text:
a konstrukčními hodnotami
 3.2.1 Souřadnice bodu „H“ a hodnota skutečného úhlu trupu, získané postupem podle bodu 4, se jednotlivě porovnají se souřadnicemi bodu „R“ a hodnotou konstrukčního úhlu trupu udanými výrobcem vozidla.
 3.2.2 Vzájemná poloha bodu „R“ a bodu „H“ a vztah mezi konstrukčním a skutečným úhlem trupu se považují pro dotyčné místo k sezení za uspokojivé, jestliže se bod „H“ určený svými souřadnicemi nachází uvnitř čtverce s vodorovnými a svislými stranami o délce 50 mm, jehož úhlopříčky se protínají v bodu „R“, a jestliže se skutečný úhel trupu liší od konstrukčního úhlu trupu nejvýše o 5°.
 3.2.3 Jsou-li tyto podmínky splněny, použije se bod „R“ a konstrukční úhel trupu k prokázání souladu s tímto předpisem.
 3.2.4 Jestliže bod „H“ nebo skutečný úhel trupu nesplňují požadavky bodu 3.2.2, stanoví se bod „H“ a skutečný úhel trupu ještě dvakrát (celkem tedy třikrát). Vyhoví-li výsledky dvou z těchto tří stanovení požadavkům, použijí se podmínky podle bodu 3.2.2.
 3.2.5 Jestliže výsledky nejméně dvou ze tří měření podle bodu 3.2.4 nesplňují požadavky bodu 3.2.2 nebo nelze provést ověření, protože výrobce vozidla neposkytl údaje týkající se polohy bodu „R“ nebo konstrukčního úhlu trupu, použije se těžiště tří změřených bodů nebo aritmetický průměr tří změřených úhlů; tyto výsledky se považují za použitelné ve všech případech, kdy je v tomto předpisu uveden bod „R“ nebo konstrukční úhel trupu.
 4. POSTUP STANOVENÍ BODU „H“ A SKUTEČNÉHO ÚHLU TRUPU
 4.1 Vozidlo se podle uvážení výrobce předehřeje na teplotu 20 ± 10 °C, aby bylo zajištěno, že materiál sedadla dosáhl pokojové teploty. Jestliže zkoušené sedadlo dosud nebylo použito k sezení, posadí se na sedadlo dvakrát po dobu jedné minuty osoba o hmotnosti 70 kg až 80 kg nebo zkušební zařízení, aby se prohnul sedák a opěradlo. Požaduje-li to výrobce, zůstanou úplné sestavy sedadel před instalací zařízení 3-D H nezatíženy po dobu nejméně 30 minut.
 4.2 Vozidlo se umístí do měřicí polohy podle bodu 2.11.
 4.3 Je-li sedadlo seřiditelné, nastaví se nejprve do krajní zadní obvyklé polohy pro řízení nebo pro jízdu podle údajů výrobce, přičemž se bere v úvahu pouze podélné seřízení sedadla, nikoli posuv sedadla používaný pro jiné účely, než je obvyklá poloha pro řízení nebo jízdu. Existují-li jiné způsoby seřízení (seřízení výšky, úhlu sklonu, opěradla apod.), nastaví se sedadlo do polohy určené výrobcem vozidla. U odpružených sedadel se pevně nastaví svislá poloha, aby odpovídala obvyklé poloze pro řízení určené výrobcem.
 4.4 Oblast místa k sezení, kterou zabírá zařízení 3-D H, se pokryje bavlněnou tkaninou dostatečné velikosti a vhodné struktury (prostou bavlněnou tkaninou s 18,9 vláken na cm2 a měrnou hmotností 0,228 kg/m2 nebo úpletovou či netkanou textilií obdobných vlastností).
 Pokud se zkouška provádí na sedadle mimo vozidlo, musí mít podlaha, na níž je sedadlo umístěno, tytéž základní vlastnost (2) jako podlaha vozidla, ve kterém má být sedadlo použito.
 4.5 Umístěte sestavu sedací a trupové části zařízení 3-D H tak, aby byla střední rovina sedící osoby (CPO) shodná se střední rovinou zařízení 3-D H. Na žádost výrobce může být zařízení 3-D H posunuto směrem dovnitř vozidla k CPO, pokud


text:
by vyčnívalo natolik, že by okraj sedadla neumožňoval vyrovnání zařízení 3-D H.
 4.6 Ke skořepině sedací části se připevní sestavy chodidla a bérce jednotlivě, nebo s použitím tyče T a sestavy bérce. Přímka procházející zaměřovači bodu „H“ musí být rovnoběžná se základnou a kolmá ke střední podélné rovině sedadla.
 4.7 Polohy chodidel a bérců zařízení 3-D H se nastaví tímto způsobem:
 4.7.1 Konstrukční místo k sezení: řidič a cestující na vnějším předním sedadle
 4.7.1.1
 Obě sestavy chodidel a bérců se posunou dopředu tak, aby chodidla zaujala přirozenou polohu na podlaze, v případě potřeby mezi ovládacími pedály. Pokud je to možné, umístí se levé chodidlo přibližně stejně daleko nalevo od střední roviny zařízení 3-D H jako pravé chodidlo napravo. Libela ověřující příčnou orientaci zařízení 3-D H se v případě potřeby uvede do vodorovné polohy přestavěním skořepiny sedací části nebo posunutím sestav chodidel a bérců směrem dozadu. Přímka, která prochází zaměřovači bodu „H“, musí zůstat kolmá ke střední podélné rovině sedadla.
 4.7.1.2
 Jestliže levý bérec nelze udržet v poloze rovnoběžné s pravým bércem a levé chodidlo nelze opřít o podlahu karoserie, posune se levé chodidlo tak, aby bylo opřeno. Je nutno zachovat souosost zaměřovačů.
 4.7.2 Designated seating position: outboard rear seat
 U zadních nebo pomocných sedadel se bérce umístí podle určení výrobce. Jestliže chodidla spočívají na částech podlahy v různé úrovni, jako vztažné chodidlo se použije chodidlo, které nejdříve přijde do styku s předním sedadlem, a druhé chodidlo se nastaví tak, aby se libela udávající příčnou orientaci sedací části zařízení 3-D H ustálila ve vodorovné poloze.
 4.7.3 Ostatní předpokládaná místa k sezení:
 Použije se obecný postup podle bodu 4.7.1, avšak chodidla se umístí podle pokynů výrobce vozidla.
 4.8 Nasadí se závaží bérců a stehen a zařízení 3-D H se vyrovná.
 4.9 Skořepina zádové části se sklopí vpřed až k dorazu a zařízení 3-D H se pomocí tyče T odtáhne od opěradla. Zařízení 3-D H se usadí do nové polohy na sedadle jedním z následujících způsobů:
 4.9.1
 Má-li zařízení 3-D H tendenci klouzat dozadu, použije se tento postup. Zařízení 3-D H se nechá klouzat dozadu do okamžiku, kdy již není zapotřebí vyvíjet vodorovnou zadržující sílu, tj. dokud se skořepina sedací části nedotkne opěradla sedadla. V případě potřeby se upraví poloha bérce.
 4.9.2
 Pokud zařízení 3-D H nemá tendenci sklouznout dozadu, použije se tento postup. Zařízení 3-D H se působením vodorovné síly na tyč T posune směrem dozadu, dokud se skořepina sedací části nedotkne opěradla sedadla (viz obrázek 2 v dodatku 1 k této příloze).
 4.10 Na sestavu skořepin sedací a zádové části zařízení 3-D H se v místě styku měřicího v průsečíku kyčelní úhloměrné stupnice a pouzdra T působí silou 100 ± 10 N. Směr působení síly se udržuje podél přímky procházející uvedeným průsečíkem k bodu těsně nad pouzdrem stehenní tyče (viz obrázek 2 v dodatku 1 k této příloze). Potom se skořepina zádové části opatrně vrátí na opěradlo sedadla. Během této poslední části postupu je třeba dbát na to, aby zařízení 3-D H nesklouzlo směrem dopředu.
 4.11 Nasadí se pravé a levé

type: contracts

jurisdiction: EU


text:
závaží sedací části a potom střídavě osm závaží trupu. Je třeba zachovat vodorovné nastavení zařízení 3-D H.
 4.12 Skořepina zádové části se sklopí dopředu, aby se uvolnil tlak na opěradlo sedadla. Zařízením 3-D H se třikrát kývne ze strany na stranu v rozsahu 10° (5° na každou stranu od svislé střední roviny) a zpět, aby se uvolnilo případné nahromaděné tření mezi zařízením a sedadlem.
 Během kývání může mít tyč T zařízení 3-D H tendenci odchýlit se od předepsaného vodorovného a svislého nastavení. Proto je nutno tyč T během kývavých pohybů přiměřenou boční silou přidržet. Během přidržování tyče T a kývání zařízením 3-D H je nutno dbát, aby se na zařízení neúmyslně nepůsobilo vnějšími silami ve svislém směru nebo ve směru dopředu a dozadu.
 Chodidla zařízení 3-D H nesmějí být při tomto úkonu přidržována. Pokud se poloha chodidel změní, zatím se v nové poloze ponechají.
 Skořepina zádové části se opatrně vrátí na opěradlo sedadla a ověří se, zda jsou obě libely v nulové poloze. Pokud se během kývavých pohybů zařízení 3-D H chodidla posunula, uvedou se znovu do původní polohy takto:
 Střídavě se mírně nadzvedávají obě chodidla od podlahy, až přestane docházet k dalšímu pohybu chodidel. Při zdvihání jsou chodidla volně otočná; nesmí na ně působit zatížení zepředu nebo ze strany. Po navrácení chodidel do spodní polohy se paty musí dotýkat příslušné části konstrukce.
 Příčná libela musí být v nulové poloze; v případě potřeby se na horní část skořepiny zádové části ze strany zatlačí, aby se vyrovnala skořepina sedací části zařízení na sedadle.
 4.13 Při přidržování tyče T, aby zařízení 3-D H nesklouzlo dopředu po sedáku sedadla, se postupuje tímto způsobem:
 a)
 skořepina zádové části se přisune zpět k opěradlu sedadla,
 b)
 na tyč trupu se přibližně ve výšce středu závaží trupu směrem dozadu střídavě aplikuje a uvolňuje vodorovné zatížení nepřevyšující 25 N, dokud úhloměrná stupnice úhlu zad neukáže, že po uvolnění zatížení byla dosažena stabilní poloha. Je třeba dbát na to, aby na zařízení 3-D H nepůsobilo ze strany nebo směrem dolů žádné vnější zatížení. Je-li nutné další vyrovnání zařízení 3-D H, sklopí se skořepina zádové části dopředu, zařízení se vyrovná a postup podle bodu 4.12 se opakuje.
 4.14 Provedou se všechna tato měření:
 4.14.1
 Změří se souřadnice bodu „H“vzhledem k trojrozměrnému referenčnímu systému.
 4.14.2
 Na úhloměrné stupnici úhlu zad zařízení 3-D H při tyči trupu v krajní zadní poloze se zjistí skutečný úhel trupu.
 4.15 Je-li třeba zařízení 3-D H znovu usadit, ponechá se sestava sedadla před novým usazením po dobu nejméně 30 minut bez zatížení. Zařízení 3-D H nesmí být na sestavě sedadla ponecháno v zatíženém stavu déle, než vyžaduje provedení zkoušky.
 4.16 Je-li možné považovat sedadla v téže řadě za podobná (u lavicového sedadla, shodných sedadel apod.), stanoví se pro každou řadu sedadel pouze jeden bod „H“ a jeden skutečný úhel trupu, přičemž zařízení 3-D H podle dodatku 1 k této příloze se usadí na místo považované za typické pro dotyčnou řadu.
 Tímto místem je:
 4.16.1
 u přední řady sedadlo řidiče,
 4.16.2
 u zadní řady nebo zadních


text:
řad některé z krajních sedadel.
 (1) U jiných míst k sezení než předních sedadel, u nichž nelze bod „H“ stanovit pomocí trojrozměrného zařízení 3-D H nebo jinými postupy, může být podle uvážení příslušného orgánu jako referenční bod použit bod „R“ určený výrobcem vozidla.
 (2) Úhel sklonu, výškový rozdíl upevnění sedadla, struktura povrchu apod.
 Dodatek 1
 Popis trojrozměrného zařízení pro stanovení bodu „H“ (zařízení 3-D H)
 (1)
 1. SKOŘEPINY ZÁDOVÉ A SEDACÍ ČÁSTI
 Skořepiny zádové a sedací části jsou zhotoveny z vyztuženého plastu a kovu; napodobují lidský trup a stehna a jsou otočně spojeny v bodu „H“. K tyči trupu otočné v bodu „H“ je připevněna úhloměrná stupnice pro měření skutečného úhlu trupu. Seřiditelná stehenní tyč připevněná ke skořepině sedací části určuje osu stehen a slouží jako základní přímka pro kyčelní úhloměrnou stupnici.
 2. PRVKY TĚLA A DOLNÍCH KONČETIN
 Bércové části jsou připojeny k sestavě skořepiny sedací části tyčí T spojující kolena, která je příčným prodloužením seřiditelné stehenní tyče. V bércových částech jsou zabudovány úhloměrné stupnice pro měření kolenních úhlů. Sestavy bot a chodidel jsou kalibrovány pro měření úhlu chodidla. K prostorové orientaci zařízení slouží dvě libely. V těžišti jednotlivých prvků těla jsou umístěna závaží, kterými se vyvolává průhyb sedadla odpovídající muži, jehož hmotnosti je 76 kg. Veškeré spoje zařízení 3-D H je nutno kontrolovat, zda jsou volně pohyblivé bez znatelného tření.
 Obrázek 1
 Prvky zařízení 3-D H
 Obrázek 2
 Rozměry prvků zařízení 3-DH a rozložení závaží
 (1) Toto zařízení odpovídá popisu v normě ISO 6549-1980. Podrobnosti konstrukce zařízení 3-D H sdělí Society of Automotive Engineers (SAE), 400 Commmonwealth Drive, Warrendale, Pennsylvania 15096, USA.
 Dodatek 2
 TROJROZMĚRNÁ VZTAŽNÁ SOUSTAVA
 1.
 Trojrozměrný vztažná soustava je definována třemi pravoúhlými rovinami určenými výrobcem vozidla (viz obrázek) (1).
 2.
 Měřicí poloha vozidla se dosáhne jeho umístěním na nosnou plochu tak, aby souřadnice výchozích vztažných značek odpovídaly hodnotám určeným výrobcem.
 3.
 Souřadnice bodu „R“ a bodu „H“ se stanovují ve vztahu k výchozím vztažným značkám určeným výrobcem vozidla.
 (1) Referenční systém odpovídá normě ISO 4130:1978.
 Dodatek 3
 VZTAŽNÉ ÚDAJE TÝKAJÍCÍ SE MÍST K SEZENÍ
 1. KÓDOVÁNÍ VZTAŽNÝCH ÚDAJŮ
 Vztažné údaje se uvádějí postupně pro každé místo k sezení. Místa k sezení jsou označena dvoumístným kódem. Prvním znakem je arabská číslice, která označuje řadu sedadel od přední do zadní části vozidla. Druhým znakem je velké písmeno, které označuje polohu místa k sezení v řadě při pohledu ve směru dopředu se pohybujícího vozidla; používají se tato písmena:
 L= vlevo,
 C= uprostřed,
 R= vpravo.
 2. POPIS MĚŘICÍ POLOHY VOZIDLA
 2.1 Souřadnice výchozích vztažných značek
 X ...
 Y ...
 Z ...
 3. SEZNAM VZTAŽNÝCH ÚDAJŮ
 3.1 Místo k sezení: ...
 3.1.1 Souřadnice bodu „R“:
 X ...
 Y ...
 Z ...
 3.1.2 Konstrukční úhel trupu: ...
 3.1.3 Seřízení sedadla (1)
 vodorovné: ...
 svislé: ...
 úhlové: ...
 úhel trupu: ...
 Poznámka: Uveďte vztažné údaje pro další místa k sezení prostřednictvím bodů 3.2, 3.3 atd.
 (1) Nehodící se škrtněte.
 PŘÍLOHA 4
 Způsob stanovení rozměrových vztahů mezi základními referenčními značkami vozidla a trojrozměrnou referenční sítí
 1. VZTAH MEZI REFERENČNÍ SÍTÍ A ZÁKLADNÍMI REFERENČNÍMI ZNAČKAMI


text:
VOZIDLA
 K ověření určitých rozměrů na vozidle nebo uvnitř vozidla předloženého ke schválení podle tohoto předpisu je nutno přesně stanovit vztah mezi souřadnicemi trojrozměrné referenční sítě definované v bodě 2.3, sestrojené ve stadiu konstrukčního návrhu vozidla, a polohou základních referenčních značek definovaných v bodě 2.4, aby specifické body na výkresech výrobce vozidla mohly být identifikovány na skutečném vozidle vyrobeném podle těchto výkresů.
 2. ZPŮSOB STANOVENÍ VZTAHU MEZI REFERENČNÍ SÍTÍ A REFERENČNÍMI ZNAČKAMI
 Ke stanovení těchto vztahů se sestrojí základní vztažná rovina s osami X a Y opatřenými stupnicemi. Použitý způsob je znázorněn na obrázku 6 v dodatku k této příloze. Vztažnou rovinou je tvrdý rovinný vodorovný povrch, na kterém stojí vozidlo a na kterém jsou připevněny dvě měřicí stupnice; ty jsou odstupňovány po milimetrech, stupnice X je dlouhá nejméně osm metrů a stupnice Y je dlouhá nejméně čtyři metry. Obě stupnice musí navzájem svírat pravý úhel, jak je znázorněno na obrázku 6 v dodatku k této příloze. Průsečík těchto stupnic je nulovým bodem na zemi.
 3. OVĚŘENÍ VZTAŽNÉ ROVINY
 S ohledem na případné malé nerovnosti vztažné roviny nebo zkušebního prostoru je nutno stanovit odchylky od nulového bodu na stupnicích X a Y v intervalech po 250 mm a získané výsledky zaznamenat, aby bylo možno při kontrole vozidla provádět korekce.
 4. SKUTEČNÁ POLOHA VOZIDLA PŘI ZKOUŠCE
 S ohledem na případné malé odchylky výšky podvěsu apod. je nutno mít k dispozici prostředky, kterými se před prováděním dalších měření uvedou referenční značky do správné polohy v systému souřadnic podle konstrukčních výkresů. Kromě toho musí být možno provádět menší korekce polohy vozidla v příčném i podélném směru, aby se vozidlo dostalo do správného vztahu k referenční síti.
 5. VÝSLEDKY
 Po uvedení vozidla do správné polohy vzhledem ke vztažné síti a k poloze předpokládané konstrukčním návrhem lze snadno stanovit polohu bodů, kterých je zapotřebí ke zkoumání podmínek viditelnosti směrem dopředu.
 Ke stanovení těchto podmínek mohou být použity teodolity, světelné zdroje, stínící zařízení nebo jakákoli jiná metoda, která poskytuje prokazatelně rovnocenné výsledky.
 Dodatek
 Obrázek 1
 Stanovení bodů V
 Obrázek 2
 Pozorovací body sloupků A
 Obrázek 3
 Úhly zakrytí
 Obrázek 4
 Vyhodnocení zakrytí pole přímého výhledu řidiče směrem dopředu v úhlu 180°
 Obrázek 5
 Rozměrové schéma znázorňující vzájemnou polohu bodů E a bodů P
 Obrázek 6
 Rovinný pracovní prostor


text:
 17.2.2006
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 L 47/62
 ROZHODNUTÍ SMÍŠENÉHO VÝBORU ZŘÍZENÉHO DOHODOU O VZÁJEMNÉM UZNÁVÁNÍ MEZI EVROPSKÝM SPOLEČENSTVÍM A SPOJENÝMI STÁTY AMERICKÝMI č. 34/2005
 ze dne 2. února 2006
 o zařazení subjektu posuzování shody do seznamu v odvětvové příloze o elektromagnetické kompatibilitě
 (2006/110/ES)
 SMÍŠENÝ VÝBOR,
 s ohledem na Dohodu o vzájemném uznávání mezi Evropským společenstvím a Spojenými státy americkými, a zejména na články 7 a 14,
 vzhledem k tomu, že smíšenému výboru přísluší rozhodovat o zařazení subjektu nebo subjektů posuzování shody do seznamu v odvětvové příloze,
 ROZHODL TAKTO:
 1.
 Subjekt posuzování shody uvedený v příloze se doplňuje do seznamu subjektů posuzování shody v oddíle V odvětvové přílohy o elektromagnetické kompatibilitě.
 2.
 Strany se dohodly na specifickém rozsahu zařazení subjektu posuzování shody uvedeného v příloze, co do výrobků a postupů posuzování shody, a budou jej zachovávat.
 Toto rozhodnutí je vyhotoveno ve dvou stejnopisech a podepsáno zástupci smíšeného výboru oprávněnými jednat jménem stran za účelem pozměnění dohody. Toto rozhodnutí vstupuje v platnost dnem pozdějšího podpisu.
 Podepsáno ve Washingtonu dne 17. ledna 2006.
 Za Spojené státy americké
 James C. SANFORD
 Podepsáno v Bruselu dne 2. února 2006.
 Za Evropské společenství
 Andra KOKE
 PŘÍLOHA
 Subjekt posuzování shody ES doplněný do seznamu subjektů posuzování shody v oddílu V odvětvové přílohy o elektromagnetické kompatibilitě
 MITSUBISHI ELECTRIC EUROPE B.V.
 EMC Competence Center
 Mündelheimer Weg 35
 40472 Düsseldorf
 GERMANY
 Tel: +49 211 171 497 12
 Fax: +49 211 171 497 27


text:
 15.7.2021
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 L 252/7
 Pouze původní texty EHK OSN mají podle mezinárodního veřejného práva právní účinek. Je zapotřebí ověřit si status a datum vstupu tohoto předpisu v platnost v nejnovější verzi dokumentu EHK OSN o statusu TRANS/WP.29/343, který je k dispozici na internetové adrese: https://unece.org/status-1958-agreement-and-annexed-regulations
 Změny předpisu OSN č. 44 [2020/1223] – Jednotná ustanovení pro schvalování typu zádržných zařízení pro děti cestující v motorových vozidlech („dětské zádržné systémy“) [2021/1162]
 Změny předpisu č. 44 zveřejněného v Úř. věst. L 285 ze dne 1.9.2020
 Doplněk 18 k sérii změn 04 – datum vstupu v platnost: 9. června 2021
 Tento dokument slouží výhradně jako dokumentační nástroj. Rozhodné a právně závazné znění je: ECE/TRANS/WP.29/2020/111.
 Bod 6.1.3 se nahrazuje tímto:
 „6.1.3.
 Dětský zádržný systém se musí připevnit ke konstrukci vozidla nebo ke konstrukci sedadla podle kategorie, do které patří.
 Možné konfigurace ke schválení
 Tabulka skupin/kategorií
 Skupina kategorie
 Univerzální (1)
 Polouniverzální (2)
 Omezené
 Určité vozidlo
 DZS
 DZS ISOFIX
 DZS
 DZS ISOFIX
 DZS
 DZS ISOFIX
 DZS
 DZS ISOFIX
 0
 Brašna na přenášení dítěte
 A (3)
 nepoužije se
 A (3)
 A (3)
 A (3)
 nepoužije se
 A (3)
 A (3)
 Směřující dozadu
 A (3)
 nepoužije se
 A (3)
 A (3)
 A (3)
 nepoužije se
 A (3)
 A (3)
 0+
 Směřující dozadu
 A (3)
 nepoužije se
 A (3)
 A (3)
 A (3)
 nepoužije se
 A (3)
 A (3)
 I
 Směřující dozadu
 A (3)
 nepoužije se
 A (3)
 A (3)
 A (3)
 nepoužije se
 A (3)
 A (3)
 Směřující dopředu (integrální)
 A (3)
 A (3)
 A (3)
 A (3)
 A (3)
 nepoužije se
 A (3)
 A (3)
 Směřující dopředu (neintegrální)
 nepoužije se
 nepoužije se
 nepoužije se
 nepoužije se
 nepoužije se
 nepoužije se
 nepoužije se
 nepoužije se
 Směřující dopředu (neintegrální – viz bod 6.1.12)
 A (3)
 nepoužije se
 A (3)
 nepoužije se
 A (3)
 nepoužije se
 A (3)
 A (3)
 II
 Směřující dozadu
 A (3)
 nepoužije se
 A (3)
 nepoužije se
 A (3)
 nepoužije se
 A (3)
 A (3)
 Směřující dopředu (integrální)
 A (3)
 nepoužije se
 A (3)
 nepoužije se
 A (3)
 nepoužije se
 A (3)
 A (3)
 Směřující dopředu (neintegrální)
 A (3)
 nepoužije se
 A (3)
 nepoužije se
 A (3)
 nepoužije se
 A (3)
 A (3)
 III
 Směřující dozadu
 A (3)
 nepoužije se
 A (3)
 nepoužije se
 A (3)
 nepoužije se
 A (3)
 A (3)
 Směřující dopředu (integrální)
 A (3)
 nepoužije se
 A (3)
 nepoužije se
 A (3)
 nepoužije se
 A (3)
 A (3)
 Směřující dopředu (neintegrální)
 A (3)
 nepoužije se
 A (3)
 nepoužije se
 A (3)
 nepoužije se
 A (3)
 A (3)
 kde:
 DZS: dětský zádržný systém
 A: použije se
 NA: nepoužije se
 (1)
 Univerzálním dětským zádržným systémem ISOFIX se rozumí dopředu směřující dětské zádržné systémy pro použití ve vozidlech, která jsou v určitých bodech vybavena systémem kotevních úchytů ISOFIX a kotevním úchytem pro horní upínání.
 (2)
 Polouniverzálním dětským zádržným systémem ISOFIX se rozumí:
 —
 dopředu směřující zádržné systémy s podpěrou nebo
 —
 dozadu směřující zádržné systémy vybavené podpěrou nebo popruhem na horním upínání pro použití ve vozidlech, která jsou v určitých bodech vybavena


text:
systémem kotevních úchytů ISOFIX a případně kotevním úchytem pro horní upínání,
 —
 nebo dozadu směřující dětské zádržné systémy, které jsou opřeny o přístrojovou desku, pro použití na předním sedadle spolujezdce vybaveném systémem kotevních úchytů ISOFIX
 —
 nebo bočně směřující dětský zádržný systém ISOFIX případně vybavený antirotačním zařízením určený pro použití ve vozidlech, která jsou v určitých bodech vybavena systémem kotevních úchytů ISOFIX a případně kotevním úchytem pro horní upínání.
 (3)
 Nová schválení a rozšíření se udělí v souladu s body 17.16 až 17.23.“
 Bod 17.21 se nahrazuje tímto:
 „17.21.
 Od 1. září 2023 se podle tohoto předpisu nesmí udělit žádná rozšíření pro dětské zádržné systémy jiné skupiny než skupiny 3.“
 Vkládají se nové body 17.22 až 17.25, které znějí:
 „17.22.
 Od 1. září 2021 nejsou smluvní strany uplatňující tento předpis povinny uznávat schválení typu podle tohoto předpisu, jež byla poprvé vydána po 1. září 2021.
 17.23.
 Do 1. září 2023 musí smluvní strany, které uplatňují tento předpis, uznávat schválení typu vydaná podle série změn 04 tohoto předpisu, jež byla vydána před 1. zářím 2021.
 17.24.
 Od 1. září 2023 nejsou smluvní strany uplatňující tento předpis povinny uznávat schválení typu vydaná podle tohoto předpisu.
 17.25.
 Bez ohledu na body 17.22 a 17.24 musí smluvní strany, které uplatňují tento předpis, nadále uznávat schválení typu „zabudovaných“ dětských zádržných systémů určitého vozidla nebo dětských zádržných systémů „zabudovaných“ v určitých vozidlech, jež byla vydána podle série změn 04 tohoto předpisu.“


text:
 21.3.2013
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 L 81/31
 ROZHODNUTÍ SMÍŠENÉHO VÝBORU EHP
 č. 229/2012
 ze dne 7. prosince 2012,
 kterým se mění příloha XIX (Ochrana spotřebitele) Dohody o EHP
 SMÍŠENÝ VÝBOR EHP,
 s ohledem na Dohodu o Evropském hospodářském prostoru (dále jen „Dohoda o EHP“), a zejména na článek 98 této dohody,
 vzhledem k těmto důvodům:
 (1)
 Směrnice Komise 2011/90/EU ze dne 14. listopadu 2011, kterou se mění část II přílohy I směrnice Evropského parlamentu a Rady 2008/48/ES, kterou se stanoví dodatečné předpoklady pro výpočet roční procentní sazby nákladů (1), by měla být začleněna do Dohody o EHP.
 (2)
 Příloha XIX Dohody o EHP by proto měla být odpovídajícím způsobem změněna,
 PŘIJAL TOTO ROZHODNUTÍ:
 Článek 1
 V bodě 7h (směrnice Evropského parlamentu a Rady 2008/48/ES) přílohy XIX Dohody o EHP se doplňují tato slova:
 „, ve znění:
 —
 32011 L 0090: směrnice Komise 2011/90/EU ze dne 14. listopadu 2011 (Úř. věst. L 296, 15.11.2011, s. 35).“
 Článek 2
 Znění směrnice 2011/90/EU v islandském a norském jazyce, která mají být zveřejněna v dodatku EHP Úředního věstníku Evropské unie, jsou platná.
 Článek 3
 Toto rozhodnutí vstupuje v platnost dne 8. prosince 2012 za předpokladu, že Smíšenému výboru EHP jsou učiněna veškerá oznámení podle čl. 103 odst. 1 Dohody o EHP (2).
 Článek 4
 Toto rozhodnutí bude zveřejněno v oddíle EHP a v dodatku EHP Úředního věstníku Evropské unie.
 V Bruselu dne 7. prosince 2012.
 Za Smíšený výbor EHP
 předseda
 Atle LEIKVOLL
 (1) Úř. věst. L 296, 15.11.2011, s. 35.
 (2) Byly oznámeny ústavní požadavky.


text:
 15.3.2012
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 L 76/22
 ROZHODNUTÍ SMÍŠENÉHO VÝBORU EHP
 č. 138/2011
 ze dne 2. prosince 2011,
 kterým se mění příloha XI (Elektronické komunikace, audiovizuální služby a informační společnost) Dohody o EHP
 SMÍŠENÝ VÝBOR EHP,
 s ohledem na Dohodu o Evropském hospodářském prostoru, ve znění Protokolu o úpravě Dohody o Evropském hospodářském prostoru (dále jen „Dohoda“), a zejména na článek 98 této dohody,
 vzhledem k těmto důvodům:
 (1)
 Příloha XI Dohody byla změněna rozhodnutím Smíšeného výboru EHP č. 101/2011 ze dne 30. září 2011 (1).
 (2)
 Rozhodnutí Komise 2011/61/EU ze dne 31. ledna 2011 podle směrnice Evropského parlamentu a Rady 95/46/ES o odpovídající ochraně osobních údajů Státem Izrael v souvislosti s automatizovaným zpracováváním osobních údajů (2) by mělo být začleněno do Dohody,
 PŘIJAL TOTO ROZHODNUTÍ:
 Článek 1
 Za bod 5em (rozhodnutí Komise 2010/625/EU) přílohy XI Dohody se vkládá nový bod, který zní:
 „5en.
 32011 D 0061: rozhodnutí Komise 2011/61/EU ze dne 31. ledna 2011 podle směrnice Evropského parlamentu a Rady 95/46/ES o odpovídající ochraně osobních údajů Státem Izrael v souvislosti s automatizovaným zpracováváním osobních údajů (Úř. věst. L 27, 1.2.2011, s. 39).“
 Článek 2
 Znění rozhodnutí 2011/61/EU v islandském a norském jazyce, která mají být zveřejněna v dodatku EHP Úředního věstníku Evropské unie, jsou platná.
 Článek 3
 Toto rozhodnutí vstupuje v platnost dnem 3. prosince 2011 za předpokladu, že Smíšenému výboru EHP jsou učiněna veškerá oznámení podle čl. 103 odst. 1 Dohody (3).
 Článek 4
 Toto rozhodnutí bude zveřejněno v oddíle EHP a v dodatku EHP Úředního věstníku Evropské unie.
 V Bruselu dne 2. prosince 2011.
 Za Smíšený výbor EHP
 předseda
 Kurt JÄGER
 (1) Úř. věst. L 318, 1.12.2011, s. 39.
 (2) Úř. věst. L 27, 1.2.2011, s. 39.
 (3) Nebyly oznámeny žádné ústavní požadavky.


text:
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 202/314
 PROTOKOL (č. 31)
 O DOVOZU ROPNÝCH PRODUKTŮ RAFINOVANÝCH NA NIZOZEMSKÝCH ANTILÁCH DO EVROPSKÉ UNIE
 VYSOKÉ SMLUVNÍ STRANY,
 PŘEJÍCE SI podrobněji upravit obchodní režim pro dovoz ropných produktů rafinovaných na Nizozemských Antilách do Evropské unie,
 SE DOHODLY na následujících ustanoveních, která se připojují ke Smlouvě o Evropské unii a ke Smlouvě o fungování Evropské unie:
 Článek 1
 Tento protokol se vztahuje na ropné produkty čísel 27.10, 27.11, 27.12, ex 27.13 (parafín, petrolejový vosk nebo petrolejová živice, parafínové zbytky) a 27.14 bruselské nomenklatury, pokud jsou dováženy ke spotřebě v členských státech.
 Článek 2
 Členské státy se zavazují poskytnout ropným produktům rafinovaným na Nizozemských Antilách za podmínek stanovených tímto protokolem celní preference, které vyplývají z jejich přidružení k Unii. Tato ustanovení nemohou být dotčena pravidly původu používanými v členských státech.
 Článek 3
 1. Shledá-li Komise na návrh některého členského státu nebo z vlastního podnětu, že dovoz ropných produktů rafinovaných na Nizozemských Antilách uskutečněný v režimu podle článku 2 vyvolává na trhu jednoho nebo více členských států skutečné obtíže, rozhodne o zavedení, zvýšení nebo znovuzavedení celních sazeb na tento dovoz danými členskými státy v míře a na dobu, která je nezbytná k nápravě daného stavu. Takto zavedené, zvýšené nebo znovuzavedené celní sazby nesmějí překročit celní sazby používané na tytéž produkty vůči třetím zemím.
 2. Odstavec 1 lze v každém případě použít, dosáhne-li dovoz ropných produktů rafinovaných na Nizozemských Antilách do členských států dva miliony tun ročně.
 3. Komise oznámí Radě svá rozhodnutí podle odstavců 1 a 2 včetně těch, kterými se zamítá návrh některého členského státu. Ta se jimi může zabývat na žádost některého členského státu a může vždy rozhodnout o jejich změně nebo vrácení.
 Článek 4
 1. Má-li některý členský stát za to, že dovoz ropných produktů rafinovaných na Nizozemských Antilách uskutečněný přímo nebo přes jiný členský stát v režimu podle článku 2 vyvolává na jeho trhu skutečné obtíže a že je třeba bezodkladných opatření k nápravě tohoto stavu, může z vlastního rozhodnutí zavést na tento dovoz cla, jejichž sazby nesmějí přesáhnout celní sazby uplatňované na tytéž produkty vůči třetím zemím. Oznámí toto rozhodnutí Komisi, která do jednoho měsíce rozhodne, zda mohou být opatření přijatá dotyčným státem ponechána v platnosti nebo zda musí být změněna či zrušena. Na toto rozhodnutí Komise se použije čl. 3 odst. 3.
 2. Překročí-li dovoz ropných produktů rafinovaných na Nizozemských Antilách, uskutečněný přímo nebo přes jiný členský stát v režimu podle článku 2 do jednoho nebo více členských států Evropské unie, v kalendářním roce množství udané v příloze k tomuto protokolu, považují se opatření přijatá pro běžný rok zúčastněným členským státem nebo státy podle odstavce 1 za oprávněná; Komise vezme přijatá opatření na vědomí poté, co se přesvědčí, že bylo dosaženo stanovených množství. V tomto případě ostatní členské státy nepředloží věc Radě.
 Článek 5
 Rozhodne-li se Unie uplatňovat množstevní omezení na dovoz ropných produktů z jakéhokoli místa vývozu, mohou být použita i na dovoz těchto produktů z Nizozemských Antil. V tomto případě bude Nizozemským Antilám oproti třetím zemím zaručeno přednostní


text:
zacházení.
 Článek 6
 1. Rada přezkoumá ustanovení článků 2 až 5 jednomyslným rozhodnutím po konzultaci s Evropským parlamentem a Komisí, jakmile přijme společnou definici původu pro ropné produkty ze třetích zemí a přidružených zemí nebo rozhodnutí v rámci společné obchodní politiky týkající se dotyčných produktů nebo jakmile vytvoří společnou energetickou politiku.
 2. Při takovém přezkumu musí být pro Nizozemské Antily zachovány rovnocenné výhody ve vhodné podobě a pro množství nejméně dva a půl milionu tun ropných produktů.
 3. Závazky Unie týkající se rovnocenných výhod podle odstavce 2 mohou být případně rozděleny mezi jednotlivé země, přičemž se přihlédne k množstvím stanoveným v příloze k tomuto protokolu.
 Článek 7
 K provedení tohoto protokolu je Komise pověřena sledováním vývoje dovozu ropných produktů rafinovaných na Nizozemských Antilách do členských států. Členské státy sdělí Komisi všechny informace sloužící tomuto účelu správními postupy doporučenými Komisí, která dbá na jejich rozšiřování.
 PŘÍLOHA K PROTOKOLU
 K provedení čl. 4 odst. 2 Protokolu o dovozu ropných produktů rafinovaných na Nizozemských Antilách do Evropské unie se Vysoké smluvní strany dohodly, že množství 2 milionů tun antilských ropných produktů bude mezi členské státy rozděleno takto:
 Spolková republika Německo ...
 625 000 tun
 Hospodářská unie belgicko-lucemburská ...
 200 000 tun
 Francie ...
 75 000 tun
 Itálie ...
 100 000 tun
 Nizozemsko ...
 1 000 000 tun


text:
 26.7.2014
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 L 222/22
 ROZHODNUTÍ SMÍŠENÉHO VÝBORU ZŘÍZENÉHO REGIONÁLNÍ ÚMLUVOU O CELOEVROPSKO-STŘEDOMOŘSKÝCH PREFERENČNÍCH PRAVIDLECH PŮVODU č. 1/2014
 ze dne 21. května 2014
 o přijetí jeho jednacího řádu
 (2014/503/EU)
 SMÍŠENÝ VÝBOR,
 s ohledem na Regionální úmluvu o celoevropsko-středomořských preferenčních pravidlech původu, a zejména na článek 3 této úmluvy,
 vzhledem k těmto důvodům:
 (1)
 Regionální úmluva o celoevropsko-středomořských preferenčních pravidlech původu (dále jen „úmluva“) vstoupila v platnost dne 1. prosince 2012.
 (2)
 Ustanovením čl. 3 odst. 1 úmluvy byl zřízen smíšený výbor, v němž mají být zastoupeny všechny smluvní strany.
 (3)
 V souladu s čl. 3 odst. 4 úmluvy přijme smíšený výbor svůj jednací řád,
 PŘIJAL TOTO ROZHODNUTÍ:
 Článek 1
 Přijímá se jednací řád smíšeného výboru zřízeného Regionální úmluvou o celoevropsko-středomořských preferenčních pravidlech původu, jak je stanoveno v příloze tohoto rozhodnutí.
 Článek 2
 Toto rozhodnutí vstupuje v platnost dnem přijetí.
 V Bruselu dne 21. května 2014.
 Za smíšený výbor
 předseda
 P.-J. LARRIEU
 PŘÍLOHA
 JEDNACÍ ŘÁD SMÍŠENÉHO VÝBORU ZŘÍZENÉHO REGIONÁLNÍ ÚMLUVOU O CELOEVROPSKO-STŘEDOMOŘSKÝCH PREFERENČNÍCH PRAVIDLECH PŮVODU
 Článek 1
 Složení
 1. Smíšený výbor (dále jen „výbor“) se skládá ze zástupců:
 —
 smluvních stran uvedených v čl. 1 odst. 3 Regionální úmluvy o celoevropsko-středomořských preferenčních pravidlech původu (dále jen „úmluva“), pro které úmluva vstoupila v platnost, a
 —
 smluvních stran, jejichž přistoupení k úmluvě nabylo účinku podle čl. 5 odst. 6 úmluvy,
 dále jen „smluvní strany, pro které úmluva vstoupila v platnost“.
 Smluvní strany, pro které úmluva vstoupila v platnost, mají hlasovací práva. Každá smluvní strana má jeden hlas.
 2. Smluvní strany uvedené v čl. 1 odst. 3 úmluvy, pro které úmluva dosud nevstoupila v platnost, a třetí země, které výbor vyzval, aby přistoupily k této úmluvě, mají ve výboru postavení pozorovatele podle čl. 5 odst. 9.
 Uvedené smluvní strany, dále jen „smluvní strany, jež mají postavení pozorovatele“, nemají hlasovací práva. Mohou se však aktivně účastnit diskusního fóra výboru a předkládat návrhy.
 3. Sekretariáty Evropského sdružení volného obchodu (ESVO), Agadirské dohody a Středoevropské dohody o volném obchodu (CEFTA) mají ve výboru též postavení pozorovatele. Tito pozorovatelé nemají hlasovací práva; mohou se však aktivně účastnit diskusního fóra výboru a předkládat návrhy.
 V případě potřeby může výbor rozhodnout o přizvání dalších pozorovatelů ad hoc, pokud žádná smluvní strana nevznese námitky. Tito pozorovatelé nemají hlasovací práva; mohou se však aktivně účastnit diskusního fóra výboru.
 4. Před každým zasedáním výboru členové výboru uvedení v odstavcích 1 až 3 (dále jen „členové výboru“) písemně informují sekretariát o složení svých delegací. Počet delegátů se zpravidla omezí na tři zástupce za každou delegaci. Jakákoli změna složení delegace musí být písemně oznámena sekretariátu nejpozději sedm kalendářních dnů před zasedáním.
 Článek 2
 Předseda
 Výboru předsedá zástupce Evropské komise (dále jen „Komise“).
 Článek 3
 Sekretariát
 Komise působí jako sekretariát výboru a v případě potřeby také jako sekretariát podvýborů a pracovních skupin zřízených podle článku 13.
 Článek 4
 Korespondence
 1. Korespondence týkající se výboru se zasílá Komisi, k rukám předsedy výboru, v zásadě elektronickými prostředky.
 2. Korespondence pro členy výboru je členům výboru zasílána sekretariátem v zásadě elektronickými prostředky.
 Článek 5


text:
Zasedání
 1. Zasedání výboru svolává jeho předseda, a to buď z vlastního podnětu, nebo na žádost kterékoli smluvní strany.
 2. Zasedání se konají v Bruselu nebo, pokud žádná smluvní strana nevznese námitku, na jiném místě.
 3. Předseda se v co nejvyšší možné míře snaží zabránit tomu, aby zasedání bylo svoláno během svátků kterékoli smluvní strany. Za tímto účelem mohou smluvní strany oznámit sekretariátu do konce každého kalendářního roku data svých státních svátků v následujícím roce.
 4. Pozvánky na zasedání musí být zaslány všem členům výboru nejméně jeden měsíc před zasedáním.
 5. Pokud výbor nerozhodne jinak, jsou jeho zasedání neveřejná.
 Článek 6
 Program zasedání
 1. Předseda připraví pro každé zasedání předběžný program zasedání.
 2. Předběžný program zasedání bude zaslán všem členům výboru v zásadě nejpozději jeden měsíc před zasedáním.
 3. Do programu zasedání mohou být jako hlavní body zahrnuty další položky, pokud jsou předsedovi předloženy nejpozději 15 kalendářních dnů před konáním zasedání. Další položky mohou být zahrnuty do předběžného programu zasedání jako „jiné záležitosti“, je-li o to požádáno před přijetím programu.
 4. Program zasedání přijímá výbor na začátku každého zasedání, pokud žádná smluvní strana nevznese námitky.
 Článek 7
 Zápis ze zasedání
 1. Z každé schůze výboru se v odpovědnosti předsedy pořizuje zápis. V zápisu jsou uvedena doporučení a závěry výboru pro každou položku programu zasedání a přílohy zápisu obsahují dokumenty předložené na zasedání a seznam účastníků.
 2. Předseda zašle návrh zápisu členům výboru neprodleně a nejpozději jeden měsíc po zasedání.
 Členové výboru mohou své případné připomínky k návrhu zápisu zaslat písemně předsedovi nejpozději jeden měsíc poté, co byl zápis rozeslán. V případě nesouhlasu se daná věc projedná v rámci výboru. Pokud se výbor nemůže shodnout, jsou příslušné poznámky připojeny ke konečnému znění zápisu jako příloha.
 Článek 8
 Provádění úmluvy a řešení sporů
 1. Smluvní strany, pro které úmluva vstoupila v platnost, si vyměňují názory na zkušenosti a problémy, se kterými se setkaly při provádění a uplatňování této úmluvy.
 2. Podle článku 33 dodatku 1 úmluvy výbor usiluje o nalezení vzájemně přijatelného řešení sporů o výklad této úmluvy.
 Článek 9
 Správa úmluvy
 1. Smluvní strany, pro které úmluva vstoupila v platnost, informují výbor o dohodách o volném obchodu, které mezi sebou navzájem uzavřely a které se vztahují na úmluvu, a informují sekretariát o dni použitelnosti úmluvy v souvislosti s těmito dohodami o volném obchodu.
 Sekretariát přijme nezbytná opatření pro zveřejnění oznámení o splnění nezbytných podmínek pro použití kumulace v Úředním věstníku Evropské unie.
 2. Smluvní strany, pro které úmluva vstoupila v platnost, informují výbor o změnách dohod o volném obchodu uzavřených mezi smluvními stranami, které by mohly mít vliv na podmínky pro použití diagonální kumulace.
 Článek 10
 Přistoupení nových smluvních stran
 1. Výbor posoudí písemné žádosti o přistoupení třetích zemí předložené depozitářem zpravidla na zasedání konaném po obdržení takových žádostí.
 2. Výbor posoudí, zda je třeba před uzavřením dohod o volném obchodu mezi přistupující smluvní stranou a druhou smluvní stranou stanovit přechodná opatření, zejména za účelem zabránění nejasností týkajících se kumulace s přistupující smluvní stranou.
 Článek 11
 Změny jednacího řádu a úmluvy


text:
1. Jednací řád výboru může být na žádost kterékoli smluvní strany, pro kterou úmluva vstoupila v platnost, podroben přezkumu.
 2. Pokud zvláštní ustanovení uvedené v dodatku II úmluvy bude dotčenými smluvními stranami změněno nebo pokud takové zvláštní ustanovení bude přijato dvěma smluvními stranami, informují tyto smluvní strany sekretariát o příslušných změnách.
 3. Sekretariát informuje o změnách úmluvy přijatých výborem, včetně jejích dodatků, depozitáře a smluvní strany.
 Článek 12
 Rozhodnutí a doporučení
 1. Rozhodnutí a doporučení se přijímají hlasováním smluvních stran, pro které úmluva vstoupila v platnost, a které jsou přítomny nebo zastoupeny na zasedání výboru. Výbor je usnášeníschopný, jsou-li přítomny nejméně dvě třetiny těchto smluvních stran.
 Zdržení se hlasování nebrání výboru přijímat akty, které vyžadují jednomyslnost.
 Smluvní strana, pro kterou úmluva vstoupila v platnost, může zastupovat nanejvýš jednu další smluvní stranu, pro kterou úmluva vstoupila v platnost. Smluvní strana, která je zastoupena, musí o této skutečnosti před zasedáním písemně informovat předsedu.
 Smluvní strany, pro které úmluva vstoupila v platnost, v co největší míře zohlední stanoviska vyjádřená smluvními stranami, jež mají postavení pozorovatele.
 2. Rozhodnutí a doporučení výboru musí obsahovat číslo, datum přijetí a název odkazující na jejich předmět.
 3. Každá smluvní strana může rozhodnutí a doporučení přijatá výborem zveřejnit ve svých úředních jazycích a úředních věstnících a v souladu se svými vnitřními pravidly.
 4. V případě, že je věc naléhavá a zasedání nemůže být svoláno, může výbor přijmout svá rozhodnutí nebo vydat svá doporučení písemným postupem, pokud se tak smluvní strany, pro které úmluva vstoupila v platnost, dohodnou. Na tento písemný postup se použije odstavec 1.
 Předseda může využít písemného postupu zejména k získání schválení výboru ve věcech, u kterých již byl návrh rozhodnutí nebo doporučení projednán během zasedání výboru.
 V tomto případě předseda rozešle návrh rozhodnutí nebo doporučení ke schválení a stanoví lhůtu pro předložení připomínek a stanovisek podle naléhavosti věci.
 Smluvní strany, pro které úmluva vstoupila v platnost, oznámí sekretariátu ve stanovené lhůtě svůj souhlas či nesouhlas s přijetím příslušného rozhodnutí nebo doporučení. Pokud smluvní strana, pro kterou úmluva vstoupila v platnost, nevznese vůči navrhovanému rozhodnutí nebo doporučení před uplynutím této lhůty námitky, považuje se to za tichý souhlas s navrženým návrhem rozhodnutí či doporučení.
 Předseda sdělí všem smluvním stranám výsledek písemného postupu neprodleně a nejpozději 14 kalendářních dnů od uplynutí časové lhůty.
 Článek 13
 Podvýbory a pracovní skupiny
 1. Podvýbor nebo pracovní skupina zřízené v souladu s čl. 3 odst. 5 úmluvy mohou vydávat doporučení, připravovat rozhodnutí a vykonávat jakékoli další úkoly, které jim byly výborem svěřeny.
 2. Podvýbory a pracovní skupiny výbor pravidelně informují, a to nejméně jeden měsíc před každým zasedáním výboru.
 3. Smluvní strany s postavením pozorovatele a pozorovatelé uvedení v čl. 1 odst. 3 mohou být zastoupeni v podvýboru nebo v pracovní skupině pozorovatelem se stejným postavením.
 Článek 14
 Jednací jazyk
 1. Pracovními jazyky výboru jsou angličtina a francouzština.
 2. Návrh rozhodnutí předložený výboru musí být vypracován v angličtině a ve francouzštině.
 Článek 15
 Vstup v platnost
 Tento jednací řád vstupuje v platnost dnem přijetí.


text:
 14.2.2022
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 L 32/1
 ROZHODNUTÍ SMÍŠENÉHO VÝBORU EU-OOP č. 2/2021
 ze dne 24. prosince 2021
 o prodloužení platnosti dočasných změn podle bodu A Dohody ve formě výměny dopisů mezi Evropskou unií na jedné straně a palestinskou samosprávou Západního břehu Jordánu a Pásma Gazy na straně druhé týkající se další liberalizace v oblasti obchodu se zemědělskými produkty, zpracovanými zemědělskými produkty, rybami a produkty rybolovu [2022/190]
 SMÍŠENÝ VÝBOR EU-OOP,
 s ohledem na Evropsko-středomořskou prozatímní dohodu o přidružení týkající se obchodu a spolupráce mezi Evropským společenstvím na jedné straně a Organizací pro osvobození Palestiny (OOP) ve prospěch palestinské samosprávy na Západním břehu Jordánu a v Pásmu Gazy na straně druhé, podepsanou v Bruselu dne 24. února 1997, a zejména na čl. 63 odst. 2 této dohody,
 s ohledem na Dohodu ve formě výměnu dopisů mezi Evropskou unií na jedné straně a palestinskou samosprávou Západního břehu Jordánu a Pásma Gazy na straně druhé týkající se další liberalizace v oblasti obchodu se zemědělskými produkty, zpracovanými zemědělskými produkty, rybami a produkty rybolovu, kterou se mění Evropsko-středomořská prozatímní dohoda o přidružení týkající se obchodu a spolupráce mezi Evropským společenstvím na jedné straně a Organizací pro osvobození Palestiny (OOP) ve prospěch palestinské samosprávy na Západním břehu Jordánu a v Pásmu Gazy na straně druhé, podepsanou dne 13. dubna 2011, a zejména na bod C odst. 1 písm. a) této výměny,
 vzhledem k těmto důvodům:
 (1)
 Podle čl. 63 odst. 1 Evropsko-středomořské prozatímní dohody o přidružení týkající se obchodu a spolupráce mezi Evropským společenstvím na jedné straně a Organizací pro osvobození Palestiny (OOP) ve prospěch palestinské samosprávy na Západním břehu Jordánu a v Pásmu Gazy na straně druhé (dále jen „prozatímní dohoda o přidružení“) má smíšený výbor pro obchod a spolupráci mezi Evropskou unií a palestinskou samosprávou (dále jen „smíšený výbor“) pravomoc přijímat rozhodnutí v případech uvedených v prozatímní dohodě o přidružení a rovněž v ostatních případech nutných pro dosažení cílů stanovených touto dohodou.
 (2)
 Podle bodu C odst. 1 písm. a) Dohody ve formě výměny dopisů mezi Evropskou unií na jedné straně a palestinskou samosprávou Západního břehu Jordánu a Pásma Gazy na straně druhé týkající se další liberalizace v oblasti obchodu se zemědělskými produkty, zpracovanými zemědělskými produkty, rybami a produkty rybolovu, kterou se mění Evropsko-středomořská prozatímní dohoda o přidružení týkající se obchodu a spolupráce mezi Evropským společenstvím na jedné straně a Organizací pro osvobození Palestiny (OOP) ve prospěch palestinské samosprávy na Západním břehu Jordánu a v Pásmu Gazy na straně druhé (dále jen „dohoda ve formě výměny dopisů“) může smíšený výbor přijmout rozhodnutí o prodloužení platnosti dočasných změn podle bodu A dohody ve formě výměny dopisů.
 (3)
 Lhůta pro přijetí takového rozhodnutí smíšeného výboru byla stanovena tak, aby hospodářským subjektům umožnila přizpůsobit se nové situaci, a nejsou jí dotčeny pravomoci smíšeného výboru jako takového. Obě strany již v roce 2020 oznámily svůj záměr pokračovat v dočasných změnách po dobu dalších deseti let.
 (4)
 Článek 10 jednacího řádu smíšeného výboru stanoví možnost přijímat rozhodnutí písemným postupem mezi zasedáními, jestliže se tak obě smluvní strany


text:
dohodnou,
 PŘIJAL TOTO ROZHODNUTÍ:
 Článek 1
 Dočasné změny podle bodu A Dohody ve formě výměny dopisů mezi Evropskou unií na jedné straně a palestinskou samosprávou Západního břehu Jordánu a Pásma Gazy na straně druhé týkající se další liberalizace v oblasti obchodu se zemědělskými produkty, zpracovanými zemědělskými produkty, rybami a produkty rybolovu, kterou se mění Evropsko-středomořská prozatímní dohoda o přidružení týkající se obchodu a spolupráce mezi Evropským společenstvím na jedné straně a Organizací pro osvobození Palestiny (OOP) ve prospěch palestinské samosprávy na Západním břehu Jordánu a v Pásmu Gazy na straně druhé, se použijí po dobu dalších deseti let.
 Článek 2
 1. Toto rozhodnutí vstupuje v platnost dnem přijetí.
 Použije se ode dne 1. ledna 2022.
 2. Toto rozhodnutí se vyhotoví v úředních jazycích stran prozatimní dohody o přidružení, přičemž všechna znění mají stejnou platnost.
 V Bruselu dne 24. prosince 2021.
 Za smíšený výbor
 předseda
 HALLERGARD


text:
 30.3.2017
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 L 85/28
 ROZHODNUTÍ SMÍŠENÉHO VÝBORU EHP
 č. 211/2015
 ze dne 25. září 2015,
 kterým se mění příloha II (Technické předpisy, normy, zkoušení a certifikace) Dohody o EHP [2017/518]
 SMÍŠENÝ VÝBOR EHP,
 s ohledem na Dohodu o Evropském hospodářském prostoru (dále jen „Dohoda o EHP“), a zejména na článek 98 této dohody,
 vzhledem k těmto důvodům:
 (1)
 Prováděcí nařízení Komise (EU) 2015/446 ze dne 17. března 2015, kterým se mění nařízení (EU) č. 37/2010, pokud jde o látku „selenan barnatý“ (1), má být začleněno do Dohody o EHP.
 (2)
 Příloha II Dohody o EHP by proto měla být odpovídajícím způsobem změněna,
 PŘIJAL TOTO ROZHODNUTÍ:
 Článek 1
 V bodě 13 (nařízení Komise (EU) č. 37/2010) kapitoly XIII přílohy II Dohody o EHP se doplňuje nová odrážka, která zní:
 „—
 32015 R 0446: prováděcí nařízení Komise (EU) 2015/446 ze dne 17. března 2015 (Úř. věst. L 74, 18.3.2015, s. 18).“
 Článek 2
 Znění prováděcího nařízení (EU) 2015/446 v islandském a norském jazyce, která mají být zveřejněna v dodatku EHP Úředního věstníku Evropské unie, jsou platná.
 Článek 3
 Toto rozhodnutí vstupuje v platnost dnem 26. září 2015 za předpokladu, že jsou učiněna veškerá oznámení podle čl. 103 odst. 1 Dohody o EHP (*1).
 Článek 4
 Toto rozhodnutí bude zveřejněno v oddíle EHP a v dodatku EHP Úředního věstníku Evropské unie.
 V Bruselu dne 25. září 2015.
 Za Smíšený výbor EHP
 předsedkyně
 Ingrid SCHULERUD
 (1) Úř. věst. L 74, 18.3.2015, s. 18.
 (*1) Nebyly oznámeny žádné ústavní požadavky.


text:
 Důležité právní upozornění
 |
 22003D0013
 Úřední věstník L 094 , 10/04/2003 S. 0067 - 0068
 Rozhodnutí Smíšeného výboru EHPč. 13/2003ze dne 31. ledna 2003,kterým se mění příloha XIII (Doprava) Dohody o EHPSMÍŠENÝ VÝBOR EHP,s ohledem na Dohodu o Evropském hospodářském prostoru ve znění Protokolu o úpravě Dohody o Evropském hospodářském prostoru (dále jen "Dohoda"), a zejména s ohledem na článek 98 této dohody,vzhledem k těmto důvodům:(1) Příloha XIII Dohody byla změněna rozhodnutím Smíšeného výboru EHP č. 169/2002 ze dne 6. prosince 2002 [1].(2) Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/59/ES ze dne 27. června 2002, kterou se stanoví kontrolní a informační systém Společenství pro provoz plavidel a kterou se zrušuje směrnice Rady 93/75/EHS [2], by měla být začleněna do Dohody,ROZHODL TAKTO:Článek 1Příloha XIII Dohody se mění takto:1) Dosavadní bod 55a se označuje jako bod 55aa.2) Za bod 54a (znění bodu 54a (směrnice Rady 94/58/ES) je zrušeno) se vkládá nový bod, který zní:"55a 32002 L 0059: směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/59/ES ze dne 27. června 2002, kterou se stanoví kontrolní a informační systém Společenství pro provoz plavidel a kterou se zrušuje směrnice Rady 93/75/EHS (Úř. věst. L 208, 5.8.2002, s. 10)."3) Bod 55aa (směrnice Rady 93/75/EHS) se zrušuje ode dne 5. února 2004.Článek 2Znění směrnice 2002/59/ES v islandském a norském jazyce, která mají být zveřejněna v dodatku EHP Úředního věstníku Evropské unie, jsou platná.Článek 3Toto rozhodnutí vstupuje v platnost dnem 1. února 2003 za předpokladu, že Smíšenému výboru EHP jsou učiněna veškerá oznámení podle čl. 103 odst. 1 Dohody [3].Článek 4Toto rozhodnutí bude zveřejněno v oddíle EHP a v dodatku EHP Úředního věstníku Evropské unie.V Bruselu dne 31. ledna 2003.Za Smíšený výbor EHPpředsedaP. Westerlund[1] Úř. věst. L 38, 13.2.2003, s. 32.[2] Úř. věst. L 208, 5.8.2002, s. 10.[3] Byly oznámeny ústavní požadavky.--------------------------------------------------


text:
 25.11.2004
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 L 349/33
 ROZHODNUTÍ SMÍŠENÉHO VÝBORU EHP
 č. 75/2004
 ze dne 8. června 2004,
 kterým se mění příloha XI (Telekomunikační služby) Dohody o EHP
 SMÍŠENÝ VÝBOR EHP,
 s ohledem na Dohodu o Evropském hospodářském prostoru ve znění protokolu upravujícího Dohodu o Evropském hospodářském prostoru, dále jen „dohoda“, a zejména na článek 98 této dohody,
 vzhledem k těmto důvodům:
 (1)
 Příloha XI dohody byla pozměněna Dohodou o účasti České republiky, Estonské republiky, Kyperské republiky, Maďarské republiky, Lotyšské republiky, Litevské republiky, Republiky Malta, Polské republiky, Republiky Slovinsko a Slovenské republiky v Evropském hospodářském prostoru, podepsanou v Lucemburku dne 14. října 2003 (1).
 (2)
 Rozhodnutí Komise 2003/490/ES ze dne 30. června 2003 podle směrnice Evropského parlamentu a Rady 95/46/ES o odpovídající ochraně osobních údajů v Argentině (2) má být začleněna do dohody,
 ROZHODLA TAKTO:
 Článek 1
 Za bod 5ef (rozhodnutí Komise 2002/16/ES) přílohy XI dohody se vkládá bod, který zní:
 „5eg.
 32003 D 0490: rozhodnutí Komise 2003/490/ES ze dne 30. června 2003 podle směrnice Evropského parlamentu a Rady 95/46/ES o odpovídající ochraně osobních údajů v Argentině (Úř. věst. L 168, 5.7.2003, s. 19).“
 Článek 2
 Znění rozhodnutí 2003/490/ES v islandském a norském jazyce, která mají být zveřejněna v dodatku EHP Úředního věstníku Evropské unie, jsou závazná.
 Článek 3
 Toto rozhodnutí vstupuje v platnost dnem 9. června 2004, pokud proběhla všechna oznámení Smíšenému výboru EHP podle čl. 103 odst. 1 dohody (3).
 Článek 4
 Toto rozhodnutí se zveřejní v oddíle EHP a v dodatku EHP Úředního věstníku Evropské unie.
 V Bruselu dne 8. června 2004.
 Za Smíšený výbor EHP
 S. GILLESPIE
 předseda
 (1) Úř. věst. L 130, 29.4.2004, s. 3.
 (2) Úř. věst. L 168, 5.7.2003, s. 19.
 (3) Ústavní požadavky nebyly oznámeny.


text:
 23.8.2018
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 L 215/10
 ROZHODNUTÍ SMÍŠENÉHO VÝBORU EHP
 č. 222/2016
 ze dne 2. prosince 2016,
 kterým se mění příloha I (Veterinární a rostlinolékařské předpisy) Dohody o EHP [2018/1160]
 SMÍŠENÝ VÝBOR EHP,
 s ohledem na Dohodu o Evropském hospodářském prostoru (dále jen „Dohoda o EHP“), a zejména na článek 98 této dohody,
 vzhledem k těmto důvodům:
 (1)
 Prováděcí nařízení Komise (EU) 2016/972 ze dne 17. června 2016 o povolení L-argininu z Corynebacterium glutamicum KCTC 10423BP jako doplňkové látky pro všechny druhy zvířat (1) by mělo být začleněno do Dohody o EHP.
 (2)
 Prováděcí nařízení Komise (EU) 2016/973 ze dne 17. června 2016 o povolení zinečnatého dilysinátu jako doplňkové látky pro všechny druhy zvířat (2) by mělo být začleněno do Dohody o EHP.
 (3)
 Prováděcí nařízení Komise (EU) 2016/997 ze dne 21. června 2016 o povolení přípravku z endo-1,4-beta-xylanázy EC 3.2.1.8 z Trichoderma reesei (ATCC PTA 5588) a endo-1,3(4)-beta-glukanázy EC 3.2.1.6 z Trichoderma reesei (ATCC SD 2106) jako doplňkové látky pro prasnice produkující mléko a menšinové druhy prasat (držitel povolení Danisco (UK) Ltd) (3) by mělo být začleněno do Dohody o EHP.
 (4)
 Prováděcí nařízení Komise (EU) 2016/1007 ze dne 22. června 2016 o povolení chloridu amonného jako doplňkové látky pro přežvýkavce s výjimkou výkrmu jehňat, kočky a psy (držitel povolení Latochema Co. Ltd) (4) by mělo být začleněno do Dohody o EHP.
 (5)
 Toto rozhodnutí se týká právních předpisů o krmivech. Jak je uvedeno v odvětvových úpravách v příloze I Dohody o EHP, právní předpisy o krmivech se nepoužijí na Lichtenštejnsko po celou dobu, po niž je na Lichtenštejnsko rozšířena působnost Dohody mezi Evropským společenstvím a Švýcarskou konfederací o obchodu se zemědělskými produkty. Toto rozhodnutí se tedy nepoužije na Lichtenštejnsko.
 (6)
 Příloha I Dohody o EHP by proto měla být odpovídajícím způsobem změněna,
 PŘIJAL TOTO ROZHODNUTÍ:
 Článek 1
 Za bod 168 (prováděcí nařízení Komise (EU) 2016/900) kapitoly II přílohy I Dohody o EHP se doplňují nové body, které znějí:
 „169.
 32016 R 0972: prováděcí nařízení Komise (EU) 2016/972 ze dne 17. června 2016 o povolení L-argininu z Corynebacterium glutamicum KCTC 10423BP jako doplňkové látky pro všechny druhy zvířat (Úř. věst. L 161, 18.6.2016, s. 18).
 170.
 32016 R 0973: prováděcí nařízení Komise (EU) 2016/973 ze dne 17. června 2016 o povolení zinečnatého dilysinátu jako doplňkové látky pro všechny druhy zvířat (Úř. věst. L 161, 18.6.2016, s. 21).
 171.
 32016 R 0997: prováděcí nařízení Komise (EU) 2016/997 ze dne 21. června 2016 o povolení přípravku z endo-1,4-beta-xylanázy EC 3.2.1.8 z Trichoderma reesei (ATCC PTA 5588) a endo-1,3(4)-beta-glukanázy EC 3.2.1.6 z Trichoderma reesei (ATCC SD 2106) jako doplňkové látky pro prasnice produkující mléko a menšinové druhy prasat (držitel povolení Danisco (UK) Ltd) (Úř. věst. L 164, 22.6.2016, s. 4).
 172.
 32016 R 1007: prováděcí nařízení Komise (EU) 2016/1007 ze dne 22. června 2016 o povolení chloridu amonného jako doplňkové látky pro přežvýkavce s výjimkou výkrmu jehňat, kočky a psy (držitel povolení Latochema Co. Ltd) (Úř. věst. L 165, 23.6.2016, s. 10).“
 Článek 2
 Znění prováděcích nařízení (EU) 2016/972,


text:
(EU) 2016/973, (EU) 2016/997 a (EU) 2016/1007 v islandském a norském jazyce, která mají být zveřejněna v dodatku EHP Úředního věstníku Evropské unie, jsou platná.
 Článek 3
 Toto rozhodnutí vstupuje v platnost dnem 3. prosince 2016 za předpokladu, že jsou učiněna veškerá oznámení podle čl. 103 dost. 1 Dohody o EHP (*1).
 Článek 4
 Toto rozhodnutí bude zveřejněno v oddíle EHP a v dodatku EHP Úředního věstníku Evropské unie.
 V Bruselu dne 2. prosince 2016.
 Za Smíšený výbor EHP
 předsedkyně
 Bergdís ELLERTSDÓTTIR
 (1) Úř. věst. L 161, 18.6.2016, s. 18.
 (2) Úř. věst. L 161, 18.6.2016, s. 21.
 (3) Úř. věst. L 164, 22.6.2016, s. 4.
 (4) Úř. věst. L 165, 23.6.2016, s. 10.
 (*1) Nebyly oznámeny žádné ústavní požadavky.


text:
 22.12.2015
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 L 335/1
 Pouze původní texty EHK OSN mají podle mezinárodního veřejného práva právní účinek. Status a datum vstupu tohoto předpisu v platnost je třeba ověřit v nejnovější verzi dokumentu EHK OSN o statusu TRANS/WP.29/343, který je k dispozici na internetové adrese: http://www.unece.org/trans/main/wp29/wp29wgs/wp29gen/wp29fdocstts.html
 Předpis Evropské hospodářské komise Organizace spojených národů (EHK OSN) č. 13-H – Jednotná ustanovení pro schvalování osobních automobilů z hlediska brzdění [2015/2364]
 Zahrnuje veškerá platná znění až po:
 doplněk 16 k původnímu znění předpisu – datum vstupu v platnost: 15. červen 2015
 OBSAH
 PŘEDPIS
 1.
 Oblast působnosti
 2.
 Definice
 3.
 Žádost o schválení
 4.
 Schválení
 5.
 Specifikace
 6.
 Zkoušky
 7.
 Změna typu vozidla nebo jeho brzdového systému a rozšíření schválení
 8.
 Shodnost výroby
 9.
 Postihy za neshodnost výroby
 10.
 Definitivní ukončení výroby
 11.
 Názvy a adresy schvalovacích orgánů a názvy a adresy technických zkušeben odpovědných za provádění schvalovacích zkoušek
 12.
 Přechodná ustanovení
 PŘÍLOHY
 1.
 Osvědčení
 Dodatek –
 Seznam údajů o vozidle pro účely schválení podle předpisu č. 90
 2.
 Uspořádání značek schválení typu
 3.
 Zkoušky brzdění a účinek brzdových systémů
 Dodatek –
 Postup sledování stavu nabití baterie
 4.
 Ustanovení pro zdroje a zásobníky energie (akumulátory energie)
 5.
 Rozložení brzdných sil mezi nápravy vozidel
 Dodatek 1 –
 Metoda zkoušky pořadí blokování kol
 Dodatek 2 –
 Metoda zkoušky s dynamometrickými koly
 6.
 Požadavky na zkoušky vozidel s protiblokovacími systémy
 Dodatek 1 –
 Symboly a definice
 Dodatek 2 –
 Využití adheze
 Dodatek 3 –
 Brzdný účinek na površích s rozdílnou adhezí
 Dodatek 4 –
 Metoda volby povrchu s nízkým součinitelem adheze
 7.
 Postup zkoušky brzdových obložení na setrvačníkovém dynamometru
 8.
 Zvláštní požadavky týkající se bezpečnostních hledisek komplexních elektronických řídících systémů vozidel
 9.
 Systémy elektronického řízení stability a brzdové asistenční systémy
 Dodatek 1 –
 Použití simulace dynamické stability
 Dodatek 2 –
 Simulační nástroj dynamické stability a ověření jeho správnosti
 Dodatek 3 –
 Zkušební protokol k simulačnímu nástroji stabilitní funkce vozidla
 Dodatek 4 –
 Metoda určení FABS a aABS
 Dodatek 5 –
 Zpracování dat pro BAS
 1. OBLAST PŮSOBNOSTI
 1.1.
 Tento předpis se týká brzdění vozidel kategorií M1 a N1
 (1).
 1.2.
 Oblast působnosti tohoto předpisu nezahrnuje:
 1.2.1.
 vozidla, jejichž konstrukční rychlost nepřesahuje 25 km/h;
 1.2.2.
 vozidla uzpůsobená pro řízení osobami se zdravotním postižením.
 2. DEFINICE
 Pro účely tohoto předpisu se použijí tyto definice:
 2.1.
 „Schválením vozidla“ se rozumí schválení typu vozidla z hlediska brzdění.
 2.2.
 „Typem vozidla“ se rozumí kategorie vozidel, které se neliší v takových podstatných hlediscích, jako:
 2.2.1.
 maximální hmotnost, vymezená v bodě 2.11;
 2.2.2.
 rozložení hmotnosti mezi nápravy;
 2.2.3.
 maximální konstrukční rychlost;
 2.2.4.
 brzdové zařízení odlišného typu, zejména obsahuje-li nebo neobsahuje-li zařízení pro brzdění přípojného vozidla, nebo obsahuje-li nebo neobsahuje-li elektrický brzdový systém;
 2.2.5.
 typ motoru;
 2.2.6.
 počet převodových stupňů a jejich převodové poměry;
 2.2.7.
 poměry stálého převodu hnací nápravy;
 2.2.8.
 rozměry pneumatik.
 2.3.
 „Brzdovým zařízením“ se rozumí soubor částí, jejichž funkcí je postupné zmenšování rychlosti jedoucího vozidla nebo jeho zastavení nebo jeho udržení v nehybném stavu, jestliže je již zastaveno; tyto funkce jsou specifikovány v bodě 5.1.2. Toto zařízení se skládá


text:
z ovladače, převodu a vlastní brzdy.
 2.4.
 „Ovladačem“ se rozumí část, kterou řidič přímo ovládá dodávku energie do převodu brzdy, potřebnou pro brzdění nebo jeho ovládání. Touto energií může být svalová energie řidiče nebo jiný zdroj energie ovládaný řidičem, nebo kombinace těchto různých druhů energie.
 2.5.
 „Převodem“ se rozumí soubor konstrukčních částí mezi ovladačem a brzdou, který je spojuje funkčním způsobem. Převod může být mechanický, hydraulický, pneumatický, elektrický nebo smíšený. Jestliže je brzdění zajišťováno nebo posilováno zdrojem energie nezávislým na řidiči, zásoba energie, kterou zařízení obsahuje, je rovněž součástí převodu.
 Převod má dvě navzájem nezávislé funkce: převod ovládání a převod energie. Vždy, když se v tomto předpise použije samotný výraz „převod“, rozumí se jím oba tyto převody, tj. „převod ovládání“ a „převod energie“:
 2.5.1.
 „Převodem ovládání“ se rozumí soubor konstrukčních částí převodu, který řídí činnost brzd, včetně řídící funkce a zásoby (zásob) energie potřebné pro převod ovládání.
 2.5.2.
 „Převodem energie“ se rozumí soubor konstrukčních částí, který dodává do brzd energii potřebnou k jejich funkci, včetně zásoby (zásob) energie potřebné k činnosti brzd.
 2.6.
 „Brzdou“ se rozumí konstrukční část, kde se vyvíjejí síly, které kladou odpor pohybu vozidla. Brzda může být třecí (jestliže síly vznikají třením mezi dvěma vzájemně se pohybujícími částmi vozidla), elektrická (jestliže síly vznikají elektromagnetickým účinkem mezi dvěma navzájem se pohybujícími částmi vozidla, které se nedotýkají), hydrodynamická (jestliže síly vznikají účinkem kapaliny, která se nachází mezi dvěma navzájem se pohybujícími částmi vozidla), nebo motorová (jestliže síly vznikají z umělého zvýšení brzdného účinku motoru, který se přenáší na kola).
 2.7.
 „Brzdovými zařízeními různých typů“ se rozumí zařízení, která se liší z takových podstatných hledisek, jako jsou:
 2.7.1.
 konstrukční části s rozdílnými vlastnostmi;
 2.7.2.
 konstrukční část vyrobená z materiálů s rozdílnými vlastnostmi nebo konstrukční část s rozdílným tvarem nebo rozměrem;
 2.7.3.
 zařízení, jehož konstrukční části jsou rozdílně kombinovány.
 2.8.
 „Konstrukční částí brzdového zařízení“ se rozumí jeden z jednotlivých dílů, jejichž soubor tvoří brzdové zařízení.
 2.9.
 „Odstupňovatelným brzděním“ se rozumí brzdění, při němž v rámci běžné činnosti brzdového zařízení a při brzdění (viz bod 2.16):
 2.9.1.
 řidič může v každém okamžiku zvětšit nebo zmenšit brzdnou sílu působením na ovladač;
 2.9.2.
 brzdná síla se mění úměrně působení na ovladač (monotónní funkce);
 2.9.3.
 brzdnou sílu je možné snadno a dostatečně jemně regulovat.
 2.10.
 „Naloženým vozidlem“ se rozumí, pokud není uvedeno jinak, vozidlo naložené tak, že dosahuje své „maximální hmotnosti“.
 2.11.
 „Maximální hmotností“ se rozumí maximální technicky přípustná hmotnost podle prohlášení výrobce (tato hmotnost může být vyšší, než je „maximální přípustná hmotnost“, stanovená vnitrostátním orgánem).
 2.12.
 „Rozdělením hmotnosti mezi nápravy“ se rozumí rozdělení působení tíže na hmotnost vozidla a/nebo na jeho náklad mezi nápravy.
 2.13.
 „Zatížením kola/nápravy“ se rozumí svislá statická reakce (síla) na povrchu vozovky v místě styku kola/kol nápravy s vozovkou.
 2.14.
 „Maximálním statickým zatížením kola/nápravy“ se rozumí statické zatížení kola nebo nápravy odpovídající podmínkám naloženého vozidla.
 2.15.
 „Hydraulickým brzdovým zařízením s akumulovanou energií“ se rozumí brzdové zařízení, v němž energii pro jeho činnost dodává tlaková kapalina nahromaděná v jednom nebo ve více akumulátorech, které jsou plněny jedním nebo více tlakovými čerpadly,


text:
z nichž každé je opatřeno regulátorem omezujícím tlak na největší určenou hodnotu. Tuto hodnotu stanoví výrobce.
 2.16.
 „Ovládáním“ se rozumí působení na ovladač i jeho uvolnění.
 2.17.
 „Elektrickým rekuperačním brzdovým systémem“ se rozumí brzdový systém, který při zpomalování zajišťuje přeměnu kinetické energie vozidla na elektrickou energii.
 2.17.1.
 „Ovladačem elektrického rekuperačního brzdění“ se rozumí zařízení, které řídí činnost elektrického rekuperačního brzdového systému.
 2.17.2.
 „Elektrickým rekuperačním brzdovým systémem kategorie A“ se rozumí elektrický rekuperační brzdový systém, který není částí systému provozního brzdění.
 2.17.3.
 „Elektrickým rekuperačním brzdovým systémem kategorie B“ se rozumí elektrický rekuperační brzdový systém, který je částí systému provozního brzdění.
 2.17.4.
 „Stavem nabití“ se rozumí okamžitý poměr množství elektrické energie akumulované v trakční baterii vzhledem k maximálnímu množství elektrické energie, kterou je možno v této baterii akumulovat.
 2.17.5.
 „Trakční baterií“ se rozumí soubor akumulátorů tvořících zásobník energie k napájení trakčního motoru (motorů) vozidla.
 2.18.
 „Fázovaným brzděním“ se rozumí způsob, který lze použít tam, kde se dva nebo více zdrojů energie pro brzdění ovládají společným ovladačem, přičemž jeden ze zdrojů může být použit jako první tím, že použití dalšího zdroje (zdrojů) je zpožděno tak, aby byl k uvedení těchto dalších zdrojů do činnosti zapotřebí větší pohyb ovladače.
 2.19.
 Definice „jmenovité hodnoty“ pro referenční brzdné účinky jsou požadované k určení hodnoty přenosové funkce brzdového systému, která je poměrem výstupu ke vstupu, pro jednotlivá vozidla.
 2.19.1.
 „Jmenovitá hodnota“ je definována jako charakteristika, kterou lze prokázat při schválení typu a která vyjadřuje poměr poměrného zpomalení vozidla samotného k proměnné, jež je vstupem k brzdění.
 2.20.
 „Automaticky ovládaným brzděním“ se rozumí funkce komplexního elektronického řídícího systému, kterou se uvádí do činnosti brzdový systém (brzdové systémy) nebo brzdy určitých náprav za účelem vyvinout zpomalení vozidla přímým působením řidiče nebo bez jeho působení, přičemž aktivování této funkce je výsledkem automatického vyhodnocení informací předaných palubním systémem vozidla.
 2.21.
 „Selektivním brzděním“ se rozumí funkce komplexního elektronického řídícího systému, kterou se automatickými prostředky uvádějí do činnosti jednotlivé brzdy, přičemž zpomalení vozidla je sekundární vzhledem ke změně dynamického chování vozidla.
 2.22.
 „Signálem brzdění“ se rozumí logický signál, který udává brzdění, jak je specifikováno v bodě 5.2.22 tohoto předpisu.
 2.23.
 „Signálem tísňového brzdění“ se rozumí logický signál, který udává tísňové brzdění, jak je specifikováno v bodě 5.2.23 tohoto předpisu.
 2.24.
 „Ackermannovým úhlem řízení“ se rozumí úhel, jehož tangentou je rozvor dělený poloměrem zatáčení při velmi nízké rychlosti.
 2.25.
 „Systémem elektronického řízení stability“ neboli „systémem ESC“ se rozumí systém, který má všechny následující vlastnosti:
 2.25.1.
 zlepšuje směrovou stabilitu vozidla tím, že má alespoň schopnost automaticky řídit brzdné momenty individuálně na levém a pravém kole každé nápravy nebo jedné nápravy v každé skupině náprav (2) za účelem vytvářet korekční moment stáčení na základě vyhodnocení skutečného chování vozidla v porovnání s chováním vozidla požadovaným řidičem;
 2.25.2.
 je řízen počítačem s použitím algoritmu pracujícího v uzavřeném okruhu k omezení přetáčivosti vozidla a k omezení nedotáčivosti vozidla a zakládajícího se na vyhodnocení skutečného chování vozidla v porovnání s chováním vozidla požadovaným řidičem;
 2.25.3.
 má prostředky k přímému určení hodnoty rychlosti stáčení vozidla a k vyhodnocení bočního skluzu vozidla


text:
nebo změny bočního skluzu v závislosti na čase;
 2.25.4.
 má prostředky k monitorování vstupů řidiče do řízení; a
 2.25.5.
 má algoritmus k určení nutnosti změny hnacího momentu a prostředky k provedení potřebné změny, aby měl řidič podporu při ovládání vozidla.
 2.26.
 „Bočním zrychlením“ se rozumí složka vektoru zrychlení určitého bodu vozidla kolmá na osu x vozidla (podélnou) a rovnoběžnou s rovinou vozovky.
 2.27.
 „Přetáčivostí“ se rozumí stav, při kterém je rychlost stáčení vozidla větší než rychlost stáčení, ke které by došlo při rychlosti vozidla dané Ackermannovým úhlem řízení.
 2.28.
 „Bočním skluzem nebo úhlem bočního skluzu“ se rozumí arcustangens poměru boční rychlosti k podélné rychlosti těžiště vozidla.
 2.29.
 „Nedotáčivostí“ se rozumí stav, při kterém je rychlost stáčení vozidla menší než rychlost stáčení, ke které by došlo při rychlosti vozidla dané Ackermannovým úhlem řízení.
 2.30.
 „Rychlostí stáčení“ se rozumí rychlost změny směrového úhlu vozidla měřená ve stupních za sekundu rotace okolo svislé osy procházející těžištěm vozidla.
 2.31.
 „Maximálním brzdným koeficientem“ se rozumí koeficient tření mezi pneumatikou a povrchem vozovky změřený při maximálním zpomalení odvalující se pneumatiky.
 2.32.
 „Společnou zobrazovací plochou“ se rozumí plocha, na které se může zobrazit více než jeden sdělovač, indikátor, identifikační symbol nebo jiná zpráva, avšak nikoliv současně.
 2.33.
 „Faktorem statické stability“ se rozumí polovina rozchodu vozidla dělená výškou jeho těžiště, což lze vyjádřit jako SSF = T/2H, kde: T = rozchod (u vozidel s více než jedním rozchodem se použije střední hodnota; u náprav s dvojitou montáží kol se k výpočtu hodnoty T použijí vnější kola) a H = výška těžiště vozidla.
 2.34.
 „Brzdovým asistenčním systémem (BAS)“ se rozumí funkce brzdového systému, která ze způsobu, kterým řidič ovládá brzdění, odvodí nutnost nouzového brzdění, a v tom případě:
 a)
 pomáhá řidiči k vytvoření maximálního dosažitelného poměrného brzdného zpomalení; nebo
 b)
 umožňuje vyvolat plné cyklování protiblokovacího brzdového systému.
 2.34.1.
 „Brzdovým asistenčním systémem kategorie A“ se rozumí systém, který rozpozná podmínku nouzového brzdění primárně (3) na základě síly, kterou vyvine řidič na brzdový pedál.
 2.34.2.
 „Brzdovým asistenčním systémem kategorie B“ se rozumí systém, který rozpozná podmínku nouzového brzdění primárně (3) na základě rychlosti, kterou řidič stlačí brzdový pedál.
 2.35.
 „Identifikační kód“ identifikuje brzdové kotouče nebo brzdové bubny, na které se vztahuje schválení brzdového systému podle tohoto předpisu. Uvádí přinejmenším obchodní název výrobce či obchodní značku a identifikační číslo.
 3. ŽÁDOST O SCHVÁLENÍ
 3.1.
 Žádost o schválení typu vozidla z hlediska brzdění předkládá výrobce vozidla nebo jeho řádně pověřený zástupce.
 3.2.
 Žádost musí být doprovázena níže uvedenými doklady v trojím vyhotovení a těmito údaji:
 3.2.1.
 popis typu vozidla podle položek uvedených v bodě 2.2. Musí být uvedena čísla a/nebo symboly identifikující typ vozidla a typ motoru;
 3.2.2.
 seznam řádně identifikovaných konstrukčních částí, které tvoří brzdové zařízení;
 3.2.3.
 schéma úplného brzdového zařízení s vyznačením polohy jeho částí na vozidle;
 3.2.4.
 podrobné výkresy každé konstrukční části, které umožní snadno zjistit její polohu a druh.
 3.3.
 Vozidlo představující typ vozidla určeného ke schválení musí být předáno technické zkušebně provádějící schvalovací zkoušky.
 4. SCHVÁLENÍ
 4.1.
 Schválení pro daný typ vozidla se udělí, jestliže vozidlo předané ke


text:
schválení podle tohoto předpisu splňuje požadavky bodů 5 a 6.
 4.2.
 Každému schvalovanému typu se přidělí číslo schválení, jehož první dvě číslice udávají sérii změn, které zahrnují nejnovější podstatné technické změny daného předpisu v době udělení schválení. Táž smluvní strana nesmí udělit totéž číslo témuž typu vozidla vybavenému jiným typem brzdového zařízení nebo jinému typu vozidla.
 4.3.
 Schválení nebo zamítnutí schválení typu vozidla podle tohoto předpisu se oznámí smluvním stranám dohody, které používají tento předpis, a to prostřednictvím formuláře podle vzoru v příloze 1 tohoto předpisu a souhrnu informací obsažených v dokumentech uvedených v bodech 3.2.1 až 3.2.4, přičemž výkresy dodané žadatelem o schválení musí mít formát maximálně A4 (210 × 297 mm) nebo musí být na tento formát složeny a být ve vhodném měřítku.
 4.4.
 Na každém vozidle shodném s typem vozidla schváleným podle tohoto předpisu se nápadně a na snadno přístupném místě uvedeném ve zprávě o schválení typu vyznačí mezinárodní značka schválení typu, která se skládá z:
 4.4.1.
 kružnice kolem písmene „E“, za nímž následuje rozlišovací číslo země, která schválení udělila (4), a
 4.4.2.
 čísla tohoto předpisu, za nímž následuje písmeno „R“, pomlčka a číslo schválení typu vpravo od kružnice předepsané v bodě 4.4.1.
 4.4.3.
 U vozidla, které splňuje požadavky na elektronické řízení stability a na brzdový asistenční systém stanovené v příloze 9 tohoto předpisu, se vyznačí doplňková písmena „ESC“ bezprostředně vpravo za písmenem „R“ uvedeným v bodě 4.4.2.
 4.4.4.
 U vozidla, které splňuje požadavky na stabilitní funkci vozidla stanovené v příloze 21 předpisu č. 13 a požadavky na brzdový asistenční systém stanovené v příloze 9 tohoto předpisu, se vyznačí doplňková písmena „VSF“ bezprostředně vpravo za písmenem „R“ uvedeným v bodě 4.4.2.
 4.5.
 Vyhovuje-li vozidlo typu vozidla schválenému podle jednoho nebo více dalších předpisů připojených k dohodě v zemi, která udělila schválení typu podle tohoto předpisu, není třeba symbol předepsaný v bodě 4.4.1 opakovat; v takovém případě se čísla předpisu, čísla schválení typu a doplňkové symboly všech předpisů, podle nichž bylo uděleno schválení typu v zemi, která udělila schválení typu podle tohoto předpisu, musí umístit ve svislých sloupcích vpravo od symbolu předepsaného v bodě 4.4.1.
 4.6.
 Značka schválení musí být jasně čitelná a nesmazatelná.
 4.7.
 Značka schválení typu musí být umístěna blízko štítku, na němž jsou uvedeny údaje o vozidle, nebo na tomto štítku.
 4.8.
 Příklady uspořádání značek schválení typu jsou uvedeny v příloze 2 tohoto předpisu.
 5. SPECIFIKACE
 5.1. Obecné informace
 5.1.1. Brzdové zařízení
 5.1.1.1. Brzdové zařízení musí být konstruováno, vyrobeno a namontováno takovým způsobem, aby za běžných provozních podmínek mohlo vozidlo vyhovět ustanovením tohoto předpisu, a to i při vibracích, kterým může být vystaveno.
 5.1.1.2. Zvláště musí být brzdové zařízení konstruováno, vyrobeno a namontováno tak, aby odolávalo korozi a stárnutí, kterým je vystaveno.
 5.1.1.3. Brzdová obložení nesmí obsahovat azbest.
 5.1.1.4. Účinnost brzdového zařízení nesmí být nepříznivě ovlivňována magnetickými nebo elektrickými poli. (To je nutno prokázat splněním požadavků předpisu č. 10 ve znění série změn 02.)
 5.1.1.5. Signál zjišťování závad může přerušit na okamžik (< 10 ms) požadovaný signál v ovládacím převodu za předpokladu, že se tím


text:
nezmenší brzdný účinek.
 5.1.2. Funkce brzdového zařízení
 Brzdové zařízení vymezené v bodě 2.3 tohoto předpisu musí splňovat tyto funkce:
 5.1.2.1. Systém provozního brzdění
 Systém provozního brzdění musí umožňovat ovládání pohybu vozidla a jeho zastavení bezpečným, rychlým a účinným způsobem, bez ohledu na rychlost, zatížení nebo velikost sklonu stoupání nebo klesání. Jeho účinek musí být odstupňovatelný. Řidič musí být schopen brzdit ze svého sedadla, aniž sejme ruce z ovladače řízení.
 5.1.2.2. Systém nouzového brzdění
 Systém nouzového brzdění musí umožňovat zastavení vozidla v přiměřené vzdálenosti v případě selhání systému provozního brzdění. Jeho účinek musí být odstupňovatelný. Řidič musí být schopen brzdit ze svého sedadla, aniž sejme ruce z ovladače řízení. Pro účely tohoto ustanovení se má za to, že v systému provozního brzdění se současně nemůže vyskytovat více než jedna porucha.
 5.1.2.3. Systém parkovacího brzdění
 Systém parkovacího brzdění musí umožňovat, aby se vozidlo udrželo v nehybném stavu na stoupajícím nebo klesajícím sklonu i v nepřítomnosti řidiče, přičemž brzdící součásti musí být udržovány v poloze pro zabrzdění čistě mechanickým zařízením. Řidič musí mít možnost provést toto brzdění ze svého sedadla.
 5.1.3. Požadavky přílohy 8 platí pro bezpečnostní hlediska všech komplexních elektronických řídících systémů vozidla, které zajišťují nebo tvoří část ovládacího převodu funkce brzdění, včetně funkcí, které používají brzdový systém (systémy) pro automaticky ovládané brzdění nebo selektivní brzdění.
 Avšak systémy nebo funkce, které používají brzdový systém jako prostředek k dosažení cílů na vyšší úrovni, musí splňovat ustanovení přílohy 8 pouze v případě, kdy přímo ovlivňují brzdový systém. Jestliže jsou takové systémy na vozidle, nesmí být při zkouškách pro schválení typu brzdového systému vyřazeny z činnosti.
 5.1.4. Ustanovení pro periodické technické prohlídky brzdových systémů
 5.1.4.1. Musí být možné snadno kontrolovat konstrukční části provozní brzdy, které podléhají opotřebení, např. třecí obložení a bubny nebo kotouče (u bubnů nebo kotoučů nemusí být nutně vykonána kontrola opotřebení při periodické technické prohlídce). Metoda k provádění výše uvedené kontroly je uvedena v bodě 5.2.11.2 tohoto předpisu.
 5.1.4.2. Musí být možné často a snadno ověřovat správný stav fungování komplexních elektronických systémů, které řídí brzdění. Jsou-li zapotřebí zvláštní informace, musí k nim být zajištěn volný přístup.
 5.1.4.2.1. Pokud je stav fungování oznamován řidiči výstražnými signály, které jsou uvedeny v tomto předpisu, musí být možné při pravidelné technické prohlídce potvrdit správný stav fungování vizuálním pozorováním výstražných signálů následujících po spuštění motoru.
 5.1.4.2.2. V průběhu schvalování typu musí být předána důvěrná informace o zavedených prostředcích ochrany proti jednoduché neoprávněné změně funkce kontrolních prostředků zvolených výrobcem (např. výstražný signál). Alternativně je tento požadavek na ochranu splněn tím, že existuje další prostředek ke kontrole správného stavu fungování.
 5.1.4.3. Na stojícím vozidle musí být možné vyvodit maximální brzdné síly na vozidlovém dynamometru nebo na válcovém zkušebním stavu brzd.
 5.2. Vlastnosti brzdových systémů
 5.2.1. Soubor brzdových systémů, jimiž je vozidlo vybaveno, musí splňovat požadavky na provozní, nouzové a parkovací brzdění.
 5.2.2. Systémy zajišťující provozní, nouzové a parkovací brzdění mohou mít společné konstrukční části, pokud vyhoví následujícím ustanovením:
 5.2.2.1.
 musí mít nejméně dva na sobě nezávislé ovladače snadno dosažitelné řidičem z jeho normálního místa k řízení vozidla. Každý ovladač


text:
brzd musí být konstruován tak, aby se při uvolnění vrátil do výchozí klidové polohy. Tento požadavek neplatí pro ovladač parkovací brzdy, pokud je mechanicky zajištěn v poloze pro brzdění;
 5.2.2.2.
 ovladač systému provozního brzdění musí být nezávislý na ovladači systému parkovacího brzdění;
 5.2.2.3.
 vlastnosti spojení mezi ovladačem systému provozního brzdění a různými částmi převodů se nesmějí po určité době používání změnit;
 5.2.2.4.
 systém parkovacího brzdění musí být konstruován tak, aby se mohl uvést v činnost i za jízdy vozidla. Tento požadavek lze splnit i uvedením do činnosti, a to i jen částečné, systému provozního brzdění vozidla prostřednictvím pomocného ovladače;
 5.2.2.5.
 aniž jsou dotčeny požadavky bodu 5.1.2.3 tohoto předpisu, systémy provozního brzdění a parkovacího brzdění mohou používat společné konstrukční části v jejich převodu (převodech) za podmínky, že při poruše kterékoli části převodu (převodů) je stále zajištěno splnění požadavků na nouzové brzdění;
 5.2.2.6.
 při poruše kterékoliv konstrukční části jiné, než jsou brzdy (ve smyslu bodu 2.6), a konstrukční části uvedené v bodě 5.2.2.10, nebo při jakékoliv jiné poruše v systému provozního brzdění (špatná funkce, částečné nebo celkové vyčerpání zásobníku energie), musí být ta část systému provozního brzdění, která není dotčena poruchou, schopna zastavit vozidlo za podmínek požadovaných pro nouzové brzdění;
 5.2.2.7.
 jestliže je provozní brzdění zajišťováno účinkem svalové energie řidiče posilované z jednoho nebo více zásobníků energie, musí být nouzové brzdění v případě selhání tohoto posílení zajištěno svalovou energií řidiče, posilovanou popřípadě ze zásobníků energie, které nejsou dotčeny selháním, přičemž síla na ovladač nesmí přesáhnout předepsaná maxima;
 5.2.2.8.
 jestliže jsou brzdná síla a převod při provozním brzdění zajišťovány výhradně energií ze zásobníku ovládanou řidičem, musí být k dispozici nejméně dva zásobníky energie zcela nezávislé a opatřené vlastními převody, rovněž nezávislými; každý z nich smí působit jen na brzdy dvou nebo více kol zvolených tak, aby mohla sama zajistit nouzové brzdění za předepsaných podmínek a aniž tím bude porušena stabilita vozidla při brzdění; kromě toho musí být uvedené zásobníky energie opatřeny výstražným zařízením vymezeným v bodě 5.2.14;
 5.2.2.9.
 jestliže jsou brzdná síla při provozním brzdění a převod zajišťovány výhradně energií ze zásobníku, pokládá se jeden zásobník pro převod za postačující za podmínky, že předepsaný účinek nouzového brzdění je zajištěn svalovou energií řidiče působící na ovladač provozního brzdění a že jsou splněny požadavky bodu 5.2.5;
 5.2.2.10.
 určité součásti, jako je pedál a jeho uchycení, hlavní válec a jeho píst nebo písty, brzdič, mechanismus spojující pedál a hlavní válec nebo brzdič, brzdové válce a jejich písty a páky a klíče brzdových ústrojí, se nepovažují za sestavy součástí náchylné k porušení, pokud jsou dostatečně dimenzované, snadno přístupné pro údržbu a vykazují bezpečnostní charakteristiky přinejmenším rovnocenné těm, které jsou požadovány pro jiné důležité konstrukční části vozidel (např. táhla a páky mechanismu řízení). Pokud by selhání kterékoli z těchto součástí znemožnilo brzdění vozidla s účinkem odpovídajícím nejméně účinku požadovanému pro nouzové brzdění, musí být tato část z kovu nebo z materiálu s rovnocennými vlastnostmi a nesmí se při normální funkci brzdových systémů znatelně deformovat.
 5.2.3. Porucha části systému hydraulického převodu musí být signalizována řidiči zařízením udávajícím výstražný signál


text:
červeným světlem, které se rozsvítí před tím nebo při tom, když vznikne mezi neporušeným a porušeným systémem tlakový rozdíl nepřesahující 15,5 barů, měřeno na výstupu z hlavního brzdového válce. Toto výstražné světlo musí svítit tak dlouho, dokud porucha trvá a spínač zapalovaní (startování) je v poloze „zapnuto“. Je však přípustné zařízení obsahující výstražnou signalizaci s červeným světlem, které se rozsvítí, jakmile hladina brzdové kapaliny v zásobní nádržce poklesne na výšku nižší, než je hodnota stanovená výrobcem. Světlo sdělovače musí být viditelné i za denního světla; řidič sedící na svém sedadle musí mít možnost snadno si ověřit, zda signalizační zařízení správně funguje. Porucha konstrukční části tohoto zařízení nesmí vést k úplné ztrátě účinku brzdového zařízení. Použití parkovací brzdy musí být řidiči rovněž signalizováno. K tomu lze užít tentýž sdělovač výstražného signálu.
 5.2.4. Jestliže se používá energie jiné, než je svalová energie řidiče, není třeba použít více zdrojů této jiné energie (hydraulické čerpadlo, vzduchový kompresor atd.), ale prostředek, který je tímto zdrojem, musí být co nejspolehlivější.
 5.2.4.1. V případě poruchy kterékoliv části převodu brzdového systému musí zůstat zajištěno doplňování energie pro tu část, která není dotčena poruchou, pokud je to nutné pro zastavení vozidla, s účinkem předepsaným pro nouzové brzdění. Tato podmínka musí být splněna pomocí zařízení, která mohou být snadno uvedena v činnost, když vozidlo stojí, nebo pomocí zařízení s automatickou funkcí.
 5.2.4.2. Mimoto musí být zásobníky, které jsou v okruhu za tímto zařízením, takové, aby v případě poruchy doplňování energie bylo ještě možné po čtyřech plných zdvizích ovladače provozního brzdění, za podmínek stanovených v bodě 1.2 přílohy 4 tohoto předpisu, při pátém zdvihu zastavit vozidlo s účinkem předepsaným pro nouzové brzdění.
 5.2.4.3. U hydraulických brzdových systémů s akumulovanou energií se však mohou tyto podmínky pokládat za splněné, pokud jsou splněna ustanovení bodu 1.3 přílohy 4 tohoto předpisu.
 5.2.5. Požadavky uvedené v bodech 5.2.2, 5.2.3 a 5.2.4 musí být splněny, aniž by bylo použito jakékoli automatické zařízení takového typu, že by jeho neúčinnost nemusela být zpozorována, protože součásti, které jsou běžně v klidové poloze, vstupují v činnost pouze v případě poruchy brzdového zařízení.
 5.2.6. Systém provozního brzdění musí působit na všechna kola vozidla a musí vhodně rozdělovat brzdný účinek mezi nápravy.
 5.2.7. U vozidel s elektrickým rekuperačním brzdovým systémem kategorie B může být brzdný výkon jiných zdrojů brzdění vhodně fázován, aby umožnil samostatnou činnost elektrického rekuperačního brzdového systému, pokud jsou splněny obě následující podmínky:
 5.2.7.1.
 vnitřní změny brzdného momentu elektrického rekuperačního brzdového systému (např. v důsledku změn stavu nabití trakčních baterií) jsou automaticky kompenzovány příslušnými změnami fázování, pokud jsou splněny požadavky (5) jedné z následujících příloh tohoto předpisu:
 přílohy 3 bodu 1.3.2, nebo
 přílohy 6 bodu 5.3 (včetně případu, kdy je elektromotor v činnosti), a
 5.2.7.2.
 vždy, když je to potřebné k zajištění poměrného zpomalení (3) podle požadavku řidiče na brzdění, se musí s ohledem na adhezi mezi pneumatikou a vozovkou automaticky brzdit všemi koly vozidla.
 5.2.8. Účinek systému provozního brzdění musí být rozdělen mezi kola jedné a téže nápravy symetricky vzhledem k podélné střední rovině vozidla.
 Kompenzace a funkce, jako


text:
je protiblokovací zařízení, které mohou způsobit odchylky od tohoto symetrického rozdělení, se musí uvést v prohlášení.
 5.2.8.1. Kompenzace poruchy nebo závady v brzdovém systému prováděná prostřednictvím elektrického ovládacího převodu musí být signalizována řidiči žlutým výstražným signálem specifikovaným v bodě 5.2.21.1.2. Tento požadavek platí pro všechny stavy naložení, když kompenzace přesáhne následující meze:
 5.2.8.1.1.
 rozdíl mezi tlaky v brzdových válcích na obou koncích kterékoli nápravy:
 a)
 25 % z vyšší hodnoty při zpomalení vozidla ≥ 2 m/s2;
 b)
 hodnota odpovídající 25 % při 2 m/s2 pro zpomalení nižší než je tato hodnota;
 5.2.8.1.2.
 individuální hodnota kompenzace na celku kterékoli nápravy:
 a)
 > 50 % z jmenovité hodnoty při zpomalení vozidla ≥ 2 m/s2;
 b)
 hodnota odpovídající 50 % jmenovité hodnoty při 2 m/s2 pro zpomalení nižší, než je tato hodnota.
 5.2.8.2. Kompenzace vymezená výše je přípustná pouze v případě, kdy se začne brzdit při rychlosti vozidla větší než 10 km/h.
 5.2.9. Závady ve funkci elektrického ovládacího převodu nesmějí uvést do činnosti brzdy bez úmyslu řidiče.
 5.2.10. Systém provozního brzdění, systém nouzového brzdění a systém parkovacího brzdění musí působit na brzdné plochy trvale připojené ke kolům prostřednictvím konstrukčních částí dostatečně pevné konstrukce.
 Jestliže je brzdný moment určité nápravy nebo náprav vyvíjen zároveň systémem třecích brzd a elektrickým rekuperačním brzdovým systémem kategorie B, je přípustné odpojení tohoto rekuperačního systému za podmínky, že systém třecích brzd zůstane trvale v činnosti a že je schopný zajistit kompenzace uvedené v bodě 5.2.7.1.
 V případě přechodných krátkodobých odpojení je však přípustná neúplná kompenzace, avšak tato kompenzace musí dosáhnout během jedné sekundy nejméně 75 % své konečné hodnoty.
 V každém případě musí trvale připojený systém třecích brzd zajistit, že systémy provozního i nouzového brzdění zůstanou nadále v činnosti s předepsaným stupněm účinnosti.
 Pokud jde o systém parkovacího brzdění, oddělení brzdných povrchů je přípustné pouze za podmínky, že je toto oddělení ovládáno výhradně řidičem, který je na svém sedadle, a to systémem, jenž není možno uvést do činnosti únikem příslušného média.
 5.2.11. Opotřebení brzd musí být možné snadno vyrovnávat ručním nebo automatickým vyrovnávacím systémem. Kromě toho musí mít ovladač a konstrukční části převodu a brzd rezervu zdvihu a, pokud je to nutné, vhodné zařízení pro kompenzaci tak, aby po zahřátí brzd nebo po určitém stupni opotřebení obložení byl zajištěn brzdný účinek, aniž by bylo nutno ihned provést vyrovnání.
 5.2.11.1. Vyrovnávání opotřebení obložení musí být pro provozní brzdy automatické. Zařízení k automatickému vyrovnání opotřebení musí být taková, aby po zahřátí, po němž následuje ochlazení brzd, zůstalo stále zajištěno účinné brzdění. Vozidlo musí zejména zůstat schopné běžného provozu po zkouškách provedených podle bodu 1.5 přílohy 3 (zkouška typu I).
 5.2.11.2. Kontrola opotřebení třecích konstrukčních částí provozní brzdy
 5.2.11.2.1. Toto opotřebení obložení provozních brzd musí být možné snadno zkontrolovat, a to zvnějšku nebo zespodu vozidla, bez sejmutí kol, prostřednictvím vhodných kontrolních otvorů nebo jiným způsobem. Tuto kontrolu lze provést jednoduchým běžným dílenským nářadím nebo běžným vybavením ke kontrole vozidel.
 Jako alternativa je přijatelné snímací zařízení na každém kole (dvojitá kola se považují za jedno kolo), které varuje řidiče na jeho místě k