text:
dílu nebo systému byl proveden nedovolený zásah nebo že byl poškozen takovým způsobem, že systém OBD nezjistí vzniklou chybu.
 5. VYHODNOCENÍ VÝSLEDKŮ
 5.1
 Výsledky zkoušky se vyhodnotí postupem podle dodatku 4.
 5.2
 Výsledky zkoušky se nesmějí násobit faktorem zhoršení.
 5.3
 U periodicky se regenerujících systémů definovaných v odstavci 2.20 se výsledky vynásobí faktory Ki určenými při udělení schválení typu.
 6. PLÁN NÁPRAVNÝCH OPATŘENÍ
 6.1
 Pokud se zjistí, že více než jedno vozidlo má velmi odchylné emise a které buď
 a)
 splňuje požadavky odstavce 3.2.3 dodatku 4, přičemž schvalovací orgán i výrobce se shodují, že nadměrné emise mají stejnou příčinu, nebo
 b)
 splňuje požadavky odstavce 3.2.4 dodatku 4, a pokud schvalovací orgán určil, že nadměrné emise mají tutéž příčinu,
 požádá schvalovací orgán výrobce, aby mu předložil plán nápravných opatření, jimiž se stav neshodnosti odstraní.
 6.2
 Plán nápravných opatření musí být předložen schvalovacímu orgánu nejpozději do 60 pracovních dnů od data oznámení uvedeného v odstavci 6.1 výše. Schvalovací orgán musí do 30 pracovních dnů tento plán nápravných opatření schválit nebo odmítnout. Pokud však výrobce schvalovacímu orgánu řádně prokáže, že je potřebný delší čas k prozkoumání nevyhovění tak, aby mohl být předložen plán nápravných opatření, povolí se prodloužení.
 6.3
 Nápravná opatření se musí použít u všech vozidel, u nichž lze očekávat stejnou závadu. Musí se vyhodnotit, zde je potřebné změnit dokumentaci schválení typu.
 6.4
 Výrobce musí poskytnout kopii všech zpráv týkajících se plánu nápravných opatření a musí také vést záznamy o stahování vozidel a posílat pravidelné zprávy schvalovacímu orgánu o stavu prováděných opatření.
 6.5
 Plán nápravných opatření musí zahrnovat požadavky uvedené v odstavcích 6.5.1 až 6.5.11. Výrobce musí plánu nápravných opatření přidělit jednoznačné identifikační označení nebo číslo.
 6.5.1
 Popis všech typů vozidel zahrnutých do plánu nápravných opatření.
 6.5.2
 Popis zvláštních modifikací, změn, oprav, úprav, seřízení nebo dalších změn, které mají být provedeny, aby vozidla byla shodná, včetně stručného přehledu údajů a technických studií, které podpoří rozhodnutí výrobce s ohledem na zvláštní opatření k nápravě neshodnosti.
 6.5.3
 Popis způsobu, jakým výrobce informuje majitele vozidel.
 6.5.4
 Případně popis správné údržby nebo používání, které výrobce stanoví jako podmínku nároku na opravu v rámci plánu nápravných opatření, a vysvětlení důvodů, které vedou výrobce ke stanovení takové podmínky. Nesmí být vyžadována žádná údržba nebo podmínky používání kromě takových, které prokazatelně souvisejí s neshodností a s nápravnými opatřeními.
 6.5.5
 Popis postupu, který mají majitelé vozidel použít, aby dosáhli nápravy neshodnosti. Popis musí obsahovat datum, po kterém smějí být použita nápravná opatření, předpokládanou dobu oprav v servisu a místo oprav. Oprava musí být provedena bez průtahů, v přiměřené lhůtě po dodání vozidla.
 6.5.6
 Kopie informací předaných majiteli vozidla.
 6.5.7
 Stručný popis systému používaného výrobcem k zajištění odpovídající dodávky součástí nebo systémů sloužících k nápravné akci. Je nutno uvést, kdy daná dodávka dílů nebo systémů umožní zahájit opravy.
 6.5.8
 Kopie všech instrukcí rozeslaných osobám, které provádějí opravu.
 6.5.9
 Popis dopadu navržených nápravných opatření na emise, spotřebu paliva, jízdní vlastnosti a bezpečnost každého typu vozidla, kterého se týká plán nápravných opatření, včetně údajů, technických studií atd., které podporují tyto závěry.
 6.5.10
 Všechny


text:
další informace, zprávy nebo údaje, které může schvalovací orgán rozumně pokládat za potřebné k vyhodnocení plánu nápravných opatření.
 6.5.11
 Pokud plán nápravných opatření zahrnuje i stažení vozidel z provozu, musí být schvalovacímu orgánu předložen popis metody záznamů oprav. Pokud se použije štítek, předloží se příklad štítku.
 6.6
 Výrobce může být požádán, aby provedl přiměřené a nezbytné zkoušky součástí a vozidel, na nichž byly provedeny navržené změny, opravy nebo úpravy, aby prokázal účinnost těchto změn, oprav nebo úprav.
 6.7
 Výrobce je odpovědný za uchovávání záznamů o každém navráceném a opraveném vozidle a o dílně, ve které byla oprava provedena. Schvalovací orgán musí mít na požádání přístup k záznamům po dobu pěti let od zavedení plánu nápravných opatření.
 6.8
 Oprava a úprava nebo přidání nového zařízení se musí zaznamenat v osvědčení, které předává výrobce majiteli vozidla.
 Dodatek 4
 Statistický postup zkoušek shodnosti vozidel v provozu
 1. Tento dodatek popisuje postup ověřování požadavků na shodnost vozidel v provozu pro zkoušku typu I.
 2. Provádějí se tyto dva odlišné postupy:
 i)
 jeden z nich se týká vozidel vybraných ve vzorku, která kvůli závadě z hlediska emisí způsobují velkou odchylku ve výsledcích (odstavec 3 níže),
 ii)
 druhý se týká celého vzorku (odstavec 4 níže).
 3. Postup u vozidel, která mají ve vzorku velkou odchylku emisí
 3.1
 Ze vzorku o minimálním počtu tří vozidel a maximálním počtu vozidel, který se stanoví postupem podle odstavce 4, se namátkově vybere vozidlo a změří se emise stanovených znečišťujících látek s cílem zjistit, zda vozidlo má velmi odchylné emise.
 3.2
 Vozidlo je považováno za vozidlo s velmi odchylnými emisemi, pokud jsou splněny podmínky uvedené v odstavci 3.2.1.
 3.2.1
 U vozidel, jejichž typ byl schválen podle mezních hodnot uvedených v tabulce 1 v odstavci 5.3.1.4, se za vozidlo s velmi odchylnými emisemi považuje vozidlo, u něhož je překročena daná mezní hodnota pro kteroukoli stanovenou znečišťující látku vynásobená faktorem 1,5.
 3.2.2
 Zvláštní případ vozidla, u něhož byly naměřeny emise kterékoli stanovené znečišťující látky v „mezilehlé zóně“ (1).
 3.2.2.1
 Jestliže vozidlo splňuje podmínky tohoto odstavce, musí se určit příčina nadměrných emisí a ze vzorku se namátkově vybere jiné vozidlo.
 3.2.2.2
 Pokud podmínky tohoto odstavce splňuje více než jedno vozidlo, musí správní orgán a výrobce stanovit, zda příčina nadměrných emisí je nebo není u obou vozidel stejná.
 3.2.2.2.1
 Pokud se správní orgán a výrobce shodnou, že příčina nadměrných emisí je stejná, je vzorek považován za nevyhovující a použije se plán nápravných opatření uvedený v odstavci 6 dodatku 3.
 3.2.2.2.2
 Jestliže se správní orgán a výrobce nemohou shodnout, jaká je příčina nadměrných emisí jednotlivého vozidla nebo zda příčiny u více vozidel jsou stejné, vybere se namátkově jiné vozidlo ze vzorku, pokud ještě nebylo dosaženo maximální velikosti vzorku.
 3.2.2.3
 Pokud se našlo jen jedno vozidlo, které splňuje podmínky tohoto odstavce nebo pokud se našlo více takových vozidel a správní orgán a výrobce se shodují, že jsou u těchto vozidel rozdílné příčiny, vybere se namátkově jiné vozidlo ze vzorku, pokud již nebyl dosažen maximální počet vozidel ve vzorku.
 3.2.2.4
 Jestliže byl dosažen maximální počet vozidel ve vzorku

type: contracts

jurisdiction: EU


text:
a nenašlo se více než jedno vozidlo, které splňuje podmínky tohoto odstavce, a nadměrné emise mají stejnou příčinu, považuje se vzorek za vyhovující z hlediska požadavků odstavce 3 tohoto dodatku.
 3.2.2.5
 Jestliže se v kterémkoli okamžiku vyčerpá původní velikost vzorku, připojí se k původnímu vzorku další vozidlo a vybere se toto vozidlo.
 3.2.2.6
 Kdykoli se ze vzorku vybírá další vozidlo, použije se na zvětšený vzorek statistický postup podle odstavce 4 tohoto dodatku.
 3.2.3
 Zvláštní případ vozidla, u něhož byly naměřeny emise kterékoli stanovené znečišťující látky v „zóně nevyhovění“ (2).
 3.2.3.1
 Pokud vozidlo splňuje podmínky tohoto odstavce, určí správní orgán příčinu nadměrných emisí a ze vzorku se namátkově vybere jiné vozidlo.
 3.2.3.2
 Pokud podmínky tohoto odstavce splňuje více než jedno vozidlo a správní orgán určí, že nadměrné emise mají tutéž příčinu, musí být výrobce informován, že vzorek je považován za nevyhovující, zároveň s odůvodněním tohoto rozhodnutí, a použije se plán nápravných opatření uvedený v odstavci 6 dodatku 3.
 3.2.3.3
 Pokud se našlo jen jedno vozidlo, které splňuje podmínky tohoto odstavce, nebo pokud se našlo více takových vozidel a správní orgán určil, že jde o rozdílné příčiny, vybere se namátkově jiné vozidlo ze vzorku, pokud již nebyl dosažen maximální počet vozidel ve vzorku.
 3.2.3.4
 Jestliže byl dosažen maximální počet vozidel ve vzorku a nenašlo se více než jedno vozidlo, které splňuje podmínky tohoto odstavce, a nadměrné emise mají stejnou příčinu, považuje se vzorek za vyhovující z hlediska požadavků odstavce 3 tohoto dodatku.
 3.2.3.5
 Jestliže se v kterémkoli okamžiku vyčerpá původní velikost vzorku, připojí se k původnímu vzorku další vozidlo a vybere se toto vozidlo.
 3.2.3.6
 Kdykoli se ze vzorku vybírá další vozidlo, použije se na zvětšený vzorek statistický postup podle odstavce 4 tohoto dodatku.
 3.2.4
 Kdykoli se zjistí, že vozidlo nemá velmi odchylné emise, ze vzorku se namátkově odebere jiné vozidlo.
 3.3
 Najde-li se vozidlo s velmi odchylnými emisemi, stanoví se příčina nadměrných emisí.
 3.4
 Najde-li se více vozidel s velmi odchylnými emisemi ze stejné příčiny, vzorek se považuje za nevyhovující.
 3.5
 Najde-li se pouze jedno vozidlo s velmi odchylnými emisemi nebo najde-li se více než jedno vozidlo s velmi odchylnými emisemi, jejichž příčiny jsou však rozdílné, přidá se ke vzorku další vozidlo, pokud již nebylo dosaženo maximální velikosti vzorku.
 3.5.1
 Najde-li se v rozšířeném vzorku více než jedno vozidlo s velmi odchylnými emisemi ze stejné příčiny, považuje se vzorek za nevyhovující.
 3.5.2
 Jestliže se v maximální velikosti vzorku nenašlo více než jedno vozidlo s velmi odchylnými emisemi, jejichž příčina je stejná, považuje se vzorek s ohledem na požadavky odstavce 3 tohoto dodatku za vyhovující.
 3.6
 Kdykoliv se zvětšuje velikost vzorku kvůli požadavkům odstavce 3.5, použije se na rozšířený vzorek statistický postup podle odstavce 4 níže.
 4. Postup, při němž se ve vzorku nevyhodnocují odděleně vozidla s velkou odchylkou emisí
 4.1
 Při minimálním počtu vzorků 3 je postup odběru vzorku nastaven tak, že pravděpodobnost, že série se 40 % vadných výrobků vyhoví při zkoušce, je 0,95 (riziko výrobce = 5 %) a pravděpodobnost, že bude přijata série s 75 % vadných výrobků,


text:
je 0,15 (riziko spotřebitele = 15 %).
 4.2
 Pro každou ze znečisťujících látek uvedených v odstavci 5.3.1.4 tohoto předpisu se použije následující postup (viz obrázek 4/2 níže).
 Přičemž:
 L
 =
 mezní hodnota pro znečišťující látku,
 xi
 =
 naměřená hodnota pro i-té vozidlo ze vzorku,
 n
 =
 velikost vzorku.
 4.3
 Pro vzorek vozidel se vypočte statistický údaj, který kvantifikuje počet nevyhovujících vozidel, tj. xi > L.
 4.4
 Pak:
 i)
 pokud tento statistický údaj není větší než hodnota kritéria vyhovění uvedená pro velikost souboru vzorků v následující tabulce, dosáhlo se u dané znečisťující látky kritéria vyhovění,
 ii)
 pokud se statistický údaj rovná hodnotě kritéria nevyhovění uvedené pro velikost souboru vzorků v následující tabulce, nebo je větší než tato hodnota, dosáhlo se u dané znečisťující látky kritéria nevyhovění,
 iii)
 v jiných případech se zkouší další vozidlo a postup se použije pro vzorek zvětšený o jedno vozidlo.
 V následující tabulce jsou vypočteny hodnoty kritérií vyhovění a nevyhovění podle mezinárodní normy ISO 8422:1991.
 5. Vzorek se považuje za vyhovující, jestliže splnil požadavky odstavců 3 i 4 tohoto dodatku.
 Tabulka 4/1
 Tabulka pro přijetí/odmítnutí v rámci plánu odběru vzorků podle atributů
 Celková velikost souboru vzorků
 Hodnota kritéria vyhovění
 Hodnota kritéria nevyhovění
 3
 0
 —
 4
 1
 —
 5
 1
 5
 6
 2
 6
 7
 2
 6
 8
 3
 7
 9
 4
 8
 10
 4
 8
 11
 5
 9
 12
 5
 9
 13
 6
 10
 14
 6
 11
 15
 7
 11
 16
 8
 12
 17
 8
 12
 18
 9
 13
 19
 9
 13
 20
 11
 12
 Obrázek 4/1
 Ověření shodnosti v provozu – postup kontroly
 Obrázek 4/2
 Ověření shodnosti v provozu – výběr a zkoušky vozidel
 (1) „Zóna nevyhovění“ se pro každé vozidlo určí takto: Naměřená hodnota pro kteroukoli stanovenou znečišťující látku přesahuje úroveň, která je určena mezní hodnotou pro tutéž stanovenou znečišťující látku uvedenou v tabulce 1 v odstavci 5.3.1.4. a vynásobenou faktorem 2,5.
 (2) „Zóna nevyhovění“ se pro každé vozidlo určí takto: Naměřená hodnota pro kteroukoli stanovenou znečišťující látku přesahuje úroveň, která je určena mezní hodnotou pro tutéž stanovenou znečišťující látku uvedenou v tabulce 1 v odstavci 5.3.1.4. a vynásobenou faktorem 2,5.
 Dodatek 5
 Povinnosti týkající se shodnosti provozu
 1.
 Proces ověření shodnosti v provozu je znázorněn na obr. 1.
 2.
 Výrobce shromáždí veškeré informace, které jsou zapotřebí ke splnění požadavků této přílohy. Schvalovací orgán může vzít rovněž v úvahu informace z programů kontroly.
 3.
 Schvalovací orgán provede všechny postupy a zkoušky nezbytné k tomu, aby byly splněny požadavky týkající se shodnosti v provozu (fáze 2 až 4).
 4.
 V případě výskytu nesrovnalostí a neshod při posuzování dodaných informací bude schvalovací orgán požadovat vyjasnění od technické zkušebny, která zkoušku pro schválení typu prováděla.
 5.
 Výrobce vypracuje a provede plán nápravných opatření. Tento plán musí být před provedením schválen schvalovacím orgánem (fáze 5).
 Obrázek 1
 Znázornění procesu ověření shodnosti v provozu
 Dodatek 6
 Požadavky na vozidla, která v systému následného zpracování výfukových plynů používají činidlo
 1. ÚVOD
 Tato příloha stanoví požadavky na vozidla, která ke snížení emisí používají v systému následného zpracování výfukových plynů činidlo.
 2.


text:
UKAZATEL STAVU ČINIDLA
 2.1
 Vozidlo musí mít na přístrojové desce zvláštní ukazatel, který řidiče upozorní, že hladina činidla v nádrži je nízká, nebo že je nádrž prázdná.
 3. SYSTÉM VAROVÁNÍ ŘIDIČE
 3.1
 Vozidlo musí být vybaveno systémem vizuálního varování, který řidiče upozorní, že hladina činidla je nízká a nádrž je nutné brzy doplnit, nebo že kvalita činidla neodpovídá kvalitě stanovené výrobcem. Systém varování může rovněž zahrnovat akustický prvek.
 3.2
 Signály systému varování musí nabývat na intenzitě s tím, jak se obsah činidla v nádrži blíží nule. Musí vyvrcholit varováním řidiče, které nelze snadno zrušit nebo ignorovat. Nesmí být možné systém vypnout, dokud nedojde k doplnění činidla.
 3.3
 Vizuální varování zobrazí zprávu upozorňující na nízkou hladinu činidla. Varování nesmí být stejné jako varování používané pro účely palubní diagnostiky nebo jiné údržby motoru. Varování musí být dostatečně zřetelné, aby řidič pochopil, že hladina činidla je nízká (např. „hladina močoviny je nízká“, „hladina AdBlue je nízká“ nebo „hladina činidla je nízká“).
 3.4
 Varovný systém nemusí být zpočátku aktivovaný nepřetržitě, ale varování se musí stupňovat, aby dosáhlo nepřetržitosti ve chvíli, kdy se hladina činidla blíží k bodu, v němž začíná účinkovat systém upozornění řidiče popsaný v odstavci 8. Zobrazí se jasné varovné upozornění (např. „doplňte močovinu“, „doplňte AdBlue“ nebo „doplňte činidlo“). Nepřetržitý varovný systém může být dočasně přerušen jinými varovnými signály, které zprostředkovávají důležité zprávy týkající se bezpečnosti.
 3.5
 Systém varování se musí spustit s časovým předstihem rovnajícím se ujetí nejméně 2 400 km předtím, než se nádrž činidla zcela vyprázdní.
 4. IDENTIFIKACE NESPRÁVNÉHO ČINIDLA
 4.1
 Vozidlo musí obsahovat prostředek, jehož pomocí lze určit, zda činidlo ve voze odpovídá vlastnostem činidla deklarovaným výrobcem a zaznamenaným v příloze I tohoto předpisu.
 4.2
 Neodpovídá-li činidlo v nádrži minimálním požadavkům deklarovaným výrobcem, aktivuje se systém varování uvedený v odstavci 3 a zobrazí se zpráva s odpovídajícím varováním (např. „zjištěna nesprávná močovina“, „zjištěno nesprávné AdBlue“ nebo „zjištěno nesprávné činidlo“). Nedojde-li do ujetí 50 km od aktivace systému varování k úpravě kvality činidla, použijí se požadavky na upozornění řidiče stanovené v odstavci 8.
 5. MONITOROVÁNÍ SPOTŘEBY ČINIDLA
 5.1
 Vozidlo musí obsahovat prostředky k určení spotřeby činidla a zajištění přístupu k údajům o spotřebě mimo vozidlo.
 5.2
 Údaje o průměrné spotřebě činidla a průměrné spotřebě činidla požadované systémem motoru musí být kdykoliv k dispozici přes sériové rozhraní normalizovaného diagnostického konektoru. Údaje musí být k dispozici po celých předcházejících 2 400 km provozu vozidla.
 5.3
 K monitorování spotřeby činidla se u vozidla sledují alespoň tyto parametry:
 a)
 hladina činidla v nádrži vozidla;
 b)
 průtok činidla nebo vstřikování činidla z hlediska technických možností co možná nejblíže místu vstřiku do systému následného zpracování výfukových plynů.
 5.4
 Rozdíl větší než 50 % mezi průměrnou spotřebou činidla a průměrnou spotřebou požadovanou systémem motoru po dobu 30 min.ut provozu vozidla vede k aktivaci systému varování řidiče podle odstavce 3, kdy dojde ke zobrazení zprávy s odpovídajícím varováním (např. „porucha dávkovaní močoviny“, „porucha dávkovaní AdBlue“ nebo „porucha dávkovaní činidla“). Nedojde-li do ujetí 50 km od aktivace systému varování k úpravě kvality činidla, řidič se upozorní v souladu


text:
s požadavky odstavce 8.
 5.5
 V případě přerušení dávkování činidla se aktivuje systém varování řidiče podle odstavce 3, který zobrazí zprávu s odpovídajícím varováním. Tato aktivace se nevyžaduje, pokud toto přerušení vyžaduje ECU motoru, jelikož provozní podmínky vozidla jsou takové, že na základě úrovně emisí takového vozidla není dávkování činidla nutné, za předpokladu, že výrobce výslovně informoval schvalovací orgán, kdy takové provozní podmínky nastávají. Nedojde-li do ujetí 50 km od aktivace systému varování k úpravě dávkování činidla, řidič se upozorní v souladu s požadavky odstavce 8.
 6. MONITOROVÁNÍ EMISÍ NOX
 6.1
 Alternativně k požadavkům na monitorování stanoveným v odstavcích 4 a 5 mohou výrobci použít přímo čidla výfukového plynu ke zjištění nadměrné hladiny NOx ve výfukových plynech.
 6.2
 Výrobce prokáže, že použití těchto čidel či jakýchkoli jiných čidel ve vozidle vede k aktivaci systému varování řidiče, jak je uvedeno v odstavci 3, zobrazení zprávy s odpovídajícím varováním (např. „příliš vysoké emise – zkontrolujte močovinu“, „příliš vysoké emise – zkontrolujte AdBlue“, „příliš vysoké emise – zkontrolujte činidlo“) a spuštění systému upozornění řidiče, jak je uvedeno v odstavci 8.3, dojde-li k situacím uvedeným v odstavcích 4.2, 5.4 nebo 5.5.
 7. UCHOVÁVÁNÍ INFORMACÍ O PORUCHÁCH
 7.1
 Odkazuje-li se na tento odstavec, uchová se nesmazatelný ukazatel parametrů (PID) uvádějící důvod aktivace systému upozornění. Vozidlo uchová záznam PID a vzdálenosti, kterou ujelo po aktivaci systému upozornění, a to nejméně po dobu 800 dní, kdy je vozidlo v provozu, nebo 30 000 najetých km. Ukazatel parametrů musí být dán k dispozici prostřednictvím sériového portu standardního diagnostického konektoru na žádost univerzálního čtecího zařízení.
 7.2
 Chybné funkce systému dávkování činidla připsané technickým závadám (např. mechanické nebo elektrické chyby) rovněž podléhají požadavkům na palubní diagnostické systémy v příloze 11.
 8. SYSTÉM UPOZORNĚNÍ ŘIDIČE
 8.1
 Vozidlo musí být vybaveno systémem upozornění řidiče, který zajistí, že při provozu vozidla je vždy funkční systém regulace emisí. Systém upozornění řidiče musí být navržen tak, aby zajistil, že vozidlo nelze udržovat v provozu, je-li nádrž s činidlem prázdná.
 8.2
 Systém upozornění řidiče se aktivuje nejpozději ve chvíli, kdy hladina činidla v nádrži dosáhne hladiny odpovídající průměrnému dojezdu vozidla s plnou palivovou nádrží. Systém se rovněž spustí, dojde-li k poruchám uvedeným v odstavcích 4, 5 nebo 6, podle přístupu k monitorování NOx. Zjištění prázdné nádrže s činidlem a poruch uvedených v odstavcích 4, 5 nebo 6 musí vyústit v plnění požadavků na uchování informací o poruchách podle odstavce 7.
 8.3
 Výrobce vybere, jaký druh systému upozornění řidiče se nainstaluje. Varianty systému jsou popsány v odstavcích 8.3.1, 8.3.2, 8.3.3 a 8.3.4.
 8.3.1
 Metoda „žádný opětovný start motoru po odpočítávání“ umožňuje odpočítávání opětovných startů nebo vzdálenosti zbývající po aktivaci systému upozornění řidiče. Starty motoru iniciované systémem řízení vozidla, jako jsou systémy start-stop, nejsou do tohoto odpočítávání zahrnuty. Nesmí dojít k opětovným startům motoru okamžitě po vyprázdnění nádrže s činidlem nebo tehdy, když byla od aktivace systému upozornění překročena vzdálenost rovnocenná plné palivové nádrži, podle toho, co nastane dřív.
 8.3.2
 Systém „žádný start po doplnění paliva“ vede k tomu, že vozidlo nemůže startovat po doplnění paliva, byl-li aktivován


text:
systém upozornění.
 8.3.3
 Metoda „uzamknutí palivového systému“ zabraňuje doplňování paliva do vozidla uzavřením systému plnění paliva po aktivaci systému upozornění. Systém uzamknutí palivového systému musí být odolný vůči neoprávněným zásahům.
 8.3.4
 Metoda „omezení výkonu“ po aktivaci systému upozornění omezuje rychlost vozidla. Stupeň omezení rychlosti musí být postřehnutelný řidičem a musí výrazně snížit maximální rychlost vozidla. K takovému omezení musí dojít postupně nebo po spuštění motoru. Krátce předtím, než se zabrání opětovným startům motoru, nesmí rychlost vozidla překročit 50 km/h.
 8.4
 Jakmile byl plně aktivován systém upozornění a došlo k omezení provozu vozidla, smí dojít k deaktivaci systému upozornění pouze tehdy, odpovídá-li množství činidla přidané do vozidla průměrnému dojezdu 2 400 km nebo došlo-li k odstranění poruch uvedených v odstavcích 4, 5 nebo 6. Poté, co byla provedena oprava za účelem odstranění poruchy, kvůli které byl podle odstavce 7.2 spuštěn palubní diagnostický systém, je možné systém upozornění znovu inicializovat přes sériový port palubního diagnostického systému (např. generickým snímacím nástrojem), aby se umožnilo opětovné nastartování vozidla za účelem sebediagnostiky. Vozidlo musí najet maximálně 50 km, aby se potvrdila úspěšnost opravy. Systém upozornění musí být znovu plně aktivován, jestliže chyba i po tomto potvrzení přetrvává.
 8.5
 Systém varování řidiče uvedený v odstavci 3 zobrazí zprávu, která jasně informuje o:
 a)
 počtu zbývajících opětovných nastartování/nebo o počtu zbývajících kilometrů; a
 b)
 podmínkách, za nichž lze vozidlo opětovně nastartovat.
 8.6
 Systém upozornění řidiče se deaktivuje, jestliže pominou podmínky pro jeho aktivaci. Systém upozornění řidiče se nesmí automaticky deaktivovat, aniž by byly odstraněny důvody pro jeho aktivaci.
 8.7
 Schvalovacímu orgánu se při schvalování poskytnou podrobné písemné informace popisující funkční provozní vlastnosti systému upozornění řidiče.
 8.8
 Při podávání žádosti o schválení typu podle tohoto předpisu musí výrobce demonstrovat činnost systému varování řidiče a systému upozornění řidiče.
 9. POŽADAVKY NA INFORMACE
 9.1
 Výrobce poskytne všem majitelům nových vozidel písemné informace o systému regulace emisí. V těchto informacích musí být uvedeno, že pokud systém regulace emisí nefunguje správně, je řidič o problému informován systémem varování řidiče a systém upozornění řidiče následně zajistí, že vozidlo nebude možné nastartovat.
 9.2
 V pokynech musí být uvedeny požadavky na řádné používání a údržbu vozidel, případně i co se týče správného používání spotřebních činidel.
 9.3
 V pokynech se musí uvádět, zda má být spotřební činidlo doplňováno provozovatelem vozidla při běžných intervalech údržby. Pokyny musí uvádět, jak by měl řidič nádrž s činidlem doplňovat. Rovněž musí být uvedena pravděpodobná rychlost spotřeby činidla pro uvedený typ vozidla a jak často by mělo být činidlo doplňováno.
 9.4
 V pokynech se musí uvádět, že používání a doplňování potřebného činidla se správnými specifikacemi je povinné, má-li vozidlo odpovídat certifikátu o shodě, který byl pro tento typ vozidla vydán.
 9.5
 V pokynech se musí uvádět, že používání vozidla, které má a nespotřebovává žádné činidlo ke snížení emisí, může být trestným činem.
 9.6
 Pokyny vysvětlí, jak fungují systémy varování a upozornění řidiče. Kromě toho musí upozornit na důsledky ignorování varovného systému a nedoplnění činidla řidičem.
 10. PROVOZNÍ PODMÍNKY SYSTÉMU NÁSLEDNÉHO ZPRACOVÁNÍ
 Výrobci zajistí, aby si systém regulace emisí zachoval funkci regulace


text:
emisí za všech podmínek okolí, zejména při nízkých venkovních teplotách. Patří sem i přijetí opatření, jež mají zabránit tomu, aby činidlo zcela zmrzlo během doby parkování vozidla v délce až sedm dnů při 258 K (– 15 °C) a nádrži na činidlo, která je zaplněná z 50 %. Jestliže činidlo zamrzlo, pak v zájmu správné činnosti systému regulace emisí výrobce zajistí, aby bylo možné činidlo používat do 20 minut od nastartování vozidla při teplotě 258 K (– 15 °C) naměřené uvnitř nádrže s činidlem.
 PŘÍLOHA 1
 TECHNICKÉ ÚDAJE O MOTORU A VOZIDLE A INFORMACE O PRŮBĚHU ZKOUŠEK
 Následující informace, jsou-li třeba, se spolu se soupisem obsahu předkládají v trojím vyhotovení.
 Pokud jsou součástí dokumentace výkresy, předkládají se ve vhodném měřítku a dostatečně podrobné; předkládají se na formátu A4 nebo složené na formát A4. Předkládají-li se fotografie, musí být dostatečně detailní.
 Mají-li systémy, konstrukční části nebo samostatné technické celky elektronické řízení, musí být dodány informace o jeho vlastnostech.
 0. Všeobecné informace
 0.1 Značka (název podniku): ...
 0.2 Typ: ...
 0.2.1 (Případný) Obchodní název (názvy): ...
 0.3 Způsob označení typu, je-li na vozidle vyznačen (1): ...
 0.3.1 Umístění takového označení: ...
 0.4 Kategorie vozidla (2): ...
 0.5 Název a adresa výrobce: ...
 0.8 Název (názvy) a adresa (adresy) montážního závodu (závodů): ...
 0.9 Jméno a adresa případného oprávněného zástupce výrobce: ...
 1. Obecné konstrukční vlastnosti vozidla
 1.1 Fotografie a/nebo výkresy představitele typu vozidla: ...
 1.3.3 Hnací nápravy (počet, umístění, propojení): ...
 2. Hmotnosti a rozměry (3) (v kg a mm) (případně uveďte odkaz na výkres): ...
 2.6 Provozní hmotnost vozidla s karoserií a u tažných vozidel kategorie jiné než M1 se spojovacím zařízením, pokud je namontováno výrobcem, nebo hmotnost podvozku nebo podvozku s kabinou, bez karoserie a/nebo spojovacího zařízení, pokud výrobce karoserii a/nebo spojovací zařízení nemontuje (včetně kapalin, nářadí, náhradního kola, je-li namontováno, a řidiče, u autobusů a autokarů včetně hmotnosti člena posádky, pokud je pro něj ve vozidle namontováno sedadlo) (4) (maximální a minimální hodnota pro každou variantu): ...
 2.8 Maximální technicky přípustná hmotnost naloženého vozidla udaná výrobcem (5), (6): ...
 3. Popis měničů energie a hnací jednotky (7) (pokud může vozidlo používat jako palivo buď benzin, motorovou naftu atd., nebo také jejich kombinaci s jiným palivem, je třeba jednotlivé položky opakovat (8))...
 3.1 Výrobce motoru: ...
 3.1.1 Kód motoru podle výrobce (jak je vyznačen na motoru, nebo jiný způsob identifikace): ...
 3.2 Spalovací motor: ...
 3.2.1 Specifické údaje o motoru: ...
 3.2.1.1 Pracovní princip: zážehový/vznětový; čtyřdobý/dvoudobý/rotační cyklus (9)
 3.2.1.2 Počet a uspořádání válců: ...
 3.2.1.2.1 Vrtání (10): ... mm
 3.2.1.2.2 Zdvih (10): ... mm
 3.2.1.2.3 Pořadí zapalování: ...
 3.2.1.3 Zdvihový objem motoru (11): ... cm3
 3.2.1.4 Kompresní poměr (12): ...
 3.2.1.5 Výkresy spalovacího prostoru, hlavy pístu a u zážehových motorů i pístních kroužků: ...
 3.2.1.6 Normální volnoběžné otáčky (12): ...
 3.2.1.6.1 Zvýšené volnoběžné otáčky (12): ...
 3.2.1.7 Objem oxidu uhelnatého ve výfukovém plynu za volnoběhu (podle specifikací výrobce, pouze u zážehových motorů) (12) ... %
 3.2.1.8 Maximální netto výkon (12): ... kW při ... min–1
 3.2.1.9 Maximální přípustné otáčky motoru


text:
podle výrobce: ... min–1
 3.2.1.10 Maximální netto točivý moment (13) ... Nm při: ... min–1 (výrobcem udávaná hodnota)
 3.2.2 Palivo: motorová nafta/benzin/zkapalněný ropný plyn (LPG)/zemní plyn – biometan/etanol (E85)/bionafta/vodík (9)
 3.2.2.2 Oktanové číslo výzkumnou metodou (RON), bezolovnatý: ...
 3.2.2.3 Hrdlo palivové nádrže: zúžené hrdlo/označení (9)
 3.2.2.4 Typ vozidla podle paliva: jednopalivové/dvoupalivové/flex fuel (9)
 3.2.2.5 Maximální přípustné množství biopaliva v palivu (podle výrobce): ... % objemového
 3.2.4 Přívod paliva
 3.2.4.2 Vstřikem paliva (pouze u vznětového motoru): ano/ne (9)
 3.2.4.2.1 Popis systému: ...
 3.2.4.2.2 Princip činnosti: přímé vstřikování/předkomůrka/vírová komůrka (9)
 3.2.4.2.3 Vstřikovací čerpadlo
 3.2.4.2.3.1 Značka/značky: ...
 3.2.4.2.3.2 Typ/typy: ...
 3.2.4.2.3.3 Maximální přívod paliva (9), (12). mm3 zdvih nebo cyklus při otáčkách motoru: (9), (12). min–1 nebo charakteristický diagram: ...
 3.2.4.2.3.5 Křivka předstihu vstřiku: (12) ...
 3.2.4.2 Regulátor
 3.2.4.2.4.2 Otáčky vypnutí: ...
 3.2.4.2.4.2.1 Otáčky vypnutí při zátěži: ... min–1
 3.2.4.2.4.2.2 Otáčky vypnutí bez zatížení: ... min–1
 3.2.4.2.6 Vstřikovač/vstřikovače: ...
 3.2.4.2.6.1 Značka/značky: ...
 3.2.4.2.6.2 Typ/typy: ...
 3.2.4.2.7 Systém pro studený start ...
 3.2.4.2.7.1 Značka/značky: ...
 3.2.4.2.7.2 Typ/typy: ...
 3.2.4.2.7.3 Popis: ...
 3.2.4.2.8 Pomocné startovací zařízení
 3.2.4.2.8.1 Značka/značky: ...
 3.2.4.2.8.2 Typ/typy: ...
 3.2.4.2.8.3 Popis systému: ...
 3.2.4.2.9 Elektronicky řízené vstřikování: ano/ne (9)
 3.2.4.2.9.1 Značka/značky: ...
 3.2.4.2.9.2 Typ/typy: ...
 3.2.4.2.9.3 Popis systému, v případě jiného přívodu paliva, než je plynulé vstřikování, uveďte odpovídající podrobnosti: ...
 3.2.4.2.9.3.1 Značka a typ řídicí jednotky: ...
 3.2.4.2.9.3.2 Značka a typ regulátoru paliva: ...
 3.2.4.2.9.3.3 Značka a typ čidla průtoku vzduchu: ...
 3.2.4.2.9.3.4 Značka a typ rozdělovače paliva: ...
 3.2.4.2.9.3.5 Značka a typ komory škrtící klapky: ...
 3.2.4.2.9.3.6 Značka a typ čidla teploty vody: ...
 3.2.4.2.9.3.7 Značka a typ čidla teploty vzduchu: ...
 3.2.4.2.9.3.8 Značka a typ čidla tlaku vzduchu: ...
 3.2.4.3 Vstřikováním paliva (pouze u zážehových motorů): ano/ne (9)
 3.2.4.3.1 Princip činnosti: sací potrubí (jednobodové/vícebodové)/přímé vstřikování/jiné (uveďte jaké) ...
 3.2.4.3.2 Značka/značky: ...
 3.2.4.3.3 Typ/typy: ...
 3.2.4.3.4 Popis systému, v případě jiného přívodu paliva, než je plynulé vstřikování, uveďte odpovídající podrobnosti: ...
 3.2.4.3.4.1 Značka a typ řídicí jednotky: ...
 3.2.4.3.4.2 Značka a typ regulátoru paliva: ...
 3.2.4.3.4.3 Značka a typ čidla průtoku vzduchu: ...
 3.2.4.3.4.6 Značka a typ mikrospínače: ...
 3.2.4.3.4.8 Značka a typ komory škrtící klapky: ...
 3.2.4.3.4.9 Značka a typ čidla teploty vody: ...
 3.2.4.3.4.10 Značka a typ čidla teploty vzduchu: ...
 3.2.4.3.5 Vstřikovače: otvírací tlak: (9), (12) ... kPa nebo charakteristický diagram: ...
 3.2.4.3.5.1 Značka/značky: ...
 3.2.4.3.5.2 Typ/typy: ...
 3.2.4.3.6 Časování vstřiku: ...
 3.2.4.3.7 Systém pro studený start: ...
 3.2.4.3.7.1 Princip (principy) činnosti: ...
 3.2.4.3.7.2 Provozní omezení/seřízení (9), (12) ...
 3.2.4.4 Podávací palivové čerpadlo: ...
 3.2.4.4.1 Tlak (9), (12) ... kPa nebo charakteristický diagram: ...
 3.2.5 Elektrický systém ...
 3.2.5.1 Jmenovité napětí: ... V, na kostře kladný/záporný (9)
 3.2.5.2 Generátor
 3.2.5.2.1 Typ: ...
 3.2.5.2.2 Jmenovitý výkon: ... VA
 3.2.6 Zapalování ...
 3.2.6.1 Značka/značky: ...
 3.2.6.2 Typ/typy: ...
 3.2.6.3 Princip činnosti: ...
 3.2.6.4 Křivka předstihu zapalování: (12) ...
 3.2.6.5 Statické časování zapalování: (12) ... stupňů před horní úvratí ...
 3.2.7 Systém chlazení: kapalinou/vzduchem (9)
 3.2.7.1 Jmenovité seřízení mechanismu regulace teploty motoru: ...
 3.2.7.2 Chlazení kapalinou
 3.2.7.2.1 Druh kapaliny: ...
 3.2.7.2.2 Oběhové čerpadlo (čerpadla): ano/ne (9)
 3.2.7.2.3 Vlastnosti: ..., nebo


text:
3.2.7.2.3.1 Značka/značky: ...
 3.2.7.2.3.2 Typ/typy: ...
 3.2.7.2.4 Převodový poměr (poměry) pohonu: ...
 3.2.7.2.5 Popis ventilátoru a mechanismu jeho pohonu: ...
 3.2.7.3 Chlazení vzduchem
 3.2.7.3.1 Dmychadlo: ano/ne (9)
 3.2.7.3.2 Vlastnosti: ..., nebo
 3.2.7.3.2.1 Značka/značky: ...
 3.2.7.3.2.2 Typ/typy: ...
 3.2.7.3.3 Převodový poměr (poměry) pohonu: ...
 3.2.8 Systém sání: ...
 3.2.8.1 Přeplňování: ano/ne (9)
 3.2.8.1.1 Značka/značky: ...
 3.2.8.1.2 Typ/typy: ...
 3.2.8.1.3 Popis systému (maximální plnicí tlak: ... kPa, odpouštěcí zařízení, jestliže je v systému) ...
 3.2.8.2 Mezichladič: ano/ne (9)
 3.2.8.2.1 Typ: vzduch-vzduch/vzduch-voda (9)
 3.2.8.3 Podtlak v sání při jmenovitých otáčkách a při plném zatížení (pouze u vznětových motorů)
 přípustná minimální hodnota: ... kPa
 přípustná maximální hodnota: ... kPa
 3.2.8.4 Popisy a výkresy sacího potrubí a příslušenství (vstupní komora, topidlo, vstupní otvory, atd.): ...
 3.2.8.4.1 Popis sacího potrubí (výkresy a/nebo fotografie): ...
 3.2.8.4.2 Vzduchový filtr, výkresy: ..., nebo
 3.2.8.4.2.1 Značka/značky: ...
 3.2.8.4.2.2 Typ/typy: ...
 3.2.8.4.3 Tlumič sání, výkresy: ..., nebo
 3.2.8.4.3.1 Značka/značky: ...
 3.2.8.4.3.2 Typ/typy: ...
 3.2.9 Výfukový systém ...
 3.2.9.1 Popis a/nebo výkres výfukového potrubí motoru: ...
 3.2.9.2 Popis nebo výkres výfukového systému: ...
 3.2.9.3 Maximální přípustný protitlak výfuku při jmenovitých otáčkách motoru a při plném zatížení (pouze u vznětových motorů): ... kPa
 3.2.9.10 Minimální průřezy vstupních a výstupních průchodů: ...
 3.2.11 Časování ventilů nebo rovnocenné údaje: ...
 3.2.11.1 Maximální zdvih ventilů, úhly otvírání a zavírání nebo podrobnosti o nastavení alternativních systémů rozvodu vzhledem k úvratím: (maximální a minimální hodnoty časování u systémů s proměnným časováním): ...
 3.2.11.2 Referenční a/nebo seřizovací rozpětí: (9), (12) ...
 3.2.12 Opatření proti znečišťování ovzduší: ...
 3.2.12.1 Zařízení pro recyklaci plynů z klikové skříně (popis a výkresy): ...
 3.2.12.2 Přídavná zařízení proti znečišťování (pokud existují a pokud nejsou uvedena pod jinými položkami: ...
 3.2.12.2.1 Katalyzátor: ano/ne (9)
 3.2.12.2.1.1 Počet katalyzátorů a jejich částí (níže požadované informace uveďte pro každou samostatnou jednotku): ...
 3.2.12.2.1.2 Rozměry a tvar katalyzátoru/katalyzátorů (objem, ...): ...
 3.2.12.2.1.3 Druh katalytické činnosti: ...
 3.2.12.2.1.4 Celková náplň vzácných kovů: ...
 3.2.12.2.1.5 Poměrná koncentrace: ...
 3.2.12.2.1.6 Nosič (struktura a materiál): ...
 3.2.12.2.1.7 Hustota komůrek: ...
 3.2.12.2.1.8 Druh pouzdra katalyzátoru/katalyzátorů: ...
 3.2.12.2.1.9 Umístění katalyzátoru/katalyzátorů (vztažné vzdálenosti ve výfukovém systému): ...
 3.2.12.2.1.10 Tepelný kryt: ano/ne (9)
 3.2.12.2.1.11 Systémy/metody regenerace systémů následného zpracování výfukových plynů, popis: ...
 3.2.12.2.1.11.1 Počet pracovních cyklů při zkoušce typu I, nebo rovnocenných na motorovém dynamometru, mezi dvěma cykly, v nichž dojde k regeneraci za podmínek odpovídajících zkoušce typu I (úsečka „D“ na obr. 1 přílohy 13): ...
 3.2.12.2.1.11.2 Popis metody použité ke stanovení počtu cyklů mezi dvěma cykly, během kterých dochází k regeneraci: ...
 3.2.12.2.1.11.3 Parametry pro stanovení požadované úrovně zatížení předtím, než dojde k regeneraci (tj. teplota, tlak atd.): ...
 3.2.12.2.1.11.4 Popis metody používané k zatížení systému při zkušebním postupu popsaném v odstavci 3.1 přílohy 13 ...
 3.2.12.2.1.11.5 Běžné rozmezí provozní teploty (K): ...
 3.2.12.2.1.11.6 Vhodná činidla (používají-li se): ...
 3.2.12.2.1.11.7 Druh a koncentrace činidla potřebného pro katalytickou činnost (používá-li se): ...
 3.2.12.2.1.11.8 Běžné rozmezí provozní teploty činidla (v případě potřeby): ...
 3.2.12.2.1.11.9 Popřípadě mezinárodní norma: ...
 3.2.12.2.1.11.10 Četnost doplňování činidla: průběžně/při údržbě (9) (používá-li se): ...
 3.2.12.2.1.12 Značka katalyzátoru: ...
 3.2.12.2.1.13 Identifikační číslo části:


text:
...
 3.2.12.2.2 kyslíkové čidlo: ano/ne (9)
 3.2.12.2.2.1 Typ ...
 3.2.12.2.2.2 Umístění kyslíkového čidla: ...
 3.2.12.2.2.3 Řídicí rozsah kyslíkového čidla: (12) ...
 3.2.12.2.2.4 Značka kyslíkového čidla: ...
 3.2.12.2.2.5 Identifikační číslo dílu: ...
 3.2.12.2.3 Přípusť vzduchu: ano/ne (9)
 3.2.12.2.3.1 Druh (pulsující vzduch, vzduchové čerpadlo atd.): ...
 3.2.12.2.4 Recirkulace výfukových plynů (EGR): ano/ne (9)
 3.2.12.2.4.1 Vlastnosti (průtok atd.): ...
 3.2.12.2.4.2 Kapalinou chlazený systém: ano/ne (9)
 3.2.12.2.5 Systém regulace emisí způsobených vypařováním: ano/ne (9):
 3.2.12.2.5.1 Podrobný popis zařízení a stav jejich seřízení: ...
 3.2.12.2.5.2 Výkres systému regulace emisí způsobených vypařováním: ...
 3.2.12.2.5.3 Výkres nádoby s aktivním uhlím: ...
 3.2.12.2.5.4 Hmotnost dřevěného uhlí: ... g
 3.2.12.2.5.5 Náčrt palivové nádrže s udáním objemu a materiálu: ...
 3.2.12.2.5.6 Nákres tepelného krytu mezi nádrží a výfukovým systémem: ...
 3.2.12.2.6 Filtr částic: ano/ne (9)
 3.2.12.2.6.1 Rozměry a tvar filtru částic (objem):
 3.2.12.2.6.2 Druh a konstrukce filtru částic: ...
 3.2.12.2.6.3 Umístění filtru částic (vztažné vzdálenosti ve výfukovém systému): ...
 3.2.12.2.6.4 Metoda/systém regenerace. Popis a/nebo výkres: ...
 3.2.12.2.6.4.1 Počet pracovních cyklů při zkoušce typu I, nebo odpovídajících zkušebních cyklů na motorovém dynamometru, mezi dvěma cykly, v nichž dojde k regeneraci v podmínkách odpovídajících zkoušce typu I (úsečka „D“ na obr. 1 přílohy 13): ...
 3.2.12.2.6.4.2 Popis metody použité ke stanovení počtu cyklů mezi dvěma cykly, v nichž dochází k regenerační fázi: ...
 3.2.12.2.6.4.3 Parametry ke stanovení požadované úrovně zatížení předtím, než dojde k regeneraci (tj. teplota, tlak, atd.): ...
 3.2.12.2.6.4.4 Popis metody použité k zatížení systému při zkušebním postupu popsaném v odst. 3.1 přílohy 13: ...
 3.2.12.2.6.5 Značka filtru částic: ...
 3.2.12.2.6.6 Identifikační číslo dílu: ...
 3.2.12.2.7 Palubní diagnostický systém (OBD): (ano/ne) (9)
 3.2.12.2.7.1 Písemný popis a/nebo výkres indikátoru chybné funkce (MI): ...
 3.2.12.2.7.2 Seznam a účel všech součástí sledovaných systémem OBD: ...
 3.2.12.2.7.3 Písemný popis (obecné principy fungování) pro: ...
 3.2.12.2.7.3.1 Zážehové motory
 3.2.12.2.7.3.1.1 Monitorování katalyzátoru: ...
 3.2.12.2.7.3.1.2 Detekce selhání zapalování: ...
 3.2.12.2.7.3.1.3 Monitorování kyslíkového čidla: ...
 3.2.12.2.7.3.1.4 Ostatní prvky monitorované systémem OBD: ...
 3.2.12.2.7.3.2 Vznětové motory
 3.2.12.2.7.3.2.1 Monitorování katalyzátoru: ...
 3.2.12.2.7.3.2.2 Monitorování filtru částic: ...
 3.2.12.2.7.3.2.3 Monitorování elektronického systému přívodu paliva: ...
 3.2.12.2.7.3.2.4 Ostatní prvky monitorované systémem OBD: ...
 3.2.12.2.7.4 Kritéria pro aktivaci indikátoru chybné funkce MI (stanovený počet jízdních cyklů nebo statistická metoda): ...
 3.2.12.2.7.5 Seznam všech výstupních kódů OBD a použitých formátů (vždy s vysvětlením): ...
 3.2.12.2.7.6 Výrobce vozidla musí poskytnout následující doplňkové informace, aby umožnil výrobu náhradních dílů a částí pro údržbu kompatibilních s OBD a diagnostických přístrojů a zkušebních zařízení, jestliže se na takové informace nevztahují práva duševního vlastnictví nebo nepředstavují specifické know-how výrobce nebo dodavatele (dodavatelů) zařízení původní výbavy.
 3.2.12.2.7.6.1 Popis typu a počtu stabilizačních cyklů, které byly použity pro původní schválení typu vozidla.
 3.2.12.2.7.6.2 Popis předváděcího zkušebního cyklu pro OBD, který byl použit při původním schválení typu vozidla pro součást monitorovanou systémem OBD.
 3.2.12.2.7.6.3 Ucelený dokument popisující všechny součásti sledované v rámci strategie zjišťování chyb a aktivace MI (stanovený počet jízdních cyklů nebo statistická metoda), včetně seznamu odpovídajících parametrů sledovaných sekundárně pro každou součást monitorovanou systémem OBD. Seznam všech výstupních kódů OBD a použitý formát (vždy s vysvětlením) pro jednotlivé součásti hnací jednotky,


text:
které souvisejí s emisemi, a pro jednotlivé součásti, které nesouvisejí s emisemi, pokud se sledování dané součásti používá k určování aktivace MI. Zvláště musí být komplexně vysvětleny údaje v módu $05 Test ID $21 až FF a musí být poskytnuty údaje v módu $06. U typů vozidel, které používají spojení pro přenos dat podle normy ISO 15765–4 „Road vehicles – Diagnostics on Controller Area Network (CAN) – část 4: Requirements for emissions-related systems“ musí být přehledně vysvětleny údaje v módu $06 Test ID $00 až FF pro každý podporovaný sledovaný ID systému OBD.
 3.2.12.2.7.6.4 Informace požadované v tomto odstavci mohou být dodány např. ve formě následující tabulky, která se připojí k této příloze:
 Konstrukční díl
 Chybový kód
 Strategie monitorování
 Kritéria zjištění chyb
 Kritéria pro aktivaci MI
 Sekundární parametry
 Stabilizování
 Předváděcí zkouška
 Katalyzátor
 P0420
 Signály kyslíkového čidla 1 a 2
 Rozdíl mezi signály čidla 1 a čidla 2
 třetí cyklus
 Otáčky a zatížení motoru, režim A/F, teplota katalyzátoru
 Dva cykly typu I
 Typ I
 3.2.12.2.8 Ostatní systémy (popis a činnost): ...
 3.2.13 Umístění symbolu s koeficientem absorpce (pouze vznětové motory): ...
 3.2.14 Podrobnosti o veškerých zařízeních konstruovaných k ovlivnění spotřeby paliva (pokud nejsou uvedeny v jiných bodech):
 3.2.15 Palivový systém LPG: ano/ne (9)
 3.2.15.1 Číslo schválení (číslo schválení podle předpisu č. 67): ...
 3.2.15.2 Elektronická řídicí jednotka motoru pro pohon LPG
 3.2.15.2.1 Značka/značky: ...
 3.2.15.2.2 Typ/typy: ...
 3.2.15.2.3 Možnosti seřizování z hlediska emisí: ...
 3.2.15.3 Další dokumentace: ...
 3.2.15.3.1 Popis ochrany katalyzátoru při přepínání z benzinu na LPG a naopak: ...
 3.2.15.3.2 Uspořádání systému (elektrické spoje, podtlakové spoje, kompenzační hadice, atd.):
 3.2.15.3.3 Nákres symbolu: ...
 3.2.16 Palivový systém NG: ano/ne (9)
 3.2.16.1 Číslo schválení (číslo schválení podle předpisu č. 110): ...
 3.2.16.2 Elektronická řídicí jednotka motoru pro pohon zemním plynem (NG)
 3.2.16.2.1 Značka/značky: ...
 3.2.16.2.2 Typ/typy: ...
 3.2.16.2.3 Možnosti seřizování z hlediska emisí: ...
 3.2.16.3 Další dokumentace: ...
 3.2.16.3.1 Popis ochrany katalyzátoru při přepínání z benzinu na NG a naopak: ...
 3.2.16.3.2 Uspořádání systému (elektrické spoje, podtlakové spoje, kompenzační hadice, atd.): ...
 3.2.16.3.3 Nákres symbolu: ...
 3.4 Motory nebo jejich kombinace
 3.4.1 Hybridní elektrické vozidlo: ano/ne (9)
 3.4.2 Kategorie hybridního elektrického vozidla
 s nabíjením z externího zdroje/bez nabíjení z externího zdroje (9)
 3.4.3 Přepínač pracovního režimu: je/není (9)
 3.4.3.1 Volitelné režimy
 3.4.3.1.1 Výhradně elektrický: ano/ne (9)
 3.4.3.1.2 Výhradně na pohon palivem: ano/ne (9)
 3.4.3.1.3 Hybridní režimy: ano/ne (9)
 (pokud ano, stručný popis ...)
 3.4.4 Popis zásobníku energie: (baterie, kondenzátor, setrvačník/generátor...)
 3.4.4.1 Značka/značky: ...
 3.4.4.2 Typ/typy: ...
 3.4.4.3 Identifikační číslo: ...
 3.4.4.4 Druh elektrochemického článku: ...
 3.4.4.5 Energie: ... (u baterie: napětí a kapacita v Ah na 2 h, u kondenzátoru: J, ...)
 3.4.4.6 Nabíječka: palubní/externí/bez nabíječky (9)
 3.4.5 Elektrické stroje (popište každý typ elektrického stroje samostatně)
 3.4.5.1 Značka: ...
 3.4.5.2 Typ: ...
 3.4.5.3 Primární využití jako: trakční motor/generátor (9)
 3.4.5.3.1 Při využití jako trakční motor: jediný motor/více motorů (9) (počet): ...
 3.4.5.4 Maximální výkon: ... kW
 3.4.5.5 Princip činnosti: ...
 3.4.5.5.1 Stejnosměrný proud/střídavý proud/počet fází: ...
 3.4.5.5.2 Cizí buzení/sériové/sloučené (9)
 3.4.5.5.3 Synchronní/asynchronní (9)
 3.4.6 Řídicí jednotka
 3.4.6.1 Značka: ...
 3.4.6.2 Typ:


text:
...
 3.4.6.3 Identifikační číslo: ...
 3.4.7 Regulátor výkonu
 3.4.7.1 Značka: ...
 3.4.7.2 Typ: ...
 3.4.7.3 Identifikační číslo: ...
 3.4.8 Elektrický akční dosah vozidla ... km (podle přílohy 7 předpisu č. 101): ...
 3.4.9 Doporučení výrobce pro stabilizaci:
 3.6 Přípustné teploty podle výrobce
 3.6.1 Chladicí systém
 3.6.1.1 Chlazení kapalinou
 3.6.1.1.1 Maximální výstupní teplota: ... K
 3.6.1.2 Chlazení vzduchem
 3.6.1.2.1 Vztažný bod:
 3.6.1.2.2 Maximální teplota ve vztažném bodě: ... K
 3.6.2 Maximální výstupní teplota mezichladiče plnicího vzduchu: ... K
 3.6.3 Maximální teplota výfukových plynů ve výfukovém potrubí (potrubích) v blízkosti výstupní příruby (přírub) sběrného výfukového potrubí: ... K
 3.6.4 Teplota paliva
 3.6.4.1 Minimální: ... K
 3.6.4.2 Maximální: ... K
 3.6.5 Teplota maziva
 3.6.5.1 Minimální: ... K
 3.6.5.2 Maximální: ... K
 3.8 Systém mazání
 3.8.1 Popis systému
 3.8.1.1 Umístění nádrže maziva: ...
 3.8.1.2 Systém přísunu maziva (čerpadlem/vstřikem do sání/směšování s palivem atd.) (9)
 3.8.2 Čerpadlo maziva
 3.8.2.1 Značka/značky: ...
 3.8.2.2 Typ/typy: ...
 3.8.3 Směs s palivem
 3.8.3.1 Procentuální podíl: ...
 3.8.4 Chladič oleje: ano/ne (9)
 3.8.4.1 Výkres (výkresy): ..., nebo
 3.8.4.1.1 Značka/značky: ...
 3.8.4.1.2 Typ/typy: ...
 4. Převodové ústrojí (14)
 4.3 Moment setrvačnosti setrvačníku motoru: ...
 4.3.1 Přídavné momenty setrvačnosti při nezařazeném převodu: ...
 4.4 Spojka (druh): ...
 4.4.1 Maximální změna točivého momentu: ...
 4.5 Převodovka: ...
 4.5.1 Druh (manuální/automatická/CVT (plynule měnitelný převod) (9)
 4.6 Převodové poměry ...
 Index
 Vnitřní převody (poměr otáček hřídele motoru k otáčkám výstupního hřídele převodovky)
 Koncový převod (převody) (poměr otáček výstupního hřídele převodovky k otáčkám hnaných kol)
 Celkové převody
 Maximum pro CVT (15)
 1
 2
 3
 4, 5, další
 Minimum pro CVT (15)
 Zpětný chod
 6. Zavěšení náprav
 6.6 Pneumatiky a kola
 6.6.1 Kombinace pneumatika/kolo
 a)
 u pneumatik uveďte označení rozměru, index únosnosti, značku kategorie rychlosti;
 b)
 u pneumatik kategorie Z určených pro vozidla s maximální rychlostí vyšší než 300 km/h je třeba uvést odpovídající údaje. U kol uveďte rozměr(y) ráfků a hloubku zálisu.
 6.6.1.1 Nápravy
 6.6.1.1.1 Náprava 1: ...
 6.6.1.1.2 Náprava 2: ...
 6.6.1.1.3 Náprava 3: ...
 6.6.1.1.4 Náprava 4: ... atd.
 6.6.2 Horní a dolní mez poloměru otáčení/obvodu (16): ...
 6.6.2.1 Nápravy
 6.6.2.1.1 Náprava 1: ...
 6.6.2.1.2 Náprava 2: ...
 6.6.2.1.3 Náprava 3: ...
 6.6.2.1.4 Náprava 4: ... atd.
 6.6.3 Tlak v pneumatice/pneumatikách podle doporučení výrobce: ... kPa
 9. Karoserie
 9.1 Druh karoserie (2): ...
 9.10.3 Sedadla
 9.10.3.1 Počet: ...
 (1) Pokud způsob označení typu obsahuje znaky, které nejsou důležité pro popis typu vozidla, konstrukční části nebo samostatného technického celku, kterých se týká tento informační dokument, nahradí se tyto znaky v dokumentaci znakem “?“ (např. ABC??123??).
 (2) Podle definice v příloze 7 Souborné rezoluce pro konstrukci vozidel (R.E.3), (dokument TRANS/WP.29/78/Rev.1/Amend.2, naposledy pozměněný dokumentem Amend. 4).
 (3) Pokud existuje jedna verze se standardní kabinou a jiná s kabinou s lůžky, uveďte obě řady údajů o hmotnosti a rozměrech.
 (4) Hmotnost řidiče a případně člena posádky se uvažuje 75 kg (podle normy ISO 2416-1992, z toho připadá na hmotnost osoby 68 kg a 7 kg na hmotnost zavazadla), palivová nádrž se naplní na 90 % a ostatní systémy plněné kapalinami (s výjimkou systémů na odpadní vodu) se naplní


text:
na 100 % objemu podle údaje výrobce.
 (5) U přívěsů nebo návěsů a u vozidel spojených s přívěsem nebo s návěsem, kde je na spojovací zařízení nebo na točnici vyvozována výrazná svislá tíha, se tato tíha po vydělení standardním gravitačním zrychlením zahrne do maximální technicky přípustné hmotnosti.
 (6) Vyplňte horní a spodní mez pro každou možnost.
 (7) U nekonvenčních motorů a systémů musí být výrobcem uvedeny odpovídající údaje.
 (8) Vozidla, která mohou jako palivo používat jak benzin, tak plynné palivo, avšak u nichž je benzinový systém namontován jen pro nouzové účely nebo pro startování a u nichž nádrž na benzin nepojme více než 15 litrů benzinu, se pro zkoušku pokládají za vozidla, která mohou jezdit pouze plynné palivo.
 (9) Nehodící se škrtněte.
 (10) Tato hodnota musí být zaokrouhlena na nejbližší desetinu milimetru.
 (11) Tato hodnota se musí vyčíslit pro π = 3,1416 a zaokrouhlit na nejbližší cm3.
 (12) Uveďte povolenou odchylku.
 (13) Stanoveno podle požadavků předpisu č. 85.
 (14) Určené údaje musí být uvedeny pro každou předkládanou variantu.
 (15) CVT – Plynule měnitelný převod
 (16) Uved'te jednu nebo druhou hodnotu.
 Dodatek 1
 Informace o podmínkách při zkoušce
 1. Zapalovací svíčky
 1.1 Značka: ...
 1.2 Typ: ...
 1.3 Mezera mezi kontakty: ...
 2. Zapalovací cívka
 2.1 Značka: ...
 2.2 Typ: ...
 3. Použité mazivo
 3.1 Značka: ...
 3.2 Typ: (jestliže jsou mazivo a palivo smíšeny, uveďte procento oleje ve směsi) ...
 4. Informace o seřízení dynamometru pro zatížení (informace zopakujte u každé zkoušky dynamometru)
 4.1 Typ karosérie vozidla (varianta/verze) ...
 4.2 Typ převodovky (manuální/automatická/CVT) ...
 4.3 Informace o seřízení dynamometrů s pevnou křivkou zatížení (je-li použito) ...
 4.3.1 Použití alternativní metody seřízení dynamometru pro zatížení (ano/ne) ...
 4.3.2 Setrvačná hmotnost (kg): ...
 4.3.3 Skutečný výkon pohlcený při rychlosti 80 km/h včetně ztrát při jízdě na dynamometru (kW) ...
 4.3.4 Skutečný výkon pohlcený při rychlosti 50 km/h včetně ztrát při jízdě na dynamometru (kW) ...
 4.4 Informace o seřízení dynamometrů s nastavitelnou křivkou zatížení (je-li použito) ...
 4.4.1 Informace o doběhu na zkušební dráze: ...
 4.4.2 Značka a typ pneumatik: ...
 4.4.3 Rozměry pneumatik (přední/zadní): ...
 4.4.4 Tlak v pneumatikách (přední/zadní) (kPa): ...
 4.4.5 Hmotnost vozidla při zkoušce včetně řidiče (kg): ...
 4.4.6 Údaje o doběhu na silnici (je-li použit)
 V (km/h)
 V2 (km/h)
 V1 (km/h)
 Průměrný korigovaný čas (časy) doběhu
 120
 100
 80
 60
 40
 20
 4.4.7 Průměrný korigovaný výkon na silnici (je-li použit)
 V (km/h)
 Korigovaný výkon (kW)
 120
 100
 80
 60
 40
 20
 PŘÍLOHA 2
 SDĚLENÍ
 (maximální formát: A4 (210 × 297 mm))
 Doplněk
 ke sdělení o schválení typu č. ... týkající se schválení typu vozidla z hlediska emisí z výfuku podle předpisu č. 83, série změn 06
 1. DALŠÍ INFORMACE
 1.1 Hmotnost vozidla v provozním stavu: ...
 1.2 Referenční hmotnost vozidla: ...
 1.3 Maximální hmotnost vozidla: ...
 1.4 Počet sedadel (včetně sedadla řidiče): ...
 1.6 Typ karoserie:
 1.6.1 U kategorií M1, M2: sedan/se zkosenou zádí/kombi/kupé/kabriolet/víceúčelové vozidlo (1)
 1.6.2 U kategorií N1, N2: nákladní automobil, skříňový automobil (1)
 1.7 Hnací kola: přední, zadní, 4 × 4 (1)
 1.8 Výhradně


text:
elektrické vozidlo: ano/ne (1)
 1.9 Hybridní elektrické vozidlo: ano/ne (1)
 1.9.1 Kategorie hybridního elektrického vozidla: s nabíjením z externího zdroje (OVC)/bez nabíjení z externího zdroje (NOVC) (1)
 1.9.2 Přepínač pracovního režimu: je/není (1)
 1.10 Označení motoru:...
 1.10.1 Zdvihový objem motoru: ...
 1.10.2 Systém přívodu paliva: přímé vstřikování/nepřímé vstřikování (1)
 1.10.3 Výrobcem doporučené palivo: ...
 1.10.4 Maximální výkon: ... kW při ... min– 1
 1.10.5 Zařízení k přeplňování: ano/ne (1)
 1.10.6 Systém zapalování: vznětový/zážehový (1)
 1.11 Hnací jednotka (u výhradně elektrických vozidel nebo hybridních elektrických vozidel) (1)
 1.11.1 Maximální netto výkon: ... kW, při: ... do. ... min– 1
 1.11.2 Maximální třicetiminutový výkon: ... kW
 1.12 Trakční baterie (u výhradně elektrických vozidel nebo hybridních elektrických vozidel)
 1.12.1 Jmenovité napětí: ... V
 1.12.2 Kapacita (2-hodinový proud): ... Ah
 1.13 Převodový systém:
 1.13.1 Manuální nebo automatický nebo s plynule měnitelným převodem: (1)
 (2) ...
 1.13.2 Počet rychlostních stupňů: ...
 1.13.3 Celkové převodové poměry (včetně obvodu valení zatížených pneumatik): jízdní rychlosti při otáčkách 1 000 min– 1 (km/h)
 První rychlostní stupeň: ... Šestý rychlostní stupeň ...
 Druhý rychlostní stupeň: ... Sedmý rychlostní stupeň: ...
 Třetí rychlostní stupeň: ... Osmý rychlostní stupeň: ...
 Čtvrtý rychlostní stupeň: ... Rychloběh: ...
 Pátý rychlostní stupeň: ...
 1.13.4 Převodový poměr koncového převodu: ...
 1.14 Pneumatiky ...
 1.14.1 Typ: ...
 1.14.2 Rozměry: ...
 1.14.3 Obvod valení při zatížení: ...
 1.14.4 Obvod valení pneumatik použitých při zkoušce typu I:
 2. VÝSLEDKY ZKOUŠEK
 2.1 Výsledky zkoušek na emise z výfuku: ...
 Klasifikace emisí: série změn 06
 Číslo schválení typu, nejedná-li se o základní vozidlo (1):
 Výsledek pro typ I
 Zkouška
 CO
 (mg/km)
 THC
 (mg/km)
 NMHC
 (mg/km)
 NOx
 (mg/km)
 THC + NOx
 (mg/km)
 Tuhé částice
 (mg/km)
 Částice
 (#/km)
 Měřeno (3)
 (6)
 1
 2
 3
 Naměřená průměrná hodnota
 (M) (3)
 (6)
 Ki (3)
 (7)
 (4)
 Průměrná hodnota vypočtená s faktorem
 (M.Ki) (6)
 (5)
 DF (3)
 (7)
 Konečná průměrná hodnota vypočtená s faktorem
 (M.Ki.DF) (8)
 Mezní hodnota
 Poloha chladicího ventilátoru motoru během zkoušky:
 Výška spodní hrany nad zemí: ... cm
 Boční poloha středu ventilátoru: ... cm
 Vpravo/vlevo od střednice vozidla (1)
 Informace o strategii regenerace
 D- počet pracovních cyklů mezi dvěma cykly (2), během nichž probíhají regenerační fáze: ...
 d- počet pracovních cyklů potřebných pro regeneraci: ...
 Typ II: ... %
 Typ III: ...
 Typ IV: ... g/zkouška
 Typ V: typ zkoušky životnosti: zkouška celého vozidla/zkouška stárnutí na zkušebním stavu/žádná (1)
 —
 Faktor zhoršení DF: vypočtený/přidělený (1)
 —
 Uveďte hodnoty (DF): ...
 Typ VI:
 Typ VI
 CO (mg/km)
 THC (mg/km)
 Naměřená hodnota
 2.1.1 Tabulka se použije opakovaně u jednopalivových vozidel na plyn pro všechny referenční plyny LPG nebo NG/biometan, s uvedením, zda byly výsledky naměřeny nebo vypočteny. V případě dvoupalivového vozidla na plyn určeného k provozu buď na benzin nebo na LPG nebo NG/biometan se postupuje takto: postup se opakuje s benzinem a všemi referenčními plyny LPG nebo NG/biometanem s uvedením, zda jsou výsledky naměřeny nebo vypočteny, a opakovaně se použije tabulka pro (jediný) konečný výsledek emisí vozidla při pohonu LPG nebo NG/biometanem. U dalších dvoupalivových vozidel a vozidel flex fuel se uvedou výsledky získané


text:
při pohonu dvěma různými referenčními palivy.
 Zkouška systému OBD
 2.1.2 Písemný popis a/nebo výkres indikátoru chybné funkce (MI): ...
 2.1.3 Seznam a funkce všech součástí sledovaných systémem OBD: ...
 2.1.4 Písemný popis (obecné principy fungování) pro: ...
 2.1.4.1
 Detekce selhání zapalování (9): ...
 2.1.4.2
 Monitorování katalyzátoru (9): ...
 2.1.4.3
 Monitorování kyslíkového čidla (9): ...
 2.1.4.4
 Ostatní prvky monitorované systémem OBD (9): ...
 2.1.4.5
 Monitorování katalyzátoru (10): ...
 2.1.4.6
 Monitorování filtru částic (10): ...
 2.1.4.7
 Monitorování elektronického systému přívodu paliva (10): ...
 2.1.4.8
 Ostatní prvky monitorované systémem OBD: ...
 2.1.5 Kritéria pro aktivaci indikátoru chybné funkce - MI (stanovený počet jízdních cyklů nebo statistická metoda): ...
 2.1.6 Seznam všech výstupních kódů systému OBD a použité formáty (s vysvětlením každého z nich): ...
 2.2 Údaje o emisích požadované při technických prohlídkách
 Zkouška
 Hodnota CO
 (% obj.)
 Lambda (11)
 Otáčky motoru
 (min– 1)
 Teplota oleje v motoru
 (°C)
 Zkouška při nízkých volnoběžných otáčkách
 N/A
 Zkouška při zvýšených volnoběžných otáčkách
 2.3 Katalyzátory: ano/ne (1)
 2.3.1 Katalyzátor původní výbavy zkoušený podle všech odpovídajících požadavků tohoto předpisu: ano/ne (1)
 2.4 Výsledky zkoušky opacity kouře (12)
 (1): ...
 2.4.1 Za ustálených otáček: viz číslo zkušebního protokolu technické zkušebny ...
 2.4.2 Zkoušky volnou akcelerací
 2.4.2.1
 Naměřená hodnota koeficientu absorpce: ... m– 1
 2.4.2.2
 Korigovaná hodnota koeficientu absorpce: ... m– 1
 2.4.2.3
 Umístění symbolu s koeficientem absorpce ve vozidle: ...
 4. POZNÁMKY:
 ...
 (1) Nehodící se vypusťte nebo škrtněte (jsou případy, kdy se použije více položek a kdy není třeba nic vypustit).
 (2) U vozidel s automatickými převodovkami uveďte všechny náležité technické údaje.
 (3) Připadá-li v úvahu.
 (4) Nevztahuje se na tento případ.
 (5) Průměrná hodnota vypočtená součtem průměrných hodnot (M.Ki) vypočtených pro THC a NOx.
 (6) Zaokrouhlete na dvě desetinná místa.
 (7) Zaokrouhlete na čtyři desetinná místa.
 (8) Zaokrouhlete na jedno desetinné místo nad mezní hodnotou.
 (9) Pro vozidla se vznětovými motory.
 (10) Pro vozidla se zážehovými motory.
 (11) Vzorec pro výpočet lambda: viz odstavec 5.3.7.3 tohoto předpisu.
 (12) Měření opacity kouře se provádějí podle ustanovení předpisu č. 24.
 Dodatek 1
 Informace vztahující se k systému OBD
 Jak je uvedeno v odstavci 4.2.11.2.7.6 informačního dokumentu v příloze 1 tohoto předpisu, musí výrobce vozidla poskytnout informace obsažené v tomto dodatku, aby umožnil výrobu kompatibilních částí pro údržbu a opravu sytému OBD, diagnostických přístrojů a zkušebních zařízení.
 Všem příslušným výrobcům konstrukčních částí, diagnostických přístrojů nebo zkušebního zařízení se na vyžádání dají nediskriminačním způsobem k dispozici následující informace.
 1.
 Popis typu a počtu stabilizačních cyklů, které byly použity pro původní schválení typu vozidla.
 2.
 Popis typu prokazovacího cyklu OBD použitého při původním schválení typu vozidla pro části monitorované systémem OBD.
 3.
 Ucelený dokument, ve kterém jsou popsány všechny součásti monitorované v rámci strategie zjišťování chyb a aktivace MI (stanovený počet jízdních cyklů nebo statistická metoda), včetně seznamu příslušných parametrů monitorovaných sekundárně pro každou součást monitorovanou palubním diagnostickým systémem a seznamu všech výstupních kódů palubního diagnostického systému a použitý formát (vždy s vysvětlením) pro jednotlivé součásti hnací soustavy, které souvisejí s emisemi, a pro jednotlivé součásti, které nesouvisejí s emisemi, pokud se


text:
monitorování dané součásti používá k rozhodnutí o aktivaci MI. Zvláště musí být přehledně vysvětleny údaje v módu $05 Test ID $21 až FF a musí být poskytnuty údaje v módu $06. U typů vozidel, které používají spojení pro přenos dat podle normy ISO 15765–4 „Road vehicles – Diagnostics on Controller Area Network (CAN) – část 4: Requirements for emissions-related systems“ musí být přehledně vysvětleny údaje v modu $ 06 Test ID $ 00 až FF pro každý podporovaný sledovaný ID systému OBD.
 Tyto informace mohou být poskytnuty ve formě následující tabulky:
 Konstrukční díl
 Chybový kód
 Strategie monitorování
 Kritéria zjištění chyb
 Kritéria pro aktivaci MI
 Sekundární parametry
 Stabilizace
 Předváděcí zkouška
 Katalyzátor
 P0420
 Signály kyslíkového čidla 1 a 2
 Rozdíl mezi signály čidla 1 a čidla 2
 třetí cyklus
 Otáčky a zatížení motoru, režim A/F, teplota katalyzátoru
 Dva cykly typu I
 Typ I
 Dodatek 2
 Osvědčení výrobce o splnění požadavků na výkon palubního diagnostického systému (OBD) v provozu
 ...
 (Výrobce):
 ...
 (Adresa výrobce):
 potvrzuje, že:
 1.
 typy vozidel uvedené v příloze k tomuto osvědčení splňují požadavky ustanovení odstavce 7 dodatku 1 přílohy 11 tohoto předpisu týkající se výkonu palubního diagnostického systému (OBD) v provozu za všech důvodně předvídatelných podmínek jízdy;
 2.
 plán(y) s podrobným popisem technických kritérií pro zvyšování čitatele i jmenovatele každého monitorovacího systému, který je (které jsou) přiložen(y) k tomuto osvědčení, je (jsou) správný(é) a úplný(é) u všech typů vozidel, na něž se toto osvědčení vztahuje.
 V ... dne ...
 (místo)
 (datum)
 ...
 (podpis zástupce výrobce)
 Přílohy:
 a)
 Seznam typů vozidel, na něž se vztahuje toto osvědčení,
 b)
 Plán(y) s podrobným popisem technických kritérií pro zvyšování čitatele i jmenovatele, jakož i plánu (plánů) pro vyřazení čitatelů, jmenovatelů a obecného jmenovatele z provozu.
 PŘÍLOHA 3
 USPOŘÁDÁNÍ SCHVALOVACÍ ZNAČKY
 Na značce schválení, která byla vozidlu vydána a kterou je vozidlo opatřeno v souladu s odstavcem 4 tohoto předpisu, musí být číslo schválení typu provázeno písmenným znakem přiděleným podle tabulky 1 této přílohy, který udává kategorii a třídu vozidla, na které je schválení omezeno.
 Tato příloha ukazuje, jak má tato značka vypadat, a uvádí příklad jejího uspořádání.
 Následující schéma znázorňuje základní uspořádání, proporce a obsah značky. Jsou v něm vysvětleny významy čísel a písmenných znaků a poskytnuty odkazy na prameny, jejichž pomocí lze stanovit odpovídající alternativy pro každý konkrétní případ schválení.
 Následující diagram je praktickým příkladem uspořádání značky.
 Výše uvedená značka schválení typu, kterou je vozidlo opatřeno podle ustanovení odstavce 4 tohoto předpisu udává, že tento typ vozidla byl schválen ve Spojeném království (E11) podle předpisu č. 83, číslo schválení 2439. Tato značka znamená, že schválení bylo uděleno v souladu s požadavky tohoto předpisu ve znění série změn 06. Připojené písmeno (J) navíc uvádí, že vozidlo patří do kategorie vozidel M nebo N1,I.
 Tabulka 1
 Písmena označující palivo, motor a kategorii vozidla
 Písmeno
 Kategorie a třída vozidla
 Typ motoru
 J
 M, N1 třídy I
 PI
 CI
 K
 M1, která mají zvláštní sociální funkci
 (s výjimkou M1G)
 CI
 L
 N1 třídy II
 PI
 CI
 M
 N1 třídy III, N2
 PI
 CI
 PŘÍLOHA 4A
 ZKOUŠKA


text:
TYPU I
 (Přezkoušení emisí z výfuku po studeném startu)
 1. ROZSAH PŮSOBNOSTI
 Tato příloha plně nahrazuje dřívější přílohu 4.
 2. ÚVOD
 Tato příloha popisuje postup zkoušky typu I podle odstavce 5.3.1 tohoto předpisu. Pokud je referenčním palivem LPG nebo NG/biometan, platí navíc ustanovení přílohy 12.
 3. PODMÍNKY ZKOUŠKY
 3.1 Podmínky okolí
 3.1.1 V průběhu zkoušky musí být teplota zkušebny v rozsahu od 293 K do 303 K (20 až 30 °C). Absolutní vlhkost (H) vzduchu zkušebny nebo vzduchu nasávaného motorem musí být:
 5,5 ≤ H ≤ 12,2 (g H2O/kg suchého vzduchu)
 Měří se absolutní vlhkost (H).
 Měří se následující teploty:
 teplota vzduchu okolí ve zkušebně,
 Teploty systému ředění a odběru, jak je požadováno pro systémy měření emisí definované v dodatcích 2 až 5 této přílohy.
 Měří se atmosférický tlak.
 3.2 Zkušební vozidlo
 3.2.1 Vozidlo musí být v dobrém mechanickém stavu. Musí být zajeté a musí mít před zkouškou najeto alespoň 3 000 km.
 3.2.2 Výfukové zařízení nesmí vykazovat jakoukoliv netěsnost, která by vedla ke snížení množství odebíraného plynu, jehož množství musí odpovídat množství vycházejícímu z motoru.
 3.2.3 Je třeba ověřit těsnost systému sání, aby se zajistilo, že zplynování není ovlivněno náhodným přisáváním vzduchu.
 3.2.4 Seřízení motoru a ovládacích prvků vozidla musí odpovídat předpisu výrobce. Tento požadavek platí zejména pro seřízení volnoběhu (otáčky a obsah oxidu uhelnatého ve výfukových plynech), pro zařízení pro studený start a pro systém k regulaci emisí znečišťujících látek ve výfukových plynech.
 3.2.5 Vozidlo určené ke zkoušce, nebo rovnocenné vozidlo, se v případě potřeby vybaví zařízením umožňujícím měření charakteristických parametrů potřebných k seřízení vozidlového dynamometru v souladu s odstavcem 5 této přílohy.
 3.2.6 Technická zkušebna odpovědná za zkoušky může ověřit, zda výkonové vlastnosti vozidla odpovídají údajům výrobce, zda vozidlo může být použito pro normální provoz a zvláště zda je schopno startovat za studena i za tepla.
 3.3 Zkušební palivo
 3.3.1 Ke zkoušení se použije vhodné referenční palivo, jak definuje příloha 10 tohoto předpisu.
 3.3.2 Vozidla, která jsou poháněna benzinem nebo LPG nebo NG/biometanem se musí zkoušet podle přílohy 12 s příslušným referenčním palivem (palivy) definovaným v příloze 10a.
 3.4 Nastavení vozidla
 3.4.1 Při zkoušce musí být vozidlo přibližně ve vodorovné poloze, aby se vyloučila jakákoli abnormální distribuce paliva.
 3.4.2 Vozidlo ofukuje proud vzduchu o proměnlivé rychlosti. Rychlost ventilátoru musí mít provozní rozmezí od 10 km/h do alespoň 50 km/h, nebo od 10 km/h alespoň do maximální rychlosti použitého zkušebního cyklu. Lineární rychlost vzduchu na výstupu z ventilátoru se nesmí lišit o více než ± 5 km/h od odpovídající rychlosti válců v rámci rozmezí 10 km/h až 50 km/h. V rozsahu nad 50 km/h se lineární rychlost vzduchu nesmí odchylovat o více než ± 10 km/h od odpovídající rychlosti válců.
 Výše uvedená rychlost se určí jako průměrná hodnota z několika bodů měření, které:
 a)
 u ventilátorů s pravoúhelníkovými výstupy jsou ve středu každého pravoúhelníku, které celou výstupní plochu ventilátoru rozdělují na devět ploch (přičemž je svislá i vodorovná strana výstupní plochy ventilátoru rozdělena na tři stejné díly);
 b)
 u ventilátorů s kruhovými výstupy se výstup rozdělí na osm


text:
stejných výsečí čarami svislou, vodorovnou a pod úhlem 45°. Body měření jsou na radiální střednici každé výseče (22,5°) na poloměru rovném dvěma třetinám celého poloměru (viz následující znázornění).
 Při měření nesmí být před ventilátorem žádné vozidlo nebo jiná překážka.
 Přístroj k měření lineární rychlosti vzduchu se umístí ve vzdálenosti 0 cm až 20 cm od výstupu vzduchu.
 Výstupní sekce ventilátoru musí splňovat následující parametry:
 a)
 plocha: nejméně 0,2 m2;
 b)
 výška spodní hrany nad zemí: přibližně 0,2 m;
 c)
 vzdálenost od přídě vozidla: přibližně 0,3 m.
 Při alternativním řešení se rychlost ventilátoru nastaví tak, aby rychlost vzduchu byla nejméně 6 m/s (21,6 km/h).
 Výšku a boční polohu chladícího ventilátoru lze v případě potřeby změnit.
 4. ZKUŠEBNÍ ZAŘÍZENÍ
 4.1 Vozidlový dynamometr
 Požadavky na vozidlový dynamometr jsou stanoveny v dodatku 1.
 4.2 Systém ředění výfukových plynů:
 Požadavky na systém ředění výfukových plynů jsou stanoveny v dodatku 2.
 4.3 Odběr vzorků a analýza plynných emisí
 Požadavky na zařízení k odběru vzorků a analýzu plynných emisí jsou stanoveny v dodatku 3.
 4.4 Zařízení ke zjišťování hmotnosti emisí částic (PM)
 Požadavky na zařízení k odběru vzorků a k měření hmotnosti částic jsou stanoveny v dodatku 4.
 4.5 Zařízení ke zjišťování počtu emitovaných částic (PN)
 Požadavky na zařízení k odběru vzorků a ke zjišťování počtu emitovaných částic jsou stanoveny v dodatku 5.
 4.6 Všeobecné vybavení zkušebny
 Následující teploty se měří s přesností ±1,5 K:
 a)
 teplota vzduchu okolí ve zkušebně;
 b)
 teplota vzduchu nasávaného motorem;
 c)
 Teploty systému ředění a odběru, jak je požadováno pro systémy měření emisí definované v dodatcích 2 až 5 této přílohy.
 Atmosférický tlak musí být možné měřit s přesností ± 0,1 kPa.
 Absolutní vlhkost (H) musí být možné měřit s přesností ± 5 %.
 5. STANOVENÍ JÍZDNÍHO ZATÍŽENÍ VOZIDLA
 5.1 Postup zkoušky
 Postup měření jízdního zatížení vozidla je popsán v dodatku 7.
 Použití tohoto postupu se nevyžaduje, jestliže se zatížení na vozidlovém dynamometru nastavuje podle referenční hmotnosti vozidla.
 6. POSTUP ZKOUŠKY EMISÍ
 6.1 Zkušební cyklus
 Pracovní cyklus, který se skládá z části 1 (městský cyklus) a z části 2 (cyklus mimo město), je znázorněn na obrázku 1. Úplná zkouška se skládá ze čtyř základních městských cyklů, po nichž následuje jeden mimoměstský cyklus (část 2).
 6.1.1 Základní městský cyklus
 Část 1 zkušebního cyklu zahrnuje čtyřikrát základní městský cyklus definovaný v tabulce 1 a znázorněný na obrázku 2, přičemž souhrn je následující:
 Rozpis podle fází:
 čas (s)
 %
 Volnoběh
 60
 30,8
 35,4
 Zpomalení, spojka vypnuta
 9
 4,6
 Řazení rychlostních stupňů
 8
 4,1
 Zrychlení
 36
 18,5
 Periody konstantní rychlosti
 57
 29,2
 Zpomalování
 25
 12,8
 Celkem
 195
 100
 Rozpis podle použitých rychlostních stupňů:
 čas (s)
 %
 Volnoběh
 60
 30,8
 35,4
 Zpomalení, spojka vypnuta
 9
 4,6
 Řazení rychlostních stupňů
 8
 4,1
 První rychlostní stupeň
 24
 12,3
 Druhý rychlostní stupeň
 53
 27,2
 Třetí rychlostní stupeň
 41
 21
 Celkem
 195
 100
 Všeobecné informace:
 Průměrná rychlost během zkoušky
 :
 19 km/h
 Skutečná doba jízdy
 :
 195 s
 Teoretická vzdálenost ujetá v cyklu
 :
 1,013 km
 Ekvivalentní vzdálenost pro čtyři cykly
 :
 4,052 km
 6.1.2 Mimoměstský cyklus
 Část 2 zkušebního


text:
cyklu tvoří mimoměstský cyklus definovaný v tabulce 2 a znázorněný na obrázku 3, přičemž souhrn je následující:
 Rozpis podle fází:
 čas (s)
 %
 Volnoběh
 20
 5
 Zpomalení, spojka vypnuta
 20
 5
 Řazení rychlostních stupňů
 6
 1,5
 Zrychlení
 103
 25,8
 Periody konstantní rychlosti
 209
 52,2
 Zpomalování
 42
 10,5
 Celkem
 400
 100
 Rozpis podle použitých rychlostních stupňů:
 čas (s)
 %
 Volnoběh
 20
 5
 Zpomalení, spojka vypnuta
 20
 5
 Řazení rychlostních stupňů
 6
 1,5
 První rychlostní stupeň
 5
 1,3
 Druhý rychlostní stupeň
 9
 2,2
 Třetí rychlostní stupeň
 8
 2
 Čtvrtý rychlostní stupeň
 99
 24,8
 Pátý rychlostní stupeň
 233
 58,2
 Celkem
 400
 100
 Všeobecné informace:
 Průměrná rychlost během zkoušky
 :
 62,6 km/h
 Skutečná doba jízdy
 :
 400 s
 Teoretická vzdálenost ujetá v cyklu
 :
 6 955 km
 Maximální rychlost
 :
 120 km/h
 Maximální zrychlení
 :
 0,833 m/s2
 Maximální zpomalení
 :
 – 1,389 m/s2
 6.1.3 Použití převodovky
 6.1.3.1 Pokud je maximální rychlost, která může být dosažena při prvním rychlostním stupni, nižší než 15 km/h, použije se pro základní městský cyklus (část 1) druhý, třetí a čtvrtý rychlostní stupeň, a pro cyklus mimo město (část 2) druhý, třetí, čtvrtý a pátý rychlostní stupeň. Pokud pokyny výrobce doporučují začínat s druhým rychlostním stupněm na rovině, nebo pokud je první rychlostní stupeň v pokynech definován jako stupeň vyhrazený pro terénní jízdy, jako horský převod nebo pro tažení, mohou být druhý, třetí a čtvrtý rychlostní stupeň použity také pro městský cyklus (část 1), a druhý, třetí, čtvrtý a pátý rychlostní stupeň pro cyklus mimo město (část 2).
 U vozidel, která nedosáhnou zrychlení a maximální rychlosti požadované pro pracovní cyklus, je nutno plně sešlápnout plynový pedál až do okamžiku, kdy je znovu dosaženo požadované provozní křivky. Odchylky od pracovního cyklu se uvedou ve zkušebním protokolu.
 Vozidla vybavená poloautomatickými převodovkami se zkoušejí při rychlostních stupních, kterých se obvykle užívá k jízdě a rychlostní stupně se řadí podle pokynů výrobce.
 6.1.3.2 Vozidla s automatickou převodovkou se zkoušejí se zařazeným nejvyšším převodovým stupněm („drive“). Akcelerátor se musí používat takovým způsobem, aby bylo dosaženo pokud možno konstantního zrychlení, aby bylo možné řazení různých rychlostních stupňů v normálním sledu. Nepoužijí se však body řazení rychlostních stupňů uvedené v tabulkách 1 a 2 této přílohy; zrychlování musí probíhat v intervalu znázorněném úsečkou, která spojuje konec každého intervalu volnoběhu s počátkem následujícího příštího intervalu stálé rychlosti. Platí dovolené odchylky uvedené v odst. 6.1.3.4 a 6.1.3.5 níže.
 6.1.3.3 Vozidla vybavená rychloběhem („overdrive“), který může ovládat řidič, se při městském cyklu (část 1) zkoušejí s rychloběhem vyřazeným z činnosti a při cyklu mimo město (část 2) s rychloběhem v činnosti.
 6.1.3.4 Mezi měřenou rychlostí a teoretickou rychlostí při zrychlování, při konstantní rychlosti a při zpomalování za použití brzd vozidla je dovolena odchylka ± 2 km/h. Pokud vozidlo zpomaluje bez použití brzd rychleji, platí pouze ustanovení odstavce 6.4.4.3 níže. Jsou dovoleny odchylky rychlosti větší než dovolené při změnách cyklu za předpokladu, že nejsou nikdy překročeny po dobu delší než 0,5 s.
 6.1.3.5 Dovolené časové odchylky jsou ± 1,0 s. Výše uvedené dovolené odchylky platí rovněž na začátku a na konci


text:
každé periody řazení rychlostních stupňů při městském cyklu (část 1) a pro operace č. 3, 5 a 7 mimoměstského cyklu (část 2). Je třeba poznamenat, že dovolená doba dvou sekund zahrnuje čas pro řazení rychlostních stupňů, a jestliže je to zapotřebí, tak i určitou časovou rezervu k opětovnému zařazení do cyklu.
 6.2 Příprava zkoušek
 6.2.1 Seřízení zatížení a setrvačné hmotnosti
 6.2.1.1 Zatížení stanovené pomocí zkoušky vozidla při jízdě na silnici
 Dynamometr se seřídí tak, aby celková setrvačná hmotnost rotujících hmot simulovala setrvačné síly a jiné síly, které působí na vozidlo při jízdě na silnici. Způsoby, jakými se tyto síly určí, jsou popsány v odstavci 5 této přílohy.
 Dynamometr s pevnou křivkou zatížení: simulátor zatížení se seřídí tak, aby pohltil výkon působící na hnací kola při ustálené rychlosti 80 km/h a pohlcený výkon se zaznamená při 50 km/h.
 Dynamometr s regulovatelnou křivkou zatížení: simulátor zatížení se seřídí tak, aby pohltil výkon působící na hnací kola při ustálených rychlostech 120, 100, 80, 60, 40 a 20 km/h.
 6.2.1.2 Zatížení určené referenční hmotností vozidla
 Se souhlasem výrobce může být použit následující způsob.
 Brzda se seřídí tak, aby při konstantní rychlosti 80 km/h pohltila sílu na hnacích kolech podle tabulky 3.
 Pokud na dynamometru nelze nastavit příslušnou ekvivalentní setrvačnou hmotnost, použije se hodnota, která je nejbližší vyšší k referenční hmotnosti vozidla.
 V případě vozidel jiných než osobní automobily s referenční hmotností větší než 1 700 kg nebo vozidel s trvalým pohonem všech kol se hodnoty výkonu uvedené v tabulce 3 násobí koeficientem 1,3.
 6.2.1.3 Použitá metoda a získané hodnoty (ekvivalentní setrvačná hmotnost – charakteristický parametr seřízení) se zaznamenají ve zkušebním protokolu.
 6.2.2 Předběžné zkušební cykly
 Pokud je nutné určit, jak nejlépe pracovat s ovladači akcelerátoru a brzdy tak, aby se dosáhlo cyklu přibližujícího se teoretickému cyklu v předepsaných mezích, v nichž má cyklus probíhat, provedou se předběžné zkušební cykly.
 6.2.3 Tlak v pneumatikách
 Huštění pneumatik musí odpovídat pokynům výrobce a hodnotě, která byla použita při předběžné silniční zkoušce pro seřízení brzdy. V případě dvouválcového dynamometru se pneumatiky mohou hustit na hodnotu až o 50 % vyšší, než jak doporučuje výrobce. Skutečná hodnota nahuštění se zaznamená ve zkušebním protokolu.
 6.2.4 Měření hmotnosti částic pozadí
 Hladinu částic pozadí v ředicím vzduchu lze určit z průchodu filtrovaného ředicího vzduchu filtrem částic. Je třeba jej odebírat ze stejného místa jako vzorek částic. Lze provést jedno měření před zkouškou nebo po ní. Naměřenou hmotnost částic lze korigovat odečtením podílu pozadí v ředicím systému. Přípustný podíl pozadí je ≤ 1 mg/km (nebo ekvivalentní hmotnost na filtru). Jestliže úroveň pozadí překročí tuto hodnotu, použije se standardní hodnota 1 mg/km (nebo ekvivalentní hmotnost na filtru). Dává-li odečtení podílu pozadí záporný výsledek, pokládá se hmotnost částic za nulovou.
 6.2.5 Měření počtu částic pozadí
 Odečtení počtu částic pozadí lze určit odběrem ředicího vzduchu do systému měření počtu částic, a to z místa, ve směru proudění, za filtry částic a uhlovodíků. Korekce měření počtu částic pozadím není přípustná při schvalování typu, ovšem na žádost výrobce ji lze použít u kontrol shodnosti výroby a shodnosti v


text:
provozu, jeví-li se příspěvek tunelu jako významný.
 6.2.6 Volba filtru ke zjišťování hmotnosti částic
 Pro městskou i mimoměstskou fázi kombinovaného cyklu se použije jednoduchý filtr částic bez podpůrného filtru.
 Dvojice filtrů částic, jeden pro městskou fázi, jeden pro mimoměstskou fázi, bez podpůrných filtrů, lze použít pouze tam, kde se očekává, že se jinak zvýší hodnota poklesu tlaku daného filtrem odběru vzorku, mezi začátkem a koncem zkoušky emisí, na více než 25 kPa.
 6.2.7 Příprava filtru ke zjišťování hmotnosti částic
 6.2.7.1 Filtry ke zjišťování hmotnosti částic se musí stabilizovat (z hlediska teploty a vlhkosti) v otevřené nádobě, která je chráněna proti vstupu prachu po dobu nejméně 8 a nejvýše 80 hodin před zkouškou v klimatizační komoře. Po této stabilizaci se nepoužité filtry zváží a pak se skladují do doby použití. Pokud se filtry nepoužijí do jedné hodiny od vyjmutí z vážící komory, musí se znovu zvážit.
 6.2.7.2 Časový limit jedné hodiny se může nahradit limitem osmi hodin, je-li splněna jedna nebo obě následující podmínky:
 6.2.7.2.1
 stabilizovaný filtr se vloží a ponechá v utěsněném držáku filtru se zazátkovanými konci, nebo
 6.2.7.2.2
 stabilizovaný filtr se umístí do utěsněné držáku filtru, který se pak bezprostředně vloží do odběrného potrubí, kterým nic neproudí.
 6.2.7.3 Systém odběru vzorku částic se spustí a připraví se k odběru.
 6.2.8 Příprava měření počtu částic
 6.2.8.1 Specifické zařízení se systémem pro ředění a měření částic se uvede do chodu a připraví se k odběru vzorků.
 6.2.8.2 V souladu s odst. 2.3.1 a 2.3.3 dodatku 5 se před zkouškou (zkouškami) ověří správné fungování počítadla částic a zařízení k odstraňování těkavých částic systému odběru vzorků částic.
 Odezva počítadla částic se přezkouší v blízkosti nuly před každou zkouškou a denně při vysokých koncentracích částic s použitím okolního vzduchu.
 Pokud je přívod vybaven filtrem HEPA, musí se prokázat, že v celém systému odběru vzorků částic nejsou žádné netěsnosti.
 6.2.9 Přezkoušení analyzátorů plynu
 Analyzátory plynných emisí se vynulují a zkalibrují. Odběrné vaky se musí vyprázdnit.
 6.3 Postup stabilizace
 6.3.1 Ke stabilizaci vozidla pro účely měření částic se použije část 2 cyklu podle odstavce 6.1 této přílohy, a to nejvýše 36 hodin a nejméně 6 hodin před zkouškou. Projedou se tři po sobě následující cykly. Dynamometr se nastaví podle výše uvedeného odstavce 6.2.1.
 Vozidla se zážehovým motorem s nepřímým vstřikováním mohou být na žádost výrobce stabilizována projetím jedné části 1 a dvěma částmi 2 pracovního cyklu.
 Ve zkušebně, v níž může dojít ke kontaminaci vozidla s nízkými emisemi částic zbytky z předchozí zkoušky vozidla s vysokými emisemi částic, se pro účely stabilizace zařízení pro odběr vzorků doporučuje, aby se s vozidlem s nízkými emisemi částic projel jeden dvacetiminutový cyklus při ustálené rychlosti 120 km/h následovaný třemi po sobě jdoucími částmi 2 pracovního cyklu.
 Po této stabilizaci a před zkouškou se vozidla odstaví v místnosti s relativně ustálenou teplotou od 293 K do 303 K (od 20 °C do 30 °C). Tato stabilizace se provádí po dobu nejméně šesti hodin a pokračuje do doby, než olej a popřípadě chladivo v motoru dosáhne teploty místnosti s odchylkou ±


text:
2 K.
 Vyžádá-li si to výrobce, musí zkouška proběhnout nejpozději do 30 hodin poté, kdy vozidlo jelo při své běžné teplotě.
 6.3.3 Vozidla se zážehovým motorem poháněná LPG nebo NG/biometanem nebo která jsou vybavena tak, že mohou používat jako palivo buď benzin, nebo LPG, nebo NG/biometan, se mezi zkouškami s prvním a druhým plynným referenčním palivem stabilizují před zkouškou s druhým referenčním palivem. Tato stabilizace se provádí s druhým referenčním palivem během stabilizačního cyklu, který se skládá z jedné části 1 (městská část) a dvou částí 2 (mimo město) pracovního cyklu popsaného v dodatku 1 k této příloze. Na žádost výrobce a se souhlasem technické zkušebny může být tento stabilizační cyklus prodloužen. Dynamometr se nastaví podle odstavce 6.2 této přílohy.
 6.4 Postup zkoušky
 6.4.1 Spouštění motoru
 6.4.1.1 Motor se musí spouštět zařízením určeným k tomuto účelu podle návodu výrobce v příručce pro řidiče sériově vyrobených vozidel.
 6.4.1.2 První cyklus se zahájí startem motoru.
 6.4.1.3 V případech, kdy se jako palivo používá LPG nebo NG/biometan, je dovoleno, aby se motor nastartoval na benzin a přepnul se na LPG nebo NG/biometan až po určité době, která nemůže být řidičem změněna.
 6.4.2 Volnoběh
 6.4.2.1 Manuální nebo poloautomatická převodovka, viz tabulka 1 a 2.
 6.4.2.2 Automatická převodovka
 Po prvním použití řadicí páky se s ní v průběhu zkoušky již nesmí manipulovat, s výjimkou případu uvedeného v odstavci 6.4.3.3 nebo pokud lze řadicí pákou zařadit rychloběh, pokud je jím vozidlo vybaveno.
 6.4.3 Zrychlování
 6.4.3.1 Zrychlovat se musí tak, aby zrychlení bylo po celou dobu provozu pokud možno konstantní.
 6.4.3.2 Pokud nelze zrychlit v předepsaném čase, odečte se čas potřebný navíc, je-li to možné, od času povoleného pro změnu rychlostního stupně, jinak se odečte od následující periody s konstantní rychlostí.
 6.4.3.3 Automatické převodovky
 Pokud nelze zrychlit v předepsaném čase, manipuluje se s řadicí pákou podle požadavků platných pro manuální převodovky.
 6.4.4 Zpomalování
 6.4.4.1 V základním městském cyklu (část 1) se vždy zpomaluje úplným sejmutím nohy z akcelerátoru, bez uvolnění spojky. Spojka se uvolní bez použití řadicí páky při vyšší z následujících rychlostí: 10 km/h nebo rychlost odpovídající volnoběžným otáčkám motoru.
 Při mimoměstském cyklu (část 2) se vždy zpomaluje úplným sejmutím nohy z akcelerátoru, bez uvolnění spojky. Spojka se uvolní bez použití řadicí páky při rychlosti 50 km/h při posledním zpomalení.
 6.4.4.2 Je-li perioda zpomalení delší, než je předepsáno pro odpovídající fázi, použijí se brzdy vozidla, aby bylo možné splnit časový rozvrh cyklu.
 6.4.4.3 Je-li interval zpomalení kratší, než je pro příslušnou fázi předepsáno, dodrží se časový rozvrh teoretického cyklu zařazením periody konstantní rychlosti nebo periody volnoběhu do následující operace.
 6.4.4.4 Na konci intervalu zpomalení (zastavení vozidla na válcích) u základního městského cyklu (část 1) se zařadí neutrál a sešlápne spojka.
 6.4.5 Konstantní rychlosti
 6.4.5.1 Při přechodu ze zrychlení na konstantní rychlost se nesmí výrazně přidávat nebo ubírat plyn („pumpovat“) nebo zavírat škrticí klapku.
 6.4.5.2 Periody konstantní rychlosti se dosáhnou udržováním stálé polohy akcelerátoru.
 6.4.6 Výběr vzorku
 Odebírání vzorku začíná (BS) před fází spouštění motoru nebo na začátku této fáze a končí zakončením poslední jízdy na volnoběh


text:
v cyklu mimo město (část 2, konec odebírání vzorku (ES)) nebo v případě zkoušky typu VI zakončením poslední periody na volnoběh u posledního základního městského cyklu (část 1).
 6.4.7 Aby bylo možné posoudit správnost projetí cyklů, zapisuje se při zkoušce rychlost v závislosti na čase nebo se zaznamenává systémem sběru a zpracování dat.
 6.4.8 Částice se měří průběžně v systému pro odběr vzorků. Průměrné koncentrace se určí integrací signálů analyzátoru po celou dobu zkušebního cyklu.
 6.5 Postupy po provedení zkoušky
 6.5.1 Kontrola analyzátoru plynů
 Zkontrolují se údaje analyzátorů používaných k průběžným měřením nulovacím plynem a kalibračním plynem pro plný rozsah. Zkouška se považuje za vyhovující, jestliže je rozdíl před zkouškou a po zkoušce menší než 2 % hodnoty kalibračního plynu pro plný rozsah.
 6.5.2 Vážení filtrů částic
 Referenční filtry se zváží do osmi hodin od vážení zkušebních filtrů. Zkušební filtr se zachycenými částicemi se vloží do vážicí komory do jedné hodiny od analýzy výfukových plynů. Zkušební filtr se stabilizuje po dobu nejméně dvou hodin a nejvýše 80 hodin a pak se zváží.
 6.5.3 Analýza vzorků ve vacích
 6.5.3.1 Výfukové plyny obsažené ve vaku pro jímání vzorku musí být analyzovány co nejdříve, a vždy nejpozději do 20 minut po skončení zkušebního cyklu.
 6.5.3.2 Před analýzou každého vzorku se musí rozsah analyzátoru, který se použije pro každou znečišťující látku, nastavit na nulu vhodným nulovacím plynem.
 6.5.3.3 Analyzátory se pak nastaví na kalibrační křivky pomocí kalibračních plynů jmenovitých koncentrací od 70 do 100 % rozsahu stupnice.
 6.5.3.4 Potom se znovu zkontroluje vynulování analyzátorů. Jestliže se kterýkoliv údaj liší o více než 2 % rozsahu stupnice od hodnoty nastavené podle odstavce 6.5.3.2, postup se u tohoto analyzátoru zopakuje.
 6.5.3.5 Odebrané vzorky se potom analyzují.
 6.5.3.6 Po analýze se použitím stejných plynů znovu zkontroluje nulový bod a kalibrační body. Jestliže se výsledky této kontroly neliší o více než ± 2 % od hodnot podle odstavce 6.5.3.3 výše, pokládá se analýza za přijatelnou.
 6.5.3.7 Ve všech uvedených bodech tohoto odstavce musí být průtokové rychlosti a tlaky jednotlivých plynů stejné jako při kalibraci analyzátorů.
 6.5.3.8 Hodnota, kterou po ustálení ukazuje měřicí zařízení, se pokládá za koncentraci každé znečišťující látky naměřené ve výfukových plynech. Hmotnost emisí uhlovodíků ze vznětových motorů se vypočte z integrovaného záznamu analyzátoru typu HFID, korigovaného v případě nutnosti o kolísání průtoku podle odstavce 6.6.6 níže.
 6.6 Výpočet emisí
 6.6.1 Stanovení objemu
 6.6.1.1 Výpočet objemu v případě použití odběrného zařízení s proměnlivým zřeďováním a s udržováním konstantního průtoku clonou nebo Venturiho trubicí.
 Průběžně se zaznamenávají parametry udávající objemový průtok a vypočte se celkový objem za dobu trvání zkoušky.
 6.6.1.2 Výpočet objemu při užití objemového dávkovacího čerpadla.
 Objem zředěných výfukových plynů se při systému s objemovým dávkovacím čerpadlem vypočte z následující rovnice:
 V = Vo · N
 Přičemž:
 V
 =
 objem zředěných výfukových plynů vyjádřený v litrech na zkoušku (před korekcí),
 Vo
 =
 objem plynu dopravovaný objemovým dávkovacím čerpadlem při zkušebních podmínkách v litrech za otáčku,
 N
 =
 počet otáček čerpadla za zkoušku.
 6.6.1.3 Korekce objemu na normální podmínky
 Objem zředěných výfukových plynů se přepočte pomocí


text:
vzorce:
 1)
 Přičemž:
 2)
 PB
 =
 barometrický tlak ve zkušební místnosti v kPa,
 P1
 =
 podtlak na vstupu objemového dávkovacího čerpadla v kPa ve vztahu k barometrickému tlaku,
 Tp
 =
 průměrná teplota zředěného výfukového plynu vstupujícího do objemového dávkovacího čerpadla v průběhu zkoušky, vyjádřená v kelvinech (K).
 6.6.2 Celková hmotnost emitovaných plynných znečišťujících látek a částic
 Za výše uvedených referenčních podmínek se hmotnost M každé znečišťující látky emitované vozidlem v průběhu zkoušky stanoví jako součin objemové koncentrace a objemu daného plynu, s patřičným přihlédnutím k těmto hustotám:
 v případě oxidu uhelnatého (CO):
 d = 1,25 g/l
 v případě uhlovodíků:
 pro benzin (E5) (C1H1.89O0 016),
 d = 0,631 g/1
 Pro naftu (B5) (C1Hl.86O0 005)
 d = 0,622 g/1
 Pro LPG (CH2525)
 d = 0,649 g/l
 Pro NG/biometan (C1H4)
 d = 0,714 g/l
 Pro etanol (E85) (C1H2,74O0 385)
 d = 0,932 g/l
 v případě oxidů dusíku (NOx):
 d = 2,05 g/1
 6.6.3 Hmotnost emisí plynných znečišťujících látek se vypočítá z následující rovnice:
 (3)
 Přičemž:
 Mi
 =
 hmotnost emisí znečišťující látky i v gramech na kilometr,
 Vmix
 =
 objem zředěných výfukových plynů vyjádřený v litrech na zkoušku a korigovaný na normální podmínky (273,2 K a 101,33 kPa),
 Qi
 =
 hustota znečišťující látky i v g/l při normální teplotě a tlaku (273,2 K a 101,33 kPa),
 kh
 =
 opravný součinitel vlhkosti používaný pro výpočet hmotnosti emisí oxidů dusíku. U HC a CO se přepočet na vlhkost neprovádí,
 Ci
 =
 koncentrace znečišťující látky i ve zředěném výfukovém plynu vyjádřená v ppm a přepočtená podle množství znečišťující látky i obsažené v ředicím vzduchu,
 d
 =
 vzdálenost odpovídající pracovnímu cyklu v km.
 6.6.4 Korekce koncentrace ředicího vzduchu
 Koncentrace znečišťující látky ve zředěném výfukovém plynu se koriguje hodnotou znečišťující látky v ředicím vzduchu takto:
 4)
 Přičemž:
 Ci
 =
 koncentrace znečišťující látky i ve zředěném výfukovém plynu, vyjádřená v ppm a přepočtená na množství znečišťující látky i obsažené v ředicím vzduchu,
 Ce
 =
 naměřená koncentrace znečišťující látky i ve zředěném výfukovém plynu vyjádřená v ppm,
 Cd
 =
 koncentrace znečišťující látky i ve vzduchu používaném k ředění vyjádřená v ppm,
 DF
 =
 faktor ředění.
 Faktor ředění se vypočte takto:
 pro benzin (E5)
 5a)
 pro naftu (B5)
 5a)
 pro LPG
 5b)
 pro NG/biometan
 5c)
 pro etanol (E85)
 5d)
 V těchto rovnicích:
 CCO2
 =
 koncentrace CO2 ve zředěném výfukovém plynu ve vaku pro jímání vzorků vyjádřená v % objemu,
 CHC
 =
 koncentrace HC ve zředěném výfukovém plynu ve vaku pro jímání vzorků vyjádřená v ppm ekvivalentu uhlíku,
 CCO
 =
 koncentrace CO ve zředěných výfukových plynech ve vaku pro jímání vzorků, vyjádřená v ppm.
 Koncentrace uhlovodíků jiných než metan se vypočítá takto:
 CNMHC = CTHC – (Rf CH4 · CCH4)
 přičemž:
 CNMHC
 =
 přepočet koncentrace NMHC ve zředěném výfukovém plynu vyjádřený v ppm ekvivalentu uhlíku,
 CTHC
 =
 koncentrace THC ve zředěném výfukovém plynu vyjádřená v ppm ekvivalentu uhlíku a korigovaná na množství THC v ředicím vzduchu,
 CCH4
 =
 koncentrace CH4 ve zředěném výfukovém plynu vyjádřená v ppm ekvivalentu uhlíku a korigovaná na množství CH4 v ředicím vzduchu,
 Rf CH4
 =
 faktor odezvy FID


text:
na metan, jak je definováno v odstavci 2.3.3 dodatku 3 přílohy 4a.
 6.6.5 Výpočet korekčního faktoru vlhkosti pro NO
 Pro přepočet vlivu vlhkosti na výsledné hodnoty oxidů dusíku se použije následující rovnice:
 6)
 ve které:
 Přičemž:
 H
 =
 absolutní vlhkost vyjádřená v gramech vody na kg suchého vzduchu,
 Ra
 =
 relativní vlhkost okolního vzduchu vyjádřená v %,
 Pd
 =
 tlak nasycených par při teplotě okolí vyjádřený v kPa,
 PB
 =
 atmosférický tlak ve zkušební místnosti vyjádřený v kPa.
 6.6.6 Stanovení HC u vznětových motorů
 Pro stanovení hmotnostních emisí HC ze vznětových motorů se vypočte střední hodnota koncentrace HC z následujícího vzorce:
 7)
 přičemž:
 =
 integrál zápisu hodnot z vyhřívaného FID během zkoušky (t2 – t1),
 Ce
 =
 koncentrace HC naměřená ve zředěném výfukovém plynu v ppm Ci dosazovaná za CHC ve všech příslušných rovnicích.
 6.6.7 Stanovení částic
 Emise částic Mp (g/km) se vypočtou z rovnice:
 pokud jsou výfukové plyny vypouštěny z tunelu;
 pokud jsou výfukové plyny vedeny zpět do tunelu;
 Přičemž:
 Vmix
 =
 objem zředěných výfukových plynů (viz odstavec 6.6.1) za normálních podmínek,
 Vep
 =
 objem výfukových plynů proudících filtrem částic za normálních podmínek,
 Pe
 =
 hmotnost částic zachycených filtrem (filtry),
 d
 =
 vzdálenost odpovídající pracovnímu cyklu v km,
 Mp
 =
 emise částic v g/km.
 Byla-li použita korekce na hladinu částic pozadí z ředicího systému, stanoví se tak v souladu s odstavcem 6.2.4. V takovém případě se hmotnost částic (v g/km) vypočítá takto:
 pokud jsou výfukové plyny vypouštěny z tunelu;
 pokud jsou výfukové plyny vedeny zpět do tunelu.
 Přičemž:
 Vap
 =
 objem vzduchu z tunelu proudící filtrem částic pozadí za normálních podmínek,
 Pa
 =
 hmotnost částic zachycených filtrem pozadí,
 DF
 =
 faktor ředění stanovený v odstavci 6.6.4.
 Je-li výsledkem korekce pozadím záporná hodnota hmotnosti částic (v g/km), za výsledek se považuje nulová hmotnost částic v g/km.
 6.6.8 Stanovení počtu částic
 Množství vypouštěných částic se vypočítá z této rovnice:
 Kde:
 N
 =
 množství vypouštěných částic vyjádřené v částicích na kilometr,
 V
 =
 objem zředěných výfukových plynů vyjádřený v litrech na zkoušku a korigovaný na normální podmínky (273,2 K a 101,33 kPa),
 K
 =
 kalibrační faktor ke korekci hodnot naměřených počítadlem částic na úroveň referenčního přístroje, jestliže se tak neděje přímo uvnitř počítadla částic. Uplatňuje-li se kalibrační faktor uvnitř počítadla částic, místo k se ve výše uvedené rovnici dosadí hodnota 1.
 =
 korigovaná koncentrace částic ve zředěném výfukovém plynu vyjádřená jako průměrná hodnota částic na cm3 ze zkoušky emisí zahrnující úplné trvání zkušebního cyklu. Nejsou-li výsledné hodnoty střední objemové koncentrace () z počítadla částic udávány za normálních podmínek (273,2 K a 101,33 kPa), provede se jejich korekce na normální podmínky (),
 =
 redukční faktor střední hodnoty koncentrace částic separátoru těkavých částic při nastavení ředění, které bylo použito ke zkoušce,
 d
 =
 vzdálenost odpovídající pracovnímu cyklu vyjádřená v km,
 =
 se vypočítá podle tohoto vzorce:
 Kde:
 Ci =
 odděleně naměřená hodnota koncentrace částic ve zředěném výfukovém plynu podle počítadla částic vyjádřená v počtu částic na cm3 a korigovaná o náhodné výchylky,
 n =
 celkový počet oddělených měření koncentrace částic provedených během pracovního cyklu,