text:
udělují členské státy za použití svého příslušného symbolu EHK), 43 pro Japonsko, 44 (nepřiděleno), 45 pro Austrálii, 46 pro Ukrajinu, 47 pro Jihoafrickou republiku, 48 pro Nový Zéland, 49 pro Kypr, 50 pro Maltu a 51 pro Korejskou republiku. Dalším zemím se přidělí následující čísla chronologicky v pořadí, v jakém ratifikují Dohodu o přijetí jednotných technických pravidel pro kolová vozidla, zařízení a části, které se mohou montovat a/nebo užívat na kolových vozidlech, a o podmínkách pro vzájemné uznávání schválení typu udělených na základě těchto pravidel, nebo v pořadí, v jakém k uvedené dohodě přistoupí. Takto přidělená čísla sdělí generální tajemník Organizace spojených národů smluvním stranám dohody.
 (5) ETSI: Evropský ústav pro telekomunikační normy (European Telecommunications Standards Institute). Jestliže nejsou uvedené normy dostupné v době, kdy tento předpis vstoupí v platnost, použijí se příslušné vnitrostátní požadavky.
 (6) CEPT: Konference evropských správ pošt a telekomunikací (Conference of European Posts and Telecommunications).
 ERC: Evropský radiokomunikační výbor (European Radiocommunications Committee).
 (7) Smluvní strany mohou zakázat určitý kmitočet a/nebo výkon a mohou povolit užívání jiného kmitočtu a/nebo výkonu.
 (8) Svítilny, které se používají jako součást optických výstražných zařízení a které patří ke standardnímu systému osvětlení vozidla, nemusí splňovat provozní parametry podle bodu 6.4.1 a nemusí být podrobeny zkouškám uvedeným v bodě 6.4.2.
 (9) Podle definice v příloze 8 předpisu EHK č. 13 ve znění posledních změn.
 PŘÍLOHA 1
 Část 1
 (maximální formát: A4 (210 mm × 297 mm))
 INFORMAČNÍ DOKUMENT
 podle bodů 5, 7 nebo 8 předpisu č. 116, který se týká EHK schválení typu systému pro typ vozidla, pokud jde o zařízení k ochraně proti neoprávněnému použití
 které neobsahuje/obsahuje poplašný systém (1)
 které neobsahuje/obsahuje imobilizér (1)
 1. OBECNĚ
 1.1 Značka (obchodní název výrobce):
 1.2 Typ:
 1.3 Způsob označení typu, pokud je na zařízení vyznačen (2):
 1.3.1 Umístění tohoto označení:
 1.4 Kategorie vozidla (3):
 1.5 Název a adresa výrobce:
 1.6 Umístění značky EHK schválení:
 1.7 Adresa (adresy) montážního závodu (závodů):
 2. VŠEOBECNÉ KONSTRUKČNÍ VLASTNOSTI VOZIDLA
 2.1 Fotografie a/nebo výkresy reprezentující typ vozidla:
 2.2 Řízení: levostranné/pravostranné (1)
 3. RŮZNÉ
 3.1 Zařízení k ochraně proti neoprávněnému použití vozidla:
 3.1.1 Ochranné zařízení:
 3.1.1.1 Podrobný popis typu vozidla z hlediska uspořádání a konstrukce řízení nebo celku, na který ochranné zařízení působí:
 3.1.1.2 Výkresy ochranného zařízení a jeho instalace do vozidla:
 3.1.1.3 Technický popis zařízení:
 3.1.1.4 Údaje o použití kombinací zámku:
 3.1.2 Imobilizér vozidla:
 3.1.2.1 Číslo schválení typu, pokud bylo uděleno:
 3.1.2.2 U dosud neschválených imobilizérů
 3.1.2.2.1
 Podrobný technický popis imobilizéru vozidla a opatření proti jeho neúmyslné aktivaci:
 3.1.2.2.2
 Systém (systémy), na které imobilizér vozidla působí:
 3.1.2.2.3
 Případně počet zaměnitelných efektivních kódů:
 3.1.3 Poplašný systém (pokud je instalován):
 3.1.3.1 Číslo schválení typu, pokud bylo uděleno:
 3.1.3.2 U dosud neschválených poplašných systémů
 3.1.3.2.1
 Podrobný popis poplašného systému a konstrukčních částí vozidla, které mají k instalovanému poplašnému systému vztah:
 3.1.3.2.2
 Seznam hlavních konstrukčních částí, ze kterých se poplašný systém skládá:
 Část 2
 (maximální formát: A4 (210 mm × 297 mm))
 INFORMAČNÍ DOKUMENT
 podle bodu 6 předpisu č. 116, který se týká EHK schválení typu poplašného systému jako konstrukční části
 1. OBECNĚ
 1.1


text:
Značka (obchodní název výrobce):
 1.2 Typ:
 1.3 Způsob označení typu, pokud je na zařízení vyznačen (4):
 1.3.1 Umístění tohoto označení:
 1.4 Název a adresa výrobce:
 1.5 Umístění značky EHK schválení:
 1.6 Adresa (adresy) montážního závodu (závodů):
 2. POPIS ZAŘÍZENÍ
 2.1 Podrobný popis poplašného systému a konstrukčních částí vozidla, které se vztahují k instalovanému poplašnému systému:
 2.1.1 Seznam hlavních konstrukčních částí, ze kterých se poplašný systém skládá:
 2.1.2 Opatření proti planým poplachům:
 2.2 Rozsah ochrany, kterou zařízení poskytuje:
 2.3 Způsob nastavení/odstavení zařízení:
 2.4 Případně počet zaměnitelných efektivních kódů:
 2.5 Seznam hlavních konstrukčních částí, ze kterých se zařízení skládá, popřípadě jejich referenční značky:
 3. VÝKRESY
 3.1 Výkresy hlavních konstrukčních částí zařízení (na výkresech musí být patrné místo určené pro značku EHK schválení typu, případně pro referenční značku):
 4. NÁVODY
 4.1 Seznam vozidel, do kterých lze zařízení namontovat:
 4.2 Popis způsobu instalace doplněný fotografiemi a/nebo výkresy:
 4.3 Návod k použití:
 4.4 Případný návod k údržbě:
 Část 3
 (maximální formát: A4 (210 mm × 297 mm))
 INFORMAČNÍ DOKUMENT
 podle bodu 8 předpisu č. 116, který se týká EHK schválení typu imobilizéru jako konstrukční části
 1. OBECNĚ
 1.1 Značka (obchodní název výrobce):
 1.2 Typ:
 1.3 Způsob označení typu, pokud je na zařízení vyznačen (5):
 1.3.1 Umístění tohoto označení:
 1.4 Název a adresa výrobce:
 1.5 Umístění značky EHK schválení:
 1.6 Adresa (adresy) montážního závodu (závodů):
 2. POPIS ZAŘÍZENÍ
 2.1 Podrobný technický popis imobilizéru vozidla a opatření proti jeho náhodné aktivaci:
 2.2 Systém (systémy) vozidla, na které imobilizér vozidla působí:
 2.3 Způsob nastavení/odstavení zařízení:
 2.4 Případně počet zaměnitelných efektivních kódů:
 2.5 Seznam hlavních konstrukčních částí, ze kterých se zařízení skládá, popřípadě jejich referenční značky:
 3. VÝKRESY
 3.1 Výkresy hlavních konstrukčních částí zařízení (na výkresech musí být patrné místo určené pro značku EHK schválení typu, případně pro referenční značku):
 4. NÁVODY
 4.1 Seznam vozidel, do kterých lze zařízení namontovat:
 4.2 Popis způsobu instalace doplněný fotografiemi a/nebo výkresy:
 4.3 Návod k použití:
 4.4 Případný návod k údržbě:
 (1) Nehodící se škrtněte (jsou případy, kdy se použije více položek a kdy není třeba nic vypustit).
 (2) Pokud způsob označení typu obsahuje znaky, které nejsou důležité pro popis typů vozidla, konstrukční části nebo samostatného technického celku, kterých se týká tento informační dokument, nahradí se tyto znaky v dokumentaci znakem „?“ (např. ABC??123??).
 (3) Jak stanoví úplné usnesení o konstrukci vozidel (R.E.3) příloha 7 (dokument TRANS/WP.29/78/Rev.1 ve znění pozdějších změn).
 (4) Pokud způsob označení typu obsahuje znaky, které nejsou důležité pro popis typů vozidla, konstrukční části nebo samostatného technického celku, kterých se týká tento informační dokument, nahradí se tyto znaky v dokumentaci znakem „?“ (např. ABC??123??).
 (5) Pokud způsob označení typu obsahuje znaky, které nejsou důležité pro popis typů vozidla, konstrukční části nebo samostatného technického celku, kterých se týká tento informační dokument, nahradí se tyto znaky v dokumentaci znakem „?“ (např. ABC??123??).
 PŘÍLOHA 2
 Část 1
 SDĚLENÍ
 (maximální formát: A4 (210 × 297 mm))
 Doplněk
 k osvědčení EHK schválení typu č. ...
 týkajícímu se schválení typu vozidla podle předpisu č. 116
 1.
 Doplňující informace:
 1.1
 Stručný popis zařízení k ochraně proti neoprávněnému

type: contracts

jurisdiction: EU


text:
použití a částí vozidla, na které toto (tato) zařízení působí:
 1.2
 Stručný popis imobilizéru:
 1.3
 Stručný popis poplašného systému, je-li instalován, s uvedením jmenovitého napájecího napětí (1):
 Část 2
 SDĚLENÍ
 (maximální formát: A4 (210 × 297 mm))
 Doplněk
 k osvědčení EHK schválení typu č. ...
 týkajícímu se schválení typu poplašného systému vozidel podle předpisu č. 116
 1.
 Doplňující informace:
 1.1
 Stručný popis poplašného systému, je-li instalován, s uvedením jmenovitého napájecího napětí (2):
 1.2
 Seznam vozidel, do kterých lze poplašný systém namontovat:
 1.3
 Typy vozidel, na kterých byl poplašný systém zkoušen:
 1.4
 Seznam náležitě označených hlavních konstrukčních částí, které tvoří poplašný systém:
 2.
 Poznámky:
 Část 3
 SDĚLENÍ
 (maximální formát: A4 (210 × 297 mm))
 Doplněk
 k osvědčení EHK schválení typu č. ...
 týkajícímu se schválení imobilizéru podle předpisu č. 116
 1.
 Doplňující informace:
 1.1
 Stručný popis imobilizéru:
 1.2
 Seznam vozidel, do kterých lze imobilizér namontovat:
 1.3
 Typy vozidel, na kterých byl imobilizér zkoušen:
 1.4
 Seznam náležitě označených hlavních konstrukčních částí, které tvoří imobilizér:
 2.
 Poznámky:
 (1) Uvádí se pouze u poplašných systémů vozidel používaných ve vozidlech s jiným jmenovitým napájecím napětím než 12 V.
 (2) Uvádí se pouze u poplašných systémů vozidel používaných ve vozidlech s jiným jmenovitým napájecím napětím než 12 V.
 PŘÍLOHA 3
 USPOŘÁDÁNÍ ZNAČEK SCHVÁLENÍ TYPU
 VZOR A
 (viz bod 4.4 tohoto předpisu)
 Obrázek 1
 (viz bod 4.4.3.4 tohoto předpisu)
 Obrázek 2
 (viz bod 4.4.3.1 tohoto předpisu)
 Obrázek 3
 (viz bod 4.4.3.2 tohoto předpisu)
 Obrázek 4
 (viz bod 4.4.3.5 tohoto předpisu)
 Obrázek 5
 (viz bod 4.4.3.6 tohoto předpisu)
 Obrázek 6
 (viz bod 4.4.3.7 tohoto předpisu)
 VZOR B
 (viz bod 4.5 tohoto předpisu)
 Obrázek 7
 (příklad)
 PŘÍLOHA 4
 Část I
 POSTUP ZKOUŠKY ODOLNOSTI PROTI OPOTŘEBENÍ ZAŘÍZENÍ K OCHRANĚ PROTI NEOPRÁVNĚNÉMU POUŽITÍ PŮSOBÍCÍCH NA ŘÍZENÍ
 1. Zkušební zařízení
 Zkušební zařízení se skládá z:
 1.1
 Zařízení vhodného pro namontování vzorku kompletního řízení s připojeným zařízením k ochraně proti neoprávněnému použití podle bodu 5.1.2 tohoto předpisu.
 1.2
 Prostředku pro nastavení a odstavení zařízení k ochraně proti neoprávněnému použití, který zahrnuje použití klíče.
 1.3
 Prostředku pro natočení hřídele volantu vzhledem k zařízení k ochraně proti neoprávněnému použití.
 2. Postup zkoušky
 2.1
 Vzorek kompletního řízení se zařízením k ochraně proti neoprávněnému použití se upevní do zařízení podle bodu 1.1.
 2.2
 Jeden cyklus zkoušky se skládá z těchto úkonů:
 2.2.1
 Výchozí poloha. Zařízení k ochraně proti neoprávněnému použití se vyřadí z činnosti a hřídel volantu se otáčením uvede do polohy zabraňující zapojení zařízení k ochraně proti neoprávněnému použití, pokud nejde o typ dovolující blokování v kterékoli poloze řízení.
 2.2.2
 Nastavení do aktivního stavu. Zařízení k ochraně proti neoprávněnému použití se pomocí klíče nastaví z neaktivního stavu do stavu aktivního.
 2.2.3 (1)
 Uvedení do činnosti. Hřídelí řízení se otáčí tak, aby se krouticí moment v okamžiku působení zařízení k ochraně proti neoprávněnému použití rovnal 40 ± 2 Nm.
 2.2.4
 Vyřazení z činnosti. Zařízení k ochraně proti neoprávněnému použití se běžnými prostředky vyřadí z činnosti, přičemž se k usnadnění vypnutí sníží krouticí moment na nulu.
 2.2.5 (1)
 Návrat do výchozí polohy. Hřídel volantu se otáčením uvede do


text:
polohy zabraňující zapojení zařízení k ochraně proti neoprávněnému použití.
 2.2.6
 Otáčení opačným směrem. Opakuje se postup popsaný v bodech 2.2.2, 2.2.3, 2.2.4 a 2.2.5, avšak s opačným směrem otáčení hřídele volantu.
 2.2.7
 Časový interval mezi dvěma po sobě následujícími působeními zařízení musí být alespoň 10 sekund.
 2.3
 Cyklus zkoušky odolnosti proti opotřebení se opakuje do dosažení počtu stanoveného v bodě 5.3.1.3 tohoto předpisu.
 Část 2
 POSTUP ZKOUŠKY ZAŘÍZENÍ K OCHRANĚ PROTI NEOPRÁVNĚNÉMU POUŽITÍ PŮSOBÍCÍCH NA ŘÍZENÍ S VYUŽITÍM OMEZOVAČE KROUTICÍHO MOMENTU
 1. Zkušební zařízení
 Zkušební zařízení se skládá z:
 1.1
 Zařízení vhodného pro upevnění odpovídajících částí mechanismu řízení nebo – pokud se zkouška provádí na úplném vozidle – ze zvedáku umožňujícího zvednout všechna řízená kola nad zem.
 1.2
 Zařízení umožňujícího/umožňujících vyvinout a měřit krouticí moment působící na řízení podle bodu 2.3. Přesnost měření musí být 2 % nebo vyšší.
 2. Popis zkušební metody
 2.1
 Jestliže se zkouška provádí na úplném vozidle, nesmějí se řízená kola při zkoušce dotýkat země.
 2.2
 Zámek řízení se aktivuje tak, aby se řízení zablokovalo.
 2.3
 Na mechanismus řízení se působí krouticím momentem, aby se otáčel.
 2.4
 Zkušební cyklus zahrnuje otočení volantu o 90° s následujícím otočením o 180° v opačném směru a dalším otočením o 90° v původním směru (viz obrázek);
 1 cyklus = + 90° / – 180° / + 90° s přesností ± 10 %.
 2.5
 Doba trvání cyklu je 20 ± 2 s.
 2.6
 Provede se pět zkušebních cyklů.
 2.7
 Minimální hodnota krouticího momentu zaznamenaná během každého cyklu musí být vyšší než hodnota uvedená v bodě 5.3.1.4.2 tohoto předpisu.
 (1) Umožňuje-li zařízení k ochraně proti neoprávněnému použití blokování v jakékoli poloze řízení, vynechají se postupy uvedené v bodech 2.2.3 a 2.2.5.
 PŘÍLOHA 5
 (Vyhrazeno)
 PŘÍLOHA 6
 VZOR PROHLÁŠENÍ O SHODĚ
 PŘÍLOHA 7
 VZOR OSVĚDČENÍ O INSTALACI
 PŘÍLOHA 8
 Body 6.4.2.11 a 7.4
 ZKOUŠKA SYSTÉMŮ PRO OCHRANU PROSTORU PRO CESTUJÍCÍ
 PŘÍLOHA 9
 ELEKTROMAGNETICKÁ KOMPATIBILITA
 Poznámka: Zkouška elektromagnetické kompatibility musí být provedena v závislosti na zkušebním zařízení buď podle bodu 1, nebo podle bodu 2.
 1. Metoda ISO
 Odolnost proti konduktivnímu rušení z napájecích vodičů
 Pro napájecí vodiče a další spoje poplašných systémů vozidel/poplašných systémů, které mohou být za provozu připojeny k napájecím vodičům, se použijí zkušební pulsy 1, 2, 3a, 3b, 4 a 5 podle mezinárodní normy ISO 7637-1:1990.
 Poplašný systém vozidel/poplašný systém ve stavu odstavení
 Zkušební pulsy 1 až 5 se použijí ve zkušební úrovni III. Požadovaný funkční stav pro všechny použité zkušební pulsy musí být A.
 Poplašný systém vozidel/poplašný systém ve stavu nastavení
 Použijí se zkušební pulsy 1 až 5. Požadovaný funkční stav pro všechny použité zkušební pulsy je uveden v tabulce 1.
 Tabulka 1
 Zkušební úroveň/funkční stav (pro napájecí vodiče)
 Číslo zkušebního pulsu
 Zkušební úroveň
 Funkční stav
 1
 III
 C
 2
 III
 A
 3a
 III
 C
 3b
 III
 A
 4
 III
 B
 4
 I
 A
 5
 III
 A
 Odolnost proti rušení indukovanému do signálových vodičů
 Přívody, které nejsou spojeny s napájecími vodiči (např. se zvláštními signálovými vodiči), musí být zkoušeny v souladu s mezinárodní normou ISO7637-3:1995 (a Corr.1). Požadovaný funkční


text:
stav pro všechny použité zkušební pulsy je uveden v tabulce 2.
 Tabulka 2
 Zkušební úroveň/funkční stav (pro signálové vodiče)
 Číslo zkušebního pulsu
 Zkušební úroveň
 Funkční stav
 3a
 III
 C
 3b
 III
 A
 Odolnost proti vyzařovanému vysokofrekvenčnímu rušení
 Zkouška odolnosti poplašného systému vozidel/poplašného systému může být provedena podle instrukcí předpisu č. 10 série změn 02 a podle zkušebních metod popsaných v příloze 6 pro vozidla a v příloze 9 pro samostatný technický celek.
 Elektrické rušení elektrostatickými výboji
 Odolnost proti elektrickému rušení musí být zkoušena v souladu s technickou zprávou ISO/TR 10605-1993.
 Vysokofrekvenční vyzařování
 Zkoušky musí být provedeny podle instrukcí předpisu č. 10 série změn 02 a zkušebních metod popsaných v příloze 4 a 5 pro vozidla a v příloze 7 a 8 pro samostatný technický celek.
 2. Metoda IEC
 Elektromagnetické pole
 Poplašné systémy vozidel/poplašné systémy musí být podrobeny základní zkoušce. Podrobí se zkoušce v elektromagnetickém poli popsané v publikaci IEC 839-1-3-1998, zkouška A-13 ve kmitočtovém rozsahu od 20 do 1 000 MHz a pro úroveň intenzity pole 30 V/m.
 Kromě toho se poplašné systémy vozidel/poplašné systémy podrobí konduktivnímu rušení a rušení vazbou popsaným v mezinárodní normě ISO 7637 části 1:1990, 2:1990 nebo 3:1993.
 Elektrické rušení elektrostatickými výboji
 Poplašné systémy vozidel / poplašné systémy musí být podrobeny základní zkoušce. Podrobí se zkoušce odolnosti proti elektrostatickým výbojům popsané buď v normě EN 61000-4-2, nebo ve zprávě ISO/TR 10605-1993 podle volby výrobce.
 Vysokofrekvenční vyzařování
 Poplašné systémy vozidel/poplašné systémy se podrobí zkoušce na rádiové odrušení podle zkoušek popsaných v předpisu č. 10 série změn 02 a podle zkušebních metod popsaných v příloze 4 a 5 pro vozidla a v příloze 7 a 8 pro samostatný technický celek.
 PŘÍLOHA 10
 POŽADAVKY TÝKAJÍCÍ SE SPÍNAČŮ OVLÁDANÝCH MECHANICKÝM KLÍČEM
 1.
 Válcová část vložky spínače nesmí vyčnívat z krytu více než 1 mm a vyčnívající část musí být kuželovitá.
 2.
 Spoj mezi válcem vložky a jeho pouzdrem musí být schopen odolávat tažné síle 600 N a krouticímu momentu 25 Nm.
 3.
 Vložka spínače musí být odolná proti odvrtání.
 4.
 Profil klíče musí mít nejméně 1 000 efektivních permutací.
 5.
 Spínač nesmí být možné ovládat klíčem, který se liší od správného klíče pouze jednou permutací.
 6.
 Otvor pro klíč spínače ovládaného zvnějšku musí být zakryt clonkou nebo jiným způsobem chráněn proti vniknutí nečistot nebo vody.


text:
 Důležité právní upozornění
 |
 21995D0831(01)
 Úřední věstník L 205 , 31/08/1995 S. 0039 - 0044
 Rozhodnutí Smíšeného výboru EHPč. 35/95ze dne 19. května 1995,kterým se mění Protokol 31 k Dohodě o EHP o spolupráci v některých oblastech mimo čtyři svobodySMÍŠENÝ VÝBOR EHP,s ohledem na Dohodu o Evropském hospodářském prostoru ve znění Protokolu o úpravě Dohody o Evropském hospodářském prostoru (dále jen "Dohoda"), a zejména s ohledem na články 86 a 98 této dohody,vzhledem k tomu, že protokol 31 k Dohodě byl změněn rozhodnutím Smíšeného výboru EHP č. 11/94 [1];vzhledem k tomu, že se jeví vhodné rozšířit spolupráci mezi smluvními stranami Dohody, aby zahrnovala třetí akční program Společenství na pomoc zdravotně postiženým osobám (program Helios II 1993 až 1996) (rozhodnutí Rady 93/136/EHS [2] a 94/782/ES [3]);vzhledem k tomu, že článek 5 protokolu 31 k Dohodě by proto měl být změněn, aby umožnil toto rozšíření,ROZHODL TAKTO:Článek 1Článek 5 protokolu 31 k Dohodě se mění v souladu s články 2 a 3 tohoto rozhodnutí.Článek 2Odstavce 4 a 5 se nahrazují tímto:"4. Státy ESVO se v průběhu roku 1995 účastní akcí Společenství na pomoc zdravotně postiženým osobám podle pracovního programu v příloze tohoto protokolu. Státy ESVO přispívají během tohoto období finančně v souladu s oddílem "rozpočtová hlediska" uvedeného pracovního programu.5. Státy ESVO se od 1. ledna 1996 účastní programů a akcí Společenství uvedených v odstavci 8.6. Od tohoto dne státy ESVO finančně přispívají na programy a akce uvedené v odstavci 8 v souladu s čl. 82 odst. 1 písm. a) Dohody.7. Státy ESVO se od počátku spolupráce v rámci programů a akcí uvedených v odstavci 8 plně účastní práce výborů ES, které pomáhají Komisi při řízení a rozvíjení těchto programů a akcí.8. Smluvní strany zejména usilují o posilování spolupráce v rámci činností Společenství, které mohou vyplývat z těchto aktů Společenství:- 393 D 0136: rozhodnutí Rady 93/136/EHS ze dne 25. února 1993 o vypracování třetího akčního programu Společenství pro zdravotně postižené osoby (Helios II 1993-1996) (Úř. věst. L 56, 9.3.1993, s. 30);- 394 D 0782: rozhodnutí Rady 94/782/ES ze dne 6. prosince 1994 o pokračování systému Handynet v rámci činností dosud vykonaných na prvním modulu technické pomoci (Úř. věst. L 316, 9.12.1994, s. 42)."Článek 3Dosavadní odstavce 4 a 5 se označují jako odstavce 9 a 10.Článek 4V protokolu 31 se doplňuje dodatek obsažený v příloze tohoto rozhodnutí.Článek 5Toto rozhodnutí vstupuje v platnost dnem 1. června 1995 za předpokladu, že Smíšenému výboru EHP jsou učiněna veškerá oznámení podle čl. 103 odst. 1 Dohody.Článek 6Toto rozhodnutí bude zveřejněno v oddíle EHP a v dodatku EHP Úředního věstníku Evropských společenství.V Bruselu dne 19. května 1995.Za Smíšený výbor EHPpředsedaPablo Benavides[1] Úř. věst. L 253, 29.9.1994, s. 34.[2] Úř. věst. L 56, 9.3.1993, s. 30.[3] Úř. věst. L 316, 9.12.1994, s. 42.--------------------------------------------------PŘÍLOHA"Dodatek 1 k protokolu 31Helios II - PRACOVNÍ PROGRAM19951. KONZULTAČNÍ ORGÁNY [1]Plná účast za stejných podmínek jako členské státy, kromě případných hlasovacích postupů a záležitostí, o nichž pojednává oddíl "rozpočtová hlediska" tohoto pracovního programu.1.1. PORADNÍ VÝBOR - tři schůzky- dva zástupci vlády z každého státu ESVO.1.2. EVROPSKÉ FÓRUM


text: ZDRAVOTNĚ POSTIŽENÝCH - tři schůzky- dvanáct stávajících evropských nevládních organizací zastupujících zájmy zdravotně postižených a organizací zdravotně postižených ve státech ESVO- dva stávající zástupci sociálních partnerů k zastupování zájmů sociálních partnerů ve státech ESVO- jeden zástupce národní nevládní organizace nebo národní rady zdravotně postižených osob nominovaný každým státem ESVO.1.3. KONTAKTNÍ SKUPINA - tři schůzky- jeden zástupce vlády z každého státu ESVO- jedna osoba zastupující národní nevládní organizace států ESVO a národní rady zdravotně postižených osob, které jsou členy fóra.2. PRACOVNÍ SKUPINY [2]Plná účast za stejných podmínek jako členské státy ES, kromě hlasovacích postupů (přicházejí-li v úvahu) a záležitostí, o nichž pojednává oddíl "rozpočtová hlediska" tohoto pracovního programu.2.1. TECHNICKÁ KOORDINAČNÍ SKUPINA HANDYNET - tři schůzky- jeden zástupce z každého národního koordinačního centra2.2. STUDIJNÍ SKUPINA HANDYNET O PROGRAMU THESAURUS - tři schůzky- jeden zástupce vlády z každého státu ESVO.2.3. PRACOVNÍ SKUPINA HELIOS O INTEGROVANÉM VZDĚLÁNÍ - tři schůzky- dva zástupci vlády z každého státu ESVO.2.4. PRACOVNÍ SKUPINA HELIOS O ZAMĚSTNANOSTI - tři schůzky- jeden zástupce vlády z každého státu ESVO2.5. PRACOVNÍ SKUPINA HELIOS O NEZÁVISLÉM ZPŮSOBU ŽIVOTA- Sport - dvě schůzkydva zástupci národních výborů pro sport pro zdravotně postižené v každém státě ESVO.- Mobilita a doprava - dvě schůzkydva zástupci vlády z každého státu ESVO.- Cestovní ruch - dvě schůzkytři zástupci z nevládních organizací/organizací cestovního ruchu v každém státě ESVO.3. VÝMĚNNÉ AKTIVITY [3]3.1. Komise poskytne každému státu ESVO informace o prioritních tématech, práci, která se k nim vztahuje, a o výsledcích.3.2. Státy ESVO budou vyzvány, aby nominovaly účastníky na semináře/konference, které se budou konat pro zástupce "aktivit", kteří učiní závěry ze své práce v průběhu roku.3.3. Plánování a příprava zahrnutí "aktivit" ve státech ESVO do programu ze dne 1. ledna 1996, včetně:a) nominace "aktivit" vládami států ESVO do 30. září 1995 - čtyři sektory: funkční rehabilitace, integrace ve vzdělání, ekonomická integrace, sociální integrace/nezávislý způsob života (počet "aktivit" bude dohodnut);b) prvního setkání (symposia) pro "aktivity" v každém sektoru a rozhodnutí o zapojení do určitých témat.4. HANDYNET [4]Plná účast za stejných podmínek jako členské státy ES s cílem vytvoření databáze obsahující veškeré informace relevantní pro všechny státy ESVO do 1. ledna 1996:- Národní koordinační centra provádějí sběr dat a předají je odbornému týmu HELIOS.- Odborný tým HELIOS začlení data na CD-ROM a dodá aktualizované nosiče CD-ROM (třikrát ročně) - bezplatně národním koordinačním centrům a centrům pro sběr dat (DCC).- Informační a poradní centra (IAC) poskytují přístup k informacím na nosičích CD ROM zdravotně postiženým osobám, a to prostřednictvím sítí apod.5. SPOLUPRÁCE S NEVLÁDNÍMI ORGANIZACEMI [5]5.1. Komise poskytne každému státu ESVO informace o předmětu a čase konání akcí, které organizují nevládní organizace a které obdrží podporu (až do 50 %, podléhající stanovenému stropu) z programu Helios II (europrogramy navržené každou z dvanácti evropských nevládních organizací na Fóru).5.2. Zástupci států ESVO, nevládních organizací apod. budou pozváni k účasti na akcích, které se neomezují na určitou organizaci či organizace.5.3. Evropské nevládní organizace zváží požadavky na zařazení akcí, organizovaných a konaných ve státech ESVO, do europrogramů na rok 1996 a předloží svůj názor Komisi, která učiní konečné rozhodnutí.


text: (Akce europrogramu obdrží podporu až do výše 50 % celkových nákladů, které podléhají stanovenému stropu).6. OSVĚTA6.1. Komise rozesílá HELIOSCOPE (HELIOS Review), HELIOS Flash a další dokumenty na požádání organizacím a jednotlivcům ve státech ESVO.6.2. Výroční den zdravotně postižených (3. prosinec) - organizace a jednotlivci ze států ESVO budou vyzváni k účasti na akcích na celoevropské úrovni.6.3. Soutěž a ceny programu HELIOS - účast na výroční konferenci.6.4. Informační stánky (konference, trhy apod.).Příslušné akce ve státech ESVO mohou být začleněny do každoročního programu.6.5. Národní informační den programu HELIOS.19961. a 2. PORADNÍ ORGÁNY a PRACOVNÍ SKUPINYÚčast jako v roce 1995, avšak Komise hradí výdaje účastníků na tomto základě:- zástupci vlád - cestovní výdaje;- ostatní - cestovní výdaje, příspěvek na ubytování a stravu a příspěvek na drobné výdaje.V případě, že je účastník doprovázen další osobou z důvodu svého zdravotního postižení, budou této osobě hrazeny náklady na stejném základě jako účastníkovi.3. VÝMĚNNÉ AKTIVITYPlná účast za stejných podmínek jako u států ES, včetně účasti zástupců nominovaných "aktivit" na těchto akcích:- studijní návštěvy, školení apod. organizované na určitá témata - veškeré náklady hradí Komise do maximální výše stanovené pro každou "aktivitu" a- semináře/konference konané na konci roku. Veškeré náklady hradí Komise.4. HANDYNETjako pro rok 1995.5. SPOLUPRÁCE S NEVLÁDNÍMI ORGANIZACEMIPlná účast za stejných podmínek jako u členských států ES, včetně:5.1. národních nevládních organizací a národních rad pro zdravotně postižené, které jsou členy fóra:- organizování národní konference s evropským rozměrem na prioritní téma programu Helios II - Komise hradí 50 % nákladů podléhajících stanovenému stropu;- účast na národním informačním dni - Komise hradí 100 % nákladů podléhajících stanovenému stropu.5.2. Evropské nevládní organizace - europrogram zváží zahrnutí akcí organizovaných ve státech ESVO.6. OSVĚTA6.1. Jako pro rok 1995.6.2. Soutěž a ceny programu HELIOS- jeden člen poroty jmenovaný každým státem ESVO;- projekty od organizací států ESVO způsobilé k získání ceny;- plná účast na výroční konferenci; náklady hrazeny na stejném podkladě jako u států ES.Helios II - PRACOVNÍ PROGRAMROZPOČTOV Á HLEDISKA1995Neexistuje přímý příspěvek do rozpočtu ES.Státy ESVO hradí:- veškeré náklady na svou účast;- veškeré náklady vztahující se k nezbytným službám poskytovaným odborným týmem HELIOS, jako jsou platy, cestovné a náklady na vybavení, které odborníkům vzniknou v důsledku rozšíření programu na státy ESVO;- veškeré náklady spojené s dalším personálem, který je přijat proto, aby pomáhal s účastí států ESVO.Návrhy na další personál:- dva odborníci přijatí odborným týmem programu HELIOS v Bruselu, kteří budou pomáhat s činnostmi týkajícími se systému HANDYNET, spolu s jednou sekretářkou.Pozn.:Přípravy rozpočtovými odborníky pro rozpočtový rok 1996 států ES a ESVO se budou konat v první polovině roku 1995 na základě postupu uvedeném v protokolu 32 k Dohodě. Tyto diskuse povedou ke konečným rozhodnutím o finančním příspěvku států ESVO do souhrnného rozpočtu ES a rovněž zodpoví otázku dalšího personálu.1996Plný příspěvek do rozpočtu ES (v souladu s čl. 82 odst. 1 písm. a) Dohody)."[1] Rozhodnutí Rady 93/136/EHS ze dne 25. února 1993 o vypracování třetího akčního programu Společenství pro zdravotně postižené osoby (Úř. věst. L 56, 9.3.1993, s. 30).[2] Rozhodnutí Rady 94/782/ES ze dne 6. prosince 1994 o pokračování systému Handynet v


text: rámci činností dosud vykonaných na prvním modulu technické pomoci (Úř. věst. L 316, 9.12.1994, s. 42).[3] Rozhodnutí Rady 93/136/EHS ze dne 25. února 1993 o vypracování třetího akčního programu Společenství pro zdravotně postižené osoby (Úř. věst. L 56, 9.3.1993, s. 30).[4] Rozhodnutí Rady 93/136/EHS ze dne 25. února 1993 o vypracování třetího akčního programu Společenství pro zdravotně postižené osoby (Úř. věst. L 56, 9.3.1993, s. 30).[5] Rozhodnutí Rady 93/136/EHS ze dne 25. února 1993 o vypracování třetího akčního programu Společenství pro zdravotně postižené osoby (Úř. věst. L 56, 9.3.1993, s. 30).--------------------------------------------------


text:
 Důležité právní upozornění
 |
 21994A1223(10)
 Úřední věstník L 336 , 23/12/1994 S. 0119 - 0137 Finské zvláštní vydání: Kapitola 11 Svazek 38 S. 0121 Švédské zvláštní vydání: Kapitola 11 Svazek 38 S. 0121
 Dohoda o provádění článku VII Všeobecné dohody o clech a obchodu 1994VŠEOBECNÝ ÚVOD1. Prvotním základem pro určení celní hodnoty podle této Dohody je "převodní hodnota", vymezená v článku 1. Tento článek nutno číst spolu s článkem 8, který mimo jiné stanoví úpravy ceny skutečně placené nebo která má být zaplacena, jestliže určité zvláštní prvky, jež se považují za součást celní hodnoty, připadají k tíži kupujícího, avšak nejsou zahrnuty do ceny skutečně placené nebo která má být zaplacena za dovážené zboží. Článek 8 rovněž stanoví, že do převodní ceny budou zahrnuta určitá plnění kupujícího ve prospěch prodávajícího, zbožím nebo službami spíše než penězi. Články 2 až 7 stanoví použitelné metody určení celní hodnoty, pokud nemůže být určena podle ustanovení článku 1.2. Nemůže-li být celní hodnota určena podle ustanovení článku 1, mělo by obvykle dojít ke konzultaci mezi celní správou a dovozcem, aby se dospělo k základu pro hodnotu uplatněním ustanovení článků 2 nebo 3. Může se například stát, že dovozce má informace o celní hodnotě stejného nebo podobného zboží, které celní správa v místě dovozu v dané době právě nemá. Nebo naopak, celní správa může mít informace o celní hodnotě stejného nebo podobného zboží, k nimž nemá dovozce snadný přístup. Konzultace mezi oběma stranami, při zachování závazků, týkajících se obchodního tajemství, umožní výměnu informací za účelem určení správného základu pro celní hodnocení.3. Články 5 a 6 poskytují dva základy pro určení celní hodnoty, nemůže-li být určena na základě převodní hodnoty dováženého zboží nebo stejného nebo podobného dováženého zboží. Podle článku 5 odstavec 1 se celní hodnota určuje na základě ceny, za kterou se zboží ve stavu, v jakém bylo dovezeno, prodává kupujícímu, který není ve spojení s prodávajícím, do země dovozu. Dovozce má též právo, jestliže o to požádá, aby ustanovení článku 5 byla uplatněna při hodnocení zboží, které je po dovozu předmětem zpracovávání nebo přepracování. Podle článku 6 se celní hodnota určuje na základě vypočtené hodnoty. Obě tyto metody jsou spojeny s určitými potížemi, a proto má dovozce podle ustanovení článku 4 právo zvolit si pořadí uplatnění těchto dvou metod.4. Článek 7 vyjadřuje způsob určení celní hodnoty v případech, kdy to nedovoluje žádný z předcházejících článků.ČLENOVÉ,přihlížejíce k Mnohostranným obchodním jednáním;přejíce si podporovat uskutečňování cílů GATT 1944 a zajistit doplňující výhody pro mezinárodní obchod rozvojových zemí;uznávajíce důležitost ustanovení článku VII GATT 1994 a přejíce si vypracovat pravidla pro jejich uplatňování v zájmu zajišťování větší jednotnosti a jistoty jejich provádění;uznávajíce nezbytnost spravedlivého, jednotného a nestranného systému celního hodnocení zboží, který vylučuje použití svévolných nebo smyšlených celních hodnot;uznávajíce, že základem pro celní hodnocení zboží by měla být, pokud možno, převodní hodnota zboží, které má být hodnoceno;uznávajíce, že celní hodnota by měla být založena na jednoduchých a spravedlivých kritériích, slučitelných s obchodní praxí a že řízení o hodnocení by mělo být uplatňováno všeobecně, bez rozdílu mezi opatřenými zdroji;uznávajíce, že řízení


text: o hodnocení nemá být používáno k potírání dumpingu;DOHODLI SE TAKTO:ČÁST IPRAVIDLA PRO CELNÍ HODNOCENÍČlánek 11. Celní hodnota dováženého zboží bude převodní hodnota, to je cena skutečně placená nebo která má být zaplacena za zboží, když bylo prodáno pro vývoz do země dovozu po úpravách podle ustanovení článku 8 za předpokladu, že:a) neexistují žádná omezení, pokud jde o postoupení nebo použití zboží kupujícím, kromě omezení, která:(i) jsou uložena nebo vyžadována zákonem nebo státními orgány země dovozu;(ii) omezují zeměpisnou oblast, v níž zboží může být dále prodáno; nebo(iii) neovlivňují podstatně hodnotu zboží;b) prodej nebo cena nejsou podrobeny podmínkám nebo plněním, jejichž hodnota se nedá určit ve vztahu ke zboží, které má být hodnoceno;c) žádná část výtěžku jakéhokoli dalšího prodeje, postoupení nebo použití zboží kupujícím nepřipadne přímo nebo nepřímo prodávajícímu, pokud by se nedala provést přiměřená úprava podle ustanovení článku 8; ad) kupující a prodávající nejsou ve vzájemném spojení, nebo jsou-li ve spojení, že převodní hodnota je přijatelná pro celní účely podle ustanovení odstavce 2.2. a) Pro určení, zda je převodní hodnota přijatelná pro účely odstavce 1, nebude skutečnost, že kupující a prodávající jsou ve spojení ve smyslu článku 15, sama o sobě důvodem pro to, aby převodní hodnota byla považována za nepřijatelnou. V takovém případě se přezkoumají zvláštní okolnosti prodeje a převodní hodnota bude přijata, jestliže spojení neovlivnilo cenu. Má-li celní správa, na základě informací, poskytnutých dovozcem nebo získaných z jiných zdrojů, pohnutky zkoumat, zda spojení ovlivnilo cenu, sdělí své pohnutky dovozci a poskytne mu přiměřenou možnost k odpovědi. Požádá-li o to dovozce, budou mu pohnutky sděleny písemně.b) Při prodeji mezi osobami ve spojení bude převodní hodnota přijata a zboží bude hodnoceno podle ustanovení odstavce 1, prokáže-li dovozce, že tato hodnota je velmi blízká některé z těchto hodnot ze stejné doby nebo z téměř stejné doby:(i) převodní hodnotě z prodejů stejného nebo podobného zboží pro vývoz do stejné země dovozu kupujícími, kteří nejsou ve spojení;(ii) celní hodnotě stejného nebo podobného zboží, určené podle ustanovení článku 5;(iii) celní hodnotě stejného nebo podobného zboží, určené podle ustanovení článku 6;Při použití předcházejících měřítek je třeba patřičně přihlédnout k prokázaným rozdílům v obchodních úrovních, v množství, v prvcích vyjmenovaných v článku 8 a v nákladech, připadajících na prodávajícího v prodejích, v nichž on a kupující nejsou ve spojení a které na prodávajícího nepřipadají z prodejů, při nichž on a kupující jsou ve spojení.c) Měřítka vyjádřená v odstavci 2 b) se mají použít z podnětu dovozce a pouze pro účely srovnání. Náhradní hodnoty nemohou být stanoveny podle ustanovení odstavce 2 b).Článek 21. a) Nemůže-li být celní hodnota dováženého zboží určena podle ustanovení článku 1, bude celní hodnotou převodní hodnota stejného zboží, prodávaného pro vývoz do stejné země dovozu a vyváženého ve stejnou nebo skoro stejnou dobu jako zboží, které má být hodnoceno.b) Při uplatňování tohoto článku se celní hodnota určí podle převodní hodnoty stejného zboží, prodaného na stejné obchodní úrovni a v přiměřeně stejném množství jako zboží, které má být hodnoceno. Nezjistí-li se takový prodej, použije se převodní hodnota stejného zboží prodaného na odlišné obchodní úrovni anebo


text: v odlišném množství, upravená tak, aby se přihlédlo k rozdílům, které by mohly být přisuzovatelné obchodní úrovni anebo množství za předpokladu, že takovéto úpravy, které vedou ke zvýšení nebo snížení hodnoty, mohou být založeny na předložených průkazných údajích, které jasně potvrzují, že úpravy jsou rozumné a přesné.2. Pokud jsou v převodní hodnotě zahrnuty náklady a výlohy, uvedené v odstavci 2 článku 8, bude tato hodnota upravena tak, aby se přihlédlo k významným rozdílům, které mohou být mezi náklady a výlohami za dovezené zboží na jedné straně a za zkoumané stejné zboží na straně druhé, vyplývající z rozdílů ve vzdálenosti a způsobech dopravy.3. Zjistí-li se při uplatňování tohoto článku více než jedna převodní hodnota stejného zboží, bude k určení celní hodnoty dovezeného zboží použita nejnižší hodnota.Článek 31. a) Nemůže-li být celní hodnota dováženého zboží určena podle ustanovení článků 1 a 2, bude celní hodnotou převodní hodnota podobného zboží, prodávaného pro vývoz do stejné země dovozu a vyváženého ve stejnou nebo skoro stejnou dobu jako zboží, které má být hodnoceno.b) Při uplatňování tohoto článku se celní hodnota určí podle převodní hodnoty podobného zboží, prodaného na stejné obchodní úrovni a v přiměřeně stejném množství jako zboží, které má být hodnoceno. Nezjistí-li se takový prodej, použije se převodní hodnota podobného zboží, prodaného na odlišné obchodní úrovni anebo v odlišném množství, upravená tak, aby se přihlédlo k rozdílům, které by mohly být přisuzovatelné obchodní úrovni anebo množství za předpokladu, že takovéto úpravy, které vedou ke zvýšení nebo snížení hodnoty, mohou být založeny na předložených průkazných údajích, které jasně potvrzují, že úpravy jsou rozumné a přesné.2. Pokud jsou v převodní hodnotě zahrnuty náklady a výlohy, uvedené v odstavci 2 článku 8, bude tato hodnota upravena tak, aby se přihlédlo k význačným rozdílům, které mohou být mezi náklady a výlohami za dovezené zboží na jedné straně a za zkoumané podobné zboží na straně druhé, vyplývající z rozdílů ve vzdálenosti a způsobech dopravy.3. Zjistí-li se při uplatňování tohoto článku více než jedna převodní hodnota podobného zboží, bude k určení celní hodnoty dovezeného zboží použita nejnižší hodnota.Článek 4Nemůže-li být celní hodnota dováženého zboží určena uplatněním ustanovení článků 1, 2 a 3, bude celní hodnota určena uplatněním ustanovení článku 5 nebo, pokud celní hodnotu nebude možno určit uplatněním tohoto článku, uplatněním článku 6; přesto může být pořadí uplatnění článků 5 a 6 na žádost dovozce obráceno.Článek 51. a) Je-li dovážené zboží nebo stejné nebo podobné dovážené zboží prodáno v zemi dovozu ve stavu, v jakém bylo dovezeno, bude se celní hodnota dovezeného zboží, určená uplatněním ustanovení tohoto článku, opírat o jednotkovou cenu, odpovídající prodejům dovezeného zboží nebo stejného nebo podobného dováženého zboží v největším úhrnném množství osobám, které nejsou ve spojení s osobami, od nichž takové zboží kupují v době dovozu hodnoceného zboží nebo ve skoro stejnou dobu, s výjimkou srážek, které se týkají těchto prvků:(i) provizí, všeobecně placených nebo dohodnutých nebo přirážek, všeobecně používaných pro zisk a všeobecné výlohy v souvislosti s prodeji dovezeného zboží stejné povahy nebo stejného druhu v této zemi;(ii) obvyklých nákladů na dopravu a na


text: pojištění a s tím souvisejících výloh, vzniklých v zemi dovozu;(iii) nákladů a výloh, uvedených v odstavci 2 článku 8, pokud to bude případné; a(iv) cel a ostatních státních daní, které mají být placeny v zemi dovozu při dovozu nebo prodeji zboží.b) Neprodává-li se ani dovážené zboží ani stejné nebo obdobné dovezené zboží, které má být hodnoceno, v době dovozu zboží, ani ve skoro stejné době, bude celní hodnota, pokud ustanovení odstavce 1 a) nestanoví jinak, založena na jednotkové ceně, za kterou se dovážené zboží, nebo stejné nebo podobné zboží prodává v zemi dovozu ve stavu, v jakém bylo dovezeno k nejbližšímu datu dovozu hodnoceného zboží, nejpozději však před uplynutím 90 dní po takovém dovozu.2. Není-li ani dovážené zboží ani stejné nebo podobné dovážené zboží prodáváno v zemi dovozu ve stavu, v jakém bylo dovezeno, bude celní hodnota založena, pokud o to dovozce požádá, na jednotkové ceně, odpovídající prodejům dovezeného zboží v největším úhrnném množství po dalším zpracování nebo přepracování v zemi dovozu osobám, které nejsou ve spojení s osobami, od nichž takové zboží kupují, s náležitým přihlédnutím k hodnotě přidané zpracováním nebo přepracováním a po srážkách, uvedených v odstavci 1 a).Článek 61. Celní hodnota dováženého zboží, určená uplatněním ustanovení tohoto článku, se bude zakládat na vypočtené hodnotě. Vypočtená hodnota bude sestávat ze součtu:a) ceny nebo hodnoty materiálu a výrobního nebo jiného postupu, použitého k výrobě dováženého zboží;b) částky pro zisk a všeobecné výlohy ve výši, shodné s částkou obvykle zahrnovanou do prodejů zboží stejného druhu nebo povahy jako hodnocené zboží, uplatňované výrobci v zemi vývozu pro vývoz do země dovozu;c) ceny nebo hodnoty všech ostatních výloh, k nimž je nutno přihlížet podle možnosti, kterou podle odstavce 2 článku 8 Člen ve věci hodnocení zvolil.2. Žádný Člen nemůže žádat ani donutit kteroukoli osobu, která nesídlí na jeho území, aby předložila k přezkoumání nebo dovolila přístup ke svému účetnictví nebo jiným listinám za účelem určení vypočtené hodnoty. Informace, které poskytl výrobce zboží za účelem určení celní hodnoty uplatněním ustanovení tohoto článku, však mohou být ověřovány v jiné zemi orgány země dovozu se souhlasem výrobce a za podmínky, že tyto orgány o tom s dostatečným předstihem informují vládu dotčené země a ta nemá proti šetření námitky.Článek 71. Nemůže-li být celní hodnota dováženého zboží určena uplatněním ustanovení článků 1 až 6, bude určena přiměřenými prostředky slučitelnými se zásadami a všeobecnými ustanoveními této Dohody a článku VII GATT 1994 a na základě údajů, dosažitelných v zemi dovozu.2. Celní hodnota, určovaná uplatněním ustanovení tohoto článku, se nebude zakládat na:a) prodejní ceně zboží v zemi dovozu, vyráběného v této zemi;b) systému, který předpokládá přijímat pro celní účely vyšší ze dvou možných hodnot;c) ceně zboží na vnitřním trhu země vývozu;d) výrobních nákladech, jiných než vypočtené hodnoty, které by byly určeny pro stejné nebo podobné zboží podle ustanovení článku 6;e) ceně zboží prodaného pro vývoz s určením do jiné země než do země dovozu;f) minimálních celních hodnotách; nebog) libovolných nebo smyšlených hodnotách.3. Požádá-li o to, bude dovozce písemně vyrozuměn o celní hodnotě, určené uplatněním ustanovení tohoto článku a o


text: metodě použité k jejímu určení.Článek 81. K určení celní hodnoty uplatněním ustanovení článku 1 se k ceně skutečně placené nebo která má být za dovezené zboží zaplacena, připočtoua) dále uvedené prvky, pokud jsou hrazeny kupujícím a nejsou zahrnuty v ceně skutečně placené nebo která má být zaplacena:(i) provize a odměny za zprostředkování, s výjimkou nákupních provizí;(ii) cena nádob, která pro celní účely tvoří jednotu se zbožím;(iii) cena obalů, zahrnující jak práci, tak i materiál;b) vhodným způsobem rozvržená hodnota dále uvedeného zboží a služeb, pokud jsou kupujícím poskytovány přímo nebo nepřímo zdarma nebo za sníženou cenu a použity při výrobě nebo při prodeji k vývozu dováženého zboží, pokud tato hodnota nebyla zahrnuta do ceny skutečně placené nebo která má být zaplacena:(i) materiály, součástky, díly a podobné předměty, začleněné do dováženého zboží;(ii) nářadí, matrice, formy a podobné předměty, použité k výrobě dovezeného zboží;(iii) materiály, spotřebované při výrobě dovezeného zboží;(iv) technika, vývoj, umělecká práce, design, plány a nákresy, provedené jinde než v zemi dovozu a nutné pro výrobu dovezeného zboží;c) poplatky za používání patentů a licenční poplatky, týkající se hodnoceného zboží, které musí přímo nebo nepřímo uhradit kupující jako podmínku prodeje hodnoceného zboží, pokud tyto poplatky za používání patentů nebo licenční poplatky nejsou zahrnuty v ceně skutečně placené nebo která má být zaplacena;d) hodnota jakékoliv části výnosu pozdějšího dalšího prodeje, postoupení nebo použití dovezeného zboží, která připadne přímo nebo nepřímo prodávajícímu.2. Při vypracování svých právních předpisů zajistí každý Člen přijetí ustanovení, aby do celní hodnoty byly vcelku nebo zčásti zahrnuty nebo z ní byly vyloučeny tyto prvky:a) náklady na dopravu dováženého zboží do přístavu nebo do místa dovozu;b) náklady na nakládání, vykládání a manipulaci, spojené s dopravou dováženého zboží do přístavu nebo do místa dovozu; ac) výlohy za pojištění.3. Každý prvek, který bude uplatňováním ustanovení tohoto článku připočten k ceně skutečně placené nebo která má být zaplacena, bude založen výlučně na údajích, které jsou objektivní a vyčíslitelné.4. K určení celní hodnoty budou k ceně skutečně placené nebo která má být zaplacena připočteny jen prvky uvedené v tomto článku.Článek 91. Je-li k určení celní hodnoty nutný přepočet měny, použije se její směnný kurz, řádně vyhlášený příslušnými orgány dotčené země dovozu, vyjadřující pro období jeho vyhlášení pokud možno skutečnou běžnou hodnotu této měny v obchodních operacích, vyjádřenou v měně země dovozu.2. Použije se toho převodního kurzu, který podle rozhodnutí každého Člena platí v době vývozu nebo v době dovozu.Článek 10Všechny informace, které jsou svou povahou důvěrné nebo které byly pro účely celního hodnocení poskytnuty důvěrným způsobem, budou dotčenými příslušnými orgány považovány za přísně důvěrné a nebudou je dále sdělovat bez výslovného souhlasu osoby nebo vlády, která je poskytla, s výjimkou případů, kdy je třena je sdělit při soudním řízení.Článek 111. Právní řád každého Člena poskytne v souvislosti s určením celní hodnoty dovozci nebo kterékoli jiné osobě, která je povinna zaplatit clo, možnost odvolání bez pokuty.2. První právo odvolání bez pokuty může být poskytnuto k instanci celní správy nebo k nezávislému orgánu, ale právní řád každého Člena zabezpečí právo odvolání bez pokuty k instanci soudní.3. Oznámení


text: rozhodnutí o odvolání, včetně odůvodnění, bude odvolávajícímu se sděleno písemně. Odvolávající se bude též poučen o svém případném právu na další odvolání.Článek 12Právní předpisy, soudní rozhodnutí a správní rozhodnutí všeobecné platnosti, jimiž se uplatňuje tato Dohoda, budou zemí dovozu vyhlášeny v souladu s článkem X GATT 1994.Článek 13Bude-li v průběhu určování celní hodnoty dováženého zboží nutno odložit konečné určení této celní hodnoty, může dovozce nicméně vyzvednout své zboží z celního úřadu za předpokladu, že bude-li o to požádán, poskytne dostatečnou záruku formou jistoty, úschovy nebo jiné vhodné vlastnické listiny kryjící zaplacení cla, kterému může zboží nakonec podléhat. Právní řád každého Člena bude příslušnými ustanoveními na takové případy pamatovat.Článek 14Poznámky, uvedené v příloze I této Dohody, jsou nedílnou součástí této Dohody a články této Dohody mají být čteny a uplatňovány současně s poznámkami, k nímž se vztahují. Přílohy II a III tvoří rovněž nedílnou součást Dohody.Článek 151. V této Dohodě:a) výraz "celní hodnota dováženého zboží" znamená hodnotu zboží pro účely vybírání hodnotových cel z dováženého zboží;b) výraz "země dovozu" znamená zemi nebo celní území dovozu; ac) výraz "vyprodukované" zahrnuje vypěstované, vyrobené a vydolované.2. V této dohodě:a) výraz "stejné zboží" znamená zboží, které je stejné ve všech ohledech, včetně fyzických znaků, jakosti a dobrého jména. Menší rozdíly ve vzhledu nevylučují, aby zboží, které jinak odpovídá vymezení, bylo považováno za stejné;b) výraz "podobné zboží" znamená zboží, které, ač není podobné ve všech ohledech, má podobné znaky a je složeno z podobných hmot, což umožňuje, aby plnilo stejnou funkci a bylo obchodně zaměnitelné. Jakost zboží, jeho dobré jméno a existence výrobní nebo obchodní známky patří mezi činitele, které je nutno vzít v úvahu při posuzování, zda jde o podobné zboží;c) výrazy "stejné zboží" a "podobné zboží" se neuplatňují na zboží, do kterého je přivtělena nebo které s sebou nese případnou techniku, vývoj, uměleckou práci, design nebo plány a náčrtky, pro které nebyla provedena žádná úprava podle odstavce 1 b) (iv) článku 8, protože tyto práce byly provedeny v zemi dovozu;d) zboží se nebude považovat za "stejné zboží" nebo "podobné zboží", není-li vyprodukováno v téže zemi jako zboží, které má být hodnoceno;e) zboží, vyprodukované jinou osobou, může být vzato v úvahu pouze tehdy, není-li tu stejné zboží nebo podobné zboží, vyprodukované touž osobou jako zboží, které má být hodnoceno.3. V této Dohodě výraz "zboží stejné povahy nebo stejného druhu" znamená zboží, které patří do jedné skupiny nebo řady zboží, vyráběné zvláštním výrobním odvětvím nebo zvláštním úsekem výrobního odvětví a zahrnuje stejné nebo podobné zboží.4. Pro účely této Dohody se osoby budou pokládat za osoby ve spojení tehdy, jestliže:a) jedna z nich je členem ředitelství nebo správní rady podniku druhé a naopak;b) jsou právně uznanými společníky;c) jeden je zaměstnavatelem druhého;d) jakákoliv osoba přímo nebo nepřímo vlastní, kontroluje nebo má v držení 5 % nebo více akcií nebo podílů s hlasovacím právem jedné i druhé osoby;e) jedna z nich přímo nebo nepřímo kontroluje druhou;f) obě jsou přímo nebo nepřímo kontrolovány třetí osobou;g) obě společně přímo nebo nepřímo kontrolují třetí osobu; neboh) jsou členy téže rodiny.5. Osoby, které


text: jsou vzájemně sdruženy v obchodě tím, že jedna z nich je jakkoli nazvaným výhradním zástupcem, výhradním distributorem nebo výhradním zprostředkovatelem druhé osoby, budou pro účely této Dohody považovány za osoby ve spojení, pokud odpovídají měřítkům, uvedeným v odstavci 4 tohoto článku.Článek 16Na písemnou žádost má dovozce právo, aby mu celní správa země dovozu podala písemné vysvětlení o způsobu, kterým celní hodnotu dovezeného zboží určila.Článek 17Žádné ustanovení této Dohody nebude vykládáno tak, aby omezovalo nebo popíralo práva celní správy přesvědčit se o pravdivosti nebo přesnosti jakéhokoliv tvrzení, listiny nebo prohlášení předloženého k účelům celního hodnocení.ČÁST IISPRAVOVÁNÍ DOHODY, KONZULTACE A ŘEŠENÍ SPORŮČlánek 18Instituce1. Tímto se zřizuje Výbor pro celní hodnocení (dále uváděný jako "Výbor"), složený ze zástupců všech Členů. Výbor zvolí svého předsedu a bude se obvykle scházet jednou za rok nebo jinak, pokud tak stanoví příslušná ustanovení této Dohody, za tím účelem, aby zabezpečil Členům možnost konzultovat otázky, týkající se správy systému celního hodnocení kterýmkoli Členem, pokud by mohla ovlivňovat působení této Dohody nebo uskutečňování jejich cílů a aby vykonával jiné pravomoce, které by mu byly Členy svěřeny, Sekretariát WTO bude působit jako sekretariát Výboru.2. Tímto se zřizuje Technický výbor pro celní hodnocení (dále uváděný jako "Technický výbor") pod záštitou Rady pro celní spolupráci (dále uváděné jako "RCS"), který bude vykonávat pravomoce, uvedené v příloze II této Dohody a postupovat podle jednacích pravidel v ní obsažených.Článek 19Konzultace a řešení sporů1. Není-li v této Dohodě stanoveno jinak, použije se ke konzultacím a k řešení sporů z této Dohody Ujednání o řešení sporů.2. Domnívá-li se některý Člen, že výhoda, která pro něj přímo nebo nepřímo vyplývá z této Dohody, je zrušena nebo zmenšena nebo že dosažení některého z cílů této Dohody je bráněno opatřeními jiného Člena nebo jiných Členů, může za účelem dosažení vzájemně uspokojivého řešení záležitosti požádat o konzultace s dotyčným Členem nebo Členy. Každý Člen posoudí s porozuměním každou žádost jiného Člena o konzultaci.3. Technický výbor poskytne na žádost radu a pomoc Členům, kteří přistoupili ke konzultacím.4. Na žádost kterékoli sporné strany nebo z vlastní iniciativy může skupina odborníků, zřízení ke zkoumání jakéhokoliv sporu, týkajícího se ustanovení této Dohody, požádat Technický výbor, aby přezkoumal jakékoliv otázky, vyžadující technické posouzení. Skupina odborníků vymezí v souvislosti s příslušným sporem Technickému výboru zmocnění a stanoví lhůtu pro obdržení jeho zprávy. Skupina odborníků vezme předmětnou zprávu Technického výboru v úvahu. V případě, že Technický výbor nedosáhne konsensu v projednávané otázce, která mu byla svěřena podle tohoto odstavce, poskytne skupina odborníků sporným stranám příležitost sdělit skupině odborníků své názory na tuto otázku.5. Důvěrné informace, sdělené skupině odborníků, nebudou zveřejněny bez formálního povolení osoby, organizace nebo orgánu, který takové informace poskytl. Jsou-li takové informace vyžadovány od skupiny odborníků, avšak jejich zveřejnění jí není povoleno, bude se souhlasem osoby, organizace nebo orgánu, který informace poskytl, pořízen nedůvěrný výtah z této informace.ČÁST IIIZVLÁŠTNÍ A ROZDÍLNÉ ZACHÁZENÍČlánek 201. Rozvojové členské země, které nebyly stranami Dohody o provádění článku VII Všeobecné dohody o clech a obchodu ze dne 12. dubna 1979, mohou odložit uplatňování ustanovení této Dohody o dobu, nepřesahující pět


text: let ode dne, kdy pro ně vstoupila v platnost Dohoda o WTO. Rozvojové členské země, které se rozhodnou pro odklad uplatňování této Dohody, to oznámí Generálnímu řediteli WTO.2. Kromě ustanovení odstavce 1 mohou rozvojové členské země, které nebyly stranami Dohody o provádění článku VII Všeobecné dohody o clech a obchodu ze dne 12. dubna 1979, odložit uplatňování odstavce 2 b) (iii) článku 1 a článku 6 o dobu, nepřesahující tři roky ode dne, kdy začnou provádět všechna ostatní ustanovení této Dohody. Rozvojové členské země, které se rozhodnou pro odložené uplatňování ustanovení, uvedených v tomto odstavci, oznámí své rozhodnutí Generálnímu řediteli WTO.3. Vyspělé členské země poskytnou vzájemně dohodnutým způsobem technickou pomoc rozvojovým členským zemím, které o to požádají. Na tomto základě vypracují vyspělé členské země programy technické pomoci, které mohou mimo jiné zahrnovat školení personálu, pomoc při přípravě prováděcích opatření, přístup ke zdrojům informací o metodice v oblasti určování celní hodnoty a rady o uplatňování ustanovení této Dohody.ČÁST IVZÁVĚREČNÁ USTANOVENÍČlánek 21VýhradyK žádnému ustanovení této Dohody nelze uplatnit výhrady bez souhlasu ostatních Členů.Článek 22Národní právní řád1. Každý Člen zabezpečí, nejpozději ke dni, kdy pro něj ustanovení této Dohody vstoupí v platnost, shodu jeho právních předpisů a správního řízení s ustanoveními této Dohody.2. Každý Člen bude informovat Výbor o všech změnách svých právních předpisů, týkajících se ustanovení této Dohody, jakož i o provádění těchto právních předpisů.Článek 23PřezkoumáníVýbor každoročně přezkoumá působení a uplatňování této Dohody s přihlédnutím k jejím cílům. Výbor bude každoročně informovat Radu pro obchod zbožím o vývoji v období, kterého se přezkoumání týká.Článek 24SekretariátSekretariát WTO bude zajišťovat služby sekretariátu této Dohody s výjimkou pravomocí, svěřených Technickému výboru, pro nějž bude služby sekretariátu zajišťovat Sekretariát RCS.--------------------------------------------------PŘÍLOHA IINTERPRETAČNÍ POZNÁMKYVšeobecná poznámkaPostupné uplatňování metod hodnocení1. Články 1 až 7 vymezují způsob, jímž má být určena celní hodnota dováženého zboží uplatněním ustanovení této Dohody. Metody hodnocení jsou uvedeny v pořadí, v jakém mají být uplatněny. První metoda určení celní hodnoty je vymezena v článku 1 a dovezené zboží má být hodnoceno podle ustanovení tohoto článku vždy, kdy jsou splněny stanovené podmínky.2. Nemůže-li být celní hodnota určena uplatněním ustanovení článku 1, je třeba přecházet postupně k dalším článkům až k tomu prvnímu z nich, který dovolí určit celní hodnotu. Pokud ustanovení článku 4 nestanoví jinak, je dovoleno přejít k použití ustanovení dalšího článku jen tehdy, není-li možno určit celní hodnotu podle ustanovení předcházejícího článku.3. Nežádá-li dovozce, aby bylo obráceno pořadí článků 5 a 6, dodrží se normální pořadí. Uplatní-li dovozce tuto žádost, ale ukáže-li se potom, že určení celní hodnoty uplatněním ustanovení článku 6 není možné, určí se celní hodnota uplatněním ustanovení článku 5, je-li to možné.4. Nemůže-li se celní hodnota určit uplatněním ustanovení článků 1 až 6, určí se uplatněním ustanovení článku 7.Použití všeobecně přijatých zásad účetnictví1. "Všeobecně přijaté zásady účetnictví" jsou zásady, které jsou v určité zemi a v určitou dobu všeobecně uznávány nebo které mají podstatnou podporu orgánů a které určují, jaké ekonomické zdroje a závazky mají být zaznamenány do aktiv a pasiv, které změny, zasahující do aktiv a pasiv, mají být zaznamenány jako


text: aktiva a pasiva, jakož i nastalé změny, které mají být měřeny, které informace mohou být zveřejňovány a jak mohou být zveřejňovány a jaké finanční výkazy mají být vyhotoveny. Tyto normy mohou sestávat ze všeobecně uplatňovaných obecných směrnic nebo z podrobných pravidel a praktik.2. Pro účely této Dohody bude celní správa každého Člena používat informací, zpracovaných způsobem, slučitelným se všeobecně přijatými zásadami účetnictví v zemi, na kterou se příslušný článek vztahuje. Například obvyklý zisk a všeobecné výlohy podle ustanovení článku 5 budou určeny s použitím informací, zpracovaných způsobem, odpovídajícím všeobecně přijatým zásadám účetnictví v zemi dovozu. Naproti tomu obvyklý zisk a všeobecné výlohy ve smyslu ustanovení článku 6 budou určeny s použitím informací, zpracovaných způsobem, odpovídajícím všeobecně přijatým zásadám účetnictví v zemi výroby. Jiný příklad: k určení prvku, uvedeného v odstavci 1 b) (ii) článku 8, provedenému v zemi dovozu, bude použito informací způsobem, odpovídajícím všeobecně přijatým zásadám účetnictví této země.Poznámka k článku 1Cena skutečně placená nebo která má být zaplacena1. Cena skutečně placená nebo která má být zaplacena, je celková cena placená nebo která má být zaplacena za dovezené zboží kupujícím prodávajícímu nebo v jeho prospěch. Placení nemusí nezbytně mít povahu platby v hotovosti. Může se uskutečnit akreditivem nebo cennými papíry. Může se uskutečnit přímo nebo nepřímo. Příkladem nepřímého placení může být úplné nebo částečné vyrovnání dluhu prodávacího kupujícím.2. Činnosti kupujícího na jeho vlastní účet jiné, než jaké předvídá úprava podle článku 8, se nepovažují za nepřímé placení prodávajícímu, i když se může mít za to, že prodávající z ní má prospěch. Z toho vyplývá, že při určování celní hodnoty se náklady na takovou činnost nepřičítají k ceně skutečně placené nebo která má být zaplacena.3. Celní hodnota nebude zahrnovat následující náklady nebo výlohy za předpokladu, že jsou odlišeny od ceny skutečně placené nebo která má být zaplacena za dovezené zboží:a) náklady za konstrukční práce, instalaci, montáž, údržbu nebo technickou pomoc, provedené po dovozu na dovezeném zboží, jakým jsou zařízení, stroje nebo průmyslová zařízení;b) dopravní náklady po dovozu;c) clo a daně země dovozu.4. Cenou skutečně placenou nebo která má být zaplacena, se rozumí cena dovezeného zboží. Proto převod dividend nebo jiných plateb kupujícím prodávajícímu, který se nevztahuje k dovezenému zboží, netvoří součást celní hodnoty.Odstavec 1 a) (iii)Mezi omezení, která by neučinila cenu skutečně placenou nebo která má být zaplacena, nepřijatelnou, patří omezení, která podstatně neovlivňují hodnotu zboží. Příkladem takových omezení může být případ, kdy prodávající požaduje, aby kupující automobilů je neprodával nebo je nevystavoval před určitým datem, které je začátkem modelového roku.Odstavec 1 b)1. Jsou-li prodej nebo cena podrobeny podmínkám nebo plněním, jejichž hodnota se nedá určit ve vztahu ke zboží, které má být hodnoceno, není převodní hodnota pro celní účely přijatelná. Může jít například o tyto případy:a) prodávající stanoví cenu dováženého zboží s podmínkou, že i kupující koupí jiné zboží v určitém množství;b) cena dováženého zboží je závislá na ceně nebo cenách, za které kupující dováženého zboží prodá jiné zboží prodávajícímu dováženého zboží;c) cena je stanovena na základě způsobu placení, který nemá vztah k dováženému zboží: například, když dovážené zboží


text: je polotovarem, které prodávající dodal za podmínky, že dostane určité množství hotových výrobků.2. Podmínky nebo plnění, které se týkají výroby nebo způsobu prodeje dováženého zboží, však nebudou důvodem pro odmítnutí převodní hodnoty. Například skutečnost, že kupující opatří prodávajícímu technické práce nebo plány v zemi dovozu, nebude důvodem pro odmítnutí převodní hodnoty pro účely článku 1. Rovněž tak, podnikne-li kupující na vlastní účet, třeba i v dohodě s prodávajícím, činnost, týkající se způsobu prodeje dováženého zboží, netvoří hodnota této činnosti součást celní hodnoty a tato činnost také není důvodem pro odmítnutí převodní hodnoty.Odstavec 21. Odstavce 2 a) a 2 b) stanovují odlišné prostředky pro zjištění přijatelnosti převodní hodnoty.2. Odstavec 2 a) stanoví, že v případech, kdy jsou kupující a prodávající ve spojení, budou vlastní okolnosti prodeje přezkoumány a převodní hodnota bude přijata jako celní hodnota za předpokladu, že spojení neovlivnilo cenu. Není třeba, aby okolnosti byly přezkoumány vždy, kdy jsou kupující a prodávající ve spojení. Takové přezkoumání se vyžaduje pouze tehdy, jsou-li pochybnosti o přijatelnosti ceny. Nemá-li celní správa pochybnosti o přijatelnosti ceny, měla by být přijata bez požadování dalších informací od dovozce. Například celní správa mohla již dříve přezkoumat spojení nebo mít již podrobné informace o kupujícím a prodávajícím a mohla se již tímto přezkoumáním nebo těmito informacemi přesvědčit, že spojení neovlivnilo cenu.3. Nemůže-li celní správa přijmout převodní hodnotu bez dalšího šetření, má poskytnout dovozci možnost, aby předložil další podrobné informace, jichž by bylo třeba, aby mohla přezkoumat okolnosti prodeje. V této souvislosti by měla být celní správa připravena přezkoumat příslušné stránky obchodu, včetně způsobu, jakým kupující a prodávající organizují své obchodní vztahy a způsobu, jakým se dospělo k ceně, o kterou jde, za tím účelem, aby se rozhodlo, jestli spojení ovlivnilo cenu. Ukáže-li se, že kupující a prodávající, ačkoliv jsou ve spojení podle ustanovení článku 15, kupují a prodávají jeden od druhého, jako kdyby nebyli ve spojení, je to důkazem toho, že cena nebyla ovlivněna spojením. Byla-li například cena dohodnuta způsobem, který odpovídá běžné praxi stanovení ceny v dotyčném výrobním odvětví nebo způsobem, jimž prodávající sjednává své prodejní ceny s kupujícími, kteří s ním nejsou ve spojení, je to důkazem toho, že cena nebyla ovlivněna spojením. Ukáže-li se, že je cena dostatečná k zajištění úhrady všech nákladů a k dosažení zisku, který odpovídá celkovému zisku dosaženému podnikem za reprezentativní období (například za roční období) při prodejích zboží stejné povahy nebo stejného druhu, je to důkazem toho, že cena nebyla ovlivněna.4. Odstavec 2 b) poskytuje dovozci možnost, aby prokázal, že převodní hodnota je velmi blízká hodnotě "měřítku", která byla předtím přijata celní správou, a proto je přijatelná podle ustanovení článku 1. Odpovídá-li některému z měřítek, uvedených v odstavci 2 b), není třeba zkoumat otázku ovlivnění podle odstavce 2 a). Má-li celní správa již dostatek informací, aby se bez dalšího podrobného vyšetření ujistila, že některé z měřítek, uvedených v odstavci 2 b), bylo splněno, není důvodu, aby požadovala od dovozce průkaz, že měřítko může být splněno. V odstavci 2 b) pojem "kupující, kteří nejsou ve spojení" znamená kupující, kteří nejsou ve


text: spojení s prodávajícím v žádném konkrétním případě.Odstavec 2 b)K určení, že nějaká hodnota je "velmi blízká" druhé, je nutno vzít v úvahu určitý počet prvků. Jde zejména o povahu dováženého zboží, povahu výrobního odvětví, o které jde, období, v němž se zboží dováží a o to, zda rozdíl hodnot je podstatný z obchodního hlediska. Poněvadž se tyto prvky mohou případ od případu lišit, nelze na každý případ uplatnit jednotnou normu jako například pevné procento. Například k určení, zda převodní hodnota je velmi blízká hodnotě "měřítku", uvedenému v odstavci 2 b) článku 1, může být malý rozdíl v hodnotě jednoho druhu zboží nepřijatelný, zatímco velký rozdíl u jiného druhu zboží může být přijatelný.Poznámka k článku 21. Při uplatňování článku 2 použije celní správa, kdykoli to bude možné, prodej stejného zboží, uskutečněný na stejné obchodní úrovni a v podstatě stejném množství jako zboží, které má být hodnoceno. Nenajde-li se takový prodej, může být použit prodej stejného zboží, uskutečněný za jedné z těchto tří situací:a) prodej na stejné obchodní úrovni, ale v odlišných množstvích;b) prodej na odlišné obchodní úrovni, ale v podstatě stejných množstvích; neboc) prodej na odlišné obchodní úrovni a v odlišných množstvích.2. Zjistí-li se prodej podle jedné z těchto tří situací, provedou se úpravy, berouce, podle okolností, v úvahu:a) pouze činitele množství;b) pouze činitele obchodní úrovně; neboc) jak činitele obchodní úrovně, tak i činitele množství.3. Výraz "anebo" připouští možnost odvolat se na prodeje a provedení potřebných úprav v každé ze tří výše popsaných situací.4. Pro účely článku 2 znamená převodní hodnota stejného dovezeného zboží celní hodnotu, upravenou podle ustanovení odstavců 1 b) a 2 tohoto článku, která již byla přijata podle článku 1.5. Podmínkou pro jakoukoliv úpravu, odůvodněnou odlišnou obchodní úrovní nebo odlišným množstvím je, že se taková úprava, ať již má za následek zvýšení nebo snížení hodnoty, provede pouze na základě důkazů, které zřejmě dokládají, že je rozumná a přesná, například podle platných ceníků, které obsahují ceny, týkající se různých úrovní nebo různých množství. Skládá-li se dovážené zboží, které má být hodnoceno, například ze zásilky o 10 jednotkách a jediné podobné dovezené zboží, pro které existuje převodní hodnota, bylo prodáno v množství 500 jednotek a bylo uznáno, že prodávající poskytuje slevy podle množství, může se potřebná úprava provést s použitím ceníku a ceny platné pro 10 jednotek. Není třeba, aby se prodej 10 jednotek uskutečnil, pokud bude zjištěno podle prodejů jiných množství, že ceník je skutečný a pravdivý. Není-li tu však takové objektivní měřítko, není určení celní hodnoty podle ustanovení článku 2 vhodné.Poznámka k článku 31. Při uplatňování článku 3 použije celní správa kdykoli to bude možné, prodej podobného zboží, uskutečněný na stejné obchodní úrovni a v podstatě stejném množství jako zboží, které má být hodnoceno. Nenajde-li se takový prodej, může být použit prodej podobného zboží, uskutečněný za jedné z těchto tří situací:a) prodej na stejné obchodní úrovni, ale v odlišných množstvích;b) prodej na odlišné obchodní úrovni, ale v podstatě stejných množstvích; neboc) prodej na odlišné obchodní úrovni a v odlišných množstvích.2. Zjistí-li se prodej podle jedné z těchto tří


text: situací, provedou se úpravy, berouce, podle okolností, v úvahu:a) pouze činitele množství;b) pouze činitele obchodní úrovně; neboc) jak činitele obchodní úrovně, tak i činitele množství.3. Výraz "anebo" připouští možnost odvolat se na prodeje a provedení potřebných úprav v každé ze tří výše popsaných situací.4. Pro účely článku 3 znamená převodní hodnota podobného dovezeného zboží celní hodnotu upravenou podle ustanovení odstavců 1 b) a 2 tohoto článku, která již byla přijata podle článku 1.5. Podmínkou pro jakoukoliv úpravu odůvodněnou odlišnou obchodní úrovní nebo odlišným množstvím je, že se taková úprava, ať již má za následek zvýšení nebo snížení hodnoty, provede pouze na základě důkazů, které zřejmě dokládají, že je rozumná a přesná, například podle platných ceníků, které obsahují ceny, týkající se různých úrovní nebo různých množství. Skládá-li se dovážené zboží, které má být hodnoceno, například ze zásilky o 10 jednotkách a jediné podobné dovezené zboží, pro které existuje převodní hodnota, bylo prodáno v množství 500 jednotek a bylo uznáno, že prodávající poskytuje slevy podle množství, může se potřebná úprava provést s použitím ceníku a ceny platné pro 10 jednotek. Není třeba, aby se prodej 10 jednotek uskutečnil, pokud bude zjištěno podle prodejů jiných množství, že ceník je skutečný a pravdivý. Není-li tu však takové objektivní měřítko, není určení celní hodnoty podle ustanovení článku 3 vhodné.Poznámka k článku 51. Výraz "jednotková cena, za kterou se zboží prodává v největším úhrnném množství ..." znamená cenu, za kterou se prodává největší počet jednotek v prodejích osobám, které nejsou ve spojení s osobami, od nichž takové zboží kupují na první obchodní úrovni, na jaké se takové prodeje po dovozu uskutečňují.2. Například: zboží se prodává podle ceníku, který poskytuje výhodné jednotkové ceny pro nákupy ve větších množstvích:Prodané množství | Jednotková cena | Počet prodejů | Celkové množství prodané za každou cenu |1 - 10 jednotek | 100 | 10 prodejů po 5 jednotkách 5 prodejů po 3 jednotkách | 65 |11 - 25 jednotek | 95 | 5 prodejů po 11 jednotkách | 55 |nad 25 jednotek | 90 | 1 prodej po 30 jednotkách 1 prodej po 50 jednotkách | 80 |Největší počet jednotek, prodaných za jednu cenu, je 80; jednotková cena za největší úhrnné množství je tedy 90.3. Jiný příklad: došlo ke dvěma prodejům. V prvním prodeji se prodá 500 jednotek za cenu 95 měnových jednotek za kus. V druhém prodeji se prodá 400 jednotek za cenu 90 měnových jednotek za kus. V tomto příkladu největší počet je 500 prodaných jednotek; jednotková cena největšího úhrnného množství je tedy 95.4. Třetí příklad: za této situace jsou různá množství prodána za různé ceny.a) ProdejeProdané množství | Jednotková cena |40 jednotek | 100 |30 jednotek | 90 |15 jednotek | 100 |50 jednotek | 95 |25 jednotek | 105 |35 jednotek | 90 |5 jednotek | 100 |b) CelkemCelkové prodané množství | Jednotková cena |65 jednotek | 90 |50 jednotek | 95 |60 jednotek | 100 |25 jednotek | 105 |V tomto případě největší počet jednotek, prodaných za danou cenu, je 65; jednotková cena při prodeji největšího


text: úhrnného množství je 90.5. Prodej některého z prvků, uvedených v odstavci 1 b) článku 8 v dovozní zemi za podmínek, uvedených výše v odstavci 1, osobě, která jej dodá přímo nebo nepřímo, zdarma nebo za sníženou cenu k použití při výrobě nebo prodeji dováženého zboží pro vývoz, nelze brát v úvahu pro stanovení jednotkové ceny pro účely článku 5.6. Je nutno si uvědomit, že "zisk a všeobecné výlohy", zmíněné v odstavci 1 článku 5, je třeba brát jako celek. Číselný údaj pro účely tohoto odpočtu by se měl určit na základě informací, poskytnutých dovozcem nebo jeho jménem, ledaže by jeho údaje byly v rozporu s číselnými údaji, vyplývajícími z prodejů dovezeného zboží stejné povahy nebo stejného druhu v zemi dovozu. Jsou-li číselné údaje dovozce neslučitelné s těmito číselnými údaji, může být obnos pro zisk a všeobecné výlohy založen na jiných platných informacích než na informacích, poskytnutých dovozcem nebo jeho jménem.7. "Všeobecné výlohy" zahrnují přímé a nepřímé výlohy na prodejnost dotyčného zboží.8. Místní poplatky, které je nutno platit z titulu prodeje zboží a které nemohou být odečteny podle ustanovení odstavce 1 a) (iv) článku 5, se odečtou podle ustanovení odstavce 1 a) (i) článku 5.9. Při určování provizí nebo obvyklých zisků a všeobecných výloh podle ustanovení odstavce 1 článku 5 musí být otázka, je-li určité zboží "stejné povahy nebo stejného druhu" jako jiné zboží rozhodnuta případ od případu s ohledem na dané okolnosti. Je třeba zkoumat prodeje neužší skupiny nebo řady dovezeného zboží stejné povahy nebo stejného druhu v zemi dovozu, která zahrnuje zboží, jež má být hodnoceno a pro které je možno opatřit potřebné informace. Pro účely článku 5 "zboží stejné povahy nebo stejného druhu" zahrnuje zboží, dovezené ze stejné země jako zboží, které má být hodnoceno, jakož i zboží dovezené z jiných zemí.10. Pro účely odstavce 1 b) článku 5 "nejbližším datem" bude datum, kdy dovezené zboží nebo stejné nebo podobné dovezené zboží bylo prodáno v dostatečném množství, aby mohla být zjištěna jednotková cena.11. Použije-li se metoda podle odstavce 2 článku 5, budou odpočty za hodnotu, přidanou dalším zpracováním nebo přepracováním založeny na objektivních a vyčíslitelných údajích, týkajících se nákladů na takovou práci. Výpočty se provedou na podkladě vzorců, návodů a výpočetních metod, přijatých v daném výrobním odvětví a jiných praktik v tomto odvětví.12. Uznává se, že metoda hodnocení, uvedená v odstavci 2 článku 5, nemůže být zpravidla uplatněna, ztratí-li zboží dalším zpracováním nebo přepracováním svou totožnost. Přesto se mohou vyskytnout případy, kdy sice dovezené zboží ztratí svou totožnost, ale hodnota, přidaná zpracováním nebo přepracováním se dá zjistit přesně bez přílišných potíží. Naproti tomu se také mohou vyskytnout případy, kdy dovezené zboží si zachová svou totožnost, ale tvoří tak malý prvek zboží, prodávaného v zemi dovozu, že použití této metody hodnocení by bylo neodůvodněné. Vzhledem k předchozímu je nutno každou situaci tohoto druhu posuzovat případ od případu.Poznámka k článku 61. Celní hodnota se podle této Dohody určuje zpravidla na základě informací, které jsou snadno dostupné v zemi dovozu. Za účelem určení vypočtené hodnoty však může být třeba přezkoumat náklady


text: na výrobu zboží, které má být hodnoceno a jiných informací, které je nutno opatřit mimo zemi dovozu. Mimo to ve většině případů nebude výrobce zboží podléhat pravomoci orgánů země dovozu. Použití metody vypočtené hodnoty bude vůbec omezeno na případy, kdy jsou kupující a prodávající ve spojení a prodávající je ochoten sdělit údaje potřebné ke zjištění nákladů orgánům země dovozu a poskytnout jim v případě potřeby možnost pozdějšího ověření.2. "Cena nebo hodnota", zmíněná v odstavci 1 a) článku 6 se určí na základě údajů, týkajících se výroby hodnoceného zboží, které budou předloženy výrobcem nebo jeho jménem. Bude založena na obchodním účetnictví výrobce, pokud toto účetnictví je slučitelné se všeobecně přijatými zásadami účetnictví, uplatňovanými v zemi výroby zboží.3. "Cena nebo hodnota" zahrne cenu prvků, uvedených v odstavcích 1 a) (ii) a (iii) článku 8. Bude rovněž zahrnovat hodnotu každého prvku, uvedeného v odstavci 1 b) řečeného článku, který byl dodán přímo nebo nepřímo kupujícím k použití při výrobě dovezeného zboží, a to v přiměřeném poměru podle ustanovení poznámky k článku 8. Hodnota prvků jednotlivě, uvedených v odstavci 1 b) (iv) článku 8, které byly provedeny v zemi dovozu, bude zahrnuta jen tehdy, když tyto práce připadají k tíži výrobce. Rozumí se, že žádná cena nebo hodnota prvků, zmíněných v tomto odstavci, nesmí být při určování vypočtené hodnoty započítána dvakrát.4. "Částka pro zisk a všeobecné výlohy", zmíněná v odstavci 1 b) článku 6, se určuje na základě informací, poskytnutých výrobcem nebo jeho jménem, ledaže by jeho číselné údaje byly neslučitelné s číselnými údaji, které obvykle odpovídají prodejům zboží stejné povahy nebo stejného druhu jako hodnocené zboží, uskutečňovaným výrobcem v zemi vývozu pro vývoz do země dovozu.5. V této souvislosti je nutno poznamenat, že "částku pro zisk a všeobecné výlohy" je třeba brát jako celek. Vyplývá z toho, že jestliže v některém zvláštním případě je zisk výrobce nízký a jeho všeobecné výlohy vysoké, jeho zisk a všeobecné výlohy vzaty dohromady jako celek mohou být přesto slučitelné s částkami, které obvykle odpovídají prodejům zboží stejné povahy nebo stejného druhu. To se může například stát, zavádí-li se výrobek v zemi dovozu a výrobce se spokojil s žádným nebo nízkým ziskem, aby vyrovnal vysoké všeobecné výlohy, spojené se zaváděním. Může-li výrobce prokázat, že se při prodejích dováženého zboží za zvláštních obchodních okolností spokojuje s nízkým ziskem, je třeba vzít v úvahu jeho skutečné částky pro zisk za předpokladu, že je prokáže platnými obchodními důvody a jeho cenová politika odpovídá obvyklé cenové politice tohoto výrobního odvětví. To se může například stát, byli-li výrobci donuceni snížit dočasně ceny v důsledku nepředvídaného poklesu poptávky nebo prodávají-li zboží na doplnění řady druhů zboží vyprodukovaných v zemi dovozu a spokojují se s nízkým ziskem, aby si zachovali schopnost soutěže. Nejsou-li částky pro zisk a všeobecné výlohy poskytnuté výrobcem slučitelné s těmi, které obvykle odpovídají prodejům zboží stejné povahy nebo stejného druhu jako hodnocené zboží, uskutečňovaným výrobci v zemi vývozu pro vývoz do země dovozu, může být částka pro zisk a všeobecné výlohy založena na náležitých informacích, jiných než na informacích, poskytnutých výrobcem


text: zboží nebo jeho jménem.6. Použijí-li se pro účely určení vypočtené hodnoty jiné informace, než které byly poskytnuty výrobcem nebo jeho jménem, orgány země dovozu informují dovozce, požádá-li o to, o zdroji těchto informací, pokud ustanovení článku 10 nestanoví jinak.7. "Všeobecné výlohy", zmíněné v odstavci 1 b) článku 6, zahrnují přímé a nepřímé náklady na výrobu a prodej zboží pro vývoz, které nejsou zahrnuty podle odstavce 1 a) článku 6.8. Při určování, zda některé zboží je "stejné povahy nebo stejného druhu", je nutno postupovat případ od případu s přihlédnutím k daným okolnostem. Při určování obvyklého zisku a všeobecných výloh podle ustanovení článku 6 je nutno postupovat zkoumáním prodeje pro vývoz do země dovozu u nejužší skupiny nebo řady zboží, zahrnující hodnocené zboží, pro které je možno získat nutné informace. Pro účely článku 6 musí být "zboží stejné povahy nebo stejného druhu" ze stejné země jako zboží, které má být hodnoceno.Poznámka k článku 71. Celní hodnoty, určované podle ustanovení článku 7, by měly být založeny v největší možné míře na dříve určených celních hodnotách.2. Metodami hodnocení, používanými podle článku 7, by měly být metody, vymezené v článcích 1 až 6, avšak určitá rozumná pružnost při uplatňování těchto metod bude v souladu s cíli a s ustanoveními článku 7.3. Některé příklady ukáží, co je nutno rozumět rozumnou pružností:a) Stejné zboží - požadavek, aby stejné zboží bylo vyvezeno ve stejnou nebo skoro stejnou dobu jako zboží, které je hodnoceno, může být vykládán pružně; stejné dovážené zboží, vyprodukované v jiné zemi než v zemi vývozu zboží, které je hodnoceno, může být podkladem pro celní hodnocení; mohou být použity celní hodnoty stejného dovezeného zboží, které již byly určeny podle ustanovení článků 5 a 6.b) Podobné zboží - požadavek, aby podobné zboží bylo vyvezeno ve stejnou nebo skoro stejnou dobu jako zboží, které je hodnoceno, může být vykládán pružně; podobné dovážené zboží, vyprodukované v jiné zemi než v zemi vývozu, které je hodnoceno, může být podkladem pro celní hodnocení; mohou být použity celní hodnoty podobného dovezeného zboží, které již byly určeny podle ustanovení článků 5 a 6.c) Odvozující metoda - požadavek, aby zboží bylo prodáno "ve stavu, v jakém bylo dovezeno", který je obsažen v odstavci 1 a) článku 5, může být vykládán pružně; lhůta "90 dní" může být uplatňována pružně.Poznámka k článku 8Odstavec 1 a) (i)Výrazem "nákupní provize" se rozumí částky placené dovozcem jeho zástupci za službu, která spočívala v jeho zastupování v zahraničí při nákupu zboží, které má být hodnoceno.Odstavec 1 b) (ii)1. Do přičítání prvků, uvedených v odstavci 1 b) (ii) článku 8 k dovezenému zboží, zasahují dva zřetele, a to hodnota samotného prvku a způsob, jakým se tato hodnota přičítá k dovezenému zboží. Přičítání těchto prvků by se mělo provádět rozumným způsobem, přiměřeným okolnostem a v souladu s všeobecně přijatými zásadami účetnictví.2. Pokud jde o hodnotu prvku, získá-li dovozce prvek za dané náklady od prodávajícího, který s ním není ve spojení, jsou tyto náklady hodnotou prvku. Byl-li prvek vyprodukován dovozcem nebo osobou, která s ním je ve spojení, jeho hodnotou budou náklady na


text: jeho zhotovení. Byl-li prvek předtím používán dovozcem, ať již byl nebo nebyl získán nebo vyprodukován tímto dovozcem, bude nutno původní náklady na získání nebo zhotovení snížit přiměřeně jeho použití, aby se dospělo k hodnotě tohoto prvku.3. Jakmile byla hodnota prvku určena, je nutno tuto hodnotu přičíst k dovezenému zboží. Jsou tu různé možnosti. Například hodnota může být přičtena k první zásilce, chce-li dovozce zaplatit clo z celé hodnoty najednou. Jiný příklad: dovozce může požádat, aby hodnota byla přičtena k počtu jednotek vyrobených až do doby první zásilky. Ještě další příklad: dovozce může žádat, aby hodnota byla přičtena na celou předvídanou výrobu, existují-li smlouvy nebo pevné závazky na tuto výrobu. Metoda přičtení bude závislá na listinách poskytnutých dovozcem.4. Pro ilustraci uvedeného lze zkoumat případ dovozce, který dodá výrobci formu k použití při výrobě dováženého zboží a sjedná s ním kupní smlouvu na 10000 jednotek. Když přijde první zásilka o 1000 jednotkách, výrobce již vyrobil 4000 jednotek. Dovozce může požádat celní správu, aby přičetla hodnotu formy na 1000 jednotek, 4000 jednotek nebo 10000 jednotek.Odstavec 1 b) (iv)1. Hodnoty k přičtení za prvky, uvedené v odstavci 1 b) (iv) článku 8, mají být založeny na objektivních a vyčíslitelných údajích. Aby se co nejvíce usnadnil úkol, který jak pro dovozce, tak pro celní správu představuje určování hodnot, které mají být přičteny, mělo by se pokud možno použít snadno dostupných údajů z obchodních písemností kupujícího.2. Pro prvky, poskytnuté kupujícím, které zakoupil nebo najal, bude hodnotou k přičtení kupní cena nebo nájemné. Za veřejně přístupné prvky se přičtou pouze náklady na kopie.3. Hodnoty k přičtení mohou být vypočteny víceméně snadno podle struktury daného podniku, způsobu jeho řízení a jeho metod účetnictví.4. Například je možné, že podnik, který dováží různé výrobky, pocházející z různých zemí, vede účetnictví svého návrhářského střediska mimo zemi dovozu, aby se přesně ukázaly náklady, připočítatelné k danému výrobku. V takových případech se může patřičná úprava provést přímo podle ustanovení článku 8.5. V jiném případě může podnik přenést náklady na návrhářské středisko, umístěné mimo zemi dovozu, do všeobecných výloh, aniž by je přičítal k jednotlivým výrobkům. V takovém případě je možno podle ustanovení článku 8 provést patřičnou úpravu, pokud jde o dovážené zboží tím, že se celkové náklady na návrhářské středisko přičtou na celou výrobu, která používá služeb tohoto střediska, a takto přičtené náklady se přičtou k hodnotě dovozu podle počtu jednotek.6. Změny v uvedených okolnostech budou samozřejmě vyžadovat, aby při určování přiměřené metody přičítání byly vzaty v úvahu rozličné činitele.7. V případě, kdy zhotovení dotyčného prvku zasahuje do několika zemí a vyžaduje určité období, měla by se úprava omezit na hodnotu k tomuto prvku skutečně přidanou mimo zemi dovozu.Odstavec 1 c)1. Poplatky za používání patentů a licenční poplatky, zmíněné v odstavci 1 c) článku 8, mohou mimo jiné zahrnovat platby, týkající se patentů, výrobních nebo obchodních známek a autorských práv. Poplatky za právo reprodukovat dovezené zboží v zemi dovozu se však při určování celní hodnoty nepřičítají k ceně skutečně placené nebo která má být zaplacena za dovezené zboží.2. Platby, uskutečněné kupujícím za právo


text: distribuovat nebo dále prodat dovezené zboží, se nepřičítají k ceně skutečně placené nebo která má být zaplacena za dovezené zboží, nejsou-li podmínkou prodeje dovezeného zboží pro vývoz do země dovozu.Odstavec 3Neexistují-li objektivní a vyčíslitelné údaje týkající se přirážek, které mají být přičteny podle ustanovení článku 8, nemůže být převodní hodnota určena podle ustanovení článku 1. Tak tomu bude například v tomto případě: poplatek za použití patentu na základě prodejní ceny litru určitého výrobku v zemi dovozu, který byl dovezen v kilogramech a po dovozu změněn v roztok. Zakládá-li se poplatek za použití patentu částečně na dovezeném zboží a částečně na jiných prvcích, které nijak nesouvisejí s dováženým zbožím (je-li například dovezené zboží smícháno s domácími přísadami a nedá se již samostatně určit, nebo nedají-li se poplatky za použití patentu odlišit od zvláštních finančních ujednání mezi kupujícím a prodávajícím), bylo by nevhodné pokoušet se přičítat prvek odpovídající tomuto poplatku za použití patentu. Zakládá-li se však poplatek za použití patentu pouze na dováženém zboží a dá-li se snadno vyčíslit, může se tento prvek přičítat k ceně skutečně placené nebo která má být zaplacena.Poznámka k článku 9Pro účely článku 9 může být "doba dovozu" shodná s dobou předložení celního prohlášení.Poznámka k článku 111. Článek 11 poskytuje dovozci právo odvolat se proti rozhodnutí celní správy o určení celní hodnoty zboží, které je hodnoceno. Odvolání se může nejprve podat k vyšší instanci celní správy, ale dovozce bude mít právo odvolat se v konečné instanci k soudu.2. "Bez pokuty" znamená, že dovozce nebude podroben pokutě nebo hrozbě pokuty z toho prostého důvodu, že uplatnil své právo dovolat se. Obvyklé soudní výlohy a honoráře právním zástupcům se nepovažují za pokuty.3. Žádné ustanovení článku 11 však nezabraňuje Členu požadovat, aby vyměřené clo bylo zcela zaplaceno před podáním odvolání.Poznámka k článku 15Odstavec 4Pro účely tohoto článku výraz "osoby" zahrnuje též právnické osoby.Odstavec 4 e)Pro účely této Dohody je osoba v postavení, že kontroluje druhou, jestliže je právně nebo fakticky v situaci, že ji může omezovat nebo řídit.--------------------------------------------------PŘÍLOHA IITECHNICKÝ VÝBOR PRO CELNÍ HODNOCENÍ1. V souladu s článkem 18 této Dohody bude pod záštitou RCS zřízen Technický výbor, aby po technické stránce zajišťoval jednotnost výkladu a uplatňování této Dohody.2. Pravomoci Technického výboru budou zahrnovat:a) přezkoumávat specifické technické problémy, které se vyskytnou v každodenní správě systémů celního hodnocení Členů a vydávat poradní dobrozdání o vhodných řešeních na základě předložených skutečností;b) na požádání studovat zákony, řízení a praxi o hodnocení, pokud se týkají této Dohody a připravovat zprávy o výsledcích těchto studií;c) připravovat a vydávat roční zprávu o technické stránce působení a stavu této Dohody;d) poskytovat ke každé otázce, týkající se celního hodnocení dováženého zboží, informace a dobrozdání, které mohou být vyžádány kterýmkoli Členem nebo Výborem. Tyto informace a dobrozdání mohou mít formu poradních dobrozdání, komentářů nebo vysvětlivek;e) na požádání usnadňovat poskytování technické pomoci Členům v zájmu podpory přijetí této Dohody v mezinárodním měřítku;f) přezkoumávat otázky, které mu byly předloženy skupinou odborníků podle ustavení článku 19 této Dohody; ag) vykonávat jiné pravomoci, které mu může udělit Výbor.Všeobecně3. Technický výbor se vynasnaží, aby dokončil


text: v rozumně krátké lhůtě práce na specifických otázkách, zvláště na těch, které mu byly předloženy Členy, Výborem nebo skupinou odborníků. Podle odstavce 4 článku 19 skupina odborníků rovněž určí specifickou lhůtu, do níž má obdržet zprávu Technického výboru a ten v této lhůtě zprávu předloží.4. Ve své činnosti bude Technický výbor vhodným způsobem podporován Sekretariátem RCS.Zastoupení5. Každý Člen má právo být zastoupen v Technickém výboru. Každý Člen může jmenovat jednoho delegáta a jednoho nebo více náhradníků, aby jej v Technickém výboru zastupovali. Každý takto zastoupený Člen v Technickém výboru je dále v této příloze uváděn jako "člen Technického výboru". Zástupci členů Technického výboru mohou být na zasedání Technického výboru doprovázeni poradci. Sekretariát WTO se rovněž může zúčastňovat těchto zasedání jako pozorovatel.6. Členové RCS, kteří nejsou Členy WTO, mohou být na zasedáních Technického výboru zastoupeni jedním delegátem a jedním nebo více náhradníky. Tito zástupci se zúčastní zasedání Technického výboru jako pozorovatelé.7. S výhradou schválení předsedou Technického výboru může generální tajemník RCS (dále uváděný jako "generální tajemník") pozvat na zasedání Technického výboru jako pozorovatele zástupce vlád, které nejsou Členy ani WTO ani členy RCS, jakož i zástupce mezinárodních vládních a obchodních organizací.8. Jména delegátů, náhradníků a poradců, kteří budou určeni, aby se účastnili zasedání Technického výboru, budou sdělena generálnímu tajemníkovi.Zasedání Technického výboru9. Technický výbor se bude scházet podle potřeby, avšak nejméně dvakrát za rok. Datum každého zasedání bude stanoveno Technickým výborem na jeho předcházející schůzi. Datum zasedání může být změněno na žádost kteréhokoli člena Technického výboru schválenou prostou většinou členů Technického výboru nebo, v naléhavých případech, na žádost předsedy. Nehledě na ustanovení věty první tohoto odstavce se může Technický výbor sejít, je-li to nezbytné k posouzení věcí předložených mu skupinou odborníků podle ustanovení článku 19 této Dohody.10. Zasedání Technického výboru se budou konat v sídle RCS, pokud nebude rozhodnuto jinak.11. S výjimkou naléhavých případů vyrozumí generální tajemník nejméně třicet dní před datem zahájení každého zasedání Technického výboru všechny členy Technického výboru a účastníky uvedené v odstavcích 6 a 7.Jednací řád12. Generální tajemník připraví prozatímní program pro každé zasedání a rozešle jej členům Technického výboru a účastníkům, uvedeným v odstavcích 6 a 7, nejméně třicet dní před zasedáním, s výjimkou naléhavých případů. Tento program bude obsahovat všechny body, jejichž zařazení bylo schváleno Technickým výborem na jeho předcházejícím zasedání, všechny body, které zařadil předseda z vlastní iniciativy a všechny body, o jejichž zařazení požádal generální tajemník, Výbor nebo kterýkoli člen Technického výboru.13. Technický výbor schválí svůj program při zahájení každého zasedání. Technický výbor může program během zasedání kdykoliv změnit.Funkcionáři a jednací řád14. Technický výbor zvolí z delegátů svých členů předsedu a jednoho nebo více místopředsedů. Předseda a místopředsedové budou ve funkci jeden rok. Odstupující předseda nebo místopředsedové mohou být znovu voleni. Předseda nebo místopředseda, který přestává být zástupcem člena Technického výboru, ztrácí automaticky své pověření.15. Není-li předseda na některém zasedání nebo jeho části přítomen, bude předsedat místopředseda. V takovém případě má tatáž práva a tytéž povinnosti jako předseda.16. Předseda zasedání se zúčastní jednání Technického výboru jako předseda, a nikoli jako zástupce člena Technického výboru.17.