném podle ustanovení bodu 3.1.1. nebo 5.1.1 dosáhne větší účinků brzdění než je předepsána v příloze 4, uplatní se požadavky týkající se křivek využití adheze v oblastech znázorněných na obr. 1A, 1B a 1C této přílohy, které jsou definovány přímkami k = 0,8 a z = 0,8.
 PŘÍLOHA 11
 Případy, ve kterých zkoušky typu I a/nebo typu II (nebo typu IIA) nebo typu III není nutné vykonat
 1.
 Zkoušky typu I a/nebo typu II (nebo typu IIA) nebo typu III není nutné vykonat na vozidle předaném ke schválení v těchto případech:
 1.1
 Uvažovaným vozidlem je motorové vozidlo nebo přípojné vozidlo, které, pokud jde o pneumatiky, energii brzdění absorbovanou nápravou a způsob montáže pneumatik a brzd, je identické z hlediska brzdění s motorovým vozidlem nebo s přípojným vozidlem, které:
 1.1.1
 úspěšně podstoupilo zkoušku typu I a/nebo typu II (nebo typu IIA) nebo typu III; a dále
 1.1.2
 bylo schváleno, pokud jde o energii absorbovanou při brzdění, pro hmotnosti na nápravách vyšší nebo rovné hmotnostem na nápravách uvažovaného vozidla.
 1.2
 Uvažovaným vozidlem je motorové vozidlo nebo přípojné vozidlo, jehož náprava nebo nápravy jsou, pokud jde o pneumatiky, energii absorbovanou nápravou při brzdění a způsob montáže pneumatik a brzd, identické z hlediska brzdění s nápravou nebo nápravami, které podstoupily individuálně úspěšně zkoušku typu I a/nebo zkoušku typu II (nebo typu IIA) nebo typu III pro hmotnosti na nápravách vyšší nebo rovné hmotnostem na nápravách uvažovaného vozidla za podmínky, že energie absorbovaná nápravou není větší než energie absorbovaná nápravou při referenční zkoušce nebo zkouškách jednotlivé nápravy samé.
 1.3
 Uvažované vozidlo je vybaveno systémem odlehčovacího brzdění jiným než motorovou brzdou, identickým se systémem odlehčovacího brzdění, který již byl ověřen za těchto podmínek:
 1.3.1
 tento systém odlehčovacího


text:
brzdění sám stabilizoval při zkoušce na klesání o sklonu nejméně 6 % (zkouška typu II) nebo na klesání o sklonu nejméně 7 % (zkouška typu IIA) vozidlo, jehož maximální hmotnost při zkoušce byla nejméně rovná maximální hmotnosti vozidla předaného ke schválení;
 1.3.2
 při výše uvedené zkoušce se musí ověřit, že otáčky rotujících částí systému odlehčovacího brzdění, pokud vozidlo předané ke schválení jede rychlostí 30 km/h, jsou takové, při nichž se brzdný moment odlehčovací brzdy rovná nejméně momentu odpovídajícímu zkoušce podle výše uvedeného bodu 1.3.1.
 1.4
 Uvažovaným vozidlem je přípojné vozidlo s pneumatickým brzdovým systémem a s brzdami s „S“ klíčem nebo s kotoučovými brzdami (1), které splňují požadavky uvedené v dodatku 2 k této příloze a jež se týkají kontroly charakteristik ve srovnání s charakteristikami uvedenými ve zkušebním protokolu o zkoušce referenční nápravy podle vzoru uvedeného v dodatku 3 k této příloze.
 2.
 Termín „identický“, použitý v bodech 1.1, 1.2 a 1.3, znamená identický z hlediska geometrických a mechanických charakteristik a materiálů částí vozidla, které jsou předmětem těchto bodů.
 3.
 Použije-li se výše uvedených ustanovení, musí osvědčení o schválení (příloha 2 tohoto předpisu) obsahovat tyto údaje:
 3.1
 V případě podle bodu 1.1 musí být uvedeno číslo schválení vozidla, se kterým byly vykonány zkoušky typu I a/nebo zkoušky typu II (nebo zkoušky typu IIA) nebo zkoušky typu III, které jsou pro tento případ referenční.
 3.2
 V případě podle bodu 1.2 musí být vyplněna tabulka I, která je v dodatku 1 k této příloze.
 3.3
 V případě podle bodu 1.3 musí být vyplněna tabulka II, která je v dodatku 1 k této příloze.
 3.4
 Užije-li se ustanovení bodu 1.4, musí být vyplněna tabulka III, která je v dodatku 1 k této příloze.
 4.
 Pokud se žadatel o schválení v některém členském státě dohody, který uplatňuje tento předpis, odvolává na schválení, která byla udělena v jiném členském státě uplatňujícím tento předpis, musí předložit dokumentaci týkající se tohoto schválení.
 (1) Jiné konstrukce brzd mohou být schváleny po předložení ekvivalentních informací.
 DODATEK 1
 Tabulka I
 Nápravy vozidla
 Referenční nápravy
 Hmotnost na nápravu (1)
 Brzdná síla potřebná na kolech
 Rychlost
 Hmotnost na nápravu (1)
 Brzdná síla vyvinutá na kolech
 Rychlost
 kg
 N
 km/h
 kg
 N
 km/h
 Náprava 1
 Náprava 2
 Náprava 3
 Náprava 4
 Tabulka II
 Celková hmotnost vozidla předaného ke schválení ... kg
 Brzdná síla potřebná na kolech ... N
 Zpomalující moment potřebný na hlavním hřídeli systému odlehčovacího brzdění ... Nm
 Zpomalující moment získaný na hlavním hřídeli systému odlehčovacího brzdění
 (podle grafu) ... Nm
 Tabulka III
 Referenční náprava ...
 (kopie přiložena)
 Protokol č. ...
 Datum ...
 Typ I
 Typ III
 Brzdná síla na nápravu (N)
 (viz bod 4.2.1, dodatek 2)
 Náprava 1
 T1 = ... % Pe
 (2)
 T1 = ... % Pe
 Náprava 2
 T2 = ... % Pe
 T2 = ... % Pe
 Náprava 3
 T3 = ... % Pe
 T3 = ... % Pe
 Vypočtený zdvih brzdového válce (mm)
 (viz bod 4.3.1.1, dodatek 2)
 Náprava 1
 S1 = ...
 s1 = ...
 Náprava 2
 S2 = ...
 s2 = ...
 Náprava 3


text:
S3 = ...
 s3 = ...
 Střední síla na pístnici brzdového válce (N)
 (viz bod 4.3.1.2, dodatek 2)
 Náprava 1
 ThA1 = ...
 ThA1 = ...
 Náprava 2
 ThA2 = ...
 ThA2 = ...
 Náprava 3
 ThA3 = ...
 ThA3 = ...
 Brzdný účinek (N)
 (viz bod 4.3.1.4, dodatek 2)
 Náprava 1
 T1 = ...
 T1 = ...
 Náprava 2
 T2 = ...
 T2 = ...
 Náprava 3
 T3 = ...
 T3 = ...
 Typ-0 uvažované přípojné vozidlo Výsledek zkoušky
 (E)
 Typ I se zahřátými brzdami
 (vypočteno)
 Typ III se zahřátými brzdami
 (vypočteno)
 Brzdný účinek vozidla
 (viz bod 4.3.2, dodatek 2)
 Požadovaný účinek se zahřátými brzdami
 (viz body 1.5.3, 1.6.3 a 1.7.2 přílohy 4)
 ≥ 0,36
 a
 ≥ 0,60 E
 ≥ 0,40
 a
 ≥ 0,60 E
 (1) Největší technicky přípustná hmotnost na nápravu.
 (2) Pe je normálová statická reakce povrchu vozovky ve styku s koly příslušné referenční nápravy.
 DODATEK 2
 Alternativní metody zkoušek typu I a typu III pro brzdy přípojných vozidel
 1. OBECNĚ
 1.1
 Podle bodu 1.4 této přílohy není nutno vykonat při schválení typu vozidla zkoušky typu I nebo typu III, pokud části brzdového systému splňují ustanovení tohoto dodatku a pokud vypočtený brzdný účinek splňuje požadavky tohoto předpisu pro uvažovanou kategorii vozidla.
 1.2
 Zkoušky vykonané podle metodik uvedených v tomto dodatku se považují za zkoušky, jež odpovídají výše uvedeným ustanovením.
 1.2.1
 Zkoušky vykonané podle bodu 3.5.1 tohoto dodatku včetně doplňku 7 a následujících k sérii změn 09, které byly uspokojivé, se pokládají za dostatečný doklad splnění požadavků bodu 3.5.1 tohoto doplňku v jeho posledním znění. Pokud je využito této alternativní metody, učiní protokol o zkoušce odkaz na původní zkušební protokol, ze kterého byly vzaty výsledky pro aktualizovaný protokol. Nové zkoušky musí být nicméně provedeny podle požadavků poslední verze tohoto předpisu.
 1.3
 Zkoušky vykonané podle bodu 3.6 tohoto dodatku a výsledky uvedené v oddílu 2 dodatku 3 nebo dodatku 4 se pokládají za dostatečný doklad splnění požadavků bodu 5.2.2.8.1 tohoto předpisu.
 1.4
 Brzda (brzdy) se musí před zkouškou typu III seřídit podle následujících postupů, v závislosti na případu.
 1.4.1
 U přípojných vozidel s brzdami s pneumatickým ovládáním se brzdy musí seřídit tak, aby automatické seřizovací zařízení mohlo fungovat. K tomuto účelu se zdvih brzdového válce seřídí na:
 s0 ≥ 1,1 × sre-adjust
 (horní mezní hodnota nesmí přesáhnout hodnotu doporučenou výrobcem),
 kde:
 sre-adjust
 je zdvih pro opětovné seřízení podle specifikace výrobce automatického seřizovacího zařízení, tj. zdvih, při kterém začíná opětovné seřízení vůle mezi třecí dvojicí brzdy při tlaku v brzdovém válci 100 kPa.
 V případě, kdy je se souhlasem technické zkušebny pokládáno za obtížné měření zdvihu brzdového válce, zvolí se počáteční seřízení po dohodě s technickou zkušebnou.
 Z výše uvedeného stavu se brzda uvede do činnosti 50krát za sebou s tlakem v brzdovém válci 200 kPa. Potom následuje jediné zabrzdění s tlakem v brzdovém válci ≥ 650 kPa.
 1.4.2
 U přípojných vozidel s hydraulicky ovládanými kotoučovými brzdami se žádné požadavky na seřizování nepokládají za nutné.
 1.4.3
 U přípojných vozidel s hydraulicky ovládanými bubnovými brzdami se brzdy seřídí podle specifikací výrobce.


text:
1.5
 U přípojných vozidel s automatickými seřizovacími zařízeními se před dále předepsanou zkouškou typu I seřídí brzdy podle postupu stanoveného v předcházejícím bodě 1.4.
 2. SYMBOLY A DEFINICE
 P
 =
 část hmotnosti vozidla nesená nápravou za statických podmínek
 C
 =
 vstupní brzdný moment
 Cmax
 =
 prahová hodnota vstupního brzdného momentu
 CO
 =
 deklarovaná prahová hodnota vstupního brzdného momentu = deklarovaný vstupní brzdný moment
 R
 =
 poloměr valení pneumatiky (dynamický)
 T
 =
 brzdná síla ve styku pneumatiky s vozovkou
 M
 =
 brzdný moment = T · R
 z
 =
 Poměrná brzdná síla = T/P nebo M/RP
 s
 =
 zdvih pístnice brzdového válce (užitečný zdvih + zdvih naprázdno)
 sp
 =
 viz Příloha 19 - Dodatek 7
 ThA
 =
 viz Příloha 19 - Dodatek 7
 l
 =
 délka páky klíče
 r
 =
 vnitřní poloměr brzdových bubnů
 P
 =
 tlak v brzdovém válci
 Poznámka: Symboly s indexem „e“ se vztahují k parametrům týkajících se zkoušek referenční brzdy.
 3. METODY ZKOUŠEK
 3.1 Jízdní zkoušky
 3.1.1
 Zkoušky brzdného účinku je třeba vykonat přednostně jen na jedné nápravě.
 3.1.2
 Výsledky zkoušek vykonaných na skupině náprav lze použít ve smyslu bodu 1.1 této přílohy za předpokladu, že každá z náprav se podílí stejným dílem na absorbování brzdné energie při zkouškách brzdného účinku a účinku se zahřátými brzdami.
 3.1.2.1
 To je zajištěno, pokud každá náprava má identické následující charakteristiky: geometrie brzdového ústrojí, brzdové obložení, montáž kola, pneumatiky, uvedení do činnosti a tlaky v brzdových válcích.
 3.1.2.2
 Jako výsledek pro skupinu náprav se vezme střední hodnota pro počet zkoušených náprav, jako by šlo o nápravu jedinou.
 3.1.3
 Náprava nebo nápravy mají být pokud možno zatíženy na maximální statické zatížení, i když to není nezbytné, pokud je při zkouškách náležitým způsobem uvažován rozdíl ve valivých odporech způsobený rozdílným zatížením zkoušené nápravy nebo náprav.
 3.1.4
 Je třeba vzít v úvahu zvětšení valivého odporu vzniklé v důsledku zkombinování vozidel použitých k vykonání zkoušek.
 3.1.5
 Zkoušky brzdného účinku je třeba konat z předepsané počáteční rychlosti. Konečná rychlost se vypočte podle výrazu:
 kde:
 v1
 =
 počáteční rychlost (km/h),
 v2
 =
 konečná rychlost (km/h),
 Po
 =
 hmotnost tažného vozidla (kg) za podmínek zkoušky,
 P1
 =
 část hmotnosti přípojného vozidla nesená nebrzděnou nápravou (nápravami) (kg),
 P2
 =
 část hmotnosti přípojného vozidla nesená brzděnou nápravou (nápravami) (kg).
 3.2 Zkoušky na setrvačníkovém dynamometru
 3.2.1
 Zkušební stroj musí mít moment setrvačnosti, který představuje tu část lineární setrvačné hmotnosti vozidla, která působí na jedno kolo tak, jak je potřebné pro zkoušky brzdného účinku se studenou brzdou a pro zkoušky brzdného účinku se zahřátou brzdou. Zkušební stroj musí být schopen pracovat s konstantní rychlostí pro účely zkoušek podle bodů 3.5.2 a 3.5.3 této přílohy.
 3.2.2
 Zkouška se musí vykonat s úplným kolem, včetně pneumatiky, namontovaným na rotující část brzdy jako na vozidle. Setrvačná hmota může být spojena s brzdou buď přímo nebo prostřednictvím pneumatiky a kola.
 3.2.3
 Ve fázi zahřívání brzdy lze použít ochlazování vzduchem, který proudí rychlostí a ve směru odpovídajícím skutečným podmínkám, přičemž rychlost proudění vzduchu je:
 vair = 0,33 v,
 kde:
 v
 =
 zkušební rychlost vozidla na začátku brzdění.


text:
Teplota chladicího vzduchu se musí rovnat teplotě okolního prostředí.
 3.2.4
 Pokud při zkoušce není automatické kompenzování valivého odporu pneumatiky, je třeba korigovat moment působící na brzdu zmenšením o moment odpovídající součiniteli valivého odporu 0,01.
 3.3 Zkoušky na válcovém dynamometru
 3.3.1
 Náprava má být pokud možno zatížena na maximální statické zatížení, i když to není nezbytné, pokud je při zkouškách náležitým způsobem uvažován rozdíl ve valivých odporech způsobený rozdílným zatížením zkoušené nápravy.
 3.3.2
 Ve fázi zahřívání brzdy lze použít ochlazování vzduchem, který proudí rychlostí a ve směru odpovídajícím skutečným podmínkám, přičemž rychlost proudění vzduchu je:
 vair = 0,33 v,
 kde:
 v
 =
 zkušební rychlost vozidla na začátku brzdění.
 Teplota chladicího vzduchu se musí rovnat teplotě okolního prostředí.
 3.3.3
 Doba brzdění musí být 1 sekunda po maximálním náběhu brzdění 0,6 sekundy.
 3.4 Zkušební podmínky
 3.4.1
 Zkoušenou brzdu (brzdy) je nutno vybavit přístroji tak, aby se mohla vykonat následující měření:
 3.4.1.1
 průběžná registrace brzdného momentu nebo brzdné síly na obvodu pneumatiky;
 3.4.1.2
 průběžná registrace tlaku vzduchu v brzdovém válci;
 3.4.1.3
 rychlost vozidla při zkoušce;
 3.4.1.4
 počáteční teplota na vnějším povrchu brzdového bubnu nebo kotouče;
 3.4.1.5
 měření zdvihu brzdového válce, které se vykonává při zkouškách typu 0, typu I nebo typu III.
 3.5 Postup při zkouškách
 3.5.1 Doplňková zkouška brzdného účinku se studenými brzdami
 Brzda se připraví podle bodu 4.4.2 přílohy 19 tohoto předpisu.
 V případě, kdy se ověřil faktor vnitřního převodu brzdy BF a prahový moment na vstupu brzdy podle bodu 4.4.2 přílohy 19 tohoto předpisu, je záběh v postupu doplňkové zkoušky brzdného účinku se studenými brzdami identický s postupem k ověření podle bodu 4.4.3 přílohy 19.
 Je přípustné vykonat zkoušky brzdného účinku se studenými brzdami po ověření faktoru vnitřního převodu brzdy BF podle bodu 4 přílohy 19 tohoto předpisu.
 Je také přípustné vykonat dvě zkoušky slábnutí brzdného účinku, typu I a typu III, jednu po druhé.
 Některá zabrzdění podle přílohy 19, bodu 4.4.2.6, je možno vykonat mezi oběma zkouškami slábnutí brzdného účinku, a mezi ověřovacími zkouškami a zkouškami brzdného účinku se studenými brzdami. Počet zabrzdění deklaruje výrobce brzd.
 3.5.1.1
 Tato zkouška se vykoná z počáteční rychlosti ekvivalentní 40 km/h u zkoušky typu I a 60 km/h u zkoušky typu III, aby se vyhodnotil brzdný účinek se zahřátými brzdami na konci zkoušek typu I a typu III. Zkoušku slábnutí brzdného účinku typu I a/nebo typu III je nutno vykonat bezprostředně po této zkoušce brzdného účinku se studenými brzdami.
 3.5.1.2
 Zabrzdí se třikrát s týmž tlakem p v brzdovém válci a z počáteční rychlosti 40 km/h (u zkoušky typu I) nebo z počáteční rychlosti 60 km/h (u zkoušky typu III), s přibližně stejnou počáteční teplotou brzdy, nepřesahující 100 °C, měřenou na vnějším povrchu brzdového bubnu nebo kotouče. Zabrzdění se vykonají při tlaku v brzdovém válci, který je potřebný pro vyvinutí brzdného momentu nebo brzdné síly odpovídající poměrnému zpomalení (z) nejméně 50 %. Tlak v brzdovém válci nesmí přesáhnout 650 kPa a moment na vstupu do brzdy (C) nesmí přesáhnout maximální přípustný vstupní brzdný moment Cmax. Jako hodnota brzdného účinku za studena se vezme průměr


text:
z výsledků těchto tří měření.
 3.5.2 Zkouška slábnutí brzdného účinku (zkouška typu I)
 3.5.2.1
 Tato zkouška se vykoná při rychlosti ekvivalentní 40 km/h a s počáteční teplotou brzdy, měřenou na vnějším povrchu bubnu nebo kotouče, nepřesahující 100 °C.
 3.5.2.2
 Udržuje se poměrná brzdná síla 7 %, přičemž se bere v úvahu valivý odpor (viz bod 3.2.4 tohoto dodatku).
 3.5.2.3
 Zkouška se koná po dobu 2 minut a 33 sekund nebo projetím 1,7 km při rychlosti vozidla 40 km/h. Pokud zkušební rychlost nelze dosáhnout v tomto časovém úseku, lze prodloužit trvání zkoušky podle ustanovení bodu 1.5.2.2 přílohy 4 tohoto předpisu.
 3.5.2.4
 Nejpozději 60 s po ukončení zkoušky typu I se vykoná zkouška brzdného účinku se zahřátými brzdami, a to podle bodu 1.5.3 přílohy 4 tohoto předpisu, z počáteční rychlosti 40 km/h. Tlak v brzdovém válci musí být tentýž jako při zkoušce typu 0.
 3.5.3 Zkouška slábnutí účinku brzd (zkouška typu III)
 3.5.3.1 Metody zkoušky s opakovaným brzděním
 3.5.3.1.1 Zkoušky na zkušební dráze (viz příloha 4, bod 1.7)
 3.5.3.1.2 Zkouška na setrvačníkovém dynamometru
 Zkoušku na setrvačníkovém dynamometru, jako podle přílohy 11 dodatku 2 bodu 3.2, lze vykonat za podmínek jako pro jízdní zkoušku podle bodu 1.7.1, přičemž:
 3.5.3.1.3 Zkouška na válcovém dynamometru
 Zkouška na dynamometru, jako podle přílohy 11 dodatku 2 bodu 3.3, se vykoná za těchto podmínek:
 Počet brzdění
 20
 Trvání brzdného cyklu
 (doba brzdění 25 s a doba uvolnění brzd 35 s)
 60 s
 Zkušební rychlost
 30 km/h
 Poměrné brzdné zpomalení
 0,06
 Valivý odpor
 0,01
 3.5.3.2 Nejpozději do 60 s od ukončení zkoušky typu III se vykoná zkouška brzdného účinku se zahřátými brzdami podle bodu 1.7.2 přílohy 4 tohoto předpisu. Užije se stejného tlaku v brzdovém válci, jako byl při zkoušce typu 0.
 3.6 Požadavky na vlastnosti automatických seřizovacích zařízení brzd
 3.6.1 Následující požadavky platí pro automatické seřizovací zařízení, které je namontováno na brzdě, jež se ověřuje podle ustanovení tohoto dodatku.
 Po vykonání zkoušek popsaných v bodech 3.5.2.4 (zkouška typu I) nebo 3.5.3.2 (zkouška typu III) se ověří, zda jsou splněny požadavky bodu 3.6.3, který je uveden dále.
 3.6.2 Následující požadavky platí pro alternativní automatické seřizovací zařízení namontované na brzdě, pro kterou již existuje zkušební protokol podle dodatku 3.
 3.6.2.1 Účinky brzd
 Po zahřátí brzdy (brzd) provedeném podle postupu stanoveného v bodech 3.5.2 (zkouška typu I) nebo 3.5.3 (zkouška typu III), v závislosti na případu, se ověří, zda je splněno jedno z následujících ustanovení:
 a)
 účinek systému provozního brzdění se zahřátými brzdami musí být ≥ 80 % účinku předepsaného pro zkoušku typu 0; nebo
 b)
 brzda se musí uvést do činnosti s tlakem v brzdovém válci, který byl použit v průběhu zkoušky typu 0; při tomto tlaku se změří celkový zdvih brzdového válce (sA), který musí mít hodnotu ≤ 0,9 efektivního zdvihu sP brzdového válce.
 sp
 =
 efektivní zdvih, kterým se rozumí zdvih, při kterém má výstupní síla hodnotu 90 % střední síly ThA – viz bod 2 dodatku 2 k příloze 11 tohoto předpisu.
 3.6.2.2 Po provedení zkoušek popsaných v předcházejícím bodě 3.6.2.1 se ověří, zda jsou splněny požadavky


text:
následujícího bodu 3.6.3.
 3.6.3 Zkouška volného otáčení kol
 Po provedení zkoušek popsaných výše v bodech 3.6.1 nebo 3.6.2, v závislosti na případu, se brzda (brzdy) nechají ochladit na teplotu představující teplotu studené brzdy (tj. ≤ 100 °C) a ověří se, že přípojné vozidlo/kolo (kola) je schopno volného pohybu, jestliže je splněna jedna z následujících podmínek:
 a)
 kola se otáčejí volně (tj. je možné jimi otáčet rukou);
 b)
 jestliže vozidlo jede konstantní rychlostí v = 60 km/h s uvolněnou brzdou (brzdami) a ustálené teploty bubnů nebo kotoučů nepřesáhnou 80 °C, pokládají se zbytkové brzdné momenty za přijatelné.
 3.7 Výsledky zkoušky
 3.7.1
 Výsledky zkoušek vykonaných podle bodů 3.5 a 3.6.1 tohoto dodatku musí být uvedeny ve zkušebním protokolu způsobem, jehož vzor je uveden v dodatku 3 k této příloze.
 3.7.2
 Uvede se popis brzdy a nápravy. Vlastnosti brzd, nápravy a dále technicky přípustné zatížení a číslo odpovídajícího zkušebního protokolu podle dodatku 3 musí být vyznačeny na nápravě.
 3.7.3
 V případě brzdy, na které je namontováno alternativní zařízení k seřizování brzd, se uvedou výsledky zkoušek vykonaných podle bodu 3.6.2 tohoto dodatku v protokolu, jehož vzor je uveden v dodatku 4 k této příloze.
 4. OVĚŘENÍ
 4.1 Ověření částí brzd
 Specifikace brzd vozidla, pro jehož typ se žádá schválení, musí splňovat dále uvedené požadavky.
 Položka
 Kritérium
 4.1.1
 a)
 Válcová část brzdového bubnu
 Není přípustná žádná změna
 b)
 Materiál brzdového bubnu/kotouče
 Není přípustná žádná změna
 c)
 Hmotnost brzdového bubnu/kotouče
 Může být větší až o 20 % hmotnosti referenčního bubnu nebo kotouče
 4.1.2
 a)
 Vzdálenost mezi kolem a vnějším povrchem brzdového bubnu nebo vnějším průměrem brzdového kotouče (rozměr E)
 Přípustné odchylky stanoví technická zkušebna provádějící zkoušky
 b)
 Část brzdového bubnu nebo kotouče, která není kryta kolem (rozměr F)
 4.1.3
 a)
 Materiál brzdového obložení
 Není přípustná žádná změna
 b)
 Šířka brzdového obložení
 c)
 Tloušťka brzdového obložení
 d)
 Účinná plocha brzdového obložení
 e)
 Způsob připevnění brzdového obložení
 4.1.4
 Geometrie brzdy (viz obr. 2A nebo 2B dodatku 3, podle potřeby)
 Není přípustná žádná změna
 4.1.5
 Valivý poloměr pneumatiky (R)
 Může se změnit za podmínky splnění požadavků bodu 4.3.1.4 tohoto dodatku
 4.1.6
 a)
 Střední síla na pístnici (THA)
 Může se změnit za podmínky, že vypočtený účinek splňuje požadavky bodu 4.3 tohoto dodatku
 b)
 Zdvih brzdového válce (s)
 c)
 Délka páky klíče (l)
 d)
 Tlak v brzdném válci (p)
 4.1.7
 Statické zatížení nápravy P
 P nesmí přesahovat Pe(viz bod 2)
 4.2 Ověření energie pohlcené brzdami
 4.2.1
 Brzdné síly (T) pro každou z uvažovaných brzd (pro tentýž tlak pm v ovládací větvi spojovacího potrubí) potřebné k vyvození předepsaného účinku při zkouškách typu I a typu III nesmějí přesáhnout hodnoty Te uvedené v příloze 11, dodatku 3, bodech 2.1 a 2.2, které byly vzaty jako základ pro zkoušku referenční brzdy.
 4.3 Ověření brzdného účinku se zahřátými brzdami
 4.3.1
 Brzdná síla (T) pro každou uvažovanou brzdu se při daném tlaku p v brzdových válcích a při tlaku pm v ovládací větvi spojovacího potrubí užitých při zkoušce typu 0 uvažovaného přípojného vozidla určí následovně:
 4.3.1.1
 Vypočtený zdvih (s) brzdového válce uvažované brzdy se určí takto:


text:
Tato hodnota nesmí překročit hodnotu sp. Hodnota sp přitom byla ověřena a zaznamenána do protokolu podle postupu stanoveného v bodě 2 přílohy 19 tohoto předpisu a může být použita pouze v rozsahu tlaků uvedeného v bodě 3.3.1 zkušebního protokolu stanoveného dodatkem 1 k příloze 19.
 4.3.1.2
 Změří se střední hodnota síly (ThA) na pístnici brzdového válce působícího na uvažovanou brzdu při tlaku podle bodu 4.3.1 výše.
 4.3.1.3
 Vstupní brzdný moment C se vypočte takto:
 C = ThA · l
 C nesmí přesáhnout Cmax.
 4.3.1.4
 Vypočtený brzdný účinek pro uvažovanou brzdu je dán vzorcem:
 R nesmí být menší než 0,8 Re.
 4.3.2
 Vypočtený brzdný účinek pro uvažované přípojné vozidlo je dán vzorcem:
 4.3.3
 Brzdné účinky se zahřátými brzdami po zkouškách typu I nebo typu III se určí podle bodů 4.3.1.1 až 4.3.1.4. Hodnoty vypočtené podle bodu 4.3.2 musí splňovat požadavky tohoto předpisu pro uvažované přípojné vozidlo. Hodnota dosazená za
 „hodnotu zjištěnou ve zkoušce typu 0, jak je stanoveno v příloze 4, bodě 1.5.3 nebo 1.7.2“,
 musí být hodnotou zjištěnou při zkoušce typu 0 uvažovaného přípojného vozidla.
 DODATEK 3
 Vzor formuláře zkušebního protokolu stanoveného v bodech 3.7.1 a 3.7.2 dodatku 2 k této příloze
 ZKUŠEBNÍ PROTOKOL č. ...
 1. IDENTIFIKAČNÍ ÚDAJE
 1.1
 Náprava:
 Výrobce (jméno a adresa):
 Značka ...
 Typ: ...
 Model ...
 Zatížení zkoušené nápravy (Pe) ...daN
 1.2
 Brzda:
 Výrobce (jméno a adresa):
 Značka ...
 Typ: ...
 Model ...
 Technicky přípustný vstupní brzdný moment Cmax ...
 Zařízení k automatickému seřizování brzd: integrované/neintegrované (1)
 Brzdový buben/kotouč (1)
 Vnitřní průměr bubnu nebo vnější průměr kotouče (1) ...
 Účinný poloměr ...
 Tloušťka (2) ...
 Hmotnost ...
 Materiál ...
 Brzdové obložení (1)
 Výrobce ...
 Typ ...
 Identifikační označení (musí být viditelné na obložení, když je namontováno na brzdové čelisti) ...
 ...
 Šířka ...
 Tloušťka ...
 Plocha účinného povrchu ...
 Způsob připevnění obložení k brzdové čelisti / destičce ...
 Geometrie brzdy, připojí se následující rozměrový náčrt:
 Bubnové brzdy: viz obr. 2A tohoto dodatku
 Kotoučové brzdy: viz obr. 2B tohoto dodatku
 1.3
 Kolo (kola)
 Montáž jednoduchá/dvojitá (1)
 Průměr ráfku (D) ...
 (připojí se rozměrový náčrt jako na obr. 1A nebo 1B tohoto dodatku, v závislosti na případu)
 1.4
 Pneumatiky
 Referenční poloměr valení (Re) při referenční reakci (Pe) ...
 1.5
 Brzdový válec
 Výrobce ...
 Typ válce (pístový/membránový) (1) ...
 Model ...
 Délka páky klíče (le) ...
 1.6
 Automatické seřizovací zařízení (tato položka se nepoužije v případe automatického seřizovacího zařízení, které je integrováno do brzdy) (3)
 Výrobce (název a adresa) ...
 Značka ...
 Typ ...
 Verze ...
 2. ZÁZNAM VÝSLEDKŮ ZKOUŠKY
 (korigované vzhledem k valivému odporu = 0,01 · Pe).
 Jízdní zkouška / zkouška na setrvačníkovém dynamometru / zkouška na vozidlovém dynamometru (1)
 2.1
 U vozidel kategorií O2 a O3
 Typ zkoušky:
 0
 I
 Příloha 11, dodatek 2, bod:
 3.5.1.2
 3.5.2.2/3.5.2.3
 3.5.2.4
 Zkušební rychlost
 km/h
 40
 40
 40
 Tlak v brzdovém válci pe
 kPa
 —
 —
 —
 Doba brzdění
 min
 2,55
 —
 Vyvinutá brzdná síla Te
 N
 Brzdný účinek Te/9,81 • Pe (Pe v kg)
 —
 Zdvih brzdového válce se
 mm
 —
 Vstupní brzdný moment Ce
 Nm
 —
 Prahový


text:
vstupní brzdný moment Co,e
 Nm
 —
 2.2
 U vozidel kategorie O4:
 Typ zkoušky:
 0
 III
 Příloha 11, dodatek 2, bod:
 3.5.1.2
 3.5.3.1
 3.5.3.2
 Zkušební rychlost počáteční
 km/h
 60
 60
 konečná
 km/h
 Tlak v brzdovém válci pe
 kPa
 —
 Počet brzdění
 —
 —
 20
 —
 Trvání brzdného cyklu
 s
 —
 60
 —
 Vyvinutá brzdná síla Te
 N
 Brzdný účinek Te/9,81 • Pe (Pe v kg)
 —
 Zdvih brzdového válce se
 mm
 —
 Vstupní brzdný moment Ce
 Nm
 —
 Prahový vstupní brzdný moment Co,e
 Nm
 —
 2.3
 ato položka se vyplní jen tehdy, když se s brzdou vykonal postup zkoušky podle bodu 4 přílohy 19 tohoto předpisu, aby se ověřily pro brzdu charakteristiky brzdného účinku za studena prostřednictvím faktoru vnitřního převodu brzdy BF. Faktor vnitřního převodu brzdy je definován jako poměr brzdného momentu k momentu na vstupu brzdy.
 2.3.1
 Faktor vnitrního převodu brzdy BF: ...
 3. VLASTNOSTI ZAŘÍZENÍ K AUTOMATICKÉMU SEŘIZOVÁNÍ BRZD (jestliže přichází v úvahu)
 3.1
 Volné otáčení kola podle bodu 3.6.3 přílohy 11, dodatku 2: ano/ne (1)
 4. Tato zkouška byla vykonána a výsledky byly uvedeny ve zkušebním protokolu podle dodatku 2 k této příloze a tam, kde je to potřebné, podle bodu 4 přílohy 19 předpisu č. 13 naposledy změněného sérií změn
 Technická zkušebna (4), která vykonala zkoušky.
 Podpis: ... Datum: ...
 5. Schvalující orgán (4)
 Podpis: ... Datum: ...
 6. Na konci zkoušky popsané v bodě 3.6 přílohy 11 dodatku 2 (3) bylo konstatováno, že požadavky bodu 5.2.2.8.1 předpisu č. 13 byly splněny / nebyly splněny (1).
 Podpis: ... Datum: ...
 Obrázek 1A
 Šířka brzdového bubnu
 (Xe)
 Reakce
 (Pe)
 Pneumatika
 Ráfek
 Be
 (mm)
 Re
 (mm)
 De
 (mm)
 Ee
 (mm)
 Fe
 (mm)
 Obrázek 1B
 Be
 (mm)
 De
 (mm)
 Ee
 (mm)
 Fe
 (mm)
 Re
 (mm)
 Obrázek 2A
 Geometrie brzdy
 l = proměnné možné délky (mm)
 Typ brzdy
 ae
 he
 ce
 de
 ee
 αoe
 α1e
 be
 re
 Fe
 S1e
 S2e
 S3e
 Obrázek 2B
 le
 (mm)
 ee
 (mm)
 de
 (mm)
 xe
 (mm)
 re
 (mm)
 be
 (mm)
 Fe
 (cm2)
 (1) Nehodící se škrtněte.
 (2) Týká se jen kotoučových brzd.
 (3) Vyplní se jen tehdy, když je instalováno zařízení k automatickému seřizování brzd.
 (4) Musí podepsat rozdílné osoby, a to i v případě, když technická zkušebna a schvalovací orgán jsou toutéž organizací, nebo alternativně, když je se zkušebním protokolem vydána autorizace schvalovacího orgánu.
 DODATEK 4
 Vzor formuláře zkušebního protokolu pro alternativní automatické seřizovací zařízení brzdy uvedené v bodě 3.7.3 dodatku 2 k této příloze
 ZKUŠEBNÍ PROTOKOL č. ...
 1. IDENTIFIKAČNÍ ÚDAJE
 1.1
 Náprava:
 Značka: ...
 Typ: ...
 Model: ...
 Zatížení zkoušené nápravy (Pe) ...daN
 Číslo zkušebního protokolu podle přílohy 11 dodatku 3: ...
 1.2
 Brzda:
 Značka: ...
 Typ: ...
 Model: ...
 Brzdové obložení: ...
 Značka/typ: ...
 1.3
 Brzdový válec: ...
 Výrobce: ...
 Typ válce (pístový/membránový) (1): ...
 Model: ...
 Délka páky (l): ... mm
 1.4
 Automatické seřizovací zařízení brzdy:
 Výrobce (název a adresa): ...
 Značka: ...
 Typ: ...
 Verze: ...
 2. ZÁZNAM VÝSLEDKŮ ZKOUŠKY
 2.1
 Funkce automatického seřizovacího zařízení brzdy
 2.1.1
 Brzdné účinky systémů provozního brzdění se zahřátými brzdami podle zkoušky stanovené v bodě


text:
3.6.2.1 (a) přílohy 11 dodatku 2: ...procent.
 nebo
 zdvih sA brzdového válce určený podle zkoušky stanovené v bodě 3.6.2.1 (b) přílohy 11 dodatku 2: ... mm
 2.1.2
 Volné otáčení kola podle bodu 3.6.3 přílohy 11, dodatku 2: ano/ne (1)
 3. Název technické zkušebny / schvalujícího orgánu (1), který provedl zkoušku:
 ...
 4. Datum zkoušky: ...
 5. Tato zkouška byla provedena a její výsledky zaznamenány v protokolu podle ustanovení přílohy 11 dodatku 2 bodu 3.6.2 předpisu EHK č. 13 naposledy pozměněného sérií změn ...
 6. Na konci zkoušky popsané výše v bodě 5 bylo konstatováno, že požadavky bodu 5.2.2.8.1 předpisu č. 13 byly: splněny/nesplněny (1)
 7. Technická zkušebna (2), která vykonala zkoušky.
 Podpis: ... Datum: ...
 8. Schvalující orgán (2)
 Podpis: ... Datum: ...
 (1) Nehodící se škrtněte.
 (2) Musí podepsat rozdílné osoby, a to i v případě, když technická zkušebna a schvalovací orgán jsou toutéž organizací, nebo alternativně, když je se zkušebním protokolem vydána autorizace schvalovacího orgánu.
 PŘÍLOHA 12
 Podmínky, kterými se řídí zkoušky vozidel se setrvačníkovými (nájezdovými) brzdovými systémy
 1. VŠEOBECNÁ USTANOVENÍ
 1.1 Zařízení pro setrvačníkové (nájezdové) brzdění přívěsu se skládá z ovládacího zařízení, z převodu a z brzdových ústrojí v kolech, která jsou dále nazývána „brzdami“.
 1.2 Ovládací zařízení je soubor částí, které tvoří s hlavicí zařízení pro spojení vozidel jeden celek.
 1.3 Převod je soubor částí, které jsou mezi poslední částí ovládacího zařízení a první částí brzdy.
 1.4 „Brzdou“ se nazývá ústrojí, v němž se vyvozují síly, které působí proti pohybu vozidla. První částí brzdy je buď páka působící na klíč brzdy nebo obdobné části (nájezdová brzdová zařízení s mechanickým převodem) nebo brzdový váleček (nájezdová brzdová zařízení s hydraulickým převodem).
 1.5 Brzdové systémy, ve kterých je vedena z motorového vozidla na přívěs akumulovaná energie (např. elektrická, tlakový vzduch nebo tlaková kapalina), jež je pouze řízena posuvnou silou v zařízení pro spojení vozidel, nejsou zařízeními pro nájezdové brzdění ve smyslu tohoto předpisu.
 1.6 Zkoušky
 1.6.1
 Určení podstatných vlastností brzdy.
 1.6.2
 Určení podstatných vlastností ovládacího zařízení a ověření, že splňuje ustanovení tohoto předpisu.
 1.6.3
 Zkoušky na vozidle:
 a)
 kompatibilita ovládacího zařízení s brzdou a
 b)
 ověření převodu.
 2. SYMBOLY A DEFINICE
 2.1 Použité jednotky
 2.1.1 Hmotnost: kg;
 2.1.2 Síla: N;
 2.1.3 Tíhové zrychlení: g = 9,81 m/s2;
 2.1.4 Momenty: Nm;
 2.1.5 Plochy: cm2;
 2.1.6 Tlaky: kPa;
 2.1.7 Délky: jednotky, které jsou specifikovány v každém případě zvlášť.
 2.2 Symboly platící pro všechny druhy brzd (viz obr. 1 dodatku 1 této přílohy):
 2.2.1
 :
 GA
 :
 maximální technicky přípustná hmotnost přívěsu udaná výrobcem;
 2.2.2
 :
 G′A
 :
 maximální hmotnost přívěsu, kterou je možno brzdit nájezdovým ovládacím zařízením, podle údaje výrobce;
 2.2.3
 :
 GB
 :
 maximální hmotnost přívěsu, kterou je možno brzdit společnou činností všech brzd přívěsu
 GB = n · GBo;
 2.2.4
 :
 GBo
 :
 část přípustné maximální hmotnosti přívěsu, kterou je možné brzdit jednou brzdou, podle údaje výrobce;
 2.2.5
 :
 B*
 :
 požadovaná brzdná síla;
 2.2.6
 :
 B
 :
 požadovaná brzdná síla s uvažováním valivého odporu;
 2.2.7
 :
 D*
 :
 přípustná posuvná síla v zařízení pro spojení vozidel;
 2.2.8
 :


text:
D
 :
 posuvná síla v zařízení pro spojení vozidel;
 2.2.9
 :
 P′
 :
 síla na výstupu z ovládacího zařízení;
 2.2.10
 :
 K
 :
 doplňková síla působící v ovládacím zařízení, konvenčně se uvažuje její hodnota jako rovnající se síle D, dané průsečíkem extrapolované křivky závislosti P′ na D s osou úseček, měřeno při zařízení v poloze poloviny zdvihu (viz obr. 2 a 3 dodatku 1 této přílohy);
 2.2.11
 :
 KA
 :
 práh citlivosti ovládacího zařízení; je to největší posuvná síla působící na hlavici zařízení pro spojení vozidel, jejímž působením, během krátké doby, nevznikne žádná síla na výstupu z ovládacího zařízení. Jako konvenční hodnota KA se uvažuje síla, která se naměří na počátku zatlačování hlavice spojovacího zařízení rychlostí od 10 mm/s do 15 mm/s, přičemž převod je odpojený od ovládacího zařízení;
 2.2.12
 :
 D1
 :
 je největší síla, která působí na hlavici spojovacího zařízení při jejím zatlačování rychlostí „s“ mm/s ± 10 %, převod je přitom odpojen;
 2.2.13
 :
 D2
 :
 je největší síla, která působí na hlavici spojovacího zařízení při jejím vytahování rychlostí „s“ mm/s ± 10 %, počínaje z polohy největšího zatlačení, převod je přitom odpojen;
 2.2.14
 :
 ηHo
 :
 účinnost setrvačníkového ovládacího zařízení;
 2.2.15
 :
 ηH1
 :
 účinnost převodu;
 2.2.16
 :
 ηH
 :
 celková účinnost ovládacího zařízení a převodu ηH = ηHo · ηH1;
 2.2.17
 :
 s
 :
 zdvih ovládacího zařízení v mm;
 2.2.18
 :
 s′
 :
 užitečný zdvih ovládacího zařízení v mm, určený způsobem uvedeným dále v bodě 9.4 této přílohy;
 2.2.19
 :
 s′′
 :
 zdvih naprázdno hlavního brzdového válce, měřený v mm na hlavici pro spojení vozidel;
 2.2.19.1
 :
 sHz
 :
 zdvih hlavního válce v milimetrech podle obrázku 8 dodatku 1 této přílohy;
 2.2.19.2
 :
 s′′Hz
 :
 zdvih naprázdno hlavního válce v milimetrech, na pístnici, podle obrázku 8;
 2.2.20
 :
 so
 :
 ztrátový zdvih, tj. zdvih hlavice pro spojení vozidel v mm, když se touto hlavicí vykývne z polohy 300 mm nad horizontálou do polohy 300 mm pod horizontálou, při zablokovaném převodu;
 2.2.21
 :
 2sB
 :
 zdvih brzdových čelistí, v milimetrech, při uvedení brzdy do činnosti, změřený na průměru, který je rovnoběžný s rozvíracím zařízením, a to bez seřizování brzd v průběhu zkoušky;
 2.2.22
 :
 2sB
 *
 :
 nejmenší zdvih středu brzdových čelistí při uvedení brzdy do činnosti (v milimetrech) u bubnových brzd:
 kde: 2r je průměr brzdového bubnu, vyjádřený v mm (viz obr. 4 dodatku 1 této přílohy);
 U kotoučových brzd s hydraulickým převodem je:
 kde:
 V60
 =
 objem kapaliny spotřebovaný jednou brzdou v kole při tlaku odpovídajícím brzdné síle 1,2 B* = 0,6 · GBo a při maximálním poloměru pneumatiky
 a
 2rA
 =
 vnější průměr brzdového kotouče,
 (V60 v cm3, FRZ v cm2 a rA v mm);
 2.2.23
 :
 M*
 :
 brzdný moment specifikovaný výrobcem v bodě 5 dodatku 3. Tento brzdný moment musí vyvodit nejméně brzdnou sílu, která se rovná předepsané brzdné síle B*;
 2.2.23.1
 :
 MT
 :
 zkušební brzdný moment v případě, kdy není namontováno žádné ochranné zařízení proti přetížení (podle bodu 6.2.1 níže);
 2.2.24
 :
 R
 :
 dynamický poloměr valení pneumatiky (m);


text:
2.2.25
 :
 n
 :
 počet brzd;
 2.2.26
 :
 Mr
 :
 maximální brzdný moment, který se vyvodí při maximálním přípustném zdvihu sr nebo při maximálním přípustném objemu kapaliny Vr, když se přívěs pohybuje dozadu (včetně valivého odporu = 0,01 · g · GBo);
 2.2.27
 :
 sr
 :
 maximální přípustný zdvih páky klíče brzdy, když se přívěs pohybuje dozadu;
 2.2.28
 :
 Vr
 :
 maximální přípustný objem kapaliny spotřebovaný jedním brzděným kolem, když se přívěs pohybuje dozadu.
 2.3 Symboly platící pro brzdy s mechanickým převodem (viz obr. 5 v dodatku 1 této přílohy):
 2.3.1
 :
 iHo
 :
 převodový poměr mezi zdvihem hlavice zařízení pro spojení vozidel a zdvihem páky na výstupu ovládacího zařízení;
 2.3.2
 :
 iH1
 :
 převodový poměr mezi zdvihem páky na výstupu ovládacího zařízení a zdvihem páky klíče brzdy (převodový poměr převodu);
 2.3.3
 :
 iH
 :
 převodový poměr mezi zdvihem hlavice zařízení pro spojení vozidel a zdvihem páky klíče brzd:
 iH = iHo · iH1
 2.3.4
 :
 ig
 :
 převod mezi zdvihem páky brzdového klíče a zdvihem středu brzdových čelistí (viz obr. 4 dodatku 1 této přílohy);
 2.3.5
 :
 P
 :
 síla působící na páku klíče brzd; (viz obr. 4 dodatku 1 této přílohy);
 2.3.6
 :
 Po
 :
 vratná síla v brzdě, když se přívěs pohybuje dopředu; tj. v grafickém znázornění průběhu M = f(P) hodnota síly P v průsečíku extrapolovaného průběhu této funkce s osou úseček (viz obr. 6 dodatku 1 této přílohy);
 2.3.6.1
 :
 Por
 :
 vratná síla v brzdě, když se přívěs pohybuje dozadu (viz obr. 6 v dodatku 1 této přílohy);
 2.3.7
 :
 P*
 :
 síla působící na páku klíče brzdy, která vyvodí brzdnou sílu B*;
 2.3.8
 :
 PT
 :
 zkušební síla podle bodu 6.2.1;
 2.3.9
 :
 ρ
 :
 součinitel vnitřního převodu brzdy, když se přívěs pohybuje dopředu, definovaný vzorcem:
 M = ρ (P – Po);
 2.3.9.1
 :
 ρr
 :
 součinitel vnitřního převodu brzdy, když se přívěs pohybuje dozadu, definovaný vzorcem:
 Mr = ρr (Pr – Por).
 2.4 Symboly platící pro brzdy s hydraulickým převodem (viz obr. 8 v dodatku 1 této přílohy):
 2.4.1
 :
 ih
 :
 převodový poměr mezi zdvihem hlavice zařízení pro spojení vozidel a zdvihem pístu hlavního válce;
 2.4.2
 :
 i′g
 :
 převodový poměr mezi zdvihem bodu, ve kterém působí brzdové válečky na čelisti a zdvihem středu čelistí, při uvedení brzdy do činnosti;
 2.4.3
 :
 FRZ
 :
 u bubnových brzd plocha pístu jednoho brzdového válečku; u kotoučových brzd součet ploch pístů ve třmenu na jedné straně kotouče;
 2.4.4
 :
 FHZ
 :
 plocha pístu hlavního válce;
 2.4.5
 :
 p
 :
 tlak kapaliny v brzdovém válečku;
 2.4.6
 :
 po
 :
 tlak v brzdovém válečku, vyjadřující vratnou sílu v brzdě, když se přívěs pohybuje dopředu, tj.v grafickém znázornění závislosti M = f(p) hodnota tlaku p v průsečíku extrapolovaného průběhu této funkce s osou úseček (viz obr. 7 v dodatku 1 této přílohy);
 2.4.6.1
 :
 por
 :
 tlak v brzdovém válečku, vyjadřující vratnou sílu v brzdě, když se přívěs pohybuje dozadu (viz obr. 7 v dodatku 1 této přílohy);
 2.4.7
 :
 p*
 :
 tlak v brzdovém válečku, který


text:
vyvodí brzdnou sílu B*;
 2.4.8
 :
 pT
 :
 zkušební tlak podle bodu 6.2.1;
 2.4.9
 :
 ρ′
 :
 součinitel vnitřního převodu brzdy, když se přívěs pohybuje dopředu, definovaný vzorcem:
 M = ρ′ (p – po);
 2.4.9.1
 :
 ρ′r
 :
 součinitel vnitřního převodu brzdy, když se přívěs pohybuje dozadu, definovaný vzorcem:
 Mr = ρ′r (pr – por).
 2.5 Symboly platící pro požadavky na brzdění a týkající se ochranného zařízení proti přetížení:
 2.5.1
 :
 Dop
 :
 síla na vstupu ovládacího zařízení, při které vstoupí do činnosti ochranné zařízení proti přetížení;
 2.5.2
 :
 Mop
 :
 brzdný moment, při kterém vstoupí do činnosti zařízení proti přetížení (podle prohlášení výrobce);
 2.5.3
 :
 MTop
 :
 minimální zkušební brzdný moment v případě, kdy je namontováno ochranné zařízení proti přetížení (podle bodu 6.2.2.2);
 2.5.4
 :
 Pop_min
 :
 síla působící na brzdu, při které vstoupí do činnosti ochranné zařízení proti přetížení (podle bodu 6.2.2.1);
 2.5.5
 :
 Pop_max
 :
 maximální síla (když je dřík hlavice spojovacího zařízení úplně zatlačen do svého vedení), kterou působí ochranné zařízení proti přetížení na brzdu (podle bodu 6.2.2.3);
 2.5.6
 :
 pop_min
 :
 tlak působící na brzdu, při kterém se aktivuje ochranné zařízení proti přetížení (podle bodu 6.2.2.1);
 2.5.7
 :
 pop_max
 :
 maximální hydraulický tlak (když je dřík hlavice spojovacího zařízení úplně zatlačen do svého vedení), kterým působí ochranné zařízení proti přetížení na brzdový váleček (podle bodu 6.2.2.3);
 2.5.8
 :
 PTop
 :
 minimální zkušební brzdná síla v případě, kdy je namontováno ochranné zařízení proti přetížení (podle bodu 6.2.2.2);
 2.5.9
 :
 pTop
 :
 minimální zkušební tlak v případě, kdy je namontováno ochranné zařízení proti přetížení (podle bodu 6.2.2.2).
 3. VŠEOBECNÉ POŽADAVKY
 3.1
 Přenos síly mezi hlavicí zařízení pro spojení vozidel a brzdami přívěsu musí být proveden buď pákovým mechanismem nebo jedním nebo více médii. Část převodu však může být provedena lanem v lanovodu (lanem bovdenového typu); tato část musí být co možno nejkratší.
 3.2
 Všechny čepy kloubových spojů musí být náležitě chráněny. Tyto kloubové spoje musí být buď samomazné nebo snadno přístupné pro mazání.
 3.3
 Zařízení pro nájezdové brzdění musí být uspořádáno tak, aby v případě, kdy je využit plný zdvih hlavice zařízení pro spojení vozidel, nedošlo k zaklínění, trvalé deformací nebo lomu jakékoli části převodu. Při ověření, jak je plněn tento požadavek, se musí odpojit konec převodu od pák ovládání brzdy.
 3.4
 Setrvačníkový brzdový systém musí umožnit přívěsu s tažným vozidlem couvat, aniž by toto zařízení vyvinulo odporující sílu přesahující 0,08 g · GA. Zařízení použitá k tomuto účelu musí pracovat automaticky a musí se vypnout automaticky, jakmile se přívěs pohybuje dopředu.
 3.5
 Každé zvláštní zařízení, které je namontováno pro splnění požadavku bodu 3.4, musí být takové, aby nebyl zmenšován účinek parkovacího brzdění, když je přívěs na svahu.
 3.6
 Setrvačníkové brzdové systémy mohou obsahovat ochranné zařízení proti přetížení. Toto zařízení nesmí vstoupit do činnosti při síle menší než Dop = 1,2 · D* (když je namontováno v ovládacím zařízení) nebo při síle menší než Pop = 1,2 · P* nebo při tlaku menším než pop = 1,2 · p* (když je namontováno na brzdě v kole), přičemž


text:
síla P* nebo tlak p* odpovídají brzdné síle B* = 0,5 · g · GBo.
 4. POŽADAVKY NA OVLÁDACÍ ZAŘÍZENÍ
 4.1
 Posuvné části ovládacího zařízení musí být dostatečně dlouhé, aby umožňovaly využití plného zdvihu, i při napojeném přívěsu.
 4.2
 Posuvné části musí být chráněny měchem nebo jiným ekvivalentním zařízením. Musí být mazány nebo být provedeny ze samomazných materiálů. Třecí plochy musí být z takového materiálu, aby nedocházelo ani k vytvoření elektrochemické dvojice a ani aby netvořily nevhodnou mechanickou dvojici, při které by mohlo docházet k zaklínění nebo zadření kluzných částí.
 4.3
 Práh citlivosti (KA) ovládacího zařízení musí být nejméně 0,02 g · G′A a nejvýše 0,04 g · G′A.
 4.4
 Největší síla při zatlačování D1 nesmí překročit 0,10 g · G′A pro přívěsy s nevýkyvnou ojí a 0,067 g · G′A pro vícenápravové přívěsy s výkyvnou ojí.
 4.5
 Největší síla při vytahování D2 musí mít hodnotu nejméně 0,1 g · G′A a nejvýše 0,5 g · G′A.
 5. ZKOUŠKY A MĚŘENÍ, KTERÉ SE PROVÁDĚJÍ NA OVLÁDACÍCH ZAŘÍZENÍCH
 5.1
 Ovládací zařízení předložená technické zkušebně provádějící zkoušky se musí ověřit z hlediska požadavků bodů 3 a 4 této přílohy.
 5.2
 U všech druhů brzd se měří:
 5.2.1
 zdvih s a užitečný zdvih s′;
 5.2.2
 doplňková síla K;
 5.2.3
 práh citlivosti KA;
 5.2.4
 síla při zatlačování D1;
 5.2.5
 síla při vytahování D2.
 5.3
 U setrvačníkových brzd s mechanickým převodem se určí:
 5.3.1
 poměr zdvihů iHo ve střední poloze zdvihu ovládacího zařízení;
 5.3.2
 síla P′ na výstupu ovládacího zařízení v závislosti na posuvné síle D působící na oj.
 Z křivky měřených hodnot, vyjadřující tuto závislost, se odvodí doplňková síla K a určí se účinnost
 (viz obr. 2 v dodatku 1 této přílohy).
 5.4
 U nájezdových brzd s hydraulickým převodem se určí:
 5.4.1
 poměr zdvihů ih ve střední poloze zdvihu ovládacího zařízení;
 5.4.2
 tlak p na výstupu z hlavního válce v závislosti na posuvné síle D, působící na oj, přičemž se uvažuje plocha FHZ pístu hlavního válce, udaná výrobcem. Z křivky měřených hodnot, vyjadřující tuto závislost, se odvodí doplňková síla K a určí se účinnost
 (viz obr. 3 v dodatku 1 této přílohy);
 5.4.3
 zdvih naprázdno (s′′) hlavního válce, jak je uvedeno v bodě 2.2.19 této přílohy;
 5.4.4
 plocha FHZ pístu v hlavním válci;
 5.4.5
 zdvih sHZ hlavního válce (v milimetrech);
 5.4.6
 zdvih naprázdno s′′Hz hlavního válce (v milimetrech).
 5.5
 V případě nájezdových brzd na vícenápravových přívěsech s výkyvnou ojí se změří ztrátový zdvih so, který je předmětem bodu 9.4.1 této přílohy.
 6. POŽADAVKY NA BRZDY
 6.1 Výrobce musí předložit technické zkušebně, kromě brzd ke zkouškám, výkresy brzd s uvedením typu, rozměrů a materiálu podstatných částí a s údaji o značce a typu obložení. V případě hydraulických brzd musí tyto výkresy obsahovat údaje o ploše FRZ pístů brzdových válečků. Výrobce musí rovněž udat brzdný moment M* a hmotnost GBo definovanou výše v bodě 2.2.4 této přílohy.
 6.2 Podmínky při zkouškách
 6.2.1
 V případě, že do setrvačníkového (nájezdového) brzdového systému není namontováno žádné ochranné zařízení proti přetížení, ani systém není určen k jeho namontování, zkouší se


text:
brzda v kole s následujícími zkušebními silami nebo tlaky:
 PT = 1,8 P* nebo pT = 1,8 p* a MT = 1,8 M*, v závislosti na případu.
 6.2.2
 V případě, že do setrvačníkového (nájezdového) brzdového systému je namontováno ochranné zařízení proti přetížení, nebo systém je určen k jeho namontování, zkouší se brzda v kole s následujícími zkušebními silami nebo tlaky:
 6.2.2.1
 minimální konstrukční hodnoty pro ochranné zařízení proti přetížení specifikuje výrobce a tyto hodnoty nesmějí být menší než
 Pop = 1,2 P* nebo pop = 1,2 p*
 6.2.2.2
 rozsahy minimální zkušební síly PTop nebo minimálního zkušebního tlaku pTop a minimálního zkušebního momentu MTop jsou:
 PTop = 1,1 až 1,2 P* nebo pTop = 1,1 až 1,2 p*
 a MTop = 1,1 až 1,2 M*
 6.2.2.3
 Maximální hodnoty (Pop_max nebo pop_max) pro ochranné zařízení proti přetížení musí specifikovat výrobce a nesmějí být větší než PT nebo pT, v závislosti na případu.
 7. ZKOUŠKY A MĚŘENÍ NA BRZDÁCH
 7.1 Brzdy a části předložené technické zkušebně se musí odzkoušet, aby se ověřilo, zda splňují požadavky bodu 6 této přílohy.
 7.2 Určí se:
 7.2.1
 minimální zdvih brzdových čelistí (minimální rozevření čelistí), 2sB*;
 7.2.2
 zdvih brzdových čelistí (rozevření čelistí) 2sB (jenž musí být větší než 2sB*).
 7.3 U mechanických brzdových systémů se určí:
 7.3.1
 převod ig (viz obr. 4 v dodatku 1 této přílohy);
 7.3.2
 síla P* pro brzdný moment M*;
 7.3.3
 moment M* jako funkce síly P* působící na páku klíče v systémech s mechanickým převodem.
 Otáčky brzdných ploch musí odpovídat počáteční rychlosti vozidla 60 km/h, když se přívěs pohybuje dopředu, a 6 km/h, když se přívěs pohybuje dozadu. Z křivky získané z těchto měření se odvodí následující hodnoty (viz obr. 6 v dodatku 1 této přílohy):
 7.3.3.1
 vratná síla v brzdě Po a součinitel vnitřního převodu brzdy ρ, když se přívěs pohybuje dopředu;
 7.3.3.2
 vratná síla v brzdě Por a součinitel vnitřního převodu brzdy ρr, když se přívěs pohybuje dozadu;
 7.3.3.3
 maximální brzdný moment Mr až do maximálního přípustného zdvihu sr, když se přívěs pohybuje dozadu (viz obr. 6 v dodatku 1 této přílohy);
 7.3.3.4
 maximální přípustný zdvih na páce klíče, když se přívěs pohybuje dozadu (viz obr. 6 v dodatku 1 této přílohy).
 7.4 U hydraulických brzdových systémů se určí:
 7.4.1
 převod ig′ (viz obr. 8 v dodatku 1 této přílohy);
 7.4.2
 tlak p* pro brzdný moment M*;
 7.4.3
 moment M* jako funkce tlaku p* působícího v brzdovém válečku v hydraulických systémech převodu.
 Otáčky brzdných ploch musí odpovídat počáteční rychlosti vozidla 60 km/h, když se přívěs pohybuje dopředu, a 6 km/h, když se přívěs pohybuje dozadu. Z křivky získané z těchto měření se odvodí následující hodnoty (viz obr. 7 v dodatku 1 této přílohy):
 7.4.3.1
 tlak po v brzdovém válečku, vyjadřující vratnou sílu v brzdě, a součinitel ρ′ vnitřního převodu brzdy, když se přívěs pohybuje dopředu;
 7.4.3.2
 tlak por v brzdovém válečku, vyjadřující vratnou sílu v brzdě, a součinitel ρ′r vnitřního převodu brzdy, když se přívěs pohybuje dozadu;
 7.4.3.3
 maximální brzdný moment Mr až do maximálního přípustného objemu kapaliny Vr, když se


text:
přívěs pohybuje dozadu (viz obr. 7 v dodatku 1 této přílohy);
 7.4.3.4
 maximální přípustný objem kapaliny Vr spotřebovaný jedním brzděným kolem, když se přívěs pohybuje dozadu (viz obr. 7 v dodatku 1 této přílohy);
 7.4.4
 plocha FRZ pístu v brzdovém válečku.
 7.5 Alternativní postup zkoušky typu I
 7.5.1
 Zkouška typu I podle přílohy 4 bodu 1.5 se neprovede na vozidle předaném ke schvalovací zkoušce, jestliže se s částmi brzdového systému vykonají zkoušky na setrvačníkovém zkušebním stroji, aby se ověřilo plnění požadavků přílohy 4 bodů 1.5.2 a 1.5.3.
 7.5.2
 Alternativní postup pro zkoušku typu I se provede podle ustanovení přílohy 11 dodatku 2, bodu 3.5.2 (analogicky lze použít také pro kotoučové brzdy).
 8. ZKUŠEBNÍ PROTOKOLY
 K žádostem o schválení přívěsů s nájezdovými brzdami se musí připojit protokoly o zkouškách ovládacího zařízení a o zkouškách brzd a zkušební protokol o vzájemném přiřazení nájezdového ovládacího zařízení, převodu a brzd přívěsu, přičemž tyto protokoly musí obsahovat nejméně údaje uvedené v dodatcích 2, 3 a 4 této přílohy.
 9. PŘIŘAZENÍ OVLÁDACÍHO ZAŘÍZENÍ K BRZDÁM VOZIDLA
 9.1 Na vozidle se musí ověřit, s uvážením charakteristik ovládacího zařízení (dodatek 2) a charakteristik brzd (dodatek 3) a dále charakteristik přívěsu uvedených v bodě 4 dodatku 4 této přílohy, zda zařízení pro nájezdové brzdění na tomto přívěsu splňuje předepsané požadavky.
 9.2 Všeobecná ověření u všech typů brzd
 9.2.1 Části převodu, které nebyly zkoušeny zároveň s ovládacím zařízením, nebo brzdami, musí být ověřeny na vozidle. Výsledky tohoto ověření se uvedou v dodatku 4 (např. iH1 a ηH1).
 9.2.2 Hmotnost
 9.2.2.1
 Maximální hmotnost GA přívěsu nesmí přesahovat maximální hmotnost G′A, pro kterou je zkoušené ovládací zařízení schváleno.
 9.2.2.2
 Maximální hmotnost GA přívěsu nesmí překročit maximální hmotnost GB, která může být brzděna společným působením všech brzd přívěsu.
 9.2.3 Síly
 9.2.3.1
 Práh citlivosti KA nesmí mít hodnotu nižší než 0,02 g · GA a vyšší než 0,04 g · GA.
 9.2.3.2
 Největší síla při zatlačování D1 nesmí přesahovat 0,10 g · GA u přívěsů s nevýkyvnou ojí a 0,067 g · GA u vícenápravových přívěsů s výkyvnou ojí.
 9.2.3.3
 Největší síla při vytahování D2 musí mít hodnotu mezi 0,1 g · GA a 0,5 g · GA.
 9.3 Ověření brzdného účinku
 9.3.1
 Součet brzdných sil působících na obvodu kol přívěsu musí být nejméně B* = 0,50 g · GA, v čemž je zahrnut valivý odpor o velikosti 0,01 g · GA: to odpovídá brzdné síle B = 0,49 g · GA. V tomto případě je přípustná posuvná síla ve spoji vozidel nejvýše:
 D* = 0,067 g · GA
 pro vícenápravové přívěsy s výkyvnou ojí a
 D* = 0,10 g · GA
 pro přívěsy s nevýkyvnou ojí.
 Zda jsou splněny tyto požadavky se ověří následujícími nerovnostmi:
 9.3.1.1
 zařízení pro nájezdové brzdění s mechanickým převodem:
 9.3.1.2
 zařízení pro nájezdové brzdění s hydraulickým převodem:
 9.4 Ověření zdvihu ovládacího zařízení
 9.4.1
 U ovládacích zařízení vícenápravových přívěsů s výkyvnou ojí, kde pákoví brzdového zařízení je ovlivňováno polohou oje, zdvih s ovládacího zařízení musí být delší než účinný (užitečný) zdvih s′ tohoto zařízení nejméně o ztrátový zdvih so. Ztrátový


text:
zdvih so nesmí překročit 10 % užitečného zdvihu s′.
 9.4.2
 Účinný (užitečný) zdvih s′ ovládacího zařízení se určí pro jednonápravové a vícenápravové přívěsy takto:
 9.4.2.1
 je-li pákoví brzdového zařízení ovlivňováno úhlovou polohou oje, je:
 s′ = s - so;
 9.4.2.2
 nedochází-li k žádnému ztrátovému zdvihu, je:
 s′ = s;
 9.4.2.3
 u systémů s hydraulickým převodem je:
 s′ = s - s′′.
 9.4.3
 Následujícími nerovnostmi se ověří, zda je zdvih ovládacího zařízení postačující:
 9.4.3.1
 zařízení pro nájezdové brzdění s mechanickým převodem:
 9.4.3.2
 zařízení pro nájezdové brzdění s hydraulickým převodem:
 9.5 Doplňková ověření
 9.5.1
 U zařízení pro nájezdové brzdění s mechanickým převodem se ověří, zda pákoví, kterým se přenášejí síly z ovládacího zařízení do brzd, je správně namontováno.
 9.5.2
 U zařízení pro nájezdové brzdění s hydraulickým převodem se ověří, zda zdvih hlavního válce není menší než s/ih. Menší hodnota není přípustná.
 9.5.3
 Celkové chování vozidla při brzdění se musí vyšetřit jízdní zkouškou, která se vykoná z různých rychlostí a s různými brzdnými silami a s různým počtem zabrzdění. Samobuzené netlumené kmitání se nepřipouští.
 10. VŠEOBECNÉ POZNÁMKY
 Výše uvedená ustanovení platí pro nejběžnější provedení zařízení pro nájezdové brzdění s mechanickým nebo hydraulickým převodem, u nichž zejména všechna kola přívěsu jsou opatřena týmž typem brzdy a týmž typem pneumatiky. K ověření méně obvyklých provedení se musí výše uvedená ustanovení přizpůsobit konkrétnímu případu.
 DODATEK 1
 Obrázek 1
 Symboly platící pro všechny druhy brzd
 (viz bod 2.2 této přílohy)
 Obrázek 2
 Mechanický převod
 (viz body 2.2.10 a 5.3.2 této přílohy)
 Obrázek 3
 Hydraulický převod
 (viz body 2.2.10 a 5.4.2 této přílohy)
 Obrázek 4
 Zkoušky brzd
 (viz body 2.2.22 a 2.3.4 této přílohy)
 Obrázek 5
 Brzdové systémy s mechanickým převodem
 (viz bod 2.3 této přílohy)
 Obrázek 6
 Brzda s mechanickým převodem
 (viz bod 2 této přílohy)
 Obrázek 7
 Brzda s hydraulickým převodem
 (viz bod 2 této přílohy)
 Obrázek 8
 Brzdový systém s hydraulickým převodem
 (viz bod 2 této přílohy)
 DODATEK 2
 PROTOKOL O ZKOUŠKÁCH OVLÁDACÍHO ZAŘÍZENÍ NÁJEZDOVÉ BRZDY
 1.
 Výrobce ...
 2.
 Značka ...
 3.
 Typ ...
 4.
 Údaje o přívěsech, pro něž výrobce určil ovládací zařízení:
 4.1
 hmotnost G′A = ...kg
 4.2
 přípustná statická svislá síla na hlavici pro spojení vozidel ... N
 4.3
 přívěs s nevýkyvnou ojí/ vícenápravový přívěs s výkyvnou ojí (1)
 5.
 Stručný popis
 (seznam schémat a přiložených rozměrových výkresů)
 6.
 Schéma principu ovládacího zařízení
 7.
 Zdvih s = ... mm
 8.
 Převodový poměr ovládacího zařízení:
 8.1
 pro mechanický přev (1)
 iHo = od ...do ... (2)
 8.2
 pro hydraulický převod (1)
 ih = od ...do ... (2)
 FHZ = ...cm2
 zdvih hlavního válce sHz ...mm
 zdvih naprázdno hlavního válce s′′Hz ...mm
 9.
 Výsledky zkoušek:
 9.1
 Účinnost
 pro mechanický převod (1) ηH = ...
 pro mechanický převod (1) ηH = ...
 9.2
 Doplňková síla K = ...N
 9.3
 Maximální tlaková síla D1 = ... N
 9.4
 Maximální tahová síla D2 = ... N
 9.5
 Práh citlivosti KA = ... N
 9.6
 Ztrátový zdvih a zdvih naprázdno:
 má-li poloha oje
 účinek so
 (1) = ... mm
 při hydraulickém převodu s′′ (1) = s′′Hz ·


text:
ih = ... mm
 9.7
 Užitečný (účinný) zdvih ovládacího zařízení s′ = ... mm
 9.8
 Ochranné zařízení proti přetížení podle bodu 3.6 této přílohy je v systému / není v systému (1)
 9.8.1
 Pokud je ochranné zařízení proti přetížení namontováno před převodovou páku ovládacího zařízení:
 9.8.1.1
 Prahová síla ochranného zařízení proti přetížení
 Dop = ... N
 9.8.1.2
 Jestliže je ochranné zařízení proti přetížení mechanické, (1)
 je maximální síla, kterou může vyvinout nájezdové ovládací zařízení
 P′max/iHo = Pop_max = ...N
 9.8.1.3
 Jestliže je ochranné zařízení proti přetížení hydraulické, (1)
 je maximální tlak kapaliny, který nájezdové ovládací zařízení může vyvinout
 p′max/ih = pop_max = ... N/cm2
 9.8.2
 Pokud je ochranné zařízení proti přetížení namontováno za převodovou páku ovládacího zařízení:
 9.8.2.1
 Prahová síla ochranného zařízení proti přetížení
 jestliže je ochranné zařízení proti přetížení mechanické, (1)
 Dop.iHo = ... N
 jestliže je ochranné zařízení proti přetížení hydraulické, (1)
 Dop.ih = ... N
 9.8.2.2
 Jestliže je ochranné zařízení proti přetížení mechanické, (1)
 je maximální síla, kterou může nájezdové ovládací zařízení vyvinout
 P′max = Pop_max = ... N
 9.8.2.3
 Jestliže je ochranné zařízení proti přetížení hydraulické, (1)
 je maximální tlak kapaliny, který nájezdové ovládací zařízení může vyvinout
 p′max = pop_max = ...N/cm2
 10.
 Výše popsané ovládací zařízení splňuje/nesplňuje (1) požadavky bodů 3, 4 a 5 této přílohy.
 Datum: ...
 Podpis: ...
 11.
 Tato zkouška byla provedena a její výsledky zaznamenány v protokolu podle příslušných ustanovení přílohy 12 předpisu EHK č. 13 naposledy pozměněného sérií změn ...
 Technická zkušebna (3), která vykonala zkoušky.
 Podpis: ... Datum: ...
 12.
 Schvalující orgán (3)
 Podpis: ... Datum: ...
 (1) Nehodící se škrtněte.
 (2) Uveďte délky, jejichž poměr se použil k určení iHo nebo ih.
 (3) Musí podepsat rozdílné osoby, i v případě kdy technická zkušebna a schvalovací orgán jsou toutéž organizací, nebo alternativně, když je se zkušebním protokolem vydána autorizace schvalovacím orgánem.
 DODATEK 3
 PROTOKOL O ZKOUŠKÁCH BRZDY
 1.
 Výrobce ...
 2.
 Značka ...
 3.
 Typ ...
 4.
 Přípustná „maximální hmotnost“ připadající na kolo GBo = ...kg
 5.
 Brzdný moment M* (specifikovaný výrobcem podle bodu 2.2.23
 této přílohy) = ...Nm
 6.
 Dynamický poloměr valení pneumatiky
 Rmin = ...m; Rmax = ...m
 7.
 Stručný popis
 (seznam přiložených kótovaných výkresů a schémat)
 8.
 Schéma principu brzdy
 9.
 Výsledek zkoušky:
 brzda s mechanickým ovládáním (1)
 brzda s hydraulickým ovládáním (1)
 9.1
 Poměr zdvihů
 ig = ... (2)
 9.1.A
 Poměr zdvihů
 i′g = ... (2)
 9.2
 Zdvih pro rozevření čelistí
 sB = ...mm
 9.2.A
 Zdvih pro rozevření čelistí
 sB = ...m
 9.3
 Předepsaná hodnota zdvihu
 (předepsaná hodnota pro rozevření čelistí) sB* = ... mm
 9.3.A
 Předepsaná hodnota zdvihu
 (předepsaná hodnota pro rozevření čelistí) sB* = ... mm
 9.4
 Vratná síla
 Po = ...N
 9.4.A
 Tlak vyjadřující vratnou sílu
 po = ... N/cm2
 9.5
 Součinitel vnitřního převodu brzdy
 ρ = ... m
 9.5.A
 Součinitel vnitřního převodu brzdy
 ρ′ = ...m
 9.6
 Ochranné zařízení proti přetížení podle bodu 3.6 této přílohy je/není v systému (1)
 9.6.A
 Ochranné zařízení proti přetížení podle bodu 3.6 této přílohy je/není v systému (1)
 9.6.1
 Brzdný moment uvádějící do činnosti ochranné


text:
zařízení proti přetížení
 Mop = ... Nm
 9.6.1.A
 Brzdný moment uvádějící do činnosti ochranné zařízení proti přetížení
 Mop = ... Nm
 9.7
 Síla pro M*
 P* = ... N
 9.7.A
 Tlak pro M*
 p* = ... N/cm2
 9.8.A
 Plocha pístu brzdového válečku
 FRZ = ...cm2
 9.9.A
 (pro kotoučové brzdy)
 Spotřeba objemu kapaliny
 V60 = ...cm3
 9.10
 Účinek provozního brzdění, když se přívěs pohybuje dozadu (viz obr. 6 a 7 dodatku 1 této přílohy)
 9.10.1
 Maximální brzdný moment podle obr. 6 Mr = ... Nm
 9.10.1.A
 Maximální brzdný moment podle obr. 7 Mr = ... Nm
 9.10.2
 Maximální přípustný zdvih sr = ... mm
 9.10.2.A
 Maximální přípustný objem spotřebovaný kapalinou Vr = ...cm3
 9.11
 Další charakteristické údaje o brzdě, když se přívěs pohybuje dozadu (viz obr. 6 a 7 v dodatku 1 této přílohy)
 9.11.1
 Vratná síla v brzdě Por = ...N
 9.11.1.A
 Tlak vyjadřující vratnou sílu v brzdě por = ... N/cm2
 9.11.2
 Součinitel vnitřního převodu brzdy ρr = ... m
 9.11.2.A
 Součinitel vnitřního převodu brzdy ρ′r = ... m
 9.12
 Popřípadě zkoušky podle bodu 7.5 této přílohy (korigované valivým odporem odpovídajícím hodnotě 0,01 · g · GBo)
 9.12.1
 Zkouška brzd typu 0
 Zkušební rychlost = ...km/h
 Poměrné zpomalení = ...%
 Ovládací síla = ...N
 9.12.2
 Zkouška brzd typu I
 Zkušební rychlost = ...km/h
 Udržované poměrné zpomalení = ... %
 Doba brzdění = ...minut
 Účinek zahřátých brzd = ... %
 (vyjádřený jako % účinku zjištěného při zkoušce typu 0, který je uveden výše v bodě 9.12.1)
 Ovládací síla = ...N
 10.
 Výše popsaná brzda splňuje/nesplňuje (1) požadavky bodů 3 a 6 pro vozidla s nájezdovými brzdami podle této přílohy.
 Tato brzda se smí/nesmí (1) použít pro nájezdový brzdový systém bez ochranného zařízení proti přetížení.
 Datum: ...
 Podpis: ...
 11.
 Tato zkouška byla provedena a její výsledky zaznamenány v protokolu podle příslušných ustanovení přílohy 12 předpisu EHK č. 13 naposledy pozměněného sérií změn ....
 Technická zkušebna (3), která vykonala zkoušky
 Datum: ...
 Podpis: ...
 12.
 Schvalující orgán (3)
 Datum: ...
 Podpis: ...
 (1) Nehodící se škrtněte.
 (2) Uvést délky užité k určení ig nebo i′g.
 (3) Musí podepsat rozdílné osoby, i v případě kdy technická zkušebna a schvalovací orgán jsou toutéž organizací, nebo alternativně, když je se zkušebním protokolem vydána autorizace schvalovacím orgánem.
 DODATEK 4
 Protokol o zkouškách vzájemného přiřazení ovládacího zařízení setrvačníkového brzdění, převodu a brzd na přívěsu
 1.
 Ovládací zařízení ...
 je popsáno v připojeném zkušebním protokolu (viz dodatek 2 této přílohy)
 Zvolený převodový poměr:
 iHo
 (1) = ... (2) nebo ih
 (1) = ... (2)
 (musí být v mezích uvedených v bodě 8.1 nebo 8.2 dodatku 2 této přílohy)
 2.
 Brzdy
 je popsáno v připojeném zkušebním protokolu (viz dodatek 3 této přílohy)
 3.
 Převod na přívěsu
 3.1
 Stručný popis se schématem principu
 3.2
 Převod a účinnost mechanického převodu na přívěsu
 iH1
 (1) = ... (2)
 ηH1
 (1) = ...
 4.
 Návěs
 4.1
 Výrobce ...
 4.2
 Značka ...
 4.3
 Typ ...
 4.4
 Druh oje: přívěs s nevýkyvnou ojí/vícenápravový přívěs s výkyvnou ojí (1)
 4.5
 Počet brzd n = ...


text:
4.6
 Maximální technicky přípustná hmotnost GA = ...kg
 4.7
 Dynamický poloměr valení pneumatiky R = ...m
 4.8
 Přípustná posuvná síla ve spoji vozidel
 D* = 0,10 g GA
 (1) = ...N
 nebo
 D* = 0,067 g GA
 (1) = ...N
 4.9
 Požadovaná B* = 0,50 g GA = ...N
 4.10
 Brzdná síla B = 0,49 g GA = ...N
 5.
 Kompatibilita - Výsledky zkoušek
 5.1
 Práh citlivosti 100 · KA/(g · GA) = ...
 (musí být mezi 2 a 4)
 5.2
 Největší tlaková síla 100 · D1/(g · GA) = ...
 (nesmí přesáhnout 10 u přívěsů s nevýkyvnou ojí nebo 6,7 u vícenápravových přívěsů s výkyvnou ojí)
 5.3
 Největší tahová síla 100 · D2/(g · GA) = ...
 (musí být mezi 10 a 50)
 5.4
 Maximální technicky přípustná hmotnost pro nájezdové ovládací zařízení
 G′A = ...kg
 (nesmí být menší než GA)
 5.5
 Maximální technicky přípustná hmotnost pro všechny brzdy přívěsu
 GB = n · GBo = ...kg
 (nesmí být menší než GA)
 5.6
 Brzdný moment brzd
 n · M* /(B · R) = ...
 (musí být nejméně 1,0)
 5.6.1
 Ochranné zařízení proti přetížení podle bodu 3.6 této přílohy je/není (1) včleněno do nájezdového ovládacího zařízení / do brzd (1).
 5.6.1.1
 Jestliže ochranné zařízení proti přetížení namontováno do nájezdového ovládacího zařízení je mechanické, (1)
 n · P* /(iH1 · ηH1 · P′max)= ...
 (musí být nejméně 1,2)
 5.6.1.2
 Jestliže ochranné zařízení proti přetížení namontováno do nájezdového ovládacího zařízení je hydraulické, (1)
 p* / p′max = ...
 (musí být nejméně 1,2)
 5.6.1.3
 Jestliže je ochranné zařízení proti přetížení včleněné do nájezdového ovládacího zařízení:
 prahová síla Dop/D* = ...
 (musí být nejméně 1,2)
 5.6.1.4
 Jestliže je ochranné zařízení proti přetížení včleněné do brzdového ústrojí:
 prahový moment n p Mop/(B / R) = ...
 (musí být nejméně 1,2)
 5.7
 Zařízení pro nájezdové brzdění s mechanickým převodem (1)
 5.7.1
 iH = iHo · iH1 = ...
 5.7.2
 ηH = ηHo · ηH1 = ...
 5.7.3
 (nesmí být větší než iH)
 5.7.4
 (nesmí být méně než iH)
 5.7.5
 Poměr s'/iH = ...
 když se přívěs pohybuje dozadu (nesmí přesáhnout hodnotu sr)
 5.7.6
 Brzdný moment, když se přívěs pohybuje dozadu, včetně valivého odporu
 0,08 · g · GA · R = ... Nm
 (nesmí být větší než n · Mr)
 5.8
 Zařízení pro nájezdové brzdění s hydraulickým převodem (1)
 5.8.1
 ih/FHZ = ...
 5.8.2
 (nesmí být větší než ih/FHZ)
 5.8.3
 (nesmí být méně než ig/FHZ)
 5.8.4
 s/ih = ...
 (nesmí být větší než zdvih hlavního válce podle bodu 8.2 dodatku 2 této přílohy)
 5.8.5
 Poměr s′/FHZ = ...,
 když se přívěs pohybuje dozadu (nesmí přesáhnout hodnotu Vr)
 5.8.6
 Brzdný moment, když se přívěs pohybuje dozadu, včetně valivého odporu
 0,08 · g · GA · R = ...Nm
 (nesmí být větší než n · Mr)
 6.
 Výše uvedené zařízení pro nájezdové brzdění splňuje/nesplňuje (1) požadavky bodů 3 až 9 této přílohy.
 Podpis: ... Datum: ...
 7.
 Tato zkouška byla provedena a její výsledky zaznamenány v protokolu podle příslušných ustanovení přílohy 12 předpisu EHK č. 13 naposledy pozměněného ...


text:
sérií změn.
 Technická zkušebna (3), která vykonala zkoušky.
 Podpis.: ...Datum: ...
 8.
 Schvalující orgán (3)
 Podpis: ... Datum: ...
 (1) Nehodící se škrtněte.
 (2) Uvést délky užité k určení iHo, ih, iH1.
 (3) Musí podepsat rozdílné osoby, a to i v případě kdy technická zkušebna a schvalovací orgán jsou toutéž organizací, nebo alternativně, když je se zkušebním protokolem vydána autorizace schvalovacím orgánem.
 PŘÍLOHA 13
 PODMÍNKY, KTERÝMI SE ŘÍDÍ ZKOUŠKY VOZIDEL S PROTIBLOKOVACÍMI ZAŘÍZENÍMI
 1. OBECNĚ
 1.1
 Tato příloha definuje požadavky na brzdné účinky silničních vozidel s protiblokovacími zařízeními. Motorová vozidla určená k tažení přípojného vozidla a přípojná vozidla vybavená pneumatickými brzdovými systémy kromě toho musí v naloženém stavu splňovat požadavky na kompatibilitu brzdových systémů v jízdních soupravách podle přílohy 10 tohoto předpisu. Avšak pro všechny stavy naložení musí dojít ke vzniku poměrné brzdné síly při tlaku ve spojkové hlavici ovládací větve spojovacího potrubí v rozmezí od 20 kPa do 100 kPa nebo při tomuto rozmezí tlaku odpovídající digitální požadované hodnotě v místě spojkové hlavice elektrického ovládacího vedení.
 1.2
 Protiblokovací systémy známé v současné době obsahují jedno nebo více čidel, jedno nebo více řídících zařízení a jeden nebo více modulátorů. Jakákoliv zařízení jiné koncepce, která mohou být zavedena v budoucnu, nebo zařízení, v nichž je protiblokovací funkce integrována do jiného systému, se budou pokládat za protiblokovací brzdový systém ve smyslu této přílohy a přílohy 10 tohoto předpisu, pokud jejich účinky budou ekvivalentní účinkům požadovaným touto přílohou.
 2. DEFINICE
 2.1
 „Protiblokovacím systémem“ se rozumí část systému provozního brzdění, která automaticky řídí míru skluzu kola ve směru jeho rotace na jednom nebo více kolech vozidla při brzdění.
 2.2
 „Čidlem“ se rozumí část určená k identifikaci stavu rotace kola (kol) nebo dynamického stavu vozidla a k předání příslušných údajů do řídícího zařízení.
 2.3
 „Řídícím zařízením“ se rozumí část určená k vyhodnocení údajů předaných čidlem (čidly) a k předání signálu do modulátoru.
 2.4
 „Modulátorem“ se rozumí část určená k změně brzdné síly (brzdných sil) podle signálu, který byl předán ze řídícího zařízení.
 2.5
 „Přímo regulovaným kolem“ se rozumí kolo, jehož brzdná síla se reguluje dle údajů vyslaných nejméně jeho vlastním čidlem (1).
 2.6
 „Nepřímo regulovaným kolem“ se rozumí kolo, jehož brzdná síla se reguluje podle údajů vyslaných čidlem nebo čidly jiného kola nebo jiných kol (1).
 2.7
 „Plným cyklováním“ se rozumí, že protiblokovací zařízení opakovaně řídí brzdnou sílu, aby zabránilo blokování přímo řízených kol. Brzdění, při němž k takovému řízení dojde jen jednou v průběhu zabrzdění do zastavení vozidla, se nepovažuje za splňující tuto definici.
 U přípojných vozidel s pneumatickým brzdovým systémem je zajištěno plné cyklování protiblokovacího systému jen tehdy, když tlak, který je k dispozici pro brzdový válec každého přímo řízeného kola, je o více než 100 kPa větší, než je maximální tlak při cyklování v průběhu dané zkoušky. Tlak v plnicí větvi spojovacího potrubí se nesmí zvětšit nad 800 kPa.
 3. DRUHY PROTIBLOKOVACÍCH SYSTÉMŮ
 3.1 Motorové vozidlo se pokládá za vybavené protiblokovacím systémem ve smyslu bodu 1 přílohy 10 tohoto předpisu, je-li opatřeno některým z následujících systémů:
 3.1.1 Protiblokovací systém kategorie 1
 Vozidlo


text:
vybavené protiblokovacím systémem kategorie 1 musí splňovat všechna příslušná ustanovení této přílohy.
 3.1.2 Protiblokovací systém kategorie 2
 Vozidlo vybavené protiblokovacím systémem kategorie 2 musí splňovat všechna příslušná ustanovení této přílohy, s výjimkou bodu 5.3.5.
 3.1.3 Protiblokovací systém kategorie 3
 Vozidlo vybavené protiblokovacím systémem kategorie 3 musí splňovat všechna příslušná ustanovení této přílohy, s výjimkou bodů 5.3.4 a 5.3.5. Na takových vozidlech musí každá jednotlivá náprava (nebo sdružené nápravy), jež neobsahuje alespoň jedno přímo regulované kolo, splňovat z hlediska poměrných brzdných sil a zatížení požadavky na využití adheze a na pořadí blokování kol podle přílohy 10 tohoto předpisu. Plnění těchto ustanovení se může ověřit zkouškami na dráze s vysokým anebo s nízkým součinitelem adheze (okolo 0,8 a nejvýše 0,3), přičemž se působí vhodnou silou na ovládací orgán provozního brzdění.
 3.2 Přípojné vozidlo se považuje za vybavené protiblokovacím systémem ve smyslu bodu 1 přílohy 10 tohoto předpisu, pokud nejméně dvě kola umístěná na opačných stranách vozidla jsou přímo regulována protiblokovacím systémem a všechna zbývající kola jsou tímto systémem regulována buď přímo nebo nepřímo. U přívěsů se dvěma nebo více nápravami musí být nejméně přímo regulována dvě kola na jedné z předních náprav a dvě kola na jedné ze zadních náprav, přičemž každá z těchto náprav musí mít nejméně jeden nezávislý modulátor, a všechna ostatní kola musí být buď přímo nebo nepřímo regulována. Navíc přípojné vozidlo s protiblokovacím zařízením musí splňovat jeden z následujících požadavků.
 3.2.1 Protiblokovací systém kategorie A
 Přípojné vozidlo s protiblokovacím systémem kategorie A musí splňovat všechny příslušné požadavky této přílohy.
 3.2.2 Protiblokovací systém kategorie B
 Přípojné vozidlo s protiblokovacím systémem kategorie B musí splňovat všechny příslušné požadavky této přílohy, s výjimkou bodu 6.3.2.
 4. VŠEOBECNÉ POŽADAVKY
 4.1
 Každá elektrická porucha nebo chybná činnost čidla, která ovlivní systém z hlediska funkce a požadavků na účinky podle této přílohy, včetně poruch a chybné činnosti elektrického napájení, vnější kabeláže k řídícímu zařízení, řídícího (nebo řídících) zařízení (2) a modulátoru (modulátorů), musí být signalizována řidiči zvláštním optickým výstražným zařízením. K tomuto účelu se použije žlutý výstražný signál, specifikovaný v bodě 5.2.1.29.1.2.
 4.1.1
 Poruchy čidel, které nemohou být zjištěny ve statickém stavu, musí být zjištěny nejpozději, když rychlost vozidla překročí 10 km/h (3). Aby se však zabránilo chybné signalizaci, když čidlo nemůže udávat rychlost vozidla, protože se neotáčí určité kolo, může se ověření posunout, avšak porucha musí být zjištěna dříve, než rychlost vozidla překročí 15 km/h.
 4.1.2.
 Jakmile se protiblokovací systém uvede pod napětí při stojícím vozidle, musí také elektricky ovládaný ventil (ventily) pneumatického modulátoru nejméně jednou cyklovat.
 4.2
 Motorová vozidla s protiblokovacím systémem a určená k tažení přípojných vozidel vybavených takovým systémem musí být opatřena zvláštním výstražným zařízením pro protiblokovací systém přípojného vozidla, splňujícím požadavky bodu 4.1 této přílohy. K tomuto účelu se užije zvláštní žlutý výstražný signál, specifikovaný v bodě 5.2.1.29.2, uváděný do činnosti prostřednictvím pólu 5 elektrického konektoru podle normy ISO 7638:1997 (4).
 4.3
 V případě poruchy v protiblokovacím systému musí být zbývající brzdný účinek takový, jaký je předepsán pro příslušné vozidlo v případě poruchy některé části převodu systému provozního brzdění


text:
(viz bod 5.2.1.4 tohoto předpisu). Tento požadavek se nesmí interpretovat jako odchylka od ustanovení o nouzovém brzdění. U přípojných vozidel musí být zbývající brzdný účinek v případě poruchy protiblokovacího systému podle bodu 4.1 této přílohy nejméně 80 % účinku předepsaného pro systém provozního brzdění příslušného přípojného vozidla v naloženém stavu.
 4.4
 Funkce protiblokovacího systému se nesmí narušovat působením magnetických nebo elektrických polí. To je nutno prokázat splněním požadavků předpisu č. 10 ve znění série změn 02.
 4.5
 Zakazuje se ruční zařízení k vyřazení protiblokovacího systému z činnosti nebo ke změně způsobu, kterým reguluje (5), s výjimkou terénních motorových vozidel kategorií N2 a N3, jak jsou definována v příloze 7 úplného usnesení o konstrukci vozidel (R.E.3). Pokud terénní vozidla kategorie N2 nebo N3 mají takové zařízení, musí se splnit následující podmínky:
 4.5.1
 motorové vozidlo, u kterého bylo vypnut protiblokovací systém nebo zařízením uvedeným v bodě 4.5 změněn způsob, kterým reguluje, musí splňovat všechna příslušná ustanovení přílohy 10 tohoto předpisu;
 4.5.2
 optické výstražné zařízení musí informovat řidiče, že protiblokovací systém byl vypnut nebo byl změněn způsob, kterým reguluje; k tomuto účelu se může užít žlutý výstražný signál k signalizaci poruchy protiblokovacího systému, specifikovaný v bodě 5.2.1.29.1.2.
 Tento výstražný signál může být dáván nepřerušovaným světlem nebo přerušovaným světlem;
 4.5.3
 protiblokovací systém se musí automaticky znovu zapnout nebo uvést do nastavení „silniční provoz“, když se opět zapne zapalování (spouštěč);
 4.5.4
 příručka uživatele určená výrobcem uživateli vozidla musí upozornit řidiče na následky ručního vypnutí protiblokovacího systému nebo změny způsobu jeho řízení;
 4.5.5
 zařízení uvedené v bodě 4.7 může zároveň s tažným vozidlem vypnout i protiblokovací zařízení přípojného vozidla nebo změnit způsob jeho řízení. Samostatné zařízení pro vlastní přípojné vozidlo není přípustné.
 4.6
 Vozidla s integrovaným systémem odlehčovacího brzdění musí být také vybavena protiblokovacím systémem působícím nejméně na provozní brzdy nápravy, která je řízena systémem odlehčovacího brzdění, a dále na sám systém odlehčovacího brzdění, a tato vozidla musí splňovat požadavky této přílohy.
 5. ZVLÁŠTNÍ USTANOVENÍ PRO MOTOROVÁ VOZIDLA
 5.1 Spotřeba energie
 Motorová vozidla s protiblokovacími systémy musí zachovat svou schopnost řídit brzdný účinek při dlouhotrvajícím brzdění s plným zdvihem ovládacího orgánu pro provozní brzdění. Plnění tohoto požadavku se ověřuje následujícími zkouškami:
 5.1.1 Postup zkoušky
 5.1.1.1
 Počáteční hladina energie v zásobníku nebo v zásobnících musí mít hodnotu udanou výrobcem. Tato energetická hladina musí být nejméně taková, aby zajišťovala účinek předepsaný pro provozní brzdění při naloženém vozidle.
 Zásobník nebo zásobníky energie pro pneumatické vedlejší spotřebiče musí být odpojeny.
 5.1.1.2
 Brzdí se s plným zdvihem ovládacího orgánu, z počáteční rychlosti nejméně 50 km/h, na povrchu vozovky o součiniteli adheze rovném nebo menším než 0,3 (6), s naloženým vozidlem, po dobu t, přičemž se musí uvažovat energie spotřebovaná během této doby všemi nepřímo regulovanými koly, přičemž protiblokovací systém musí nadále regulovat po tuto dobu všechna přímo regulovaná kola.
 5.1.1.3
 Následně se zastaví motor vozidla nebo se přeruší doplňování zásobníků převodu energie.
 5.1.1.4
 Ovládacím orgánem pro provozní brzdění se vykonají s plným zdvihem čtyři za sebou následující zabrzdění při stojícím vozidle.
 5.1.1.5
 Při pátém zabrzdění musí být možné brzdit vozidlo s


text:
účinkem nejméně takovým, jaký je předepsán pro nouzové brzdění naloženého vozidla.
 5.1.1.6
 V průběhu zkoušek motorového vozidla oprávněného táhnout přípojné vozidlo s pneumatickým brzdovým systémem musí být plnicí větev spojovacího potrubí zaslepena a k pneumatické ovládací větvi – pokud je na vozidle – připojen zásobník o objemu 0,5 litru (tak, jak to požaduje bod 1.2.2.3 části A přílohy 7 tohoto předpisu). Při pátém zabrzdění podle předcházejícího bodu 5.1.1.5 nesmí být tlak vzduchu dodaného do ovládací větve spojovacího potrubí nižší než polovina tlaku, který vznikne při jednom zabrzdění s plným zdvihem ovládacího orgánu, vycházeje z počáteční hodnoty tlaku.
 5.1.2 Doplňkové požadavky
 5.1.2.1
 Součinitel adheze povrchu vozovky se určí s tímtéž vozidlem, s kterým se konají zkoušky, podle metody uvedené v bodě 1.1 dodatku 2 k této příloze.
 5.1.2.2
 Zkouška brzdění se provede s odpojeným motorem, při volnoběhu a s naloženým vozidlem.
 5.1.2.3
 Doba brzdění t se určí ze vzorce:
 (avšak ne méně než 15 sekund),
 kde doba t je vyjádřena v sekundách a vmax znamená maximální konstrukční rychlost vozidla v km/h s horní hranicí 160 km/h.
 5.1.2.4
 Pokud nelze dosáhnout doby t v jediné fázi brzdění, připouštějí se další fáze brzdění až do počtu celkem nejvýše čtyři.
 5.1.2.5
 Pokud se zkouší ve více fázích, nesmí se mezi jednotlivými fázemi zkoušky doplňovat žádná energie.
 Počínaje druhou fází se může vzít v úvahu energie spotřebovaná při prvním zabrzdění tím, že se odečte jedno zabrzdění s plným zdvihem od čtyř zabrzdění s plným zdvihem, předepsaných v bodě 5.1.1.4 (a bodech 5.1.1.5 a 5.1.2.6) této přílohy, pro každou z druhé, třetí a čtvrté fáze, které se použily ve zkoušce stanovené bodem 5.1.1 této přílohy, v závislosti na případu.
 5.1.2.6
 Účinek předepsaný v bodě 5.1.1.5 této přílohy se pokládá za splněný, pokud na konci čtvrtého brzdění, na stojícím vozidle, má hladina energie v zásobníku (zásobnících) hodnotu rovnou nebo vyšší, než má hladina energie potřebná k dosažení účinku předepsaného pro nouzové brzdění s naloženým vozidlem.
 5.2 Využití adheze
 5.2.1
 Využití adheze protiblokovacím systémem odpovídá skutečnému přírůstku brzdné dráhy vzhledem k teoretické minimální hodnotě brzdné dráhy. Protiblokovací systém se pokládá za vyhovující, pokud je splněna podmínka ε ≥ 0,75, kde ε vyjadřuje využití adheze, jak je definováno v bodě 1.2 dodatku 2 této přílohy.
 5.2.2
 Využití adheze ε se zjišťuje na drahách se součinitelem adheze nejvýše 0,3 (6), a pak o hodnotě okolo 0,8 (suchá vozovka), z počáteční rychlosti 50 km/h. Aby se vyloučily vlivy rozdílů teplot mezi brzdami, doporučuje se určit hodnotu zAL dříve než hodnotu „k“.
 5.2.3
 Postup zkoušky pro určení součinitele adheze (k) a způsob výpočtu využití adheze ε jsou uvedeny v dodatku 2 k této příloze.
 5.2.4
 Využití adheze protiblokovacím systémem se ověřuje na úplných vozidlech vybavených protiblokovacími systémy kategorií 1 nebo 2. U vozidel vybavených systémy kategorie 3 musí splnit tento požadavek pouze náprava (nebo nápravy) s nejméně jedním přímo regulovaným kolem.
 5.2.5
 Požadavek ε ≥ 0,75 se ověří pro vozidlo jednak naložené a jednak nenaložené. (7)
 Zkouška naloženého vozidla na povrchu s vysokým součinitelem adheze se může vypustit, pokud s předepsanou silou