text:
nesmí překročit hodnotu 0,020 (Δtm < 0,020).
 3.2.3.2
 Po zkoušce odolnosti vůči chemickým činidlům musí být vzorky bez jakýchkoli stop chemického narušení, které by mohlo způsobovat změny rozptylu světelného toku, jehož průměrná změna měřená na třech vzorcích postupem uvedeným v dodatku 2 k této příloze nesmí překračovat hodnotu 0020 (Δdm < 0,020).
 3.3
 Odolnost vůči záření zdroje světla
 V případě potřeby se provede níže popsaná zkouška:
 Ploché vzorky každého plastového prvku zařízení pro osvětlení vozovky propouštějícího světlo jsou vystaveny záření zdroje (zdrojů) světla. Parametry, jako např. úhly a vzdálenosti těchto vzorků, musí být stejné jako v zařízení pro osvětlení vozovky. Všechny vzorky musí být stejné barvy a musí být případně stejně povrchově upraveny jako součásti zařízení pro osvětlení vozovky.
 Po 1 500 hodinách nepřerušeného provozu musí být splněny kolorimetrické požadavky na přenášené světlo s novým zdrojem světla a povrchy vzorků nesmí vykazovat trhliny, škrábance, naštípnutí ani deformace.
 Zkouška UV nepropustnosti vnitřních materiálů vůči záření zdroje světla není nutná, pokud se použijí zdroje světla v souladu s předpisem OSN č. 37 a/nebo výbojkové zdroje světla s nízkým UV zářením a/nebo LED moduly s nízkým UV zářením nebo jsou-li přijata opatření na ochranu příslušných součástí systému před UV zářením, například prostřednictvím skleněných filtrů.
 3.4
 Odolnost vůči čisticím prostředkům a uhlovodíkům
 3.4.1
 Odolnost vůči čisticím prostředkům
 Vnější povrch tří vzorků (rozptylových skel nebo materiálu) se ohřeje na 50 °C ± 5 °C a pak se ponoří na pět minut do směsi udržované na teplotě 23 °C ± 5 °C, která je složena z 99 dílů destilované vody obsahující nejvýše 0,02 % nečistot a z jednoho dílu alkylarylsulfonátu.
 Po skončení zkoušky se vzorky usuší při teplotě 50 °C ± 5 °C. Povrch vzorků se očistí vlhkou látkou.
 3.4.2
 Odolnost vůči uhlovodíkům
 Vnější povrch těchto tří vzorků se poté po dobu jedné minuty lehce otírá bavlněnou tkaninou namočenou ve směsi 70 obj. % n-heptanu a 30 obj. % toluenu a nechá se na vzduchu zaschnout.
 3.4.3
 Výsledky
 Po postupném provedení obou zkoušek nesmí průměrná hodnota změny propustnosti měřená na třech vzorcích postupem uvedeným v dodatku 2 překračovat hodnotu 0,010 (Δtm < 0,010).
 3.5
 Odolnost vůči mechanickému poškození
 3.5.1
 Metoda mechanického poškození
 Vnější povrch tří nových vzorků (rozptylových skel) se podrobí zkoušce rovnoměrného mechanického poškození postupem popsaným v dodatku 3.
 3.5.2
 Výsledky
 Změny po této zkoušce:
 v propustnosti: ,
 a v rozptylu: ,
 se postupem popsaným v dodatku 2 měří na ploše stanovené v bodě 1.2.1.1. Pro střední hodnotu tří vzorků musí platit:
 Δtm < 0,100;
 Δdm < 0,050.
 3.6
 Zkouška přilnavosti případných nátěrů
 3.6.1
 Příprava vzorku
 Na nátěru rozptylového skla se plocha o velikosti 20 mm x 20 mm rozřeže čepelkou nebo jehlou na mřížku se čtvercovými okénky o velikosti přibližně 2 mm x 2 mm. Na čepelku, respektive jehlu, se působí takovým tlakem, aby se prořízl alespoň nátěr.
 3.6.2
 Popis zkoušky
 Použije se lepicí páska o přilnavosti 2 N na cm šířky ± 20 %, měřeno za standardizovaných podmínek stanovených v dodatku 4. Tato lepicí páska, která musí být alespoň 25 mm široká, se


text:
přitiskne nejméně na pět minut na povrch upravený dle bodu 3.6.1.
 Konec lepicí pásky se potom zatíží tak, aby byla síla přilnavosti k danému povrchu vyrovnána silou kolmou k tomuto povrchu. Za tohoto stavu se páska odtrhne rovnoměrnou rychlostí 1,5 m/s ± 0,2 m/s.
 3.6.3
 Výsledky
 Mřížkovaná plocha nesmí být nijak výrazně poškozena. Přípustné je poškození na průsečících mezi čtverci nebo na hranách řezů, pokud velikost poškozené plochy nepřekračuje 15 % mřížkované plochy.
 3.7.
 Zkoušky úplného zařízení pro osvětlení vozovky s plastovým rozptylovým sklem
 3.7.1
 Odolnost povrchu rozptylového skla vůči mechanickému poškození
 3.7.1.1
 Zkoušky
 Rozptylové sklo vzorku č. 1 se podrobí zkoušce popsané v bodě 3.5.1.
 3.7.1.2
 Výsledky
 3.7.1.2.1
 V případě tříd A, B a D a systému AFS nesmí po zkoušce výsledky fotometrických měření provedených na světlometu v souladu s tímto předpisem překročit:
 a)
 maximální hodnoty předepsané pro body B 50 L a HV o více než 30 % a nesmí být o více než 10 % pod minimálními hodnotami předepsanými pro bod 75 R (u světlometů určených pro levostranný provoz se posuzují body B 50 R, HV a 75 L)
 nebo
 b)
 nesmí být o více než 10 % pod minimálními hodnotami předepsanými pro HV v případě světlometu produkujícího pouze dálkové světlo.
 3.7.1.2.2
 V případě tříd BS, CS, DS a ES nesmí po zkoušce výsledky fotometrických měření provedených na světlometu v souladu s tímto předpisem překročit:
 a)
 o více než 30 % maximální hodnoty předepsané pro bod HV a nesmí být o více než 10 % pod minimálními hodnotami předepsanými pro bod 50 L a 50 R pro světlomet třídy BS, 0,86D/3,5R, 0,86D/3,5L pro světlomet tříd CS, DS a ES
 nebo
 b)
 nesmí být o více než 10 % pod minimálními hodnotami předepsanými pro HV v případě světlometu produkujícího pouze dálkové světlo.
 3.7.1.2.3
 V případě mlhových světlometů nesmí po zkoušce výsledky fotometrických měření předepsaných pro řádky 2 a 5 překročit maximální předepsané hodnoty o více než 30 %.
 3.7.2
 Zkouška přilnavosti případných nátěrů
 Rozptylové sklo vzorku č. 2 se podrobí zkoušce popsané v bodě 3.6.
 4. OVĚŘENÍ SHODNOSTI VÝROBY
 4.1
 Z hlediska materiálů používaných pro výrobu rozptylových skel se zařízení pro osvětlení vozovky nebo instalačních jednotek z jedné série považují za vyhovující tomuto předpisu, jestliže:
 4.1.1
 po zkoušce odolnosti vůči chemickým činidlům a zkoušce odolnosti vůči čisticím prostředkům a uhlovodíkům nevykazuje vnější povrch vzorků žádné praskliny, naštípnutí nebo deformace, které by byly viditelné pouhým okem (viz body 3.2.2., 3.4.1 a 3.4.2);
 4.1.2
 po zkoušce popsané v bodě 3.7.1.1 jsou fotometrické hodnoty v bodech měření podle bodu 3.7.1.2 v mezích stanovených tímto předpisem pro shodnost výroby.
 4.2
 Pokud výsledky zkoušek požadavky nesplňují, zopakují se zkoušky na jiném náhodně vybraném vzorku zařízení pro osvětlení vozovky.
 Příloha 8 – dodatek 1
 Časová posloupnost zkoušek materiálu
 A. Zkoušení plastových materiálů (rozptylová skla nebo vzorky materiálu dodané podle bodu 1.2)
 Tabulka A8-1
 Časová posloupnost zkoušek materiálu
 Vzorky
 Rozptylová skla nebo vzorky materiálu
 Rozptylová skla
 Zkoušky
 1
 2
 3
 4
 5
 6
 7
 8
 9
 10
 11
 12
 13
 14
 Omezená fotometrie
 X
 X

type: contracts

jurisdiction: EU


text:
X
 Změna teploty
 X
 X
 X
 Omezená fotometrie
 X
 X
 X
 Měření propustnosti
 X
 X
 X
 X
 X
 X
 X
 X
 X
 Měření rozptylu
 X
 X
 X
 X
 X
 X
 Atmosférické vlivy
 X
 X
 X
 Měření propustnosti
 X
 X
 X
 Chemická činidla
 X
 X
 X
 Měření rozptylu
 X
 X
 X
 Čisticí prostředky
 X
 X
 X
 Uhlovodíky
 X
 X
 X
 Měření propustnosti
 X
 X
 X
 Poškození
 X
 X
 X
 Měření propustnosti
 X
 X
 X
 Měření rozptylu
 X
 X
 X
 Přilnavost
 X
 Odolnost vůči záření zdroje světla (*1)
 X
 Tabulka A8-2
 Zkoušky úplných zařízení, systémů nebo jejich částí (dodaných podle bodu 3.1.3.4 tohoto předpisu)
 Zkoušky
 Úplná zařízení, systémy nebo jejich části
 Číslo vzorku
 1
 2
 Poškození
 X
 Fotometrie
 X
 Přilnavost
 X
 Příloha 8 – dodatek 2
 Metoda měření rozptylu a propustnosti světla
 1. ZAŘÍZENÍ (viz obrázek A8-I)
 Paprsek kolimátoru K s poloviční divergencí β / 2 = 17,4 x 10(4) rd je omezen clonou Dτ s otvorem 6 mm, proti němuž je umístěn vzorek.
 Rozptylové achromatické sklo L2, korigované na sférickou aberaci, spojuje clonu Dτ se snímačem R; průměr rozptylového skla L2 musí být takový, aby neclonil světlo rozptylované vzorkem v kuželu s polovičním vrcholovým úhlem β/2 = 14°.
 Do ohniskové roviny obrazu rozptylového skla L2 se umístí prstencová clona DD o úhlech αo/2 = 1° a αmax /2 = 12°.
 Nepropustná středová část clony slouží k tomu, aby se vyloučilo světlo přicházející přímo ze zdroje světla. Musí být možno ji vyjmout ze světelného svazku takovým způsobem, aby se vrátila přesně do své výchozí polohy.
 Vzdálenost L2 Dτ a ohnisková vzdálenost F2 (1) rozptylového skla L2 musí být zvoleny tak, aby obraz Dτ zcela pokryl snímač R.
 Přiřadí-li se počátečnímu dopadajícímu toku velikost 1 000 jednotek, musí být absolutní přesnost každého měření lepší než 1 jednotka.
 2. Měření
 Provedou se tato měření:
 Tabulka A8-3
 Měření
 Měření
 Se vzorkem
 Se středovou částí DD
 Stanovovaná hodnota
 T1
 Ne
 Ne
 Počáteční dopadající tok světla
 T2
 Ano
 (před zkouškou)
 Ne
 Tok světla propuštěný novým materiálem v poli 24°
 T3
 Ano
 (po zkoušce)
 Ne
 Tok světla propuštěný zkoušeným materiálem v poli 24°
 T4
 Ano
 (před zkouškou)
 Ano
 Tok světla rozptylovaný novým materiálem
 T5
 Ano
 (po zkoušce)
 Ano
 Tok světla rozptylovaný zkoušeným materiálem
 Příloha 8 – dodatek 3
 Metoda zkoušení nástřikem
 1. ZKUŠEBNÍ ZAŘÍZENÍ
 1.1
 Stříkací pistole
 Stříkací pistole se osadí tryskou o průměru 1,3 mm umožňující dosahovat při pracovním tlaku 6,0 –0/+ 0,5 baru průtoku 0,24 ± 0,02 l/min.
 Za těchto pracovních podmínek musí vzorek nástřiku na povrchu vystaveném narušování ve vzdálenosti 380 mm ± 10 mm od trysky dosahovat průměru 170 mm ± 50 mm.
 1.2
 Zkušební směs
 Zkušební směs sestává z:
 a)
 křemenného písku o tvrdosti 7 na Mohsově stupnici a velikosti zrna mezi 0 a 0,2 mm s téměř normálním rozložením a s hodnotou úhlového faktoru 1,8 až 2;
 b)
 vody o tvrdosti nepřesahující 205 g/m(3) ve směsi obsahující 25 g písku na litr vody.
 2. ZKOUŠKA
 Vnější povrch rozptylových skel světlometů se jednou nebo několikrát vystaví pískovému proudu získanému výše uvedeným postupem. Proud


text:
směřuje téměř kolmo na zkoušený povrch.
 Poškození se zjišťuje pomocí jednoho nebo několika referenčních vzorků skla umístěných do blízkosti zkoušených rozptylových skel. Směs se stříká tak dlouho, dokud změna rozptylu světla u vzorku nebo vzorků měřená postupem uvedeným v dodatku 2 nesplňuje podmínku
 K ověření, že je celý zkoušený povrch poškozen stejnoměrně, je možno použít několik referenčních vzorků.
 Příloha 8 – dodatek 4
 Zkouška přilnavosti lepicí pásky
 1. ÚČEL
 Touto metodou je možno stanovit za standardních podmínek lineární sílu, kterou lepicí páska lne ke skleněné desce.
 2. PRINCIP
 Měření síly potřebné k odlepení lepicí pásky od skleněné desky pod úhlem 90°.
 3. STANOVENÉ ATMOSFÉRICKÉ PODMÍNKY
 Podmínky prostředí jsou: teplota 23 °C ± 5 °C, relativní vlhkost 65 % ± 15 %.
 4. ZKUŠEBNÍ KUSY
 Před zkouškou se zkoušený svitek lepicí pásky po dobu 24 hodin teplotně stabilizuje za specifikovaných podmínek prostředí (viz bod 3).
 Z každého svitku se zkouší pět zkušebních pásků, každý o délce 400 mm. Před výběrem těchto zkušebních kusů se ze svitku odvinou a zlikvidují první tři obvody.
 5. POSTUP
 Zkouška se provádí za podmínek prostředí stanovených v bodě 3.
 Pět zkušebních pásků se odebere při odvíjení lepicí pásky v radiálním směru rychlostí přibližně 300 mm/s a do 15 sekund se nanesou takto:
 páska se postupně nalepí na skleněnou desku, zlehka se prstem po délce uhladí bez nadměrného tlaku tak, aby mezi páskou a sklem nezůstávaly žádné vzduchové bublinky.
 Sestava se ve stanovených atmosférických podmínkách ponechá 10 minut v klidu.
 V rovině kolmé na osu zkušební pásky se od desky odlepí zhruba 25 mm zkušební pásky.
 Deska se upevní a volný konec pásky se ohne o 90°. Silou se působí tak, aby dělicí čára mezi páskou a deskou byla na tuto sílu i na desku kolmá.
 Táhne se tak, aby se páska odlepovala rychlostí 300 mm/s ± 30 mm/s, a zaznamenává se síla, která je k tomu zapotřebí.
 6. VÝSLEDKY
 Získaných pět hodnot se seřadí podle velikosti a za výsledek měření se považuje jejich medián. Tato hodnota se vyjadřuje v newtonech na centimetr šířky pásky.
 (*1) Tato zkouška se týká předních mlhových světlometů vybavených výbojkovými zdroji světla, světlometů a systémů AFS.
 (1) Pro rozptylové sklo L2 se doporučuje ohnisková vzdálenost asi 80 mm.
 PŘÍLOHA 9
 Požadavky pro LED moduly a zařízení pro osvětlení vozovky (kromě rohových světlometů) obsahující LED moduly a/nebo zdroje světla LED
 1. VŠEOBECNÉ POŽADAVKY NA LED MODULY
 1.1
 Každý vzorek LED modulu předložený ke zkouškám musí splňovat příslušné požadavky tohoto předpisu, pokud je případně zkoušen s elektronickým ovladačem (ovladači) zdroje světla.
 1.2
 LED modul (moduly) musí být konstruován (konstruovány) tak, aby při běžném použití zůstal (zůstaly) v provozuschopném stavu. Kromě toho nesmí vykazovat žádnou konstrukční ani výrobní vadu. LED modul se považuje za vadný, jestliže kterákoli jeho LED dioda vykazuje závadu.
 1.3
 LED modul (moduly) musí být chráněn (chráněny) proti manipulaci.
 1.4
 Konstrukce vyměnitelného LED modulu (modulů) musí být taková, aby:
 1.4.1
 po vyjmutí a výměně modulu za jiný modul, který byl dodán žadatelem a označen týmž identifikačním kódem modulu zdroje světla, byly dodrženy


text:
fotometrické požadavky světlometu nebo systému AFS;
 1.4.2
 LED moduly s odlišnými identifikačními kódy modulu zdroje světla nebylo možné uvnitř téhož pouzdra světlometu zaměnit.
 2. VÝROBA LED MODULŮ
 2.1
 LED diody v LED modulech musí být vybaveny vhodnými upevňovacími prvky.
 2.2
 Upevňovací prvky musí být odolné a dobře upevněné k LED diodám a k LED modulu.
 3. ZKUŠEBNÍ PODMÍNKY
 3.1
 Použití
 3.1.1
 Všechny vzorky se zkouší dle bodu 4.
 3.1.2
 Druhem zdroje světla v LED modulu musí být světlo emitující diody (LED), jak jsou vymezeny v bodě 2.7.1 předpisu OSN č. 48, zvláště s ohledem na prvek viditelného vyzařování. Jiné druhy zdrojů světla nejsou dovoleny.
 3.2
 Provozní podmínky
 3.2.1
 Provozní podmínky LED modulu
 Všechny vzorky se zkouší za podmínek určených v bodě 4.6.4 tohoto předpisu. Není-li v této příloze stanoveno jinak, LED moduly se zkouší uvnitř zařízení předloženého výrobcem.
 3.2.2
 Provozní podmínky LED modulu
 Všechny vzorky se zkouší za podmínek určených v bodě 4.6.3 tohoto předpisu.
 3.2.3
 Okolní teplota
 Pro účely měření elektrických a fotometrických parametrů se zařízení uvede v činnost v suchém a klidném ovzduší při okolní teplotě 23 °C ± 5 °C.
 3.3
 Zahoření
 Dle požadavku žadatele musí být LED modul v provozu 15 hodin a před začátkem zkoušky ochlazen na okolní teplotu, jak je stanoveno tímto předpisem.
 4. ZVLÁŠTNÍ POŽADAVKY A ZKOUŠKY
 4.1
 Podání barev
 4.1.1
 Obsah červené
 Kromě ustanovení uvedených v bodě 4.16 tohoto předpisu platí:
 minimální obsah červené ve světle LED modulu nebo zařízení, které obsahuje LED modul (moduly), zkoušeného (při 50 V pro světlomety a systémy AFS) musí být takový, aby platilo:
 kde:
 Ee(λ)
 (jednotka: W) je spektrální rozdělení toku záření;
 V(λ) (jednotka: 1)
 je spektrální světelná účinnost;
 (λ)
 (jednotka: nm) je vlnová délka.
 Tato hodnota se vypočítá pomocí intervalů jednoho nanometru.
 4.2
 UV záření
 UV záření LED modulu s nízkým UV zářením musí být takové, aby platilo:
 kde:
 S(λ) (jednotka: 1)
 je funkce spektrálního vážení;
 km = 683 lm/W
 je maximální hodnota světelné účinnosti záření.
 (Definice ostatních symbolů viz bod 4.1.1)
 Tato hodnota se vypočítá pomocí intervalů jednoho nanometru. UV záření se váží s ohledem na hodnoty uvedené v tabulce Table A9-1:
 Tabulka A9-1
 Tabulka hodnot UV dle příručky „Pokyny IRPA/INIRC k limitům expozice ultrafialovému záření“. Vybrané vlnové délky (v nanometrech) jsou reprezentativní; ostatní hodnoty se interpolují.
 S(λ)
 S(λ)
 S(λ)
 250
 0,430
 305
 0,060
 355
 0,00016
 255
 0,520
 310
 0,015
 360
 0,00013
 260
 0,650
 315
 0,003
 365
 0,00011
 265
 0,810
 320
 0,001
 370
 0,00009
 270
 1,000
 325
 0,00050
 375
 0,000077
 275
 0,960
 330
 0,00041
 380
 0,000064
 280
 0,880
 335
 0,00034
 385
 0,000053
 285
 0,770
 340
 0,00028
 390
 0,000044
 290
 0,640
 345
 0,00024
 395
 0,000036
 295
 0,540
 350
 0,00020
 400
 0,000030
 300
 0,300
 4.3
 Teplotní stabilita pro zařízení obsahující zdroj (zdroje) světla a/nebo LED modul (moduly)
 4.3.1
 Svítivost
 4.3.1.1
 Fotometrické měření zařízení se provede po jedné minutě provozu pro zvláštní funkci v níže stanoveném zkušebním bodě. U těchto měření může být nasměrování přibližné, musí však být zachováno před a po měření poměru.
 Měřené zkušební body:
 potkávací světlo
 25R v případě světlometů tříd A, B a


text:
D
 50V v případě světlometů tříd AS, BS, CS, DS, ES
 25RR v případě systému AFS
 dálkové světlo
 H – V
 přední mlhové světlomety
 vodorovně 0° svisle 2,5°D
 4.3.1.2
 Světlomet musí zůstat v provozu, dokud se nedosáhne fotometrické stability. Okamžik, ve kterém je fotometrie stabilní, je definován jako bod v čase, ve kterém je změna fotometrické hodnoty během jakéhokoliv časového úseku trvajícího 15 minut menší než 3 %. Po dosažení stability se provede nasměrování pro kompletní fotometrii v souladu s požadavky pro konkrétní zařízení. Fotometrická měření se musí provést ve všech zkušebních bodech vyžadovaných pro konkrétní zařízení.
 4.3.1.3
 Vypočítá se poměr mezi fotometrickou hodnotou zkušebního bodu stanoveného v bodě 4.3.1.1 a hodnotou bodu stanoveného v bodě 4.3.1.2.
 4.3.1.4
 Jakmile bylo dosaženo fotometrické stability, použije se poměr vypočítaný výše pro každý z ostatních zkušebních bodů k vytvoření nové fotometrické tabulky, která popisuje kompletní fotometrii založenou na jedné minutě provozu.
 4.3.1.5
 Hodnoty svítivosti měřené po jedné minutě a po dosažení fotometrické stability musí splňovat minimální a maximální požadavky.
 4.3.2
 Barva
 Barva vyzařovaného světla měřená po jedné minutě činnosti a po dosažení fotometrické stability podle bodu 4.3.1.2 musí být v obou případech uvnitř požadovaného rozmezí barev.
 5. MĚŘENÍ SKUTEČNÉHO SVĚTELNÉHO TOKU LED MODULU (MODULŮ) PRODUKUJÍCÍHO HLAVNÍ POTKÁVACÍ SVĚTLO SE PROVEDE TAKTO:
 5.1
 Konfigurace LED modulu (modulů) musí odpovídat technickým specifikacím podle bodu 3.1.3 tohoto předpisu. Optické prvky (doplňková optika) se na žádost žadatele odmontují ve zkušebně pomocí nářadí. Tento postup a podmínky během měření, jak je uvedeno níže, musí být popsány ve zkušebním protokolu.
 5.2
 Žadatel předloží jeden modul od každého typu s případným elektronickým ovladačem zdroje světla a také dostatečně podrobné návody.
 Může být zajištěno vhodné teplotní uspořádání (např. odvod tepla), aby se dosáhlo podobných teplotních podmínek jako při odpovídajícím použití světlometu nebo systému AFS.
 Před zkouškou se každý LED modul musí zahořet alespoň po dobu 72 hodin za stejných podmínek jako při odpovídajícím použití světlometu.
 Pokud se použije integrační koule, musí mít v průměru alespoň jeden metr a nejméně desetkrát větší rozměr, než je maximální rozměr LED modulu (větší z těchto hodnot). Měření toku mohou být rovněž provedena integrací za pomoci goniofotometru. V úvahu je také třeba vzít požadavky uvedené v publikaci CIE č. 84 (1989), které se týkají okolní teploty, nastavení polohy atd.
 LED modul se zahoří přibližně po dobu jedné hodiny v uzavřené kouli nebo na goniofotometru.
 Tok se měří po dosažení stability, jak je uvedeno v bodě 4.3.1.2.
 PŘÍLOHA 10
 Obecné znázornění hlavního potkávacího světla a pomocného světla a příslušné možnosti zdroje světla
 Obrázek A10-I Obecné znázornění
 PŘÍLOHA 11
 Vztažný střed
 V případě, že je vyžadováno:
 Obrázek A11-I Vztažný střed
 a = 2 mm (minimum)
 Tato nepovinná značka vztažného středu se nachází na rozptylovém skle v jeho průsečíku se vztažnou osou potkávacího světla a také na rozptylových sklech dálkových světel, pokud nejsou ani skupinová ani sdružená ani sloučená s potkávacím světlem, a na rozptylovém skle předního mlhového světlometu.
 Obrázek A11-I znázorňuje značku vztažného středu promítnutého na rovinu v podstatě tečnou k rozptylovému sklu kolem středu kružnice. Čáry tvořící


text:
tuto značku mohou být plné nebo tečkované.
 PŘÍLOHA 12
 Označení napětí
 Obrázek A12-I Označení napětí A
 Toto označení musí být umístěno na hlavním tělese každého světlometu, který obsahuje pouze výbojkové zdroje světla a napáječ, a dále na obou vnějších částech napáječe.
 Napáječ (napáječe) je určen (jsou určeny) pro síťový systém o napětí nn voltů.
 Obrázek A12-II Označení napětí B
 Toto označení musí být umístěno na hlavním tělese každého světlometu, který obsahuje alespoň jeden výbojkový zdroj světla a napáječ.
 Napáječ (napáječe) je určen (jsou určeny) pro síť o napětí nn voltů.
 Žádný ze žárovkových zdrojů světla, které světlomet obsahuje, není určen pro síť o napětí 24 V.
 PŘÍLOHA 13
 Uspořádání značek schválení
 Následující značky schválení jsou uvedeny pouze jako příklady, přičemž je přijatelné jakékoli jiné uspořádání v souladu s bodem 3.3 tohoto předpisu.
 1. Značka schválení jednotlivého zařízení pro osvětlení vozovky
 Obrázek A13-I příklad označení 1
 a = viz bod 3.3.1.2.1 tohoto předpisu
 Zařízení opatřené značkou schválení znázorněnou vlevo je instalační jednotka systému AFS schváleného v Nizozemsku (E4) podle tohoto předpisu pod číslem schválení 19243.
 Číslo za 149R udává, že schválení bylo uděleno v souladu s požadavky tohoto předpisu v jeho původním znění (00).
 Symboly označující funkce udávají, že schválení bylo uděleno pro dálkové světlo (R) a potkávací světlo třídy C a třídy V. Obousměrná šipka udává, že potkávací světlo je vhodné pro oba dopravní systémy, díky vhodnému seřízení optického prvku nebo zdroje světla vozidla. Potkávací světlo třídy C, potkávací světlo třídy V a dálkové světlo musí splňovat ustanovení pro osvětlení v zatáčce, jak udává písmeno „T“. Pomlčka nad písmenem „R“ udává, že funkci dálkových světel zajišťuje na dané straně systému více než jedna instalační jednotka.
 Číslo 30 označuje, že maximální svítivost dálkových světel je mezi 123 625 a 145 125 cd.
 Obrázek A13-II příklad označení 2
 Světlomet opatřený značkou schválení, která je zobrazena vlevo, je výbojkový potkávací světlomet (DC) pouze pro levostranný provoz (šipka) využívající plastové rozptylové sklo (PL) schválený ve Franci (E2) podle tohoto předpisu 149R, jak je stanoveno v původní sérii změn (00), sdružený s přední obrysovou svítilnou (A), jak stanoví původní série změn (00) předpisu o zařízeních světelné signalizace 148R. Oba světlomety (funkce) jsou schváleny pod číslem schválení 3223.
 2. Značka schválení skupinových, sdružených nebo sloučených svítilen
 Poznámka:
 Svislé a vodorovné čáry vyznačují tvar svítilny světelné signalizace. Tyto čáry nejsou součástí značky schválení.
 Obrázek A13-III Příklad označení 3
 Obrázek A13-IV Příklad označení 4-a
 Poznámka:
 Příklady v obrázcích A13-III a A13-IV odpovídají světelnému zařízení opatřenému značkou schválení, která obsahuje tyto prvky:
 a)
 přední obrysovou svítilnu schválenou podle série změn 00 předpisu OSN č. 148. Vodorovná šipka směřuje ke straně, na které jsou požadované fotometrické specifikace splněny do úhlu 80° H;
 b)
 světlomet třídy B s potkávacím světlem konstruovaný pouze pro pravostranný provoz a dálkovým světlem s maximální svítivostí mezi 123 625 a 145 125 cd (jak udává číslice 30), schválený v souladu s požadavky tohoto předpisu ve znění série změn 00, který obsahuje rozptylové sklo z plastu;
 c)
 přední mlhový světlomet, který je schválen podle série změn 00


text:
tohoto předpisu a má rozptylové sklo z plastu;
 d)
 přední směrovou svítilnu kategorie 1a schválenou podle série změn 00 předpisu OSN č. 148.
 Obrázek A13-V Příklad označení 4-b
 Tento příklad ukazuje systém adaptivního předního osvětlení složeného ze dvou instalačních jednotek na levé straně vozidla a z jedné instalační jednotky na pravé straně.
 Systém opatřený výše znázorněnou značkou schválení splňuje požadavky tohoto předpisu (původního znění předpisu), pokud jde o potkávací světlo pro levostranný provoz i o dálkové světlo, jehož maximální svítivost je 123 625 až 145 125 cd (jak udává číslice 30), ve skupině s přední směrovou svítilnou kategorie 1a a předním obrysovým světlem schváleným v souladu se sérií změn 00 předpisu OSN č. 148.
 Instalační jednotka č. 1 systému (levá strana) je konstruována tak, aby přispívala k potkávacímu světlu třídy C a potkávacímu světlu třídy E. Pomlčka nad písmenem „C“ udává, že potkávací světlo třídy C zajišťuje na dané straně systému více než jedna instalační jednotka. Písmeno „T“ napravo za uvedenými symboly udává, že jak potkávací světlo třídy C, tak potkávací světlo třídy E má režim osvětlení v zatáčce.
 Instalační jednotka č. 3 systému (levá strana) je konstruována tak, aby zajišťovala druhou část potkávacího světla třídy C z dané strany (jak udává pomlčka nad písmenem „C“) a potkávací světlo třídy W. U této dodatečné jednotky osvětlení nemusí být uvedeno písmeno „E“ v kružnici, za nímž následuje rozlišovací číslo země, která udělila schválení.
 Instalační jednotka č. 2 systému (pravá strana) je konstruována tak, aby přispívala k potkávacímu světlu třídy C, potkávacímu světlu třídy E, která obě mají režim osvětlení v zatáčce, a potkávacímu světlu třídy W.
 Poznámka:
 Ve výše uvedeném příkladu musí být jednotlivé instalační jednotky systému označeny týmž číslem schválení.
 3. Identifikační kód modulů zdroje světla
 Obrázek A13-VI Označení modulu zdroje světla
 Modul zdroje světla opatřený identifikačním kódem uvedeným na obrázku A13-VI byl schválen společně se světlometem schváleným v Itálii (E3) pod číslem schválení 17325.
 Obrázek A13-VII Označení jednotky osvětlení
 Dodatečná jednotka osvětlení opatřená výše uvedeným identifikačním kódem znázorněným na obrázku A13-VII byla schválena společně se světlometem původně schváleným v Japonsku (E43) pod číslem schválení 1234.
 PŘÍLOHA 14
 Formuláře pro popis
 Maximální formát: A4 (210 x 297 mm)
 Formulář pro popis adaptivního předního osvětlovacího systému č. 1
 Řídící signály AFS odpovídají funkcím a režimům osvětlení, které systém zajišťuje
 Řídící signál AFS
 Funkce/režim (režimy) řízené signálem (1)
 Technické vlastnosti (2)
 (je-li nutné, použijte nový list papíru)
 Potkávací světlo
 Dálkové světlo
 Třída C
 Třída V
 Třída E
 Třída W
 žádný/výchozí
 X
 signál V
 signál E
 signál W
 signál T
 jiné signály (3)
 Formulář pro popis adaptivního předního osvětlovacího systému č. 2
 Status rozhraní, seřizovací zařízení a seřizovací postupy jednotek osvětlení
 Jednotka osvětlení č. (4)
 Status rozhraní (5)
 Seřizovací zařízení
 Doplňkové vlastnosti a ustanovení (v příslušných případech) (8)
 Jednotka osvětlení vytváří jedno nebo více rozhraní potkávacího světla nebo k němu (nim) přispívá
 svisle
 vodorovně
 Jak je stanoveno v příloze 5 tohoto předpisu (6)
 a uplatní se ustanovení bodu 5.3.5.1 tohoto předpis (6)
 Samostatné („hlavní“) (6)
 ,
 (9)
 Spojené s „hlavní“ jednotkou č. (7)


text:
Samostatné („hlavní“) (6)
 ,
 (9)
 Spojené s „hlavní“ jednotkou č. (7)
 1
 ano/ne
 ano/ne
 ano/ne
 . . . .
 ano/ne
 . . . .
 2
 ano/ne
 ano/ne
 ano/ne
 . . . .
 ano/ne
 . . . .
 3
 ano/ne
 ano/ne
 ano/ne
 . . . .
 ano/ne
 . . . .
 4
 ano/ne
 ano/ne
 ano/ne
 . . . .
 ano/ne
 . . . .
 5
 ano/ne
 ano/ne
 ano/ne
 . . . .
 ano/ne
 . . . .
 6
 ano/ne
 ano/ne
 ano/ne
 . . . .
 ano/ne
 . . . .
 7
 ano/ne
 ano/ne
 ano/ne
 . . . .
 ano/ne
 . . . .
 (1) Křížkem (X) označte políčka odpovídající platné kombinaci (platným kombinacím).
 (2) Informace ke sdělení:
 a)
 fyzikální vlastnosti (elektrický proud / napětí, optické, mechanické, hydraulické, pneumatické atd.);
 b)
 druh informace (kontinuální/analogová, binární, číselně kódovaná atd.);
 c)
 údaje o časové posloupnosti (časová konstanta, rozlišení atd.);
 d)
 stav signálu při splnění podmínek stanovených v bodě 6.22.7.4 předpisu OSN č. 48;
 e)
 stav signálu při selhání (vzhledem ke vstupním informacím systému).
 (3) V souladu s popisem žadatelů; je-li nutné, použijte nový list papíru.
 (4) Označení každé jednotlivé jednotky osvětlení systému podle přílohy 1 tohoto předpisu a jak je uvedeno na výkresu podle bodu 3.1.2 tohoto předpisu; v případě potřeby použijte nový list (nové listy) papíru.
 (5) Podle bodu 6.22.6.1.2 předpisu OSN č. 48.
 (6) Nehodící se škrtněte.
 (7) Případně uveďte počet jednotek osvětlení.
 (8) Například pořadí seřízení jednotek osvětlení nebo souborů jednotek osvětlení nebo doplňková ustanovení týkající se způsobu seřízení.
 (9) Seřízení „hlavní“ jednotky osvětlení může vyžadovat seřízení jedné nebo několika jiných jednotek osvětlení.


text:
11/sv. 41 CS Úřední věstník Evropské unie 79
 22002A0427(01)
 L 112/35 ÚŘEDNÍ VĚSTNÍK EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ 27.4.2002
 DOHODA O STATUTU MEZINÁRODNÍ STUDIJNÍ SKUPINY PRO JUTU Z ROKU 2001
 PREAMBULE
 SMLUVNÍ STRANY TÉTO DOHODY,
 UZNÁVAJÍCE význam juty a výrobků z juty pro hospodářství řady zemí.
 BEROUCE V ÚVAHU, že úzká mezinárodní spolupráce při řešení problémů souvisejících s touto surovinou
 napomůže hospodářskému rozvoji vyvážejících zemí a posílí spolupráci mezi vyvážejícími a dovážejícími zeměmi.
 BEROUCE DÁLE V ÚVAHU, že mezinárodní dohody o jutě a výrobcích z juty z let 1982 a 1989 přispěly k této
 spolupráci mezi vyvážejícími a dovážejícími zeměmi a že je žádoucí v budoucnu zlepšit účinnost takové
 spolupráce.
 PŘESVĚDČENY o nutnosti podporovat a uskutečňovat projekty a provádět činnosti směřující ke zvýšení zisků
 z juty v rozvojových zemích vyrábějících jutu a tím přispívat ke zmírnění chudoby v těchto zemích,
 SE DOHODLY TAKTO:
 Zřízení
 1. Tímto se zřizuje Mezinárodní studijní skupina pro jutu, dále jen „skupina“, aby prováděla ustanovení tohoto
 statutu a dohled nad jeho fungováním. Pro právní, správní, finanční a provozní účely se skupina poté, co její
 statut vstoupí v platnost, bude považovat za nástupnický subjekt Mezinárodní organizace pro jutu, jež byla na
 počátku zřízena podle Mezinárodní dohody o jutě a výrobcích z juty z roku 1982 a existovala i nadále na
 základě Mezinárodní dohody o jutě a výrobcích z juty z roku 1989.
 Definice
 2. Pro účely tohoto statutu se rozumí:
 a) „jutou“ surová juta, kenaf a jiná příbuzná vlákna, včetně Urena lobata, Abutilon avicennae a Cephalonema
 polyandrum;
 b) „výrobkem z juty“ výrobek vyrobený zcela nebo téměř zcela z juty, nebo výrobek, jehož podstatnou součástí
 podle hmotnosti je juta;
 c) „členem“ jakýkoliv stát, Evropské společenství nebo jakákoliv mezivládní organizace uvedená v odstavci 5
 níže, která oznámila přijetí nebo prozatímní uplatnění ustanovení této dohody v souladu s odstavcem 23
 níže;
 d) „přidruženým členem“ jakákoliv organizace nebo subjekt uvedený v odstavci 6 níže;
 e) „zvláštním hlasováním“ hlasování, pro které je zapotřebí nejméně dvou třetin hlasů odevzdaných
 přítomnými a hlasujícími členy, za podmínky, že tyto hlasy odevzdá většina přítomných a hlasujících členů;
 f) „hlasováním prostou většinou“ hlasování, pro které je zapotřebí více než poloviny všech hlasů přítomných
 a hlasujících členů, za podmínky, že tyto hlasy odevzdá většina přítomných a hlasujících členů;
 g) „účetním obdobím“ období od 1. července do 30. června včetně;
 h) „zemědělským rokem juty“ mezinárodní rok sklizně juty, který trvá od 1. července do 30. června včetně;
 i) „statutem“ tato Dohoda o statutu Mezinárodní studijní skupiny pro jutu, 2001.
 ---pagebreak--- 80 CS Úřední věstník Evropské unie 11/sv. 41
 Cíle
 3. Cíle skupiny jsou:
 a) poskytovat členům účinný rámec pro mezinárodní spolupráci, konzultaci a rozvoj politiky týkající se všech
 důležitých hledisek světového hospodářství juty;
 b) podporovat rozšíření mezinárodního obchodu s jutou a výrobky z juty, zachovat přitom stávající trhy
 a rozvíjet nové trhy, zejména uváděním nových výrobků z juty na trh a rozvojem nových forem konečného
 využití juty;
 c) poskytovat fórum pro aktivní účast soukromého sektoru na rozvoji odvětví juty;
 d) zabývat se otázkami souvisejícími se zmírňováním chudoby, se zaměstnaností a rozvojem lidských


text:
zdrojů,
 zejména žen, v odvětví juty;
 e) přispívat ke zlepšení strukturálních podmínek odvětví juty zvýšením produktivity a kvality a podporou
 používání nových metod a technologií;
 f) vytvářet a zvyšovat povědomí o výhodách využití juty jakožto přírodního vlákna, které je šetrné k životnímu
 prostředí, obnovitelné a biologicky rozložitelné;
 g) zlepšovat informovanost o trhu, aby se zajistila větší transparentnost mezinárodního trhu s jutou
 ve spolupráci s jinými organizacemi, včetně Organizace spojených národů pro výživu a zemědělství (FAO).
 Funkce
 4. Při sledování svých cílů vykonává skupina tyto funkce:
 a) vypracovává vhodnou strategii pro zlepšování světového hospodářství juty se zvláštním důrazem na
 všeobecnou podporu juty a výrobků z juty;
 b) organizuje konzultace a výměnu informací o mezinárodním hospodářství juty;
 c) iniciuje, sponzoruje, dohlíží, sleduje a usnadňuje projekty a související činnosti, které mají zlepšit
 strukturální podmínky světového hospodářství juty a veřejné hospodářské blaho všech, kteří v tomto
 odvětví pracují. Ve výjimečných případech rada schválí účast skupiny na provádění projektů za podmínky,
 že tato účast nebude mít další finanční dopady na správní rozpočet skupiny;
 d) poskytuje a zlepšuje statistické údaje a informace o trhu s jutou a výrobcích z juty, a to ve spolupráci
 s Organizací spojených národů pro výživu a zemědělství a s jinými příslušnými subjekty;
 e) provádí studie o různých aspektech světového hospodářství juty a souvisejících tématech;
 f) posuzuje problémy nebo potíže, které se mohou vyskytnout v mezinárodním hospodářství juty.
 Při výkonu svých funkcí skupina bere v úvahu činnosti jiných příslušných mezinárodních organizací, včetně
 Organizace spojených národů pro výživu a zemědělství (FAO).
 Členství
 5. Členy skupiny se mohou stát všechny státy a Evropské společenství, které mají zájem o výrobu nebo spotřebu
 juty a výrobků z juty nebo o mezinárodní obchod s jutou a výrobky z juty, a se souhlasem rady jakákoli mezi-
 vládní organizace, která je oprávněna vést jednání, uzavírat a uplatňovat mezinárodní dohody, zejména dohody
 o surovinách.
 6. Přidruženými členy skupiny se mohou se souhlasem rady stát organizace a subjekty, které podle ustanovení
 odstavce 5 výše nejsou oprávněny být řádnými členy. Rada stanoví pravidla týkající se způsobilosti, práv
 a povinností těchto přidružených členů.
 ---pagebreak--- 11/sv. 41 CS Úřední věstník Evropské unie 81
 Složení a pravomoci rady
 7. a) Nejvyšším orgánem skupiny, zřízeným podle tohoto statutu, je rada, která se skládá ze všech členů. Rada
 se schází nejméně jedenkrát ročně.
 b) Rada vykonává pravomoci a přijímá opatření nebo zařizuje, aby byla přijata veškerá opatření, která jsou
 nezbytná k provádění ustanovení tohoto statutu a k zajištění jeho uplatňování.
 c) Rada přijímá zvláštním hlasováním pravidla, která považuje za nezbytná pro výkon funkcí skupiny, přičemž
 se tato pravidla musí řídit tímto statutem a nesmí s ním být v rozporu. K těmto pravidlům patří: i) jednací
 řád, ii) finanční pravidla a pravidla týkající se projektů, iii) služební řád a služební předpisy a iv) pravidla
 zaměstnaneckého penzijního fondu.
 d) Rada nemá pravomoc a není zmocněna svými členy přebírat jakékoli závazky nad rámec tohoto statutu
 nebo některého z pravidel uvedených v písmenu c) výše.
 e) Aby se dosáhlo cílů uvedených v odstavci 3 výše, rada schválí pracovní program, který se


text:
pravidelně reviduje.
 Sídlo
 8. Sídlo skupiny je v Dháce, Bangladéš, pokud rada zvláštním hlasováním nerozhodne jinak. Rada uzavře s vládou
 hostitelské země dohodu o sídle co možná nejdříve po vstupu tohoto statutu v platnost.
 Přijímání rozhodnutí a rozdělení hlasů
 9. a) Pokud není uvedeno jinak a s výhradou ustanovení písmene d) níže, rada, výbor pro projekty uvedený
 v odstavci 10 a výbory a pomocné orgány, jež mohou být zřízeny, přijímají svá rozhodnutí pokud možno
 konsensem. Pokud není možné dospět ke konsensu, může každý člen požádat, aby bylo rozhodnutí přijato
 hlasováním prostou většinou, pokud se nepožaduje zvláštní hlasování.
 b) Každý člen má nárok na takový počet hlasů, jaký mu byl přidělen v souladu s ustanoveními písmene c).
 Evropské společenství a členské mezivládní organizace mají při hlasování počet hlasů rovnající se celkovému
 počtu hlasů, jež mohou být přiděleny jejich členským státům.
 c) Všichni členové mají dohromady 2 000 hlasů. Padesát procent všech hlasů členů je rozděleno rovným dílem
 mezi všechny členy, s výhradou ustanovení písmene b). Zbývajících padesát procent se rozdělí mezi všechny
 členy v poměru k jejich „koeficientu významu v hospodářství juty“ (COJI), jak je vymezeno v písmenu d).
 Celkový počet základních hlasů i hlasů souvisejících s koeficientem významu každého člena se zaokrouhlí
 takovým způsobem, aby nedošlo k dělení hlasů a aby celkový počet hlasů všech členů nepřekročil číslo
 2 000, avšak s výhradou ustanovení písmene e).
 d) Pro účely tohoto statutu je „koeficientem významu v hospodářství juty“ (COJI) každého člena jeho podíl na
 celkové hodnotě přidělené všem členským zemím, vypočítaný podle tohoto vzorce:
 i) v případě zemí vyrábějících jutu, vážený průměrný objem výroby ze 40 % a průměrný objem čistého
 obchodu s jutou a výrobky z juty ze 60 % za dobu předchozích tří let, pro něž jsou k dispozici příslušné
 statistické údaje;
 ii) v případě zemí, které nevyrábějí jutu, a zemí, které jsou čistě dovozci juty, průměrný objem jejich čistých
 dovozů juty a výrobků z juty po dobu předchozích tří let, pro něž jsou k dispozici příslušné statistické
 údaje.
 e) Žádný člen zastupující jedinou zemi nemá více než 450 hlasů. Hlasy nad toto číslo získané podle metody
 uvedené v písmenech c), d) a bodu i) se přerozdělí mezi všechny ostatní členy stejným způsobem výpočtu,
 jaký je uveden v těchto písmenech.
 ---pagebreak--- 82 CS Úřední věstník Evropské unie 11/sv. 41
 f) Jestliže by z jakéhokoli důvodu stanovení počtu hlasů pomocí metody uvedené v písmenech c), d) a e)
 způsobovalo potíže, může skupina zvláštním hlasováním rozhodnout o přijetí odlišné metody pro rozdělení
 hlasů.
 g) Aby bylo možné zahájit jakékoli zasedání rady, je nutná přítomnost členů, jejichž součet hlasů je 1 000. Pro
 jakékoliv rozhodnutí přijímané radou je nutná přítomnost členů, kteří mají dohromady 1 200 hlasů.
 h) Rada rozdělí hlasy pro každé účetní období na začátku posledního zasedání předcházejícího roku v souladu
 s ustanoveními tohoto odstavce. Toto rozdělení platí pro celý zemědělský rok juty, s výhradou ustanovení
 písmene i).
 i) Pokud se složení skupiny změní nebo pokud je hlasovací právo některého člena pozastaveno nebo omezeno
 na základě jakéhokoli ustanovení jednacího řádu,


text:
přerozdělí rada hlasy všech členů v souladu s ustanoveními
 tohoto odstavce. Rada stanoví, ke kterému datu nabude přerozdělení hlasů účinnosti.
 j) Člen, kterého jiný člen pověří, aby odevzdal hlasy, které náleží na základě tohoto odstavce pověřujícímu
 členovi, odevzdá tyto hlasy v souladu s pokyny pověřujícího člena.
 Výbor pro projekty (VPP)
 10. a) Rada zřídí výbor pro projekty (VPP), který je otevřen všem členům. Výbor může přizvat přidružené členy
 a jiné zainteresované strany, aby se na jeho práci podíleli.
 b) Výbor pro projekty informuje radu o všech aspektech projektů a souvisejících činností v souladu s pravidly
 stanovenými radou.
 c) Rada může za určitých okolností přenést na výbor pro projekty své pravomoci týkající se schvalování
 projektů a souvisejících činností. Rada stanoví pravidla, jimiž se toto přenesení pravomocí na výbor pro
 projekty řídí.
 Poradní výbor soukromého sektoru
 11. a) Aby se zjednodušily vztahy se soukromým sektorem, zřídí rada poradní výbor soukromého sektoru (dále
 jen „poradní výbor“). Poradní výbor je poradní orgán, který může radě předkládat doporučení
 v záležitostech týkajících se tohoto statutu.
 b) Poradní výbor se skládá z přidružených členů. Ostatní subjekty ze soukromého sektoru, které vyjádří
 příslušný zájem, se mohou zúčastnit na základě pozvání.
 c) Poradní výbor překládá radě pravidelně zprávy.
 d) Poradní výbor vypracuje svůj jednací řád v souladu s ustanoveními tohoto statutu.
 Výbory a pomocné orgány
 12. Mimo výboru pro projekty a poradního výboru soukromého sektoru může rada zřídit další výbory nebo
 pomocné orgány, a to za podmínek, které sama stanoví.
 Sekretariát
 13. a) Skupina má sekretariát tvořený generálním tajemníkem a potřebnými zaměstnanci.
 b) Rada jmenuje generálního tajemníka zvláštním hlasováním. Podmínky jmenování generálního tajemníka
 se řídí ustanoveními jednacího řádu týkajícími se jmenování, s výjimkou jmenování prvního generálního
 tajemníka.
 c) Generální tajemník je nejvyšším správním úředníkem skupiny a zodpovídá se jí za správu a fungování
 tohoto statutu v souladu s rozhodnutími rady.
 d) Generální tajemník jmenuje zaměstnance v souladu s předpisy stanovenými radou. Zaměstnanci se
 zodpovídají generálnímu tajemníkovi.
 ---pagebreak--- 11/sv. 41 CS Úřední věstník Evropské unie 83
 Konzultace a spolupráce se třetími osobami
 14. a) Skupina může v případě potřeby přijmout opatření pro konzultace a spolupráci s Organizací spojených
 národů, jejími orgány nebo specializovanými agenturami a s jinými mezivládními organizacemi
 a institucemi.
 b) Skupina také může přijmout opatření, která považuje za vhodná, pro udržování kontaktů se
 zainteresovanými vládami třetích zemí, s jinými vnitrostátními a mezinárodními nevládními institucemi,
 s organizacemi ze soukromého sektoru a s výzkumnými ústavy, které nejsou přidruženými členy.
 c) Na zasedání rady nebo jejích pomocných orgánů mohou být přizváni pozorovatelé za podmínek, které
 přijala rada nebo její orgány.
 Vztahy se Společným fondem pro suroviny
 15. Skupina může požádat, aby byla jmenována mezinárodním subjektem pro suroviny na základě čl. 7 odst. 9
 Dohody o zřízení Společného fondu pro suroviny pro účely sponzorování, v souladu s tímto statutem, pro-
 jektů týkajících se juty a výrobků z juty, které mají být financovány z fondu. Rozhodnutí týkající se sponzo-
 rování takových projektů se obvykle přijímají konsensem. Pokud není možno dosáhnout konsensu, přijímají
 se rozhodnutí zvláštním hlasováním. Žádný člen není zodpovědný z důvodu svého


text:
členství v radě za žádné
 závazky jiného člena nebo subjektu, vyplývající z poskytnutí nebo přijetí půjčky na projekty. Generální tajem-
 ník je zmocněn uzavírat s fondem dohody na schválené projekty.
 Právní forma
 16. a) Skupina má mezinárodní právní subjektivitu. Na území každého člena a s výhradou jeho vnitrostátních
 právních předpisů může skupina zejména uzavírat smlouvy, nabývat a zcizovat movitý i nemovitý majetek
 a vést soudní řízení, s výhradou ustanovení odst. 7 písm. b).
 b) Postavení skupiny na území hostitelské země se řídí dohodou o sídle uzavřenou mezi vládou hostitelské
 země a radou, jak je uvedeno v odstavci 8.
 c) Jako právní nástupce Mezinárodní organizace pro jutu přebírá skupina odpovědnost za veškerá aktiva
 i závazky bývalé organizace.
 Finanční účty a příspěvky do rozpočtu
 17. a) Pro účely tohoto statutu skupina zřídí tyto účty:
 i) správní účet; a
 ii) zvláštní účet.
 b) Každý člen přispívá na správní účet v souladu s ustanoveními jednacího řádu v rámci ročního správního
 rozpočtu, který schválí rada. Příspěvek členů je přímo úměrný počtu hlasů, které jsou jim přiděleny na
 základě ustanovení odstavce 9. Každý člen provede úhradu příspěvku v souladu se svými ústavními
 postupy.
 c) Kromě příspěvků na správní účet v rámci ročního správního rozpočtu může skupina přijímat příspěvky
 na zvláštní účet. Zvláštní účet se zřizuje pro účely financování projektů, předprojektových činností
 a činností s tím souvisejících. Možné zdroje finančních prostředků zvláštního účtu mohou zahrnovat:
 i) dobrovolné příspěvky členů, přidružených členů a další zdroje;
 ii) regionální a mezinárodní finanční instituce, včetně Společného fondu pro suroviny, Rozvojového
 programu OSN, Světové banky, Asijské rozvojové banky, Mezinárodního fondu pro zemědělský
 rozvoj, Meziamerické rozvojové banky a Africké rozvojové banky.
 ---pagebreak--- 84 CS Úřední věstník Evropské unie 11/sv. 41
 Statistické údaje, studie a informace o trhu
 18. a) Skupina analyzuje a zpracovává informace a statistické údaje o obchodu s jutou získané od Organizace
 spojených národů pro výživu a zemědělství (FAO), od jiných mezinárodních a vnitrostátních institucí a ze
 soukromého sektoru. Skupina poskytuje svým členům, přidruženým členům a jiným zainteresovaným
 stranám výhledy trhu a informace o trhu, včetně informací o zásobách a spotřebě na jednotlivých trzích
 a konečnými průmyslovými spotřebiteli. Skupina také podporuje vnitrostátní instituce členských zemí
 vyrábějících jutu, aby zkvalitnily sběr údajů v odvětví juty a aby výsledky poskytovaly všem
 zainteresovaným stranám. Při plnění tohoto úkolu učiní vše pro to, aby se na minimum snížila duplicita.
 b) Skupina provede studie týkající se mezinárodního hospodářství juty, pokud tak rada rozhodne.
 c) Skupina usiluje o to, aby zajistila, že zveřejňované informace nenaruší důvěrnost činností vlád, osob nebo
 podniků, které vyrábějí, zpracovávají, uvádějí na trh nebo spotřebovávají jutu.
 Roční hodnocení a zprávy
 19. a) Skupina provede roční hodnocení situace ve světovém hospodářství juty a souvisejících otázek na základě
 informací získaných od členů a doplněných informacemi z jiných významných zdrojů, včetně
 pravidelných hodnotících zpráv dárců. Toto roční hodnocení zahrnuje přehled očekávané výrobní kapacity
 juty v příštích letech a výhledy výroby a spotřeby juty a obchodu s ní v příštím kalendářním roce, aby se
 pomohlo členům při jejich vlastním hodnocení vývoje mezinárodního hospodářství juty.
 b) Skupina vypracuje


text:
zprávu zahrnující výsledky ročního hodnocení a předá ji členům. Považuje-li to skupina
 za vhodné, může být tato zpráva, jakož i ostatní zprávy a studie, které jsou předávány členům, zpřístupněna
 dalším zainteresovaným stranám v souladu s jednacím řádem.
 c) Skupina pravidelně minimálně každé dva roky hodnotí své činnosti a určí, zda jsou v souladu s cíli
 a funkcemi skupiny, jak jsou vymezeny v odstavcích 3 a 4.
 Vývoj trhu
 20. Skupina po konzultaci se členy, přidruženými členy a zainteresovanými stranami určí překážky na světovém
 trhu s jutou a výrobky z juty a možnosti tohoto trhu, aby mohla podniknout vhodné kroky, zejména s ohle-
 dem na zvýšení poptávky a vývoj trhu s jutou a výrobky z juty, jakož i na rozšíření a obchodní využití nových
 technologií.
 Závazky členů
 21. Členové učiní vše, co je v jejich silách, pro spolupráci a podporu dosažení cílů skupiny zejména tím, že
 poskytnou údaje uvedené v odst. 19 písm. a).
 Výhrady
 22. K žádnému ustanovení tohoto statutu nelze činit výhrady.
 Vstup v platnost
 23. a) Tento statut vstoupí v platnost, jakmile státy, Evropské společenství nebo mezivládní organizace uvedené
 v odstavci 5 představující dohromady 60 % obchodu (dovozu a vývozu) s jutou a výrobky z juty, jak je
 uvedeno v příloze A tohoto statutu, oznámí v souladu s písmenem b) generálnímu tajemníkovi Organizace
 spojených národů (dále jen „depozitář“) prozatímní uplatňování nebo konečné přijetí tohoto statutu.
 ---pagebreak--- 11/sv. 41 CS Úřední věstník Evropské unie 85
 b) Každý stát, Evropské společenství nebo mezivládní organizace podle odstavce 5 výše, které se chtějí stát
 členem skupiny, oznámí depozitáři, že s konečnou platností přijímají tento statut, nebo že souhlasí s jeho
 prozatímním uplatňováním až do ukončení vnitřních postupů. Kterýkoli stát, Evropské společenství nebo
 jakákoli mezivládní organizace, která oznámila prozatímní uplatňování tohoto statutu, se vynasnaží, aby
 dokončila své vnitřní postupy co nejdříve a oznámí depozitáři konečné přijetí tohoto statutu.
 c) Pokud podmínky vstupu tohoto statutu v platnost nebyly splněny do 31. prosince 2001, generální
 tajemník Konference OSN o obchodu a rozvoji vyzve státy, Evropské společenství a mezivládní organizace,
 které oznámily, že přijímají nebo prozatímně uplatní tento statut, aby rozhodly, zda chtějí tento statut
 vzájemně uvést v platnost.
 d) Po vstupu tohoto statutu v platnost generální tajemník Konference OSN o obchodu a rozvoji svolá co
 nejdříve zahajovací zasedání rady. Členové o něm budou informování pokud možno alespoň měsíc před
 tímto zasedáním.
 Změny
 24. Tento statut může být změněn pouze konsensem rady. Generální tajemník oznámí depozitáři jakoukoli
 změnu přijatou podle tohoto odstavce. Změna vstoupí v platnost 90 dní poté, co depozitář obdrží oznámení
 o přijetí od členů, kteří mají dohromady alespoň 60 % hlasů.
 Doba trvání, prodloužení a nové sjednání
 25. a) Skupina zůstane ve funkci po dobu osmi let, pokud rada zvláštním hlasováním nerozhodne o prodloužení
 nebo o novém sjednání tohoto statutu, jak je uvedeno v písmenech b) a c) níže, nebo o ukončení, jak je
 uvedeno v odstavci 27.
 b) Rada může zvláštním hlasováním rozhodnout o prodloužení tohoto statutu maximálně o dvě dvouletá
 období.
 c) Rada může zvláštním hlasováním rozhodnout o novém sjednání tohoto


text:
statutu.
 Odstoupení
 26. a) Člen může kdykoliv odstoupit od členství ve skupině tak, že depozitáři a generálnímu tajemníkovi skupiny
 písemně oznámí své odstoupení.
 b) Odstoupením nejsou dotčeny již přijaté finanční závazky odstupujícího člena a tento člen nemá nárok na
 žádné snížení svého příspěvku v roce, ve kterém odstupuje.
 c) Odstoupení nabývá účinnosti dvanáct měsíců poté, co depozitář obdrží oznámení o odstoupení.
 d) Generální tajemník skupiny informuje neprodleně všechny členy o oznámeních, která obdržel na základě
 tohoto odstavce.
 Ukončení platnosti
 27. Rada může kdykoliv zvláštním hlasováním rozhodnout o ukončení platnosti tohoto statutu. Toto ukončení
 vstupuje v platnost ke dni stanovenému radou. Generální tajemník oznámí rozhodnutí přijaté na základě
 tohoto odstavce depozitáři.
 Likvidace
 28. Bez ohledu na uplynutí doby platnosti nebo ukončení platnosti tohoto statutu rada pokračuje ve své práci po
 dobu nezbytně nutnou, která však nesmí překročit dvanáct měsíců, aby zajistila likvidaci skupiny, včetně
 vyrovnání účtů.
 V Ženevě dne třináctého března dva tisíce jedna, znění této dohody v jazyce anglickém,
 arabském, čínském, francouzském, ruském a španělském mají stejnou platnost.
 ---pagebreak--- 86 CS Úřední věstník Evropské unie 11/sv. 41
 PŘÍLOHA A
 Statistické informace o čistém světovém obchodu (dovoz a vývoz) s jutou a výrobky z juty pro účely
 vstupu tohoto statutu v platnost
 Tabulka 1: Čisté vývozy juty a příbuzných vláken
 (1 000 tun v ekvivalentu vlákna)
 Průměr za
 roky Podíl
 Země 1996/1997 1997/1998 1998/1999
 1996/1997 – (%)
 1998/1999
 Svět 1 011,2 1 090,6 997,9 1 033,2 100,0
 A. Současní členové IJO (*)
 Bangladéš 794,1 801,3 779,3 791,6 76,6
 Indie 193,3 262,6 192,6 216,2 20,9
 Nepál 11,7 10,7 10,7 11,0 1,1
 Mezisoučet A 999,1 1 074,6 982,6 1 018,8 98,6
 B. Bývalí členové IJO
 Thajsko 10,1 11,1 12,1 11,1 1,1
 Mezisoučet B 10,1 11,1 12,1 11,1 1,1
 C. Ostatní 2,0 4,9 3,2 3,4 0,3
 Celkem (A + B + C) 1 011,2 1 090,6 997,9 1 033,2 100,0
 (*) IJO je Mezinárodní organizace pro jutu zřízená Mezinárodní dohodou o jutě a výrobcích z juty z roku 1989.
 ---pagebreak--- 11/sv. 41 CS Úřední věstník Evropské unie 87
 Tabulka 2: Čisté dovozy juty a příbuzných vláken
 (1 000 tun v ekvivalentu vlákna)
 Průměr za roky 1996 – Podíl
 1998 (%)
 Svět 992,3 100,0
 A. Současní členové IJO
 A.1 Členské státy ES
 Rakousko 0,8 0,08
 Belgie – Lucembursko 86,3 8,70
 Dánsko 1,2 0,12
 Finsko 0,2 0,02
 Francie 19,3 1,94
 Německo 17,5 1,76
 Řecko 2,9 0,29
 Itálie 10,3 1,04
 Irsko 1,4 0,14
 Nizozemsko 22,0 2,22
 Portugalsko 1,5 0,15
 Španělsko 10,0 1,01
 Švédsko 0,2 0,02
 Spojené království Velké Británie a Severního Irska 43,5 4,38
 Mezisoučet A.1 217,1 21,87
 A.2 Třetí země
 Čína 85,6 8,77
 Japonsko 37,1 3,74
 Egypt 24,2 2,44
 Indonésie 12,7 1,28
 Švýcarsko 0,3 0,03
 Norsko 0,2 0,02
 Mezisoučet A.2 160,1 16,28
 Celkem A (A.1 + A.2) 377,2 38,15
 B. Bývalí členové IJO
 Pákistán 92,2 9,29
 Turecko 65,1 6,56
 Spojené státy americké 62,8 6,33
 Austrálie 43,2 4,35
 Kanada 7,9 0,80
 Polsko 4,9 0,49
 Svazová republika Jugoslávie 2,2 0,22
 Mezisoučet B 278,3 28,04
 ---pagebreak--- 88 CS Úřední věstník Evropské unie 11/sv. 41
 (1 000 tun v ekvivalentu


text:
vlákna)
 Průměr za roky 1996 – Podíl
 1998 (%)
 C. Ostatní země
 Íránská islámská republika 53,8 5,42
 Syrská arabská republika 53,3 5,37
 Súdán 37,6 3,79
 Bývalý Sovětský svaz ( )
 * 27,2 2,74
 (Arménie, Ázerbajdžán, Bělorusko, Estonsko, Gruzie,
 Kazachstán, Kyrgyzstán, Litva, Lotyšsko, Moldávie, Ruská
 federace, Tádžikistán, Turkmenistán, Ukrajina, Uzbekistán)
 Pobřeží slonoviny 18,6 1,87
 Maroko 13,0 1,31
 Brazílie 11,2 1,13
 Ghana 10,9 1,10
 Saúdská Arábie 10,8 1,09
 Filipíny 0,5 0,05
 Česká republika 1,6 0,16
 Malajsie 2,4 0,24
 Korejská republika 7,0 0,71
 Senegal 1,2 0,12
 Alžírsko 9,9 1,00
 Mezisoučet C 259,0 26,10
 D. Ostatní 77,8 7,71
 Celkem (A + B + C + D) 992,3 100,00
 ( ) Pro jednotlivé země bývalého Sovětského svazu nejsou k dispozici statistické údaje o jutě. Jejich podíl na čistých dovozech se
 *
 nebude brát v úvahu při vstupu tohoto statutu v platnost podle odstavce 23.


text:
 4.8.2016
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 L 211/53
 ROZHODNUTÍ SMÍŠENÉHO VÝBORU EHP
 č. 101/2015
 ze dne 30. dubna 2015,
 kterým se mění příloha VI (Sociální zabezpečení) Dohody o EHP [2016/1284]
 SMÍŠENÝ VÝBOR EHP,
 s ohledem na Dohodu o Evropském hospodářském prostoru (dále jen „Dohoda o EHP“), a zejména na článek 98 této dohody,
 vzhledem k těmto důvodům:
 (1)
 Nařízení Komise (EU) č. 1372/2013 ze dne 19. prosince 2013, kterým se mění nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 883/2004 o koordinaci systémů sociálního zabezpečení a nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 987/2009, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení (ES) č. 883/2004 (1), má být začleněno do Dohody o EHP.
 (2)
 Nařízení Komise (EU) č. 1368/2014 ze dne 17. prosince 2014, kterým se mění nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 987/2009, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení (ES) č. 883/2004 o koordinaci systémů sociálního zabezpečení, a nařízení Komise (EU) č. 1372/2013, kterým se mění nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 883/2004 o koordinaci systémů sociálního zabezpečení a nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 987/2009, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení (ES) č. 883/2004 (2), má být začleněno do Dohody o EHP.
 (3)
 Příloha VI Dohody o EHP by proto měla být odpovídajícím způsobem změněna,
 PŘIJAL TOTO ROZHODNUTÍ:
 Článek 1
 Příloha VI Dohody o EHP se mění takto:
 1)
 V bodě 1 (nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 883/2004) se doplňují nové odrážky, které znějí:
 „—
 32013 R 1372: nařízení Komise (EU) č. 1372/2013 ze dne 19. prosince 2013 (Úř. věst. L 346, 20.12.2013, s. 27), ve znění:
 —
 32014 R 1368: nařízení Komise (EU) č. 1368/2014 ze dne 17. prosince 2014 (Úř. věst. L 366, 20.12.2014, s. 15).“
 2)
 V bodě 2 (nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 987/2009) se doplňují nové odrážky, které znějí:
 „—
 32013 R 1372: nařízení Komise (EU) č. 1372/2013 ze dne 19. prosince 2013 (Úř. věst. L 346, 20.12.2013, s. 27),
 —
 32014 R 1368: nařízení Komise (EU) č. 1368/2014 ze dne 17. prosince 2014 (Úř. věst. L 366, 20.12.2014, s. 15).“
 Článek 2
 Znění nařízení (EU) č. 1372/2013 a (EU) č. 1368/2014 v islandském a norském jazyce, která mají být zveřejněna v dodatku EHP Úředního věstníku Evropské unie, jsou platná.
 Článek 3
 Toto rozhodnutí vstupuje v platnost dnem 1. května 2015 za předpokladu, že jsou učiněna veškerá oznámení podle čl. 103 odst. 1 Dohody o EHP (*).
 Článek 4
 Toto rozhodnutí bude zveřejněno v oddíle EHP a v dodatku EHP Úředního věstníku Evropské unie.
 V Bruselu dne 30. dubna 2015.
 Za Smíšený výbor EHP
 předseda
 Gianluca GRIPPA
 (1) Úř. věst. L 346, 20.12.2013, s. 27.
 (2) Úř. věst. L 366, 20.12.2014, s. 15.
 (*) Nebyly oznámeny žádné ústavní požadavky.


text:
 16.5.2019
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 L 128/49
 ROZHODNUTÍ SMÍŠENÉHO VÝBORU EHP
 č. 148/2017
 ze dne 7. července 2017,
 kterým se mění příloha XX (Životní prostředí) Dohody o EHP [2019/755]
 SMÍŠENÝ VÝBOR EHP,
 s ohledem na Dohodu o Evropském hospodářském prostoru (dále jen „Dohoda o EHP“), a zejména na článek 98 této dohody,
 vzhledem k těmto důvodům:
 (1)
 Prováděcí rozhodnutí Komise (EU) 2017/302 ze dne 15. února 2017, kterým se stanoví závěry o nejlepších dostupných technikách (BAT) podle směrnice Evropského parlamentu a Rady 2010/75/EU pro intenzivní chov drůbeže nebo prasat (1), by mělo být začleněno do Dohody o EHP.
 (2)
 Příloha XX Dohody o EHP by proto měla být odpovídajícím způsobem změněna,
 PŘIJAL TOTO ROZHODNUTÍ:
 Článek 1
 V příloze XX Dohody o EHP se za bod 1fn (prováděcí rozhodnutí Komise 2016/1032/EU) vkládá nový bod, který zní:
 „1fo.
 32017 D 0302: prováděcí rozhodnutí Komise (EU) 2017/302 ze dne 15. února 2017, kterým se stanoví závěry o nejlepších dostupných technikách (BAT) podle směrnice Evropského parlamentu a Rady 2010/75/EU pro intenzivní chov drůbeže nebo prasat (Úř. věst. L 43, 21.2.2017, s. 231).“
 Článek 2
 Znění prováděcího rozhodnutí (EU) 2017/302 v islandském a norském jazyce, která mají být zveřejněna v dodatku EHP Úředního věstníku Evropské unie, jsou platná.
 Článek 3
 Toto rozhodnutí vstupuje v platnost dnem 8. července 2017 za předpokladu, že jsou učiněna veškerá oznámení podle čl. 103 odst. 1 Dohody o EHP (*1).
 Článek 4
 Toto rozhodnutí bude zveřejněno v oddíle EHP a v dodatku EHP Úředního věstníku Evropské unie.
 V Bruselu dne 7. července 2017.
 Za Smíšený výbor EHP
 předsedkyně
 Sabine MONAUNI
 (1) Úř. věst. L 43, 21.2.2017, s. 231.
 (*1) Nebyly oznámeny žádné ústavní požadavky.


text:
 30.7.2015
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 L 202/30
 ROZHODNUTÍ SMÍŠENÉHO VÝBORU EHP
 č. 180/2014
 ze dne 25. září 2014,
 kterým se mění příloha II (Technické předpisy, normy, zkoušení a certifikace) Dohody o EHP [2015/1248]
 SMÍŠENÝ VÝBOR EHP,
 s ohledem na Dohodu o Evropském hospodářském prostoru (dále jen „Dohoda o EHP“), a zejména na článek 98 této dohody,
 vzhledem k těmto důvodům:
 (1)
 Rozhodnutí Komise 2000/180/ES (1), které je začleněno do Dohody o EHP, již zastaralo, a proto by měl být odkaz na uvedené rozhodnutí v dohodě o EHP zrušen.
 (2)
 Akty uvedené pod nadpisem „AKTY, KTERÉ BEROU SMLUVNÍ STRANY NA VĚDOMÍ“ v kapitole XV přílohy II by měly být z praktických důvodů přečíslovány.
 (3)
 Příloha II Dohody o EHP by proto měla být odpovídajícím způsobem změněna,
 PŘIJAL TOTO ROZHODNUTÍ:
 Článek 1
 Kapitola XV přílohy II Dohody o EHP se mění takto:
 1.
 Znění bodu 12j (rozhodnutí Komise 2000/180/ES) se zrušuje.
 2.
 Pod nadpisem „AKTY, KTERÉ BEROU SMLUVNÍ STRANY NA VĚDOMÍ“ se dosavadní body 13 (zrušuje se) až 26 (doporučení Komise ze dne 11. dubna 2006) označují jako body 1 až 14.
 Článek 2
 Toto rozhodnutí vstupuje v platnost dnem 26. září 2014 za předpokladu, že jsou učiněna veškerá oznámení podle čl. 103 odst. 1 Dohody o EHP (2).
 Článek 3
 Toto rozhodnutí bude zveřejněno v oddíle EHP a v dodatku EHP Úředního věstníku Evropské unie.
 V Bruselu dne 25. září 2014.
 Za Smíšený výbor EHP
 předseda
 Kurt JÄGER
 (1) Úř. věst. L 57, 2.3.2000, s. 34.
 (2) Nebyly oznámeny žádné ústavní požadavky.


text:
 30.6.2010
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 L 164/18
 Pouze původní texty EHK/OSN mají podle mezinárodního veřejného práva právní účinek. Status a datum vstupu tohoto předpisu v platnost je zapotřebí ověřit v nejnovější verzi dokumentu EHK/OSN o statusu TRANS/WP.29/343, který je k dispozici na internetové adrese:
 http://www.unece.org/trans/main/wp29/wp29wgs/wp29gen/wp29fdocstts.html
 Předpis Evropské hospodářské komise Organizace spojených národů (EHK/OSN) č. 80 — Jednotná ustanovení pro schvalování sedadel autobusů a těchto autobusů z hlediska pevnosti sedadel a jejich ukotvení
 Zahrnuje veškerá platná znění až po:
 doplněk 3 k sérii změn 01 – datum vstupu v platnost: 18. červen 2007
 opravu 1 k sérii změn 01 – datum vstupu v platnost: 12. listopad 2008
 OBSAH
 PŘEDPIS
 1.
 Oblast působnosti
 2.
 Definice
 3.
 Žádost o schválení
 4.
 Schválení
 5.
 Požadavky na sedadla
 6.
 Požadavky na ukotvení sedadel v typu vozidla
 7.
 Požadavky na montáž sedadel do typu vozidla
 8.
 Shodnost výroby
 9.
 Postihy za neshodnost výroby
 10.
 Změna a rozšíření schválení typu sedadla a/nebo typu vozidla
 11.
 Ukončení výroby
 12.
 Přechodná ustanovení
 13.
 Názvy a adresy technických zkušeben odpovědných za provádění schvalovacích zkoušek a správních orgánů
 Dodatek 1 –
 Postupy zkoušek sedadel podle bodu 5 a/nebo ukotvení podle bodu 6.1.2
 Dodatek 2 –
 Postupy zkoušek ukotvení na vozidle podle bodu 6.1.1
 Dodatek 3 –
 Požadovaná měření
 Dodatek 4 –
 Stanovení biomechanických kritérií
 Dodatek 5 –
 Požadavky a postupy statické zkoušky
 Dodatek 6 –
 Schopnost pohlcení energie zadní části opěradla sedadel
 PŘÍLOHY
 Příloha 1 –
 Sdělení o udělení, odmítnutí, rozšíření či odnětí schválení nebo o definitivním ukončení výroby typu nebo typů sedadla vozidla z hlediska jeho (jejich) pevnosti podle předpisu č. 80
 Příloha 2 –
 Sdělení o udělení, odmítnutí, rozšíření či odnětí schválení nebo o definitivním ukončení výroby typu vozidla z hlediska pevnosti ukotvení sedadel podle předpisu č. 80
 Příloha 3 –
 Uspořádání značek schválení typu
 Příloha 4 –
 Postup stanovení bodu „H“ a skutečného úhlu trupu pro místa k sezení v motorovém vozidle
 1. OBLAST PŮSOBNOSTI
 1.1
 Tento předpis se vztahuje na:
 a)
 sedadla pro cestující určená k namontování tak, aby směřovala dopředu, ve vozidlech kategorie M2 a M3, třídy II, III a B (1);
 b)
 vozidla kategorií M2 a M3, třídy II, III a B (1) s ohledem na ukotvení sedadel pro cestující a montáž sedadel.
 1.2
 Na žádost výrobce se mohou vozidla kategorie M2
 (1) schválená podle předpisu č. 17 považovat za vyhovující požadavkům tohoto předpisu.
 1.3
 Vozidla, u nichž se na některá sedadla vztahuje výjimka podle předpisu č. 14 bodu 7.4, se schvalují podle tohoto předpisu.
 2. DEFINICE
 2.1
 „Schválením sedadla“ se rozumí schválení typu sedadla jako součásti se zřetelem k ochraně cestujících na sedadlech směřujících dopředu z hlediska jejich pevnosti a konstrukce opěradel;
 2.2
 „schválením vozidla“ se rozumí schválení typu vozidla z hlediska pevnosti částí konstrukce vozidla, ke kterým jsou uchycena sedadla, a z hlediska montáže sedadel;
 2.3
 „typem sedadla“ se rozumí sedadla, která se podstatně neliší z hlediska následujících vlastností, jež ovlivňují jejich pevnost a agresivnost:
 2.3.1
 konstrukce, tvar, rozměry a materiál nosných částí,
 2.3.2
 typ a rozměry systému seřízení a blokovacího


text:
systému opěradla sedadla,
 2.3.3
 rozměry, konstrukce a materiál pro připevňovací součásti a podpěry (např. pro nohy);
 2.4
 „typem vozidla“ se rozumí vozidla, která se podstatně neliší z hlediska:
 2.4.1
 konstrukčních vlastností podstatných z hlediska tohoto předpisu a
 2.4.2
 typu nebo typů typově schváleného (schválených) sedadla (sedadel), případně namontovaného (namontovaných) ve vozidle;
 2.5
 „sedadlem“ se rozumí konstrukce včetně polštářování a připevňovacích součástí, která může být připevněna ke konstrukci vozidla, a je určena pro použití ve vozidle a sezení jedné nebo více dospělých osob;
 2.6
 „jednotlivým sedadlem“ se rozumí sedadlo navržené a konstruované pro umístění jednoho sedícího cestujícího;
 2.7
 „dvojitým sedadlem“ se rozumí sedadlo navržené a konstruované pro umístění dvou vedle sebe sedících cestujících; dvě sedadla vedle sebe, která nejsou vzájemně spojená, se považují za dvě jednotlivá sedadla;
 2.8
 „řadou sedadel“ se rozumí sedadlo navržené a konstruované pro umístění tří nebo více vedle sebe sedících cestujících; několik jednotlivých nebo dvojitých sedadel umístěných vedle sebe se nepovažuje za řadu sedadel;
 2.9
 „sedákem“ se rozumí téměř vodorovná část sedadla určená k nesení sedícího cestujícího;
 2.10
 „opěradlem“ se rozumí téměř svislá část sedadla určená k podepření zad cestujícího, jeho ramen a, pokud možno, hlavy;
 2.11
 „systémem seřízení“ se rozumí zařízení, kterým se sedadlo nebo jeho části mohou seřídit do polohy, která vyhovuje sedícímu cestujícímu;
 2.12
 „systémem posouvání“ se rozumí zařízení, které umožňuje příčné nebo podélné posunutí sedadla nebo jedné z jeho částí bez pevné mezilehlé polohy sedadla nebo jeho části, usnadňující přístup cestujících;
 2.13
 „blokovacím systémem“ se rozumí zařízení, které zajišťuje sedadlo a jeho části v poloze pro používání;
 2.14
 „ukotvením“ se rozumí část podlahy nebo karosérie vozidla, ke které se sedadlo připevní;
 2.15
 „připevňovacími součástmi“ se rozumí šrouby nebo jiné součástky, které se používají pro připevnění sedadla k vozidlu;
 2.16
 „vozíkem“ se rozumí zkušební zařízení vyrobené a používané pro dynamické napodobení silničních nehod s čelním nárazem;
 2.17
 „pomocným sedadlem“ se rozumí sedadlo pro figurínu, které se montuje na vozík za zkoušené sedadlo. Toto sedadlo musí být shodné se sedadlem, které má být ve vozidle umístěno za zkoušeným sedadlem;
 2.18
 „vztažnou rovinou“ se rozumí rovina procházející body dotyku pat figuríny, používaná pro stanovení bodu „H“ a skutečného úhlu trupu pro místo k sezení v motorovém vozidle v souladu s požadavky přílohy 4;
 2.19
 „vztažnou výškou“ se rozumí výška vrcholu sedadla nad referenční rovinou;
 2.20
 „figurínou“ se rozumí figurína, která odpovídá specifikacím pro HYBRID II nebo III (2);
 2.21
 „vztažnou zónou“ se rozumí prostor mezi dvěma svislými podélnými rovinami ve vzdálenosti 400 mm od sebe a symetrické s bodem „H“ a definované otočením přístroje zkušební hlavice ze svislé do vodorovné polohy, které je popsáno v příloze 1 předpisu č. 21. Přístroj se umístí podle popisu v příloze předpisu č. 21 a nastaví se na maximální délku 840 mm a minimální délku 736 mm pro určení zbytkového uvedeného prostoru;
 2.22
 „tříbodovým pásem“ se rozumí pro účely tohoto předpisu rovněž pásy s více než třemi body pro ukotvení;
 2.23
 „vzdáleností mezi sedadly“ se rozumí v případě sedadel orientovaných stejným směrem vzdálenost mezi předním okrajem polštářování opěradla sedadla a


text:
zadním okrajem polštářování opěradla sedadla umístěného před tímto sedadlem; vzdálenost se měří horizontálně ve výšce 620 mm nad podlahou.
 3. ŽÁDOST O SCHVÁLENÍ
 3.1
 Žádost o schválení sedadla předkládá výrobce sedadla nebo jeho řádně pověřený zástupce.
 3.2
 Žádost o schválení vozidla předkládá výrobce vozidla nebo jeho řádně pověřený zástupce.
 3.3
 K žádosti o schválení sedadla nebo vozidla musí být ve třech kopiích připojeny následující doklady a údaje:
 3.3.1
 pro schválení sedadla:
 3.3.1.1
 podrobný popis sedadla, jeho připevňovacích součástí a systémů seřízení, posouvání a blokovacího systému,
 3.3.1.2
 výkresy sedadla ve vhodném měřítku a dostatečně podrobné, jeho připevňovacích součástí a systémů seřízení, posouvání a blokovacího systému;
 3.3.2
 pro schválení vozidla:
 3.3.2.1
 podrobný popis částí konstrukce vozidla používaných jako kotevní úchyty,
 3.3.2.2
 výkresy částí vozidla, ve vhodném měřítku a dostatečně podrobné, používané jako kotevní úchyty.
 3.4
 Technické zkušebně odpovědné za provádění schvalovacích zkoušek je třeba předložit:
 3.4.1
 v případě schvalování sedadla dvě sedadla, která jsou shodná se schvalovaným typem,
 3.4.2
 v případě schvalování vozidla příslušnou část konstrukce vozidla.
 4. SCHVÁLENÍ
 4.1
 Schválení se udělí, pokud sedadlo předložené ke schválení podle tohoto předpisu splňuje požadavky níže uvedeného bodu 5.
 4.2
 Schválení se udělí, pokud vozidlo předložené ke schválení podle tohoto předpisu splňuje požadavky níže uvedených bodů 6 a 7.
 4.3
 Každému schválenému typu se přidělí číslo schválení. Jeho první dvě číslice (nyní 01, což odpovídá sérii změn 01) udávají sérii změn začleňující poslední závažné technické změny předpisu v době vydání schválení. Táž smluvní strana nesmí přidělit totéž číslo jinému typu sedadla a/nebo vozidla.
 4.4
 Oznámení o udělení nebo rozšíření nebo odmítnutí schválení typu sedadla a/nebo vozidla podle tohoto předpisu se oznámí smluvním stranám dohody z roku 1958, které uplatňují tento předpis, prostřednictvím formuláře podle vzoru v příloze 1 a/nebo v příloze 2 tohoto předpisu.
 4.5
 Na každé sedadlo shodné s typem sedadla schváleného podle tohoto předpisu a každé vozidlo shodné s typem vozidla schváleného podle tohoto předpisu se viditelně a na snadno přístupném místě uvedeném ve formuláři schválení umístí mezinárodní značka schválení, která se skládá z:
 4.5.1
 písmena „E“ v kružnici, za nímž následuje rozlišovací číslo země, která schválení udělila (3),
 4.5.2
 čísla tohoto předpisu, za nímž následuje písmeno „R“, pomlčka a číslo schválení vpravo od kružnice předepsané v bodě 4.5.1.
 4.6
 Značka schválení typu musí být jasně čitelná a nesmazatelná.
 4.7
 Značka schválení musí být výrobcem umístěna na sedadlo nebo sedadla nebo na výrobní štítek, na němž jsou uvedeny údaje o vozidle, nebo v jeho blízkosti.
 4.8
 V příloze 3 tohoto předpisu jsou uvedeny příklady uspořádání značek schválení typu.
 5. POŽADAVKY NA SEDADLA
 5.1
 Každý typ sedadla musí na žádost výrobce vyhovět buď požadavkům dodatku 1 (dynamická zkouška), nebo požadavkům dodatků 5 a 6 (statická zkouška).
 5.2
 Zkoušky, kterým typ sedadla vyhověl, se zapíší do formuláře sdělení o schválení typu sedadla podle vzoru v příloze 1.
 5.3
 Každý systém seřízení a posouvání musí zahrnovat samočinně fungující blokovací systém.
 5.4
 Blokovací systém a systém seřízení si po zkoušce nemusí zachovat schopnost funkce.
 6. POŽADAVKY NA UKOTVENÍ SEDADEL V TYPU VOZIDLA
 6.1
 Kotevní úchyty sedadel


text:
ve vozidle musí být schopny vyhovět:
 6.1.1
 buď zkoušce podle dodatku 2,
 6.1.2
 nebo, pokud se sedadlo montuje na zkoušenou část konstrukce vozidla, zkouškám, které jsou předepsány v dodatku 1. Sedadlo nemusí být schválené sedadlo, pokud splňuje požadavky bodu 3.2.1 výše uvedeného dodatku.
 6.2
 Přípustná je trvalá deformace na ukotvení a jeho okolí, včetně lomů, za předpokladu, že byla po stanovenou dobu dodržena předepsaná velikost síly.
 6.3
 Pokud je ve vozidle použit více než jeden typ ukotvení, pro získání schválení vozidla se vyzkouší každá z variant ukotvení.
 6.4
 K současnému schválení sedadla a vozidla je možno užít jedinou zkoušku.
 6.5
 U vozidel kategorie M3 se ukotvení sedadel považuje za vyhovující požadavkům bodů 6.1 a 6.2, jestliže je ukotvení bezpečnostních pásů sedadel příslušných míst k sezení připevněno přímo na montovaných sedadlech a jestliže toto ukotvení bezpečnostních pásů splňuje požadavky předpisu č. 14, v případě potřeby s výjimkou podle bodu 7.4.
 7. POŽADAVKY NA MONTÁŽ SEDADEL DO TYPU VOZIDLA
 7.1
 Všechna montovaná dopředu směřující sedadla se schvalují podle požadavků bodu 5 tohoto předpisu a musí splňovat následující podmínky:
 7.1.1
 sedadlo má vztažnou výšku alespoň 1 m a
 7.1.2
 bod „H“ sedadla umístěného bezprostředně za zkoušeným sedadlem je maximálně o 72 mm výše než bod „H“ zkoušeného sedadla, anebo, je-li bod „H“ zadního sedadla vyšší o více než 72 mm, musí být zkoušené sedadlo vyzkoušeno a schváleno pro montáž v této poloze.
 7.2
 Při schvalování podle dodatku 1 se provedou zkoušky 1 a 2 s těmito výjimkami:
 7.2.1
 zkouška 1 se neprovede, pokud do zadní část sedadla nemůže narazit cestující nezajištěný zádržným systémem (tj. bezprostředně za zkoušeným sedadlem není žádné dopředu orientované sedadlo);
 7.2.2
 zkouška 2 se neprovede,
 7.2.2.1
 pokud do zadní části sedadla nemůže narazit cestující zajištěný zádržným systémem nebo
 7.2.2.2
 pokud je sedadlo za zkoušeným sedadlem vybaveno tříbodovým bezpečnostním pásem, jehož ukotvení plně vyhovuje předpisu č. 14 (bez výjimky) nebo
 7.2.2.3
 pokud sedadlo splňuje požadavky dodatku 6 tohoto předpisu.
 7.3
 Při schvalování podle dodatků 5 a 6 se provedou všechny zkoušky s těmito výjimkami:
 7.3.1
 zkouška podle dodatku 5 se neprovede, pokud do zadní části sedadla nemůže narazit cestující nezajištěný zádržným systémem (tj. bezprostředně za zkoušeným sedadlem není žádné dopředu orientované sedadlo),
 7.3.2
 zkouška podle dodatku 6 se neprovede,
 7.3.2.1
 pokud do zadní části sedadla nemůže narazit cestující zajištěný zádržným systémem nebo
 7.3.2.2
 pokud je sedadlo za zkoušeným sedadlem vybaveno tříbodovým bezpečnostním pásem, jehož ukotvení plně vyhovuje předpisu č. 14 (bez výjimky).
 8. SHODNOST VÝROBY
 Postupy shodnosti výroby musí být v souladu s postupy, které stanoví dodatek 2 dohody (E/ECE/324-E/ECE/TRANS/505/Rev.2), s následujícími požadavky:
 8.1
 sedadla a/nebo vozidla schválená podle tohoto předpisu musí být vyrobena tak, aby odpovídala schválenému typu a splňovala požadavky stanovené v bodech 5, 6 a 7 výše.
 8.2
 Splnění požadavků bodu 8.1 se ověřuje vhodnou kontrolou výroby. V tomto případě se vhodnou kontrolou rozumí ověření rozměrů výrobku a existence postupů pro účinnou kontrolu kvality výrobků.
 8.3
 Orgán, který schválení udělil, může kdykoli prověřit metody kontrolování shody používané v jednotlivých výrobních jednotkách a na vzorcích může provést jakoukoli potřebnou


text:
zkoušku vybranou ze zkoušek prováděných při schvalování. Běžné je provádět taková ověření jednou za rok.
 9. POSTIHY ZA NESHODNOST VÝROBY
 9.1
 Schválení udělené typu sedadla a/nebo typu vozidla podle tohoto předpisu může být odňato, pokud nejsou splněny výše uvedené požadavky.
 9.2
 Pokud smluvní strana dohody, která uplatňuje tento předpis, odejme již udělené schválení, musí o tom formulářem sdělení podle vzoru v příloze 1 a/nebo v příloze 2 tohoto předpisu ihned uvědomit ostatní smluvní strany, jež uplatňují tento předpis.
 10. ZMĚNY A ROZŠÍŘENÍ SCHVÁLENÍ TYPU SEDADLA A/NEBO TYPU VOZIDLA
 10.1
 Každá změna typu sedadla a/nebo typu vozidla musí být oznámena správnímu orgánu, který schválil typ sedadla a/nebo typ vozidla. Tento orgán pak může buď:
 10.1.1
 usoudit, že provedené změny pravděpodobně nemají znatelný nepříznivý vliv a že sedadlo a/nebo vozidlo v každém případě stále splňuje požadavky, nebo
 10.1.2
 vyžádat si od technické zkušebny odpovědné za provedení zkoušek nový zkušební protokol.
 10.2
 Potvrzení nebo odmítnutí schválení s uvedením jednotlivých změn se oznámí smluvním stranám dohody, které uplatňují tento předpis, postupem uvedeným v bodě 4.4 výše.
 10.3
 Příslušný orgán, který vydává rozšíření schválení, přidělí tomuto rozšíření pořadové číslo a informuje o něm ostatní smluvní strany dohody z roku 1958, které uplatňují tento předpis, a to prostřednictvím formuláře sdělení podle vzoru v příloze 1 a/nebo v příloze 2 tohoto předpisu.
 11. UKONČENÍ VÝROBY
 Pokud držitel schválení zcela ukončí výrobu typu vozidla schváleného podle tohoto předpisu, musí o tom informovat orgán, který schválení udělil. Po obdržení příslušného sdělení o tom uvedený orgán podá zprávu ostatním smluvním stranám dohody z roku 1958, které uplatňují tento předpis, a to prostřednictvím formuláře sdělení podle vzoru v příloze 1 a/nebo v příloze 2 tohoto předpisu.
 12. PŘECHODNÁ USTANOVENÍ
 12.1
 Počínaje úředním datem vstupu série změn 01 v platnost žádná ze smluvních stran uplatňujících tento předpis neodmítne udělit schválení EHK podle tohoto předpisu ve znění série změn 01.
 12.2
 Od 1. října 1999 pro vozidla kategorie M2 s maximální hmotností nepřekračující 3 500 kg a od šedesátého dne po vstupu série změn 01 v platnost pro vozidla kategorie M3 musí smluvní strany, které uplatňují tento předpis, udělovat schválení pouze tehdy, pokud jsou splněny požadavky tohoto předpisu ve znění série změn 01.
 12.3
 Od 1. října 2001 pro vozidla kategorie M2 s maximální hmotností nepřekračující 3 500 kg a od 1. října 1999 pro vozidla kategorie M3 mohou smluvní strany, které uplatňují tento předpis, odmítnout uznání schválení, jež nebyla udělena v souladu s požadavky série změn 01 tohoto předpisu.
 13. NÁZVY A ADRESY TECHNICKÝCH ZKUŠEBEN ODPOVĚDNÝCH ZA ZKOUŠKY PRO SCHVÁLENÍ TYPU A SPRÁVNÍCH ORGÁNŮ
 Smluvní stany dohody z roku 1958, které uplatňují tento předpis, sdělí sekretariátu Organizace spojených národů názvy a adresy technických zkušeben odpovědných za provádění schvalovacích zkoušek, jakož i názvy a adresy správních orgánů, které schválení udělují a jimž se zasílají formuláře potvrzující udělení nebo odmítnutí nebo rozšíření nebo odnětí schválení vydané v jiných zemích.
 (1) Podle definice v příloze 7 úplného usnesení pro konstrukci vozidel (R.E.3), (dokument TRANS/WP.29/78/Rev.1/Amend. 2, naposledy pozměněný ve znění změny č. 4).
 (2) Technický popis


text:
a podrobné výkresy figurín Hybrid II a III, které odpovídají rozměrům padesátiprocentní mužské postavy v USA, a detaily pro jejich seřízení pro tuto zkoušku jsou uloženy u generálního tajemníka Organizace spojených národů a mohou být na vyžádání konzultovány na sekretariátu Evropské hospodářské komise, Palais des Nations, Ženeva, Švýcarsko.
 (3) 1 pro Německo, 2 pro Francii, 3 pro Itálii, 4 pro Nizozemsko, 5 pro Švédsko, 6 pro Belgii, 7 pro Maďarsko, 8 pro Českou republiku, 9 pro Španělsko, 10 pro Srbsko, 11 pro Spojené království, 12 pro Rakousko, 13 pro Lucembursko, 14 pro Švýcarsko, 15 (neobsazeno), 16 pro Norsko, 17 pro Finsko, 18 pro Dánsko, 19 pro Rumunsko, 20 pro Polsko, 21 pro Portugalsko, 22 pro Ruskou federaci, 23 pro Řecko, 24 pro Irsko, 25 pro Chorvatsko, 26 pro Slovinsko, 27 pro Slovensko, 28 pro Bělorusko, 29 pro Estonsko, 30 (neobsazeno), 31 pro Bosnu a Hercegovinu, 32 pro Lotyšsko, 33 (neobsazeno), 34 pro Bulharsko, 35 (neobsazeno), 36 pro Litvu, 37 pro Turecko, 38 (neobsazeno), 39 pro Ázerbájdžán, 40 pro Bývalou jugoslávskou republiku Makedonii, 41 (neobsazeno), 42 pro Evropské společenství (schválení udělují členské státy, přičemž použijí svůj příslušný symbol EHK), 43 pro Japonsko, 44 (neobsazeno), 45 pro Austrálii, 46 pro Ukrajinu, 47 pro Jihoafrickou republiku, 48 pro Nový Zéland, 49 pro Kypr, 50 pro Maltu, 51 pro Korejskou republiku, 52 pro Malajsii, 53 pro Thajsko, 54 a 55 (neobsazeno) a 56 pro Černou Horu. Dalším zemím se přidělí po sobě následující čísla chronologicky v pořadí, v jakém ratifikují Dohodu o přijetí jednotných technických pravidel pro kolová vozidla, zařízení a části, které se mohou montovat a/nebo užívat na kolových vozidlech, a o podmínkách pro vzájemné uznávání schválení typu udělených na základě těchto pravidel, nebo v pořadí, v jakém k uvedené dohodě přistoupí. Takto přidělená čísla sdělí generální tajemník Organizace spojených národů smluvním stranám dohody.
 Dodatek 1
 Postupy zkoušek sedadel podle bodu 5 a/nebo ukotvení podle bodu 6.1.2
 1. Požadavky
 1.1 Zkoušky mají stanovit:
 1.1.1
 zda je (jsou) cestující správně zadržován(i) sedadlem (sedadly) před ním (nimi) a/nebo použitím bezpečnostního pásu.
 1.1.1.1
 Tento požadavek se považuje za splněný, pokud dopředný pohyb kterékoliv části trupu a hlavy figuríny nepřekročí příčnou svislou rovinu umístěnou ve vzdálenosti 1,6 m od bodu „R“ pomocného sedadla;
 1.1.2
 zda cestující na sedadle není (nejsou) vážně zraněn(i).
 1.1.2.1
 Tento požadavek se považuje za splněný, pokud jsou pro instrumentovanou (přístroji osazenou) figurínu splněna následující biomechanická kritéria stanovená podle dodatku 4, tj.:
 1.1.2.1.1
 biomechanické kritérium hlavy (HAC) je nižší než 500,
 1.1.2.1.2
 biomechanické kritérium hrudníku (ThAC) je nižší než 30 g, s výjimkou případů, kdy celková doba je kratší než 3 ms (g = 9,81 m/s2),
 1.1.2.1.3
 biomechanické kritérium stehenní kosti (FAC) je nižší než 10 kN, přičemž po celkovou dobu delší než 20 ms není překročena hodnota 8 kN,
 1.1.3
 zda jsou sedadlo a části jeho upevnění dostatečně pevné.
 1.1.3.1
 Tento požadavek se považuje za splněný, jestliže:
 1.1.3.1.1
 žádná část sedadla, jeho upevnění nebo příslušenství se během zkoušky zcela neoddělí;
 1.1.3.1.2
 sedadlo zůstane pevně uchyceno i v případě, kdy se jedno nebo více


text:
ukotvení částečně oddělí, a pokud veškeré blokovací systémy zůstanou v průběhu celé doby zkoušky zablokovány;
 1.1.3.1.3
 po zkoušce žádná konstrukční část sedadla nebo jeho příslušenství nevykazuje lom, ostré nebo špičaté hrany nebo rohy, které by mohly způsobit poranění.
 1.2 Veškeré součásti, které tvoří část opěradla sedadla nebo jeho příslušenství, musí být takové, aby nemohly cestujícímu při nárazu způsobit poranění. Tento požadavek se považuje za splněný, pokud kterákoli z částí, které se lze dotknout koulí o průměru 165 mm, má poloměr křivosti nejméně 5 mm.
 1.2.1
 Pokud kterákoli součást či kterékoli příslušenství, jež jsou uvedeny výše, jsou vyrobeny z materiálu o tvrdosti menší než 50 podle Shoreho stupnice A na tuhém podkladu, vztahují se požadavky z výše uvedeného bodu 1.2 pouze na tuhý podklad.
 1.2.2
 Požadavky bodu 1.2 se nevztahují na části opěradla sedadla, jako je systém seřízení sedadla a příslušenství, pokud se v klidové poloze nacházejí pod vodorovnou rovinou nacházející se 400 mm nad vztažnou rovinou, a to i tehdy, jestliže by se cestující s nimi mohl dostat do styku.
 2. Příprava zkoušených sedadel
 2.1 Zkoušené sedadlo se namontuje:
 2.1.1
 buď na zkušební plošinu shodnou s karosérií vozidla,
 2.1.2
 nebo na tuhou zkušební plošinu.
 2.2 Ukotvení zkoušeného (zkoušených) sedadla (sedadel) na zkušební plošině musí být stejné nebo musí mít shodné vlastnosti jako ukotvení používané ve vozidle (vozidlech), pro které (která) je sedadlo určeno.
 2.3 Zkoušené sedadlo musí být kompletní, s veškerým čalouněním a s příslušenstvím. Pokud je sedadlo vybaveno stolkem, je tento ve sklopené poloze.
 2.4 Pokud je sedadlo bočně seřiditelné, musí být v poloze maximálního vysunutí.
 2.5 Je-li opěradlo seřiditelné, nastaví se tak, aby sklon trupu figuríny použité při stanovení bodu „H“ a skutečný úhel trupu pro místa k sezení v motorovém vozidle byly co možno nejblíže úhlu doporučenému výrobcem pro běžné použití; pokud nebyl tento úhel výrobcem doporučen, nastaví se opěradlo co nejblíže úhlu 25o od svislice směrem dozadu.
 2.6 Je-li opěradlo sedadla vybaveno výškově nastavitelnou opěrkou hlavy, nastaví se tato opěrka do nejnižší polohy.
 2.7 Jak k pomocnému sedadlu, tak i ke zkoušenému sedadlu se na kotevní místa umístěná podle předpisu č. 14 (popřípadě včetně výjimky stanovené v bodě 7.4 tohoto předpisu), namontují bezpečnostní pásy schváleného typu podle předpisu č. 16.
 3. Dynamické zkoušky
 3.1 Zkouška 1
 Zkušební plošina se namontuje na vozík.
 3.2 Pomocné sedadlo
 Pomocné sedadlo může být shodného typu jako je zkoušené sedadlo a namontuje se rovnoběžně se zkoušeným sedadlem a přímo za ním. Obě sedadla musí být ve stejné výšce, shodně seřízena a vzdálenost mezi nimi musí být 750 mm.
 3.2.1
 Pokud se užije pomocné sedadlo jiného typu, musí být toto sedadlo popsáno ve formuláři sdělení o schválení typu sedadla a o shodě se vzorem uvedeným v příloze 1 tohoto předpisu.
 3.3 Figurína
 3.3.1
 Figurína se umístí bez zádržného zařízení na pomocné sedadlo tak, aby se její rovina symetrie shodovala s rovinou symetrie příslušného místa k sezení.
 3.3.2
 Ruce figuríny spočívají na jejích stehnech, lokty se dotýkají opěradla sedadla; nohy jsou maximálně vysunuty a jsou pokud možno rovnoběžné; paty figuríny se dotýkají podlahy.


text:
3.3.3
 Všechny figuríny se na sedadlo umístí následujícím postupem:
 3.3.3.1
 figurína se umístí na sedadlo do polohy odpovídající co nejvíce požadované poloze;
 3.3.3.2
 před trup figuríny se co nejníže umístí plochý tuhý povrch o rozměru 76 × 76 mm;
 3.3.3.3
 tento plochý povrch se vodorovně přitlačí na trup figuríny silou od 250 do 350 N:
 3.3.3.3.1
 trup se za ramena předkloní do svislé polohy a pak se položí zpět na opěradlo sedadla; tento postup se opakuje dvakrát;
 3.3.3.3.2
 aniž by se hnulo trupem, umístí se hlava do takové polohy, aby plošina nesoucí měřicí zařízení v hlavě byla vodorovná a aby střední předozadní rovina hlavy byla rovnoběžná se střední rovinou vozidla;
 3.3.3.4
 plochý povrch se opatrně odejme;
 3.3.3.5
 figurína se na sedadle posune vpřed a výše popsaný postup instalace se opakuje;
 3.3.3.6
 v případě potřeby se opraví poloha dolních končetin;
 3.3.3.7
 namontované měřicí přístroje nesmí žádným způsobem ovlivňovat pohyb figuríny během nárazu;
 3.3.3.8
 před zkouškou se teplota systému měřicího zařízení stabilizuje a udržuje pokud možno v rozmezí od 19 °C do 26 °C.
 3.4 Simulace nárazu
 3.4.1
 Celková změna rychlosti vozíku simulujícího náraz musí být od 30 do 32 km/hod.
 3.4.2
 Zpoždění nebo, podle volby žadatele, zrychlení vozíku v průběhu simulace nárazu musí být v souladu s ustanoveními uvedenými na obr. 1 níže. S výjimkou intervalů o celkové délce kratší než 3 ms musí křivka zpoždění nebo zrychlení vozíku jako funkce času zůstat mezi limitními křivkami uvedenými na obrázku 1.
 3.4.3
 Průměrné zpoždění nebo zrychlení musí dosahovat hodnot mezi 6,5 a 8,5 g.
 3.5 Zkouška 2
 3.5.1
 Zkouška 1 se opakuje s figurínou umístěnou na pomocném sedadle: figurína je zadržována bezpečnostním pásem montovaným a seřízeným v souladu s pokyny výrobce. Počet bodů pro ukotvení bezpečnostního pásu se zapíše do formuláře sdělení o schválení typu sedadla podle vzoru v příloze 1 tohoto předpisu.
 3.5.2
 Pomocné sedadlo musí být buď shodného typu jako je zkoušené sedadlo, nebo jiného typu; musí být podrobně popsáno na formuláři sdělení o schválení typu sedadla podle vzoru v příloze 1 tohoto předpisu.
 3.5.3
 V případě, kdy se provádí zkouška 2 s figurínou připoutanou tříbodovým bezpečnostním pásem a kdy nejsou překročena biomechanická kritéria, považuje se pomocné sedadlo za vyhovující požadavkům, které se týkají zatížení při statické zkoušce a pohybu horního ukotvení během zkoušky podle předpisu č. 14, s ohledem na montáž.
 Obrázek 1
 Dodatek 2
 Postup zkoušek ukotvení na vozidle podle bodu 6.1.1
 1. Zkušební těleso
 1.1
 Upevňovacími pomůckami dodanými výrobcem (svorníky, šrouby apod.) se na části konstrukce, na níž má proběhnout zkouška, upevní tuhá konstrukce dostatečně shodná se sedadlem, které má být používáno ve vozidle.
 1.2
 Pokud může být na stejné ukotvení montováno více typů sedadel, která se liší, pokud jde o vzdálenost mezi předním a zadním okrajem jejich podstavce, provede se zkouška s nejkratším podstavcem. Tento podstavec musí být popsán v certifikátu schválení typu.
 2. Postup zkoušky
 2.1
 Působí se silou F
 2.1.1
 tuhou konstrukcí uvedenou v bodě 1.1, působiště síly leží 750 mm nad vztažnou rovinou na svislé přímce, na které ne nachází geometrický střed povrchu


text:
ohraničeného polygonem, jehož vrcholy jsou jednotlivé body ukotvení, případně krajní ukotvení sedadla;
 2.1.2
 vodorovně, směr působení je do přední části vozidla;
 2.1.3
 s co možno nejkratší dobou náběhu síly a po dobu nejméně 0,2 s.
 2.2
 Velikost síly F se stanoví buď
 2.2.1
 vzorcem F = (5 000 ± 50) × i,
 kde
 F je síla v N a i je počet míst k sezení na sedadle, pro které se zkoušené ukotvení schvaluje, nebo jestliže tak požaduje výrobce,
 2.2.2
 na základě reprezentativních zatížení změřených v průběhu dynamických zkoušek podle dodatku 1 tohoto předpisu.
 Dodatek 3
 POŽADOVANÁ MĚŘENÍ
 1. Veškerá požadovaná měření se provádějí za použití měřicího systému, který odpovídá požadavkům mezinárodní normy ISO 6487:1987 s názvem „Měřicí metody při nárazových zkouškách: Přístrojové vybavení“.
 2. Dynamická zkouška
 2.1 Měření na vozíku
 Charakteristiky zpoždění nebo zrychlení vozíku se stanoví na základě zpoždění nebo zrychlení měřeného na tuhém rámu vozíku měřicím systémem s CFC 60.
 2.2 Měření na figuríně
 Odečty z měřicích zařízení se zaznamenávají nezávislými datovými kanály s těmito CFC:
 2.2.1
 Měření v hlavě figuríny
 Výsledné tříosé zrychlení vztažené k těžišti (γr) (1) se měří při CFC 600;
 2.2.2
 Měření na hrudníku figuríny
 Výsledné tříosé zrychlení těžiště se měří při CFC 180.
 2.2.3
 Měření na stehenní kosti figuríny
 Osová tlaková síla se měří při CFC 600.
 (1) Při vyjádření v g (= 9,81 m/s2) se jeho skalární hodnota vypočte ze vzorce:
 kde
 γl
 =
 hodnota okamžitého podélného zrychlení;
 γv
 =
 hodnota okamžitého svislého zrychlení;
 γt
 =
 hodnota okamžitého příčného zrychlení.
 Dodatek 4
 STANOVENÍ BIOMECHANICKÝCH KRITÉRIÍ
 1. Biomechanické kritérium hlavy (HAC)
 1.1
 Kritérium poranění (HAC) se stanoví na základě výsledného tříosého zrychlení měřeného v souladu s dodatkem 3 bodem 2.2.1 podle následujícího vzorce:
 kde t1 a t2 jsou jakékoli hodnoty času v průběhu zkoušky a HAC je maximální hodnotou z intervalu t1, t2. Hodnoty t1 a t2 se vyjadřují v sekundách.
 2. Biomechanické kritérium hrudníku (ThAC)
 2.1
 Toto kritérium se stanoví absolutní hodnotou výsledného zrychlení vyjádřeného v g a měřeného v souladu s dodatkem 3 bodem 2.2.2 a dobou zrychlení vyjádřenou v ms.
 3. Biomechanické kritérium stehenní kosti (FAC)
 Toto kritérium je určeno tlakovou silou vyjádřenou v kN, která se přenese osově na každou ze stehenních kostí figuríny a měří v souladu s dodatkem 3 bodem 2.2.3, a dobou působení tlakové síly vyjádřenou v ms.
 Dodatek 5
 POŽADAVKY A POSTUPY STATICKÉ ZKOUŠKY
 1. Požadavky
 1.1 Požadavky na sedadla, jejichž zkoušky se provádějí v souladu s tímto dodatkem, mají stanovit:
 1.1.1
 zda jsou cestující na sedadlech správně zadržováni sedadlem před nimi;
 1.1.2
 zda nejsou cestující na sedadlech vážně zraněni, a
 1.1.3
 zda sedadlo a části jeho upevnění jsou dostatečně pevné.
 1.2 Požadavky bodu 1.1.1 se považují za splněné, pokud maximální výchylka působiště každé síly podle bodu 2.2.1 měřená ve vodorovné rovině a v podélné rovině příslušného místa sezení nepřekročí hodnotu 400 mm.
 1.3 Požadavky bodu 1.1.2 se považují za splněné, pokud je splněno toto:
 1.3.1
 maximální výchylka působiště každé ze sil podle bodu 2.2.1 měřená podle ustanovení bodu 1.2 je nejméně 100 mm,
 1.3.2