text:
 Důležité právní upozornění
 |
 22002D0027
 Úřední věstník L 154 , 13/06/2002 S. 0004 - 0005
 Rozhodnutí Smíšeného výboru EHPč. 27/2002ze dne 19. dubna 2002,kterým se mění příloha II (Technické předpisy, normy, zkoušení a certifikace) Dohody o EHPSMÍŠENÝ VÝBOR EHP,s ohledem na Dohodu o Evropském hospodářském prostoru ve znění Protokolu o úpravě Dohody o Evropském hospodářském prostoru (dále jen "Dohoda"), a zejména s ohledem na článek 98 této dohody,vzhledem k těmto důvodům:(1) Příloha II Dohody byla změněna rozhodnutím Smíšeného výboru EHP č. 133/2001 ze dne 9. listopadu 2001 [1].(2) Směrnice Komise 2001/27/ES ze dne 10. dubna 2001, kterou se přizpůsobuje technickému pokroku směrnice Rady 88/77/EHS o sbližování právních předpisů členských států týkajících se opatření proti emisím plynných znečišťujících látek a znečišťujících částic ze vznětových motorů vozidel a emisím plynných znečišťujících látek ze zážehových motorů vozidel poháněných zemním plynem nebo zkapalněným ropným plynem [2], ve znění opravy v Úř. věst. L 266, 6.10.2001, s. 15, by měla být začleněna do Dohody.(3) Úpravy směrnice Rady 88/77/EHS ze dne 3. prosince 1987 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se opatření proti emisím plynných znečisťujících látek ze vznětových motorů vozidel (Úř. věst. L 36, 9.2.1988, s. 33) provedené v kapitole XI přílohy I Aktu o podmínkách přistoupení Rakouské republiky, Finské republiky a Švédského království a o úpravách smluv, na nichž je založena Evropská unie [3], by měly být začleněny do Dohody.(4) V Dohodě uvedené úpravy směrnice 88/77/EHS je třeba upravit v důssledku vstupu Rakouska, Finska a Švédska do Evropské unie,ROZHODL TAKTO:Článek 1V kapitole I přílohy II Dohody se bod 44 (směrnice Rady 88/77/EHS) mění takto:1. vkládájí se nové odrážky, které znějí:"— 1 94 N: Aktu o podmínkách přistoupení Rakouské republiky, Finské republiky a Švédského království a o úpravách smluv, na nichž je založena Evropská unie (Úř. věst. C 241, 29.8.1994, s. 21, ve znění úprav v Úř. věst. L 1, 1.1.1995, s. 1);— 32001 L 0027: směrnice Komise 2001/27/ES ze dne 10. dubna 2001 (Úř. věst. L 107, 18.4.2001, s. 10), ve znění opravy v Úř. věst. L 266, 6.10.2001, s. 15."2. V úpravě se zrušují položky "12 pro Rakousko", "17 pro Finsko" a "5 pro Švédsko".Článek 2Znění směrnice 2001/27/ES, ve znění opravy v Úř. věst. L 266, 6.10.2001, s. 15, a úpravy směrnice 88/77/EHS provedné v kapitole XI přílohy I Aktu o podmínkách přistoupení Rakouské republiky, Finské republiky a Švédského království a o úpravách smluv, na nichž je založena Evropská unie, v islandském a norském jazyce, která mají být zveřejněna v dodatku EHP Úředního věstníku Evropských společenství, jsou platná.Článek 3Toto rozhodnutí vstupuje v platnost dnem 20. dubna 2002 za předpokladu, že Smíšenému výboru EHP jsou učiněna veškerá oznámení podle čl. 103 odst. 1 Dohody [4].Článek 4Toto rozhodnutí bude zveřejněno v oddíle EHP a v dodatku EHP Úředního věstníku Evropských společenství.V Bruselu dne 19. dubna 2002.Za Smíšený výbor EHPpředsedaP. Westerlund[1] Úř. věst. L 22, 24.1.2002, s. 20.[2] Úř. věst. L 107, 18.4.2001, s. 10.[3] Úř. věst. C 241, 29.8.1994, s. 21, ve znění úprav v Úř. věst. L 1, 1.1.1995, s. 1.[4] Nebyly


text:
 23.7.2008
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 L 194/14
 Pouze původní texty EHK/OSN mají podle mezinárodního veřejného práva právní účinek. Je zapotřebí ověřit si status a datum vstupu tohoto předpisu v platnost v nejnovější verzi dokumentu EHK/OSN o statusu TRANS/WP.29/343, který je k dispozici na internetové adrese: http://www.unece.org/trans/main/wp29/wp29wgs/wp29gen/wp29fdocstts.html
 Předpis Evropské hospodářské komise Organizace spojených národů (EHK/OSN) č. 34 – Jednotná ustanovení pro schvalování typu vozidel z hlediska ochrany před nebezpečím požáru
 Dodatek 33: Předpis č. 34
 Revize 1
 Zahrnující veškerá platná znění až po:
 doplněk 2 k sérii změn 02 – datum vstupu v platnost: 11. června 2007
 OBSAH
 PŘEDPIS
 1.
 Oblast působnosti
 2.
 Žádost o schválení
 3.
 Schválení
 4.
 Definice
 5.
 Požadavky na nádrže na kapalná paliva
 6.
 Zkoušky nádrží na kapalná paliva
 7.
 Definice
 8.
 Požadavky na instalaci schválené nádrže na kapalná paliva
 9.
 Zkoušky na vozidle
 10.
 Úpravy typu vozidla
 11.
 Shodnost výroby
 12.
 Postihy za neshodnost výroby
 13.
 Přechodná ustanovení
 14.
 Názvy a adresy správních orgánů a technických zkušeben provádějících schvalovací zkoušky
 PŘÍLOHY
 Příloha I –
 Sdělení týkající se udělení nebo rozšíření nebo odmítnutí nebo odejmutí schválení nebo definitivního ukončení výroby typu vozidla z hlediska nádrže na kapalná paliva a ochrany před nebezpečím požáru v případě čelního/bočního/zadního nárazu podle předpisu č. 34.
 Příloha II –
 Uspořádání značek schválení typu
 Příloha III –
 Zkouška čelního nárazu do překážky
 Příloha IV –
 Postup pro zkoušku zadního nárazu
 Příloha V –
 Zkoušení palivových nádrží vyrobených z plastu
 Dodatek 1 –
 Zkouška odolnosti proti ohni
 Dodatek 2 –
 Rozměry a technické údaje ohnivzdorných cihel
 1. OBLAST PŮSOBNOSTI
 Tento předpis:
 1.1
 ČÁST I: se vztahuje na schvalování vozidel kategorií M, N a O (1) z hlediska nádrže/nádrží na kapalná paliva.
 1.2
 ČÁST II: se na žádost výrobce vztahuje na schvalování vozidel kategorií M, N a O podle části I tohoto předpisu vybavených nádrží/nádržemi na kapalná paliva z hlediska ochrany před nebezpečím požáru v případě čelního a/nebo bočního a/nebo zadního nárazu.
 1.3
 Na žádost výrobce mohou být podle tohoto předpisu schválena i jiná vozidla než ta, která jsou uvedena v bodě 1.2.
 2. ŽÁDOST O SCHVÁLENÍ
 2.1 Žádost o schválení typu vozidla podle části tohoto předpisu předkládá výrobce vozidla nebo jeho řádně pověřený zástupce.
 2.2 K žádosti musí být přiloženy následující dokumenty ve trojím vyhotovení a tyto údaje:
 2.2.1
 detailní popis typu vozidla s ohledem na položky uvedené v bodě 4.2 a/nebo 7.2. Musí být uvedena čísla a/nebo symboly identifikující typ motoru a typ vozidla;
 2.2.2
 výkres(y) znázorňující charakteristiky palivové nádrže a specifikující materiál, ze kterého je zhotovena;
 2.2.3
 schéma veškerých přívodních palivových systémů, které znázorňuje umístění každé takové komponenty na vozidle; a
 2.2.4
 za účelem žádosti podle části II tohoto předpisu schéma elektroinstalace, které zobrazuje její uložení a způsob jejího připojení k vozidlu.
 2.3 Technickému servisu, který je odpovědný za provádění typových schvalovacích zkoušek, musí být předloženo níže uvedené:
 2.3.1
 vozidlo představující typ, který má být schválen, nebo části vozidla, které technický servis považuje za nezbytné pro schvalovací zkoušky;
 2.3.2
 v případě vozidla vybaveného nádrží zhotovenou z plastu: sedm dalších nádrží

type: contracts

jurisdiction: EU


text:
s příslušenstvím;
 2.3.3
 v případě vozidla vybaveného nádrží zhotovenou z jiného materiálu: dvě další nádrže s příslušenstvím.
 3. SCHVÁLENÍ
 3.1 Pokud vozidlo předané ke schválení podle tohoto předpisu splňuje požadavky části I a/nebo části II níže, bude schválení takovému typu vozidla uděleno.
 3.2 Každému schválenému typu se přidělí číslo schválení typu, jehož první dvě číslice představují číslo nejnovější řady změn, které byly do předpisu k datu vydání schválení začleněny. Smluvní strana však může přiřadit stejné číslo schválení typu několika typům vozidla, jak je definováno v bodě 4.2 a/nebo 7.2, pokud jsou typy variantami stejného základního modelu a pokud je každý typ odděleně zkoušen a je zjištěno, že odpovídá podmínkám tohoto předpisu.
 3.3 Oznámení o udělení nebo odmítnutí schválení typu vozidla podle tohoto předpisu bude sděleno smluvním stranám dohody, které uplatňují tento předpis, a to prostřednictvím formuláře podle vzoru v příloze I tohoto předpisu a prostřednictvím výkresů s uvedením údajů podle bodů 2.2.2, 2.2.3 a 2.2.4 výše (dodaných žadatelem o schválení), ve formátu nepřesahujícím formát A4 (210 × 297 mm) nebo přeloženém na takový formát a ve vhodném měřítku.
 3.4 Na každém vozidle shodném s typem vozidla schváleným podle tohoto předpisu se nápadně a na snadno přístupném místě uvedeném ve zprávě o schválení typu vyznačí mezinárodní značka schválení typu, která se skládá z:
 3.4.1
 kružnice kolem písmene „E“, za nímž následuje rozlišovací číslo země, která schválení udělila (2);
 3.4.2
 čísla tohoto předpisu, za nímž následují písmena „RI“, pokud je vozidlo schváleno podle části I tohoto předpisu, nebo písmena „RII“, pokud je vozidlo schváleno podle částí I a II tohoto předpisu, pomlčka a číslo schválení typu vpravo od kružnice předepsané v bodě 3.4.1.
 3.5 Pokud vozidlo vyhovuje typu vozidla schválenému podle jednoho nebo více dalších předpisů připojených k dohodě v zemi, která udělila schválení typu podle tohoto předpisu, není třeba symbol předepsaný v bodě 3.4.1 opakovat; v takovém případě se další čísla, čísla schválení typu a symboly podle všech předpisů, podle nichž bylo schválení v zemi, která schválení podle tohoto předpisu vydala, uděleno, umístí ve svislých sloupcích napravo od symbolu předepsaného v bodě 3.4.1.
 3.6 Značka schválení typu musí být zřetelně čitelná a nesmazatelná.
 3.7 Značka schválení typu se umístí poblíž tabulky s údaji o vozidle, připevněné výrobcem, nebo přímo na ni.
 3.8 V příloze II tohoto předpisu jsou uvedeny příklady uspořádání značky schválení typu.
 ČÁST I – SCHVÁLENÍ VOZIDLA Z HLEDISKA PALIVOVÝCH NÁDRŽÍ
 4. DEFINICE
 Pro účely této části předpisu se:
 4.1
 „schválením vozidla“ rozumí schválení typu vozidla z hlediska palivových nádrží;
 4.2
 „typem vozidla“ rozumějí vozidla, která se neliší v takových podstatných vlastnostech, jako je:
 4.2.1
 konstrukce, tvar, rozměry a materiál (kov/plast) nádrže/nádrží;
 4.2.2
 u vozidel kategorie M1 (1) poloha nádrže/nádrží ve vozidle, pokud má negativní vliv na požadavky bodu 5.10;
 4.3
 „prostorem pro cestující“ rozumí prostor pro cestující ohraničený střechou, podlahou, bočními stěnami, dveřmi, vnějším zasklením, přední přepážkou a rovinou přepážky zadního prostoru nebo rovinou opěradla zadního sedadla;
 4.4
 „nádrží“ rozumí nádrž(e) konstruovaná/konstruované pro naplnění kapalným palivem podle definice v bodě 4.6 používaným především pro pohon vozidla, vyjma jejího


text:
příslušenství (plnicího potrubí, pokud je samostatnou součástí, plnicího otvoru, víčka, měrky, přípojek k motoru nebo zařízení ke kompenzaci vnitřního přetlaku atd.);
 4.5
 „objemem palivové nádrže“ rozumí objem palivové nádrže dle specifikace výrobce vozidla; a
 4.6
 „kapalným palivem“ rozumí palivo, které je za normálních podmínek, teploty a tlaku kapalné.
 5. POŽADAVKY NA NÁDRŽE NA KAPALNÁ PALIVA
 5.1 Nádrže musí být vyrobeny tak, aby byly odolné proti korozi.
 5.2 Nádrže vybavené veškerým příslušenstvím, které je k nim běžně namontováno, musí vyhovět zkouškám těsnosti provedeným podle bodu 6.1 při relativním vnitřním tlaku rovném dvojnásobku pracovního tlaku, v žádném případě však při tlaku nižším než 0,3 bar.
 Nádrže vozidel vyrobené z plastu se považují za splňující tento požadavek, pokud úspěšně prošly zkouškou popsanou v příloze V bodě 2.
 5.3 Případný přetlak nebo tlak vyšší než pracovní musí být automaticky vyrovnán vhodným zařízením (odvzdušňovacími otvory, pojistnými ventily atd.).
 5.4 Odvzdušňovací otvory musí být konstruovány tak, aby se zabránilo nebezpečí požáru. Zejména nesmí být možné, aby při plnění nádrže/nádrží mohlo dojít k únikům paliva na výfukový systém. Unikající palivo musí být sváděno na zem.
 5.5 Nádrž/nádrže nesmí/nesmějí být umístěna/umístěny nebo tvarována/tvarovány tak, aby vytvářela/vytvářely povrchovou plochu (podlahu, stěnu, přepážku) prostoru pro cestující nebo jiného prostoru s ním spojeného.
 5.6 Prostor pro cestující musí být od nádrže/nádrží oddělen přepážkou. V přepážce mohou být otvory (například pro vedení kabelů) za předpokladu, že jsou upraveny tak, aby palivo nemohlo volně téci z nádrže/nádrží do prostoru pro cestující nebo do jiného prostoru s ním spojeného při podmínkách běžného užití.
 5.7 Každá nádrž musí být bezpečně upevněna a umístěna tak, aby bylo zajištěno, že palivo unikající z nádrže nebo z jejího příslušenství vyteče na zem a nikoli do prostoru pro cestující při podmínkách běžného užití.
 5.8 Plnicí otvor nesmí být umístěn v prostoru pro cestující, v zavazadlovém prostoru ani v motorovém prostoru.
 5.9 Palivo nesmí unikat víčkem nádrže ani zařízením pro kompenzaci přetlaku při předpokládaném provozu vozidla. Při převrácení vozidla je odkapávání paliva přípustné, jestliže nepřevýší hodnotu 30 g/min; tento požadavek musí být ověřen během zkoušky předepsané v bodě 6.2.
 5.9.1 Víčko plnicího hrdla palivové nádrže musí být připevněno k plnicímu potrubí.
 5.9.1.1 Požadavky bodu 5.9.1 budou považovány za splněné, bude-li učiněno opatření k zamezení nadměrných emisí způsobených vypařováním a úniku paliva způsobeného chybějícím víčkem plnicího hrdla palivové nádrže.
 Toho lze dosáhnout pomocí některého z následujících opatření:
 5.9.1.1.1
 neodnímatelné, automaticky se otvírající a zavírající víčko plnicího hrdla palivové nádrže;
 5.9.1.1.2
 konstrukční opatření, která zabrání nadměrným emisím způsobeným vypařováním a unikání paliva v případě chybějícího víčka plnicího hrdla palivové nádrže;
 5.9.1.1.3
 jakékoliv jiné opatření, které má stejný účinek. Jako příklad může kromě jiného sloužit připoutané víčko plnicího hrdla, víčko připevněné řetízkem nebo využití stejného klíčku pro víčko plnicího hrdla a zapalování vozidla. V tomto případě musí být možno klíček vyjmout jen v poloze zamknuto. Připoutání víčka plnicího hrdla nebo jeho připevnění řetízkem však samo o sobě není dostatečné pro vozidla jiná než vozidla kategorií M1 a N1.
 5.9.2 Těsnění mezi víčkem a plnicím potrubím musí být bezpečně zachyceno na svém místě. V


text:
zavřené poloze musí víčko řádně zapadnout do těsnění a otvoru plnicího potrubí.
 5.10 Nádrže musí být namontovány tak, aby byly chráněny před následky nárazu do přední nebo zadní části vozidla; v blízkosti nádrže nesmějí být vyčnívající díly, ostré hrany apod.
 5.11 Palivová nádrž a její příslušenství musí být konstruovány a namontovány do vozidla tak, aby se předešlo nebezpečí vznícení způsobeného statickou elektřinou. V případě potřeby se učiní opatření pro odvádění náboje. Výrobce prokáže technické zkušebně, že bylo provedeno / byla provedena opatření, kterým/kterými se zajistí splnění těchto požadavků.
 5.12 Palivová nádrž / palivové nádrže musí být zhotovena/zhotoveny z ohnivzdorného kovového materiálu. Jsou-li splněny požadavky podle přílohy V, může/mohou být nádrž/nádrže zhotovena/zhotoveny z plastu.
 6. ZKOUŠKY NÁDRŽÍ NA KAPALNÁ PALIVA
 6.1 Hydraulická zkouška
 Nádrž musí být podrobena zkoušce s hydraulickým vnitřním tlakem, která musí být provedena na samostatné nádrži s veškerým příslušenstvím. Nádrž musí být zcela naplněna nehořlavou kapalinou (například vodou). Po uzavření všech vývodů je spojovacím potrubím, kterým je palivo dodáváno k motoru, tlak v nádrži postupně zvyšován až na relativní vnitřní tlak rovný dvojnásobku pracovního tlaku a v žádném případě nižší než přetlak 0,3 bar, a musí tak být udržován po dobu jedné minuty. Během této doby nesmí nádrž prasknout ani z ní nesmí unikat palivo; může se však projevit trvalá deformace.
 6.2 Zkouška obrácením nádrže
 6.2.1 Nádrž s veškerým příslušenstvím musí být namontována do zkušebního přípravku způsobem, který odpovídá jejímu umístění na vozidle, pro něž je určena: to se také týká systémů pro kompenzaci vnitřního přetlaku.
 6.2.2 Zkušební přípravek se otáčí kolem osy, která je rovnoběžná s podélnou osou vozidla.
 6.2.3 Zkouška se provádí s nádrží naplněnou do 90 % a do 30 % jejího objemu nehořlavou kapalinou o hustotě a viskozitě blízké hodnotám, které má běžně užívané palivo (může být použita voda).
 6.2.4 Nádrž se otočí ze své základní polohy o 90° doprava. V této poloze musí zůstat nejméně pět minut. Potom se otočí o dalších 90° ve stejném směru. V této poloze, kdy je úplně obrácena, musí nádrž zůstat nejméně dalších pět minut. Nádrž se otočí zpět do své původní polohy. Zkušební kapalina, která nepřetekla z odvzdušňovacího systému zpět do nádrže, musí být odsáta a, pokud je to nezbytné, doplněna. Nádrž se otočí o 90° v opačném směru a ponechá v této poloze nejméně pět minut.
 Ve stejném směru se nádrž otočí o dalších 90°. V poloze, v níž je nádrž úplně obrácena, musí být ponechána nejméně pět minut. Poté se otočí zpět do výchozí polohy.
 Každé následné otočení o dalších 90° se provede v jakémkoli časovém intervalu od 1 do 3 minut.
 ČÁST II – SCHVÁLENÍ VOZIDLA Z HLEDISKA OCHRANY PŘED NEBEZPEČÍM POŽÁRU V PŘÍPADĚ NÁRAZU
 7. DEFINICE
 Pro účely této části předpisu se:
 7.1
 „schválením vozidla“ rozumí schválení typu vozidla z hlediska ochrany před nebezpečím požáru;
 7.2
 „typem vozidla“ rozumějí vozidla, která se neliší v takových podstatných vlastnostech, jako je:
 7.2.1
 konstrukce, tvar, rozměry a materiál (kov/plast) nádrže/nádrží;
 7.2.2
 u vozidel kategorie M1 (1) poloha nádrže/nádrží ve vozidle, pokud má negativní vliv na požadavky


text:
bodu 5.10;
 7.2.3
 charakteristika a uložení palivového systému (čerpadlo, filtry atd.); a
 7.2.4
 charakteristika a uložení elektroinstalací, pokud mají vliv na výsledky nárazových zkoušek předepsaných tímto předpisem;
 7.3
 „příčnou rovinou“ rozumí svislá příčná rovina kolmá k podélné střední rovině vozidla;
 7.4
 „hmotností nenaloženého vozidla“ rozumí hmotnost vozidla v provozním stavu, neobsazeného a bez nákladu, avšak včetně paliva, chladicí kapaliny, maziv, nářadí a náhradního kola (je-li dodáváno výrobcem vozidla jako standardní vybavení);
 8. POŽADAVKY NA INSTALACI SCHVÁLENÉ NÁDRŽE NA KAPALNÁ PALIVA
 8.1 Palivová soustava
 8.1.1 Nádrže na kapalná paliva se schvalují podle části I tohoto předpisu.
 8.1.2 Součásti palivové soustavy musí být přiměřeně chráněny částmi rámu nebo karosérie proti kontaktu s možnými překážkami, které mohou být na vozovce. Taková ochrana se nevyžaduje, pokud součásti pod vozidlem jsou od země dále než část rámu nebo karosérie před nimi.
 8.1.3 Potrubí a veškeré další části palivové soustavy musí být uloženy ve vozidle na místech, která jsou chráněna v maximálním možném rozsahu. Kroutivé pohyby a ohýbání ani vibrace konstrukce vozidla nebo pohonné jednotky nesmí mít na součásti palivové soustavy vliv ve smyslu tření, stlačování ani žádného jiného abnormálního namáhání.
 8.1.4 Přípojky ohebných a pružných potrubí s pevnými částmi, které náleží k součástem palivové soustavy, musí být navrženy a zhotoveny tak, že za různých podmínek při používání vozidla zůstanou těsné, a to navzdory kroutivým pohybům a ohýbání a navzdory vibracím konstrukce vozidla nebo pohonné jednotky.
 8.1.5 Nachází-li se plnicí otvor na boku vozidla, nesmí víčko plnicího hrdla v zavřeném stavu vyčnívat nad přilehlé plochy karosérie.
 8.2 Elektrické instalace
 8.2.1 Elektrické vodiče jiné než vodiče umístěné v dutých součástech musí být připevněny ke konstrukci vozidla nebo ke stěnám či přepážkám, podél nichž vedou. Místa, v nichž procházejí těmito stěnami nebo přepážkami, musí být dostatečně chráněna tak, aby nedošlo k proříznutí izolace.
 8.2.2 Elektrické instalace musí být navrženy, provedeny a upevněny tak, aby jejich součásti byly schopny odolat korozi, jíž jsou vystaveny.
 9. ZKOUŠKY NA VOZIDLE
 Při zkoušce čelního nárazu do překážky prováděné podle postupu uvedeného v příloze III tohoto předpisu, při zkoušce bočního nárazu prováděné podle postupu popsaného v příloze IV předpisu č. 95, série změn 01, a při zkoušce zadního nárazu prováděné podle postupu uvedeného v příloze IV tohoto předpisu:
 9.1
 nesmí při nárazu dojít k více než slabému unikání kapalného paliva z palivové soustavy;
 9.2
 pokud po nárazu dojde k nepřetržitému unikání paliva z palivové soustavy, nesmí rychlost úniku překročit 30 g/min; pokud se kapalina z palivové soustavy smísí s kapalinami z jiných soustav a pokud nemůže být více kapalin snadno odděleno a identifikováno, musí být nepřetržité unikání vyhodnoceno na základě všech zachycených kapalin;
 9.3
 nesmí dojít k výskytu ohně udržovaného palivem;
 9.4
 během a po nárazech popsaných v bodě 9 výše musí baterie zůstat na místě, což je zajištěno jejím připevňovacím zařízením;
 9.5
 na žádost výrobce může být zkouška čelního nárazu stanovená v příloze III tohoto předpisu nahrazena zkušebním postupem popsaným v příloze III předpisu č. 94, série změn 01.
 10. ÚPRAVY TYPU VOZIDLA
 10.1 Každá úprava typu vozidla se musí oznámit správnímu


text:
orgánu, který udělil schválení typu vozidla. Tento orgán potom může:
 10.1.1
 buď usoudit, že provedené úpravy pravděpodobně nemají znatelný nepříznivý vliv a že vozidlo v každém případě stále splňuje požadavky; nebo
 10.1.2
 požadovat od technické zkušebny odpovědné za provedení zkoušek nový zkušební protokol.
 10.2 Aniž jsou dotčena ustanovení bodu 10.1 výše, varianta vozidla, jehož hmotnost v nenaloženém stavu se neliší od hmotnosti nenaloženého vozidla, které bylo předáno ke schvalovací zkoušce, o více než ± 20 procent, se nepovažuje za úpravu typu vozidla.
 10.3 Potvrzení o udělení nebo odmítnutí schválení s uvedením jednotlivých úprav se oznámí stranám dohody, které uplatňují tento předpis, a to postupem uvedeným v bodě 3.3 výše.
 11. SHODNOST VÝROBY
 Postupy pro zajištění shodnosti výroby musí odpovídat postupům stanoveným v dodatku 2 dohody (E/ECE/324-E/ECE/TRANS/505/Rev.2), společně s následujícími požadavky:
 11.1
 Každé vozidlo, které je opatřeno značkou schválení typu, jak je předepsáno podle tohoto předpisu, odpovídá schválenému typu vozidla a splňuje požadavky části I a/nebo části II výše.
 11.2
 Za účelem ověření shody podle bodu 11.1 výše musí být podroben namátkovým kontrolám dostatečný počet sériově vyráběných vozidel opatřených značkou schválení typu, kterou vyžaduje tento předpis.
 11.3
 Obecně bude shoda vozidla se schváleným typem kontrolována na základě popisu uvedeného ve formuláři schválení a v jeho přílohách. V případě potřeby však bude vozidlo podrobeno zkouškám popsaným v bodě 6 výše.
 12. POSTIHY ZA NESHODNOST VÝROBY
 12.1 Schválení udělené typu vozidla podle tohoto předpisu může být odejmuto, pokud není dodržen požadavek stanovený v bodě 11.1 výše nebo pokud vozidlo neprošlo kontrolami předepsanými v bodě 9 výše.
 12.2 Jestliže některá strana dohody, která uplatňuje tento předpis, odejme schválení, které dříve udělila, neprodleně o tom informuje ostatní strany dohody, které tento předpis uplatňují, a to prostřednictvím kopie formuláře sdělení podle vzoru v přílohách I nebo II tohoto předpisu.
 13. PŘECHODNÁ USTANOVENÍ
 13.1 Počínaje úředním datem vstupu série změn 02 v platnost žádná ze smluvních stran uplatňujících tento předpis neodmítne udělit schválení EHK podle tohoto předpisu ve znění série změn 02.
 13.2 Po uplynutí 12 měsíců od vstupu série změn 02 v platnost udělí smluvní strany uplatňující tento předpis schválení EHK pouze pokud typ vozidla, který se má schválit, splňuje požadavky tohoto předpisu ve znění série změn 02.
 13.3 Do doby 12 měsíců od vstupu série změn 02 tohoto předpisu v platnost žádná ze smluvních stran uplatňujících tento předpis neodmítne vnitrostátní schválení typu vozidla schváleného podle předcházející série změn tohoto předpisu.
 13.4 Po uplynutí 24 měsíců od vstupu série změn 02 tohoto předpisu v platnost mohou smluvní strany uplatňující tento předpis odmítnout první vnitrostátní registraci (první uvedení do provozu) vozidla, které nesplňuje požadavky série změn 02 tohoto předpisu.
 14. NÁZVY A ADRESY SPRÁVNÍCH ORGÁNŮ A TECHNICKÝCH ZKUŠEBEN PROVÁDĚJÍCÍCH SCHVALOVACÍ ZKOUŠKY
 Strany dohody, které uplatňují tento předpis, sdělí sekretariátu Organizace spojených národů názvy a adresy technických zkušeben provádějících schvalovací zkoušky, jakož i názvy a adresy správních orgánů, které udělují schválení a jimž se zasílají formuláře potvrzující udělení nebo odmítnutí nebo odejmutí schválení vydané v jiných zemích.
 (1) Podle definice v příloze VII úplného usnesení o konstrukci vozidel


text:
(R.E.3), (dokument TRANS/WP.29/78/Rev.1/Amend.2 naposledy pozměněný změnou č. 4).
 (2) 1 pro Německo, 2 pro Francii, 3 pro Itálii, 4 pro Nizozemsko, 5 pro Švédsko, 6 pro Belgii, 7 pro Maďarsko, 8 pro Českou republiku, 9 pro Španělsko, 10 pro Srbsko a Černou Horu, 11 pro Spojené království, 12 pro Rakousko, 13 pro Lucembursko, 14 pro Švýcarsko, 15 (neobsazeno), 16 pro Norsko, 17 pro Finsko, 18 pro Dánsko, 19 pro Rumunsko, 20 pro Polsko, 21 pro Portugalsko, 22 pro Ruskou federaci, 23 pro Řecko, 24 pro Irsko, 25 pro Chorvatsko, 26 pro Slovinsko, 27 pro Slovensko, 28 pro Bělorusko, 29 pro Estonsko, 30 (neobsazeno), 31 pro Bosnu a Hercegovinu, 32 pro Lotyšsko, 33 (neobsazeno), 34 pro Bulharsko, 35 (neobsazeno), 36 pro Litvu, 37 pro Turecko, 38 (neobsazeno), 39 pro Ázerbájdžán, 40 pro Bývalou jugoslávskou republiku Makedonie, 41 (neobsazeno), 42 pro Evropské společenství (schválení udělují členské státy za použití svého příslušného symbolu EHK), 43 pro Japonsko, 44 (neobsazeno), 45 pro Austrálii, 46 pro Ukrajinu, 47 pro Jihoafrickou republiku a 48 pro Nový Zéland. Následující čísla budou přidělena dalším zemím chronologicky v pořadí, v jakém ratifikují Dohodu o přijetí jednotných technických pravidel pro kolová vozidla, zařízení a části, které se mohou montovat a/nebo užívat na kolových vozidlech, a o podmínkách pro vzájemné uznávání schválení typu udělených na základě těchto pravidel, nebo v pořadí, v jakém k uvedené dohodě přistoupí. Takto přidělená čísla sdělí generální tajemník Organizace spojených národů smluvním stranám dohody.
 PŘÍLOHA I
 SDĚLENÍ
 (Maximální formát: A4 (210 × 297 mm))
 PŘÍLOHA II
 USPOŘÁDÁNÍ ZNAČEK SCHVÁLENÍ TYPU
 VZOR A
 (viz bod 3.4 tohoto předpisu)
 Výše uvedená značka schválení typu umístěná na vozidle udává, že tento typ vozidla byl schválen v Nizozemsku (E4) podle části I předpisu č. 34 pod číslem schválení 021234. První dvě číslice (02) čísla schválení udávají, že schválení bylo uděleno podle požadavků předpisu č. 34 ve znění série změn 02.
 VZOR B
 (viz bod 3.5 tohoto předpisu)
 Výše uvedená značka schválení typu umístěná na vozidle udává, že tento typ vozidla byl schválen v Nizozemsku (E4) podle předpisu č. 33 a části I a II předpisu č. 34 (1). Čísla schválení udávají, že ke dni udělení schválení platil předpis č. 33 v původním znění a předpis č. 34 zahrnoval sérii změn 02.
 (1) Druhé číslo je uvedeno pouze jako příklad.
 PŘÍLOHA III
 Zkouška čelního nárazu do překážky
 1. ÚČEL A OBLAST PŮSOBNOSTI
 Účelem této zkoušky je simulovat podmínky čelního nárazu do pevné překážky nebo do jiného vozidla blížícího se z opačného směru.
 2. ZAŘÍZENÍ, POSTUPY A MĚŘICÍ PŘÍSTROJE
 2.1 Zkušební dráha
 Zkušební areál musí být dostatečně velký, aby umožňoval umístění rozjezdové dráhy, překážky a technických zařízení nezbytných pro zkoušku. Poslední úsek rozjezdové dráhy, nejméně 5 m před překážkou, musí být vodorovný, rovinný a hladký.
 2.2 Překážka
 Překážku tvoří železobetonový blok, který je vpředu nejméně 3 metry široký a nejméně 1,5 metru vysoký. Překážka musí mít takovou tloušťku, aby vážila nejméně 70 tun. Čelní strana musí být svislá, kolmá k ose rozjezdové dráhy a pokryta 2 cm silnými tabulemi z překližky v


text:
dobrém stavu. Překážka je buď zakotvena do země, nebo je umístěna na zemi a opatřena, je-li to třeba, dodatečným zádržným zařízením, které omezí její pohyb. Lze použít i překážku s jinými vlastnostmi, pokud poskytuje přinejmenším stejně průkazné výsledky.
 2.3 Pohon vozidla
 V okamžiku nárazu již nesmí být vozidlo vystaveno působení jakéhokoli přídavného řídicího nebo hnacího zařízení. K překážce musí dospět po dráze kolmé k nárazové stěně; maximální přípustná boční odchylka střední svislice přední části vozidla od střední svislice nárazové stěny je ± 30 cm.
 2.4 Stav vozidla
 2.4.1 Vozidlo, na němž se provádí zkouška, musí být opatřeno buď veškerými běžnými součástmi a vybavením zahrnutým do hmotnosti bez nákladu, nebo musí být v takovém stavu, aby splňovalo tento požadavek, pokud jde o součásti a vybavení, které mají vliv na nebezpečí požáru.
 2.4.2 Je-li vozidlo poháněno vnějšími prostředky, musí být palivová soustava naplněna nejméně z 90 procent svého objemu buď palivem, nebo nehořlavou kapalinou o hustotě a viskozitě blízké hodnotám, které má běžně užívané palivo. Veškeré ostatní systémy (nádrže brzdové kapaliny, chladič atd.) mohou být prázdné.
 2.4.3 Je-li vozidlo poháněno vlastním motorem, musí být jeho palivová nádrž naplněna nejméně z 90 % svého objemu. Všechny ostatní nádrže na kapaliny mohou být naplněny do svého celého objemu.
 2.4.4 Na žádost výrobce může technická zkušebna odpovědná za provádění zkoušek povolit, aby bylo ke zkouškám podle tohoto předpisu použito stejné vozidlo, jaké se používá ke zkouškám podle jiných předpisů (včetně zkoušek, které mohou ovlivnit jeho konstrukci).
 2.5 Rychlost při nárazu
 Rychlost při nárazu se musí pohybovat mezi 48,3 km/h a 53,1 km/h. Pokud však byla zkouška provedena při vyšší rychlosti nárazu a vozidlo přitom splnilo předepsané podmínky, považuje se zkouška za vyhovující.
 2.6 Měřicí přístroje
 Přístroj použitý pro zaznamenání rychlosti uvedené v bodě 2.5 výše musí být přesný s odchylkou jednoho procenta.
 3. ROVNOCENNÉ ZKUŠEBNÍ METODY
 3.1 Rovnocenné zkušební metody jsou povoleny, pokud podmínky uvedené v tomto předpisu mohou být dodrženy buď celkově prostřednictvím náhradní zkoušky, nebo výpočtem z výsledků náhradní zkoušky.
 3.2 Je-li použita jiná metoda než metoda popsaná v bodě 2 výše, musí být prokázána její rovnocennost.
 PŘÍLOHA IV
 Postup pro zkoušku zadního nárazu
 1. ÚČEL A OBLAST PŮSOBNOSTI
 1.1
 Účelem zkoušky je simulovat podmínky nárazu zezadu jiným vozidlem v pohybu.
 2. ZAŘÍZENÍ, POSTUPY A MĚŘICÍ PŘÍSTROJE
 2.1 Zkušební dráha
 Zkušební areál musí být dostatečně velký, aby umožňoval umístění pohonného systému nárazového tělesa a posun vozidla po nárazu, jakož i instalaci zkušebního zařízení. Část prostoru, ve které dojde k nárazu a následnému posunu vozidla, musí být vodorovná, s rovným povrchem a hladká, s koeficientem tření minimálně 0,5.
 2.2 Nárazové těleso
 2.2.1
 Nárazové těleso musí být zhotoveno z oceli a mít pevnou konstrukci.
 2.2.2
 Nárazová plocha musí mít rovný povrch, nejméně 2 500 mm široký a 800 mm vysoký, a jeho hrany musí být zaobleny v poloměru zakřivení 40 až 50 mm. Tato plocha musí být pokryta vrstvou překližky o tloušťce 20 mm.
 2.2.3
 V okamžiku nárazu musí být splněny tyto požadavky:
 2.2.3.1
 nárazová plocha musí být svislá a kolmá k podélné střední rovině


text:
naraženého vozidla;
 2.2.3.2
 směr pohybu nárazového tělesa musí být v podstatě vodorovný a rovnoběžný s podélnou střední rovinou naraženého vozidla;
 2.2.3.3
 maximální přípustná boční odchylka střední svislice plochy nárazového tělesa od podélné střední roviny naraženého vozidla činí 300 mm. Nárazová plocha navíc musí obsáhnout celou šířku naraženého vozidla;
 2.2.3.4
 světlá výška spodního okraje nárazové plochy od země musí být 175 ± 25 mm.
 2.3 Pohon nárazového tělesa
 Nárazové těleso může být buď připevněno k vozíku (pohyblivá překážka), nebo tvořit součást kyvadla.
 2.4 Zvláštní ustanovení platná při použití pohyblivé překážky
 2.4.1
 Je-li nárazové těleso připevněno k vozíku (pohyblivá překážka) přídržným prvkem, musí být takový prvek pevný a nesmí být možné, aby byl při nárazu zdeformován; podvozek musí mít v okamžiku nárazu možnost volného pohybu a nesmí již být vystaven působení hnacího zařízení.
 2.4.2
 Rychlost nárazu se musí pohybovat mezi 35 a 38 km/h.
 2.4.3
 Celková hmotnost podvozku a nárazového tělesa musí činit 1 100 ± 20 kg.
 2.5 Zvláštní ustanovení platná při použití kyvadla
 2.5.1
 Vzdálenost mezi středem nárazové plochy a osou otáčení kyvadla musí činit nejméně 5 m.
 2.5.2
 Nárazové těleso je volně zavěšeno na pevných ramenech, která jsou k němu řádně připevněna. Takto vytvořené kyvadlo v podstatě není možné při nárazu zdeformovat.
 2.5.3
 Kyvadlo musí být vybaveno záchytným zařízením, které zabrání jakémukoliv druhotnému nárazu nárazového tělesa do zkušebního vozidla.
 2.5.4
 V okamžiku nárazu by se rychlost středu nárazové části kyvadla měla pohybovat v rozmezí 35 až 38 km/h.
 2.5.5
 Redukovaná hmotnost „mr“ ve středu nárazové části kyvadla je definována jako funkce celkové hmotnosti „m“, vzdálenosti „a“ (1) mezi středem nárazové části a osou otáčení a vzdálenosti „l“ mezi středem těžiště a osou otáčení, a to podle následující rovnice:
 mr = m (1/a)
 2.5.6
 Redukovaná hmotnost mr činí 1 100 ± 20 kg.
 2.6 Obecná ustanovení týkající se hmotnosti a rychlosti nárazového tělesa
 Byla-li zkouška provedena při rychlosti nárazu vyšší, než jaká je rychlost předepsaná v bodech 2.4.2 a 2.5.4, a/nebo s hmotností vyšší, než jaká je hmotnost předepsaná v bodech 2.4.3 a 2.5.6, a splnilo-li vozidlo předepsané požadavky, považuje se zkouška za vyhovující.
 2.7 Stav zkoušeného vozidla
 2.7.1
 Vozidlo, na němž se provádí zkouška, musí být opatřeno buď veškerými běžnými součástmi a vybavením zahrnutým do hmotnosti bez nákladu, nebo musí být v takovém stavu, aby splňovalo tento požadavek, pokud jde o součásti a vybavení, které mají vliv na nebezpečí požáru.
 2.7.2
 Palivová nádrž musí být naplněna nejméně z 90 procent svého objemu buď palivem, nebo nehořlavou kapalinou o hustotě a viskozitě blízké hodnotám, které má běžně užívané palivo. Veškeré ostatní systémy (nádrže brzdové kapaliny, chladič atd.) mohou být prázdné.
 2.7.3
 Může být zařazen převodový stupeň a použity brzdy.
 2.7.4
 Pokud to vyžaduje výrobce, mohou být povoleny následující odchylky:
 2.7.4.1
 technická zkušebna odpovědná za provádění zkoušek může povolit, aby bylo ke zkouškám podle tohoto předpisu použito stejné vozidlo, jaké se používá ke zkouškám podle jiných předpisů (včetně zkoušek, které mohou ovlivnit jeho konstrukci); a
 2.7.4.2
 vozidlo může být zatíženo do míry, která nepřekračuje 10 procent jeho hmotnosti bez nákladu, s


text:
dodatečným zatížením pevně připevněným k jeho konstrukci tak, aby neovlivnilo chování konstrukce prostoru pro cestující během zkoušky.
 2.8 Měřicí přístroje
 Přístroje použité pro zaznamenání rychlosti uvedené v bodech 2.4.2 a 2.5.4 výše musí být přesné s odchylkou jednoho procenta.
 3. ROVNOCENNÉ ZKUŠEBNÍ METODY
 3.1
 Rovnocenné zkušební metody jsou povoleny, pokud podmínky uvedené v tomto předpisu mohou být dodrženy buď celkově prostřednictvím náhradní zkoušky, nebo výpočtem z výsledků náhradní zkoušky.
 3.2
 Je-li použita jiná metoda než metoda popsaná v bodě 2 výše, musí být prokázána její rovnocennost.
 (1) Připomíná se, že vzdálenost „a“ se rovná délce daného synchronního kyvadla.
 PŘÍLOHA V
 ZKOUŠENÍ PALIVOVÝCH NÁDRŽÍ VYROBENÝCH Z PLASTU
 1. ODOLNOST PROTI NÁRAZU
 1.1
 Nádrž musí být naplněna do svého jmenovitého objemu roztokem vody a glykolu nebo jinou kapalinou s nízkým bodem tuhnutí, která nemění vlastnosti materiálu nádrže, a musí být podrobena perforační zkoušce.
 1.2
 Teplota nádrže musí během této zkoušky činit 233 K ± 2 K (–40 °C ± 2 °C).
 1.3
 Pro zkoušku musí být použito testovací zařízení v podobě nárazového kyvadla. Nárazové těleso musí být z oceli ve tvaru jehlanu s rovnostrannými trojúhelníkovými stranami a čtvercovou základnou, přičemž vrchol a hrany musí být zaoblené s poloměrem 3 mm. Střed nárazové části kyvadla se musí shodovat se středem těžiště jehlanu; jeho vzdálenost od osy otáčení kyvadla musí být 1 m. Celková hmotnost kyvadla musí činit 15 kg. Energie kyvadla v okamžiku nárazu nesmí být menší než 30 Nm a musí se co nejvíce blížit této hodnotě.
 1.4
 Zkouška musí být provedena na těch místech nádrže, která jsou považována za zranitelná při čelním nebo zadním nárazu. Místa považovaná za zranitelná jsou taková, která jsou nejvíce vystavena nárazu nebo jsou zeslabena s ohledem na tvar nádrže nebo na způsob, jakým je nádrž namontována do vozidla. Místa zvolená zkušebnou musí být uvedena ve zkušebním protokolu.
 1.5
 Během zkoušky musí být nádrž upevněna úchyty po straně nebo stranách protilehlých k místu nárazu. Po zkoušce se nesmí objevit netěsnosti.
 1.6
 Podle volby výrobce je možno provést všechny zkoušky odolnosti proti nárazu na jedné nádrži nebo může být každá zkouška provedena na jiné nádrži.
 2. MECHANICKÁ PEVNOST
 Nádrž musí být za podmínek popsaných v bodě 6.1 tohoto předpisu podrobena zkoušce těsnosti a pevnosti tvaru. Nádrž s veškerým příslušenstvím musí být namontována do zkušebního přípravku způsobem, který odpovídá jejímu umístění na vozidle, pro něž je určena, nebo musí být namontována v samotném vozidle či ve zkušebním přípravku vytvořeném z části vozidla. Na žádost výrobce a se souhlasem technické zkušebny lze provést zkoušku nádrže bez použití jakéhokoli zkušebního přípravku. Jako zkušební kapalina musí být použita voda o teplotě 326 K (53 °C), kterou se nádrž zcela naplní. Nádrž musí být vystavena relativnímu vnitřnímu tlaku rovnajícímu se dvojnásobku pracovního tlaku, v žádném případě ne menšímu než 30 bar, při teplotě 326 K ± 2 K (53 °C ± 2 °C) po dobu pěti hodin. Během zkoušky nesmí nádrž ani její příslušenství prasknout ani nesmí dojít k úniku; může se však projevit trvalá deformace.
 3. PROPUSTNOST PALIVA
 3.1
 Palivo použité pro


text:
zkoušku propustnosti paliva musí být buď referenční palivo uvedené v předpise č. 83 příloze IX, nebo komerční vysokooktanové palivo. Je-li nádrž určena pouze pro vozidla se vznětovým motorem, plní se motorovou naftou.
 3.2
 Před zkouškou musí být nádrž z 50 procent svého objemu naplněna zkušebním palivem a bez utěsnění uložena při okolní teplotě 313 K ± 2 K (40 °C ± 2 °C), dokud se úbytek hmotnosti na časovou jednotku neustálí, avšak ne déle než na dobu čtyř týdnů (doba předběžného uložení).
 3.3
 Potom musí být nádrž vyprázdněna a znovu naplněna zkušebním palivem do 50 procent svého objemu, načež musí být hermeticky uzavřena a uložena při teplotě 313 K ± 2 K (40 °C ± 2 °C). Tlak je třeba nastavit v okamžiku, kdy obsah nádrže dosáhne zkušební teploty. Během následujícího zkušebního období osmi týdnů se zjišťuje úbytek hmotnosti v důsledku difúze. Maximální přípustný průměrný úbytek paliva je 20 g za 24 hodin zkušební doby.
 3.4
 Pokud úbytek v důsledku difúze překročí hodnotu stanovenou v bodě 3.3, je nutno výše popsanou zkoušku opakovat na stejné nádrži a určit úbytek v důsledku difúze při teplotě 296 K ± 2 K (23 °C ± 2 °C), ale jinak za stejných podmínek. Takto měřený úbytek paliva nesmí přesáhnout hodnotu 10 g za 24 hod.
 4. ODOLNOST PROTI PALIVU
 Po provedení zkoušky uvedené v bodě 3 musí nádrž stále splňovat požadavky stanovené v bodech 1 a 2.
 5. ODOLNOST PROTI OHNI
 Nádrž musí být podrobena těmto zkouškám:
 5.1
 Nádrž upevněná tak jako ve vozidle musí být vystavena plameni po dobu dvou minut. Z nádrže nesmí unikat žádné kapalné palivo.
 5.2
 Na různých nádržích naplněných palivem musí být provedeny tři zkoušky, jak je uvedeno níže:
 5.2.1
 je-li nádrž určena pro montáž do vozidel vybavených buď zážehovým, nebo vznětovým motorem, musí být provedeny tři zkoušky s nádržemi naplněnými vysokooktanovým benzínem;
 5.2.2
 je-li nádrž určena pouze pro montáž do vozidel vybavených vznětovým motorem, musí být provedeny tři zkoušky s nádržemi naplněnými motorovou naftou;
 5.2.3
 pro každou zkoušku se musí nádrž a její příslušenství namontovat do zkušebního přípravku, který co nejlépe simuluje podmínky skutečné montáže. Způsob montáže nádrže do přípravku musí odpovídat příslušným technickým požadavkům daným pro vozidlo. Je nutno brát zřetel na části vozidla, které chrání nádrž a její příslušenství proti působení plamene nebo které jakkoli ovlivňují postup ohně, stejně jako na uvedené díly namontované na nádrži a zátkách. Veškeré otvory musí být během zkoušky uzavřeny, avšak odvzdušňovací systém musí zůstat v činnosti. Těsně před zkouškou musí být nádrž naplněna definovaným palivem do 50 % svého objemu.
 5.3
 Plamen, kterému je nádrž vystavena, musí vznikat hořením komerčního paliva pro zážehové motory (dále jen „palivo“) na k tomu určené pánvi. Množství paliva na pánvi musí být takové, aby plamen vzniklý jeho hořením za volných spalovacích podmínek působil během celého postupu zkoušky.
 5.4
 Rozměry pánve musí být zvoleny tak, aby byl zajištěn přístup plamene k bokům nádrže. Pánev musí proto přesahovat v půdorysu okraje nádrže alespoň o 20 cm, avšak ne více než o 50 cm. Boční stěny pánve


text:
nesmějí převyšovat hladinu paliva na počátku zkoušky více než o 8 cm.
 5.5
 Pánev naplněná palivem musí být umístěna pod nádrží takovým způsobem, aby vzdálenost mezi hladinou paliva v pánvi a dnem nádrže odpovídala konstrukční výšce nádrže nad povrchem vozovky při nenaloženém vozidle (viz bod 7.4). Buď pánev, nebo zkušební přípravek, nebo oba tyto díly musí být volně pohyblivé.
 5.6
 Během fáze C zkoušky musí být pánev překryta clonou umístěnou 3 cm ± 1 cm nad hladinou paliva. Clona musí být vyrobena z ohnivzdorného materiálu, jak je předepsáno v dodatku 2. Mezi cihlami nesmějí být žádné mezery a cihly musí být nad pánví uchyceny takovým způsobem, aby otvory v cihlách nebyly nijak zakryty. Délka a šířka rámu clony musí být o 2 až 4 cm menší než vnitřní rozměry pánve tak, aby mezi rámem a stěnou pánve byla mezera 1 až 2 cm umožňující odvětrání.
 5.7
 Jestliže se zkoušky provádějí ve venkovním prostoru, musí být zajištěna dostatečná ochrana proti větru a rychlost větru na úrovni hladiny paliva v pánvi nesmí překročit 2,5 km/h. Před zkouškou musí být clona předehřáta na teplotu 308 K ± 5 K (35 °C ± 5 °C). Ohnivzdorné cihly mohou být zvlhčeny, aby byly zaručeny stejné podmínky pro všechny následující zkoušky.
 5.8
 Zkouška se musí skládat ze čtyř fází (viz dodatek 1).
 5.8.1
 Fáze A: předehřátí (obrázek 1)
 Palivo na pánvi musí být zapáleno ve vzdálenosti nejméně 3 metry od nádrže, která má být zkoušena. Po 60 sekundách předehřátí se musí pánev umístit pod nádrž.
 5.8.2
 Fáze B: přímé působení plamene (obrázek 2)
 Nádrž musí být vystavena přímému působení plamene z volně hořícího paliva po dobu 60 sekund.
 5.8.3
 Fáze C: nepřímé působení plamene (obrázek 3)
 Po ukončení fáze B se mezi hořící pánev a nádrž musí umístit clona. Nádrž musí být vystavena působení tohoto redukovaného plamene po dobu dalších 60 sekund.
 5.8.4
 Fáze D: ukončení zkoušky (obrázek 4)
 Hořící pánev zakrytá clonou se musí přemístit zpět do výchozí polohy (fáze A). Jestliže nádrž po ukončení zkoušky hoří, je nutno oheň okamžitě uhasit.
 5.9
 Výsledky zkoušky se považují za vyhovující, jestliže z nádrže neuniká žádné kapalné palivo.
 6. ODOLNOST PROTI VYSOKÉ TEPLOTĚ
 6.1
 Přípravek použitý pro tuto zkoušku musí odpovídat způsobu montáže nádrže ve vozidle včetně způsobu odvzdušňování.
 6.2
 Nádrž naplněná z 50 procent svého objemu vodou o teplotě 293 K (20 °C) musí být po dobu jedné hodiny vystavena působení okolní teploty 368 K ± 2 K (95 °C ± 2 °C).
 6.3
 Výsledky zkoušky se považují za vyhovující, jestliže po zkoušce z nádrže nic neuniká a ani není vážně zdeformována.
 7. OZNAČENÍ PALIVOVÉ NÁDRŽE
 Na nádrži musí být uveden obchodní název nebo značka; údaje musí být nesmazatelné a jasně čitelné i poté, co je nádrž namontována do vozidla.
 Dodatek 1
 Zkouška odolnosti proti ohni
 Obrázek 1
 Fáze A: předehřátí
 Obrázek 2
 Fáze B: přímé působení plamene
 Obrázek 3
 Fáze C: nepřímé působení plamene
 Obrázek 4
 Fáze D: ukončení testu
 Dodatek 2
 Rozměry a technické údaje ohnivzdorných cihel
 OHNIVZDORNOST (Seger-Kegel)
 SK 30
 OBSAH AL2O3
 30–33


text:
 16.11.2017
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 L 300/48
 ROZHODNUTÍ SMÍŠENÉHO VÝBORU EHP
 č. 96/2016
 ze dne 29. dubna 2016,
 kterým se mění příloha XIII (Doprava) Dohody o EHP [2017/2046]
 SMÍŠENÝ VÝBOR EHP,
 s ohledem na Dohodu o Evropském hospodářském prostoru (dále jen „Dohoda o EHP“), a zejména na článek 98 této dohody,
 vzhledem k těmto důvodům:
 (1)
 Prováděcí nařízení Komise (EU) 2015/2322 ze dne 10. prosince 2015, kterým se mění nařízení (ES) č. 474/2006 o vytvoření seznamu Společenství uvádějícího letecké dopravce, kteří podléhají zákazu provozování letecké dopravy ve Společenství (1), má být začleněno do Dohody o EHP.
 (2)
 Příloha XIII Dohody o EHP by proto měla být odpovídajícím způsobem změněna,
 PŘIJAL TOTO ROZHODNUTÍ:
 Článek 1
 V bodě 66zab (nařízení Komise (ES) č. 474/2006) přílohy XIII Dohody o EHP se doplňuje nová odrážka, která zní:
 „—
 32015 R 2322: prováděcí nařízení Komise (EU) 2015/2322 ze dne 10. prosince 2015 (Úř. věst. L 328, 12.12.2015, s. 67).“
 Článek 2
 Znění prováděcího nařízení (EU) 2015/2322 v islandském a norském jazyce, která mají být zveřejněna v dodatku EHP Úředního věstníku Evropské unie, jsou platná.
 Článek 3
 Toto rozhodnutí vstupuje v platnost dnem 30. dubna 2016 za předpokladu, že jsou učiněna veškerá oznámení podle čl. 103 odst. 1 Dohody o EHP (*1).
 Článek 4
 Toto rozhodnutí bude zveřejněno v oddíle EHP a v dodatku EHP Úředního věstníku Evropské unie.
 V Bruselu dne 29. dubna 2016.
 Za Smíšený výbor EHP
 předseda
 Claude MAERTEN
 (1) Úř. věst. L 328, 12.12.2015, s. 67.
 (*1) Nebyly oznámeny žádné ústavní požadavky.


text:
 23.2.2017
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 L 46/53
 ROZHODNUTÍ SMÍŠENÉHO VÝBORU EHP č. 206/2016
 ze dne 30. září 2016,
 kterým se mění příloha IX (Finanční služby) Dohody o EHP [2017/283]
 SMÍŠENÝ VÝBOR EHP,
 s ohledem na Dohodu o Evropském hospodářském prostoru (dále jen „Dohoda o EHP“), a zejména na článek 98 této dohody,
 vzhledem k těmto důvodům:
 (1)
 Nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 648/2012 ze dne 4. července 2012 o OTC derivátech, ústředních protistranách a registrech obchodních údajů (1) má být začleněno do Dohody o EHP.
 (2)
 Ministři financí a hospodářství zemí EU a zemí ESVO EHP ve svých závěrech (2) ze dne 14. října 2014 ohledně začlenění nařízení týkajících se evropských orgánů dohledu do Dohody o EHP uvítali vyvážené řešení mezi smluvními stranami, které zohledňuje jak strukturu a cíle nařízení týkajících se evropských orgánů dohledu a Dohody o EHP, tak i právní a politická omezení států EU a zemí ESVO EHP.
 (3)
 Ministři financí a hospodářství zemí EU a zemí EHP ESVO zdůraznili, že v souladu s dvoupilířovou strukturou Dohody o EHP bude rozhodnutí určená příslušným orgánům zemí EHP-ESVO nebo tržním subjektům v zemích EHP ESVO přijímat Kontrolní úřad ESVO. Evropské orgány dohledu EU budou mít pravomoc činit kroky nezávazné povahy i ve vztahu k příslušným orgánům a tržním subjektům zemí EHP ESVO. Opatřením na kterékoli straně bude podle potřeby předcházet konzultace, koordinace nebo výměna informací mezi evropskými orgány dohledu EU a Kontrolním úřadem ESVO.
 (4)
 Aby bylo zajištěno začlenění odborných poznatků evropských orgánů dohledu EU do celého procesu a zabezpečena soudržnost obou pilířů Dohody o EHP, budou individuální rozhodnutí a formální stanoviska Kontrolního úřadu ESVO, určená jednomu či více samostatným příslušným orgánům nebo tržním subjektům zemí EHP ESVO, přijímána na základě návrhů, které vypracuje příslušný evropský orgán dohledu EU. Tím zůstanou zachovány klíčové výhody dohledu vykonávaného jediným orgánem na úrovni EU. Tyto zásady se budou vztahovat zvláštně pro přímý dohled nad registry obchodních údajů, který vykonává Evropský orgán pro cenné papíry a trhy (ESMA).
 (5)
 Smluvní strany jsou srozuměny s tím, že toto rozhodnutí provádí dohodu, která byla v těchto závěrech nastíněna, a mělo by se proto vykládat v souladu se zásadami, které ztělesňují.
 (6)
 Příloha IX Dohody o EHP by proto měla být odpovídajícím způsobem změněna,
 PŘIJAL TOTO ROZHODNUTÍ:
 Článek 1
 Příloha IX Dohody o EHP se mění takto:
 1.
 V bodě 16b (směrnice Evropského parlamentu a Rady 98/26/ES) se doplňuje nová odrážka, která zní:
 „—
 32012 R 0648: nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 648/2012 ze dne 4. července 2012 (Úř. věst. L 201, 27.7.2012, s. 1).“
 2.
 Za bod 31bb (směrnice Evropského parlamentu a Rady 2011/61/EU) se vkládá nový bod, který zní:
 „31bc.
 32012 R 0648: nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 648/2012 ze dne 4. července 2012 o OTC derivátech, ústředních protistranách a registrech obchodních údajů (Úř. věst. L 201, 27.7.2012, s. 1).
 Pro účely Dohody se uvedené nařízení upravuje takto:
 a)
 Bez ohledu na ustanovení protokolu 1 k této dohodě a není-li v této dohodě stanoveno jinak, se


text:
má za to, že se ‚členskými státy‘ a ‚příslušnými orgány‘ rozumí kromě významu stanoveného v nařízení také státy ESVO a jejich příslušné orgány.
 b)
 Není-li v této dohodě stanoveno jinak, Evropský orgán pro cenné papíry a trhy (dále je ‚ESMA‘) a Kontrolní úřad ESVO spolupracují, vyměňují si informace a vzájemně se konzultují pro účely nařízení, a to zejména před přijetím jakéhokoliv opatření. To zahrnuje zejména povinnost vzájemně si bez zbytečného prodlení předávat informace, které oba orgány potřebují k výkonu svých úkolů podle tohoto nařízení, jako je příprava návrhů orgánem ESMA podle písmene d). Platí to mimo jiné i pro informace, které jeden z orgánů obdrží na základě žádostí o registraci nebo z odpovědí na žádosti o informace podaných organizátorům trhu, nebo které některý z orgánů získá při šetření nebo kontrolách na místě.
 Aniž je dotčen článek 109 této dohody, předávají si ESMA a Kontrolní úřad ESVO veškeré žádosti, informace, stížnosti nebo požadavky, které spadají do jejich pravomoci.
 V případě sporu mezi ESMA a Kontrolním úřadem ESVO s ohledem na správu ustanovení nařízení svolají předseda ESMA a kolegium Kontrolního úřadu ESVO bez prodlení s ohledem na naléhavost záležitosti zasedání s cílem dosáhnout konsensu. Pokud tohoto konsensu není dosaženo, mohou předseda orgánu ESMA a kolegium Kontrolního úřadu ESVO požádat smluvní strany, aby záležitost postoupily Smíšenému výboru EHP, který ji řeší v souladu s článkem 111 této dohody, který se použije obdobně. V souladu s článkem 2 rozhodnutí Smíšeného výboru EHP č. 1/94 ze dne 8. února 1994, kterým se přijímá jednací řád Smíšeného výboru EHP (Úř. věst. L 85, 30.3.1994, s. 60), mohou smluvní strany požadovat okamžité uspořádání zasedání v naléhavých okolnostech. Smluvní strany mohou bez ohledu na tento pododstavec z vlastní iniciativy kdykoliv postoupit záležitost Smíšenému výboru EHP v souladu s článkem 5 nebo 111 této dohody.
 c)
 Odkazy na ‚členy ESCB‘ nebo ‚centrální banky‘ je třeba chápat tak, že vedle významu podle nařízení také zahrnují národní centrální banky států ESVO, s výjimkou Lichtenštejnska, pro nějž se tyto odkazy nepoužijí.
 d)
 Rozhodnutí, prozatímní rozhodnutí, oznámení, prosté žádosti, zrušení rozhodnutí a další opatření Kontrolního úřadu ESVO podle čl. 56 odst. 2, čl. 58 odst. 1, čl. 61 odst. 1, čl. 62 odst. 3, čl. 63 odst. 4, čl. 64 odst. 5, čl. 65 odst. 1, čl. 66 odst. 1, článku 71 a čl. 73 odst. 1 se bez zbytečného prodlení přijímají na základě návrhů vypracovaných orgánem ESMA z vlastní iniciativy nebo na žádost Kontrolního úřadu ESVO.
 e)
 V čl. 4 odst. 2 písm. a), čl. 7 odst. 5 a v čl. 11 odst. 6 a 10 se za slovo ‚ESMA‘ vkládají nová slova ‚nebo případně Kontrolní úřad ESVO‘ v příslušném mluvnickém tvaru.
 f)
 V čl. 6 odst. 2 písm. c) se za slova ‚nabývá účinnosti‘ vkládají slova ‚v Unii a v případě, že se datum liší, ve státech ESVO‘.
 g)
 V čl. 9 odst. 1 a čl. 11 odst. 3 se s ohledem na státy ESVO slova ‚16. srpna 2012‘ nahrazují slovy ‚vstupu rozhodnutí Smíšeného výboru EHP č. 206/2016 ze dne 30.


text:
září 2016 v platnost‘.
 h)
 V čl. 12 odst. 2 se s ohledem na státy ESVO slova ‚Do 17. února 2013‘ nahrazují slovy ‚Do šesti měsíců od data vstupu rozhodnutí Smíšeného výboru EHP č. 206/2016 ze dne 30. září 2016 v platnost‘ v odpovídajícím mluvnickém tvaru.
 i)
 Článek 17 se mění takto:
 i)
 v odstavci 4 a v odst. 5 prvním pododstavci se za slovo ‚ESMA‘ vkládají slova ‚nebo případně Kontrolní úřad ESVO‘ v příslušném mluvnickém tvaru;
 ii)
 v odstavci 5 se slova ‚práva Unie‘ nahrazují slova ‚Dohody o EHP‘.
 j)
 V článcích 18 a 25 se slova ‚měny Unie‘ nahrazují slovy ‚úřední měny smluvních stran Dohody o EHP‘.
 k)
 V čl. 55 odst. 1 se za slovo ‚ESMA‘ vkládají slova ‚nebo v případě registru obchodních údajů ve státě ESVO u Kontrolního úřadu ESVO‘.
 l)
 Článek 56 se mění takto:
 i)
 V odstavci 1 se za slovo ‚ESMA‘ vkládají slova ‚nebo v případě registru obchodních údajů ve státě ESVO u Kontrolního úřadu ESVO‘.
 ii)
 v odstavci 2 se za slovo ‚ESMA‘ vkládají slova ‚nebo případně Kontrolní úřad ESVO‘;
 m)
 V článku 57 se za slovo ‚ESMA‘ vkládají slova ‚nebo případně Kontrolní úřad ESVO‘.
 n)
 V článku 58 se za slovo ‚ESMA‘ vkládají nová slova ‚nebo případně Kontrolní úřad ESVO‘.
 o)
 Článek 59 se mění takto:
 i)
 v odstavci 1 se za slovo ‚ESMA‘ vkládají nová slova ‚nebo případně Kontrolní úřad ESVO‘;
 ii)
 odstavec 2 se nahrazuje tímto:
 ‚ESMA a Kontrolní úřad ESVO spolu navzájem komunikují a oznamují Komisi veškerá rozhodnutí přijatá podle odstavce 1.‘
 p)
 V článku 60 se za slovo ‚ESMA‘ vkládají nová slova ‚nebo Kontrolní úřad ESVO‘.
 q)
 Článek 61 se mění takto:
 i)
 v odstavci 1 se za slovo ‚ESMA‘ vkládají slova ‚nebo v případě registru obchodních údajů nebo třetích stran ve spojení‘ které rejstříky obchodních údajů pověřily provozními funkcemi a činnostmi a které mají sídlo ve státě ESVO ‚Kontrolní úřad ESVO‘,
 ii)
 v odstavci 2, 3 a 5 se s ohledem na státy ESVO slovo ‚ESMA‘ nahrazuje ‚slovy Kontrolní úřad ESVO‘;
 iii)
 s ohledem na státy ESVO se odst. 3 písm. g) nahrazuje tímto:
 ‚upozorní na právo na přezkum rozhodnutí Soudním dvorem ESVO v souladu s článkem 36 Dohody mezi státy ESVO o zřízení Kontrolního úřadu a Soudního dvora.‘;
 iv)
 v odstavci 5 se doplňuje nový pododstavec, který zní:
 ‚Kontrolní úřad ESVO bez prodlení předá orgánu ESMA informace získané podle tohoto článku.‘
 r)
 Článek 62 se mění takto:
 i)
 v odstavci 1 se za slovo ‚ESMA‘ vkládají slova ‚nebo v případě, že je osoba, která je předmětem šetření usazena ve státě ESVO, Kontrolní orgán ESVO‘;
 ii)
 v odstavci 1 se doplňuje nový pododstavec, který zní:
 ‚Úředníci ESMA a další osoby pověřené tímto orgánem jsou zmocněni asistovat Kontrolnímu úřadu ESVO při plnění jeho úkolů podle tohoto článku a na žádost ESMA mají právo se účastnit šetření.‘;
 iii)
 s ohledem na státy ESVO se slovo ‚ESMA‘ v odstavcích 2, 3 a 4 a v odst. 6 v první a druhé větě nahrazuje slovy ‚Kontrolní úřad ESVO‘ v příslušném


text:
mluvnickém tvaru;
 iv)
 s ohledem na státy ESVO se odst. 3 druhá věta nahrazuje tímto:
 ‚V rozhodnutí musí být uvedeny předmět a účel šetření, penále stanovená v článku 66 a právo na přezkum rozhodnutí Soudním dvorem ESVO v souladu s článkem 36 Dohody mezi státy ESVO o zřízení Kontrolního úřadu a Soudního dvora.‘;
 v)
 slova ‚spisu ESMA‘ v odst. 6 třetí větě se s ohledem na státy ESVO nahrazují slovy ‚spisu ESMA a Kontrolního úřadu ESVO‘;
 vi)
 odst. 6 čtvrtá věta se s ohledem na státy ESVO nahrazuje tímto:
 ‚Zákonnost rozhodnutí Kontrolního úřadu ESVO přezkoumává pouze Soudní dvůr ESVO v souladu s Dohodou mezi státy ESVO o zřízení Kontrolního úřadu a Soudního dvora.‘
 s)
 Článek 63 se mění takto:
 i)
 v odstavci 1 se za slovo ‚ESMA‘ vkládají slova ‚nebo v případě právnických osob se sídlem ve státě ESVO, Kontrolní úřad ESVO‘
 ii)
 v odstavci 1 se doplňuje nový pododstavec, který zní:
 ‚Kontrolní úřad ESVO bez prodlení předá orgánu ESMA informace získané podle tohoto článku.‘;
 iii)
 slovo ‚ESMA‘ v odstavcích 2 až 7 a v první, druhé a třetí větě odstavce 9 se s ohledem na státy ESVO nahrazuje slovy ‚Kontrolní úřad ESVO‘ v příslušném mluvnickém tvaru;
 iv)
 v odstavci 2 se doplňuje nový pododstavec, který zní:
 ‚Úředníci ESMA a další osoby tímto orgánem pověřené jsou zmocnění asistovat Kontrolnímu úřadu ESVO při plnění jeho úkolů podle tohoto článku a mají právo se účastnit kontrol na místě.‘;
 v)
 s ohledem na státy ESVO se odst. 4 druhá věta nahrazuje tímto:
 ‚V rozhodnutí musí být uvedeny předmět a účel šetření, datum, kdy má být šetření zahájeno, penále stanovená v článku 66, jakož i právo na přezkum daného rozhodnutí Soudním dvorem ESVO v souladu s článkem 36 Dohody mezi státy ESVO o zřízení Kontrolního úřadu a Soudního dvora.‘;
 vi)
 slova ‚spisu ESMA‘ v odst. 9 čtvrté větě se s ohledem na státy ESVO nahrazují slovy ‚spisu ESMA a Kontrolního úřadu ESVO‘;
 vii)
 s ohledem na státy ESVO se odst. 9 pátá věta nahrazuje tímto:
 ‚Zákonnost rozhodnutí Kontrolního úřadu ESVO přezkoumává pouze Soudní dvůr ESVO v souladu s Dohodou mezi státy ESVO o zřízení Kontrolního úřadu a Soudního dvora.‘
 t)
 Článek 64 se mění takto:
 i)
 slova ‚určí ve svém rámci nezávislého vyšetřujícího úředníka, aby věc vyšetřil‘ v odstavci 1 první větě se s ohledem na státy ESVO nahrazují slovy ‚Kontrolní úřad ESVO určí ve svém rámci nezávislého vyšetřujícího úředníka, aby věc na základě konzultací s ESMA vyšetřil.‘
 ii)
 v odstavci 1 se doplňuje nový pododstavec, který zní:
 ‚Vyšetřující úředník určený Kontrolním úřadem ESVO se nesmí účastnit ani se přímo či nepřímo nesměl účastnit dohledu nad dotyčným registrem obchodních údajů ani postupu registrace tohoto registru obchodních údajů a své funkce plní nezávisle na kolegiu Kontrolního úřadu ESVO a radě orgánů dohledu orgánu ESMA.‘;
 iii)
 v odstavci 2, 3 a 4 se s ohledem na státy ESVO za slovo ‚ESMA‘ vkládají slova ‚a Kontrolní úřad ESVO‘ v odpovídajícím mluvnickém tvaru.
 iv)
 v odstavci 5 se s ohledem na státy ESVO zbytek věty po slovech s


text:
článkem 67 nahrazuje tímto:
 ‚Kontrolní úřad ESVO rozhodne, zda se vyšetřované osoby dopustily jednoho či více porušení povinnosti uvedených v příloze I, a pokud je tomu tak, přijme opatření v oblasti dohledu podle článku 73 a uloží pokutu podle článku 65.
 Kontrolní úřad ESVO poskytne ESMA všechny informace a spisy nezbytné pro výkon jeho povinnosti podle tohoto odstavce.‘
 v)
 v odstavci 6 se za slovo ‚ESMA‘ vkládají slova ‚nebo Kontrolního úřadu ESVO‘;
 vi)
 slovo ‚ESMA‘ v odstavci 8 se s ohledem na státy ESVO nahrazuje slovy ‚Kontrolní úřad ESVO‘.
 u)
 Článek 65 se mění takto:
 i)
 v odstavci 1 se za slovo ‚ESMA‘ vkládají slova ‚nebo v případě registru obchodních údajů se sídlem ve státě ESVO, Kontrolní úřad ESVO‘;
 ii)
 slovo ‚ESMA‘ v odstavci 2 se s ohledem na státy ESVO nahrazuje slovy ‚Kontrolní úřad ESVO‘;
 v)
 Článek 66 se mění takto:
 i)
 v odstavci 1 se za slovo ‚ESMA‘ vkládají slova ‚nebo v případě, že má registr obchodních údajů či dotčená osoba sídlo ve státě ESVO Kontrolní úřad ESVO‘.
 ii)
 v odstavci 4 se slovo ‚ESMA‘ s ohledem na státy ESVO nahrazuje slovy ‚Kontrolní úřad ESVO‘ v odpovídajícím mluvnickém tvaru.
 w)
 Článek 67 se mění takto:
 i)
 v odstavci 1 se doplňují nové pododstavce, které znějí:
 ‚Před vypracováním jakéhokoliv návrhu pro Kontrolní orgán ESVO podle článku 65 a 66 poskytne ESMA účastníkům řízení příležitost vyjádřit se k jeho zjištěním. ESMA založí své návrhy pouze na zjištěních, ke kterým měli účastníci řízení příležitost se vyjádřit.
 Kontrolní úřad ESVO založí svá rozhodnutí podle článku 65 a 66 pouze na zjištěních, ke kterým se měli účastníci řízení příležitost se vyjádřit.‘;
 ii)
 slova ‚spisů ESMA‘ v odstavci 2 se s ohledem na státy ESVO nahrazují slovy ‚spisů ESMA a Kontrolního úřadu ESVO‘;
 iii)
 slova ‚interní přípravné dokumenty ESMA‘ v odstavci 2 se s ohledem na státy ESVO nahrazují slovy ‚interní přípravné dokumenty ESMA a Kontrolního orgánu ESVO‘.
 x)
 Článek 68 se mění takto:
 i)
 se v odstavci 1 doplňuje nový text, který zní:
 ‚Kontrolní úřad ESVO také v souladu s podmínkami stanovenými v tomto odstavci ohledně zveřejňování pokut a penále ze strany ESMA zveřejní každou pokutu a penále uložené podle článků 65 a 66‘;
 ii)
 slovo ‚ESMA‘ v odstavcích 3 a 4 se s ohledem na státy ESVO nahrazuje slovy ‚Kontrolní úřad ESVO‘ v příslušném mluvnickém tvaru;
 iii)
 slova ‚Evropský parlament, Radu‘ v odstavci 3 se s ohledem na státy ESVO nahrazují slovy ‚ESMA a Stálý výbor států ESVO‘;
 iv)
 slova ‚Soudní dvůr‘ v příslušném mluvnickém tvaru v odstavci 4 se s ohledem na státy ESVO nahrazují slovy ‚Soudnímu dvoru ESVO‘ v příslušném mluvnickém tvaru;
 v)
 v odstavci 5 se doplňuje nový pododstavec, který zní:
 ‚Rozdělení částek pokut a penále vybraných Kontrolním úřadem ESVO stanoví Stálý výbor států ESVO.‘
 y)
 Článek 71 se mění takto:
 i)
 v odstavci 1 se za slovo ‚ESMA‘ vkládají slova ‚nebo v případě registru obchodních údajů se sídlem ve státě ESVO Kontrolní úřad ESVO‘;
 ii)
 slovo ‚ESMA‘ v odstavci 2 se s ohledem na státy ESVO nahrazuje slovy


text:
‚Kontrolní úřad ESVO‘;
 iii)
 v odst. 3 druhé větě se za slova ‚registr obchodních údajů nezruší‘ vkládají slova ‚nebo že v případě registru obchodních údajů se sídlem ve státě ESVO nevypracuje za tímto účelem návrh pro Kontrolní úřad ESVO‘.
 z)
 V čl. 72 odst. 1 se doplňují nové pododstavce, které znějí:
 ‚V souladu s tímto nařízením a s akty v přenesené pravomoci uvedenými v odstavci 3 účtuje Kontrolní úřad ESVO poplatky v případě registrů obchodních údajů se sídlem ve státě ESVO na stejném základě jako poplatky v případě jiných registrů kontrolních údajů.
 „Částky, které Kontrolní úřad ESVO v souladu s tímto odstavcem vybere, bez prodlení předá ESMA.‘
 za)
 Článek 73 se mění takto:
 i)
 v odstavci 1 se za slovo ‚ESMA‘ vkládají slova ‚nebo v případě registru obchodních údajů se sídlem ve státě ESVO, Kontrolní úřad‘;
 ii)
 slovo ‚ESMA‘ v odstavci 2 se s ohledem na státy ESVO nahrazuje slovy ‚Kontrolní úřad ESVO‘;
 iii)
 v odstavci 3 se doplňují nové pododstavce, které znějí:
 ‚Kontrolní úřad ESVO oznámí veškerá rozhodnutí přijatá podle odstavce 1 bez zbytečného odkladu dotyčnému registru obchodních údajů a sdělí je příslušným orgánům a Komisi. ESMA veškerá tato rozhodnutí zveřejní na svých internetových stránkách do 10 pracovních dní ode dne jejich přijetí. Kontrolní úřad ESVO také veškerá svá rozhodnutí zveřejní na svých internetových stránkách do 10 pracovních dní ode dne jejich přijetí.
 Při zveřejnění rozhodnutí Kontrolního úřadu ESVO podle třetího pododstavce ESMA a Kontrolní úřad ESVO rovněž zveřejní, že dotyčný registr obchodních údajů má právo na přezkum tohoto rozhodnutí Soudním dvorem ESVO, a případně skutečnost, že toto řízení bylo zahájeno, spolu s upřesněním, že opatření podaná u Soudního dvora ESVO nemají odkladný účinek, jakož i skutečnost, že Soudní dvůr ESVO může pozastavit uplatňování napadnutého rozhodnutí v souladu s článkem 40 Dohody mezi státy ESVO o zřízení Kontrolního úřadu a Soudního dvora.‘
 zb)
 Článek 74 se mění takto:
 i)
 v odstavci 1 se před slova ‚konkrétní úkoly v oblasti dohledu přenést‘ vkládají nová slova ‚nebo případně Kontrolní úřad ESVO‘;
 ii)
 v odstavcích 2 až 5 se za slovo ‚ESMA‘ vkládají slova ‚nebo případně Kontrolní úřad ESVO‘ v příslušném mluvnickém tvaru;
 iii)
 doplňuje se nový odstavec, který zní:
 ‚6. Kontrolní úřad ESVO a ESMA se před přenesením úkolu vzájemně konzultují.‘
 zc)
 Ustanovení čl. 75 odst. 2 a 3 a článku 76 se nepoužijí.
 zd)
 S ohledem na státy ESVO se čl. 81 odst. 3 mění takto:
 i)
 v písmenu f) se slova ‚s Unií uzavřela mezinárodní dohodu podle článku 75‘ nahrazují slovy ‚se státem ESVO, kde má sídlo, uzavřela mezinárodní dohodu, jež zaručuje vzájemný přístup k informacím o derivátových smlouvách uchovávaných v registrech obchodních údajů a výměnu informací o nich‘;
 ii)
 v písmenu i) se slova ‚s ESMA uzavřely ujednání o spolupráci podle článku 76‘ nahrazují slovy ‚se státem ESVO, kde má sídlo, uzavřely ujednání, jež zaručuje přístup k informacím o derivátových smlouvách uchovávaných v registrech obchodních údajů se sídlem v daném státě ESVO‘;
 iii)
 znění písmene j) se mění takto:
 ‚Agentuře pro spolupráci energetických regulačních orgánů v souladu s


text:
obsahem a vstupem v platnost rozhodnutí Smíšeného výboru EHP, kterým se začleňuje nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 713/2009 ze dne 13. července 2009, kterým se zřizuje Agentura pro spolupráci energetických regulačních orgánů.‘
 zf)
 V článku 83 se za slovo ‚ESMA‘ vkládají slova ‚nebo Kontrolní úřad ESVO‘ v odpovídajícím mluvnickém tvaru.
 zg)
 V článku 84 se za slovo ‚ESMA‘ vkládají slova ‚Kontrolní úřad ESVO‘.
 zh)
 V čl. 87 odst. 2 se slova ‚do 17. srpna 2014‘ s ohledem na státy ESVO nahrazují slovy ‚do jednoho roku od vstupu v platnost rozhodnutí Smíšeného výboru EHP č. 206/2016 ze dne 30. září 2016‘.
 zi)
 Článek 89 se mění takto:
 i)
 v odstavci 1 se za první pododstavec vkládá tento pododstavec:
 ‚Po dobu tří let od vstupu v platnost rozhodnutí Smíšeného výboru EHP č. 206/2016 ze dne 30. září 2016 se povinnost clearingu stanovená v článku 4 nevztahuje na OTC derivátové smlouvy, které jsou objektivně měřitelné jako snižující investiční rizika přímo související s finanční solventností složek penzijního systému ve smyslu čl. 2 bodu 10 zřízených ve státě ESVO. Přechodné období se vztahuje rovněž na subjekty zřízené pro účely poskytování náhrady členům složek penzijního systému v případě selhání.‘
 ii)
 v odstavcích 3, 5, 6 a 8 se s ohledem na státy ESVO slova ‚než Komise přijme‘ nahrazují slovy ‚než Komise přijme a než vstoupí v platnost v EHP‘;
 iii)
 slova ‚vstupu v platnost všech regulačních technických norem‘ v odstavci 3 se s ohledem na státy ESVO nahrazují slovy ‚vstupu v platnost rozhodnutí Smíšeného výboru EHP obsahujících všechny regulační technické normy‘;
 iv)
 slova ‚vstupu regulačních technických norem podle čl. 5 odst. 1 v platnost‘ v odstavci 5 se s ohledem na státy ESVO nahrazují slovy ‚vstupu v platnost rozhodnutí Smíšeného výboru EHP obsahujících regulační a technické normy podle čl. 5 odst. 1‘ a slova ‚vstupu v platnost těchto regulačních a prováděcích technických norem‘ v odstavci 6 se s ohledem na státy ESVO nahrazují slovy ‚vstupu v platnost rozhodnutí Smíšeného výboru EHP obsahujících tyto regulační a prováděcí technické normy‘.
 zj)
 V příloze I části IV písm. a) a c), příloze II části I písm. g) a příloze II části II písm. c) se za slovo ‚ESMA‘ vkládají slova ‚nebo případně Kontrolního úřadu ESVO‘ v příslušném mluvnickém tvaru.“
 Článek 2
 Znění nařízení (EU) č. 648/2012 v islandském a norském jazyce, která mají být zveřejněna v dodatku EHP Úředního věstníku Evropské unie, jsou platná.
 Článek 3
 Toto rozhodnutí vstupuje v platnost dnem 1. října 2016, za předpokladu, že jsou učiněna veškerá oznámení podle čl. 103 odst. 1 Dohody o EHP (*1), nebo v den vstupu v platnost rozhodnutí Smíšeného výboru EHP č. 201/2016 ze dne 30. září 2016 (3), podle toho, které datum je pozdější.
 Článek 4
 Toto rozhodnutí bude zveřejněno v oddíle EHP a v dodatku EHP Úředního věstníku Evropské unie.
 V Bruselu dne 30. září 2016.
 Za Smíšený výbor EHP
 předsedkyně
 Bergdís ELLERTSDÓTTIR
 (1) Úř. věst. L 201, 27.7.2012, s. 1.
 (2) Závěry Rady ministrů financí a hospodářství států EU a zemí ESVO EHP, 14178/1/14


text:
 22.11.2007
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 L 304/49
 ROZHODNUTÍ SMÍŠENÉHO VÝBORU EHP
 č. 66/2007
 ze dne 15. června 2007,
 kterým se mění Protokol 31 Dohody o EHP o spolupráci v některých oblastech mimo čtyři svobody
 SMÍŠENÝ VÝBOR EHP,
 s ohledem na Dohodu o Evropském hospodářském prostoru ve znění Protokolu o úpravě Dohody o Evropském hospodářském prostoru (dále jen „Dohoda“), a zejména na články 86 a 98 této dohody,
 vzhledem k těmto důvodům:
 (1)
 Protokol 31 k Dohodě byl změněn rozhodnutím Smíšeného výboru EHP č. 90/2004 ze dne 8. června 2004 (1).
 (2)
 Je vhodné rozšířit spolupráci smluvních stran Dohody tak, aby zahrnovala rozhodnutí Evropského parlamentu a Rady č. 1926/2006/ES ze dne 18. prosince 2006, kterým se zavádí akční program v oblasti spotřebitelské politiky (2007–2013) (2).
 (3)
 Proto je třeba změnit Protokol 31 Dohody, aby s účinkem od 1. ledna 2007 umožňoval tuto rozšířenou spolupráci,
 ROZHODL TAKTO:
 Článek 1
 Článek 6 Protokolu 31 k Dohodě se mění takto:
 1.
 Následující odstavec se vkládá za odstavec 3:
 „3a. S účinností ode dne 1. ledna 2007 se budou státy ESVO účastnit následujícího programu:
 —
 32006 D 1926: Rozhodnutí Evropského parlamentu a Rady č. 1926/2006/ES ze dne 18. prosince 2006, kterým se zavádí akční program Společenství v oblasti spotřebitelské politiky (2007–2013) (Úř. věst. L 404, 30.12.2006, s. 39).“
 2.
 Znění odstavce 4 se mění takto:
 „Státy ESVO finančně přispívají na činnosti uvedené v odstavcích 3 a 3a v souladu s čl. 82 odst. 1 písm. a) Dohody.“
 3.
 Znění odstavce 5 se mění takto:
 „Státy ESVO se od počátku spolupráce v činnostech uvedených v odstavcích 3 a 3a plně účastní práce výborů ES a ostatních orgánů, které pomáhají Evropské komisi při řízení a rozvoji těchto činností.“
 Článek 2
 Toto rozhodnutí vstupuje v platnost prvním dnem poté, co je Smíšenému výboru EHP učiněno poslední oznámení podle čl. 103 odst. 1 Dohody (3).
 Použije se ode dne 1. ledna 2007.
 Článek 3
 Toto rozhodnutí bude zveřejněno v oddíle EHP a v dodatku EHP Úředního věstníku Evropské unie.
 V Bruselu dne 15. června 2007.
 Za Smíšený výbor EHP
 předseda
 Alan SEATTER
 (1) Úř. věst. L 349, 25.11.2004, s. 52.
 (2) Úř. věst. L 404, 30.12.2006, s. 39.
 (3) Nebyly oznámeny žádné ústavní požadavky.


text:
 Důležité právní upozornění
 |
 21978A0116(01)
 Úřední věstník L 065 , 08/03/1978 S. 0016 - 0032 Španělské zvláštní vydání: Kapitola 12 Svazek 3 S. 0084 Portugalské zvláštní vydání Kapitola 12 Svazek 3 S. 0084
 Změna ve formě výměny dopisů, která se týká dohody ze dne 6. října 1959 [1] mezi Evropským společenstvím pro atomovou energii (Euratom) a vládou Kanady o spolupráci v oblasti mírového využití atomové energie(78/217/Euratom)KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍV Bruselu dne 16. ledna 1978Vážený pane chargé d'affaires,Mám tu čest potvrdit, že jsem dne 16. ledna 1978 obdržel Váš dopis tohoto znění:"Vážený pane komisaři,jak bylo sděleno Komisi, kanadská vláda se rozhodla požadovat přísnější záruky při vývozech kanadského materiálu, zařízení a informací.Toto rozhodnutí předpokládá aktualizaci současné Dohody mezi vládou Kanady a Evropským společenstvím pro atomovou energii (Euratom) o spolupráci v oblasti mírového využití atomové energie ze dne 6. října 1959 (dále jen dohoda mezi Euratomem a Kanadou z r. 1959), zejména pokud jde o záruky.Kanadská vláda považuje za nezbytné v zájmu uspokojení požadavků nové kanadské politiky ve věci záruk uzavřít prozatímní dohodu ve formě této výměny dopisů prostřednictvím změny relevantních ustanovení dohody mezi Euratomem a Kanadou z r. 1959, přičemž očekává, že celá tato dohoda bude přezkoumána jako celek.V důsledku toho navrhuji pozměnit dohodu mezi Kanadou a Euratomem z r. 1959 tak, aby obsahovala tato ustanovení o zárukách:a) pro účely dohody mezi Kanadou a Euratomem z r. 1959 se "částmi strojů nebo závodů" v čl. XIV písm. d) dohody mezi Kanadou a Euratomem z r. 1959 rozumějí všechny položky uvedené v příloze A tohoto dopisu.b) Zařízení, které členský stát uvedl Komisi jako zařízení navržené, postavené nebo provozované na základě nebo za použití informací získaných z Kanady a které v okamžiku oznámení spadá do pravomoci daného členského státu, se považuje za zařízení podle dohody mezi Kanadou a Euratomem z r. 1959 ve znění pozdějších předpisů.Zařízení, které Kanada uvedla jako zařízení navržené, postavené nebo provozované na základě nebo za použití informací získaných od daného členského státu, se považuje za zařízení podle dohody mezi Kanadou a Euratomem z r. 1959 ve znění pozdějších předpisů.c) Materiál, na který se vztahují podmínky dohody mezi Kanadou a Euratomem z r. 1959, se nepoužije pro výrobu jakýchkoli jaderných zbraní, pro jiné vojenské použití jaderné energie nebo pro výrobu jakýchkoli dalších jaderných zařízení. Dodržování těchto závazků se v Kanadě ověřuje MAAE podle dohody mezi Kanadou a MAAE a v rámci Společenství Společenstvím a MAAE podle Smlouvy o založení Evropského společenství pro atomovou energii a podle dohod uzavřených mezi Společenstvím, jeho členskými státy a MAAE, nebo nejsou-li tyto ověřovací postupy v některém okamžiku účinné, použije se na základě dohody mezi smluvními stranami systém záruk, který vyhovuje zásadám a postupům záruk MAAE.Vážený pán P. D. Leechargé d'affaires a.i.Mise Kanady při Evropských společenstvíchRue de Loxum 6 (páté patro)1000 Bruseld) Na zařízení nebo materiál přepravované mezi Kanadou a Společenstvím po vstupu této dohody v platnost se vztahuje dohoda mezi Kanadou a Euratomem z r. 1959 pouze pokud to dodávající smluvní strana před přepravou písemně oznámí druhé smluvní straně. V případě přepravy zařízení ze Společenství


text: do Kanady může oznámení podat členský stát.e) Materiál uvedený v písmenu c) se obohacuje na více než 20 % nebo se přepracuje, a plutonium nebo uran obohacené na více než 20 % se skladují pouze v souladu s podmínkami, na nichž se smluvní strany písemně dohodnou. (Viz přílohu C – Prozatímní dohoda o obohacování, přepracování a následném skladování jaderného materiálu ve Společenství a Kanadě.)f) Smluvní strany nepoužijí v žádném případě ustanovení této dohody za účelem dosažení obchodních výhod nebo za účelem narušování obchodních vztahů druhé smluvní strany.g) Společenství informuje členské státy o dohodnutých úrovních fyzické ochrany podle přílohy B tohoto dopisu, které by se měly používat jako minimální hodnoty pro materiál podle výše uvedeného písmene c). Kanada používá tyto dohodnuté úrovně fyzické ochrany jako minimální hodnoty pro materiál podle písmene c).h) Spory při výkladu nebo používání této dohody, které nejsou vyřešeny vyjednáváním nebo jiným způsobem dohodnutým příslušnými smluvními stranami, se na žádost některé ze smluvních stran předloží rozhodčímu soudu složenému ze tří rozhodců. Každá smluvní strana jmenuje jednoho rozhodce a oba takto jmenovaní rozhodci zvolí třetího, který je předsedou. Jestliže některá ze smluvních stran nejmenuje rozhodce do 30 dnů od podání žádosti o rozhodčí řízení, může druhá smluvní strana požádat generálního tajemníka OECD, aby rozhodce určil. Stejný postup se použije, jestliže do 30 dnů od jmenování nebo určení druhého rozhodce není zvolen třetí rozhodce. Většina členů rozhodčího soudu je schopna usnášení a ke všem rozhodnutím je zapotřebí většiny hlasů všech členů rozhodčího soudu. Soud si určí rozhodčí postup. Rozhodnutí soudu, včetně všech rozhodnutí týkajících se jeho složení, postupů, pravomoci a rozdělení výdajů na rozhodčí řízení mezi smluvními stranami, jsou závazná pro obě smluvní strany, které je provádějí v souladu se svými příslušnými ústavními postupy. Odměna rozhodců se stanoví stejně jako odměna soudců ad hoc Mezinárodního soudního dvora.i) Výše uvedená ustanovení podle písmen a) až h) včetně a články III, IX a XIV dohody mezi Kanadou a Euratomem z r. 1959 (ve znění pozdějších předpisů podle návrhů v tomto dopise) zůstávají v platnosti za všech okolností, pokud existuje zařízení nebo materiál podle tohoto dopisu nebo podle dohody mezi Kanadou a Euratomem z r. 1959 nebo pokud není dohodnuto jinak.Je-li výše uvedené pro Evropské společenství pro atomovou energii přijatelné, mám tu čest navrhnout, aby tento dopis, jehož anglické i francouzské znění mají stejnou platnost, a odpověď Vaší excelence tvořily změnu dohody mezi Kanadou a Euratomem z r. 1959, která vstoupí v platnost dnem odpovědi Vaší Excelence a která zůstane v platnosti, pokud existuje zařízení nebo materiál, na které odkazuje tento dopis nebo dohoda mezi Kanadou a Euratomem z r. 1959 nebo pokud není dohodnuto jinak.Přijměte prosím, vážený pane komisaři, ujištění o mé nejhlubší úctě."PŘÍLOHA A1. Jaderné reaktory schopné provozu takovým způsobem, aby udržely kontrolovanou samovolně se udržující štěpnou řetězovou reakci, s výjimkou reaktorů nulového výkonu, které jsou definovány jako reaktory s maximální projektovou produkční kapacitou plutonia nepřevyšující 100 g za rok."Jaderný reaktor" v zásadě zahrnuje položky, které jsou uvnitř reaktorové nádoby nebo jsou s ní přímo spojeny, dále zařízení, které reguluje úroveň


text: výkonu v aktivní zóně a komponenty, které běžně obsahují primární chladivo aktivní zóny nebo s ním přicházejí do přímého styku nebo toto chladivo regulují.Není záměrem vyloučit reaktory, které by byly po úpravě schopny produkovat podstatně více plutonia než 100 g za rok. Reaktory určené pro trvalý provoz na významných energetických úrovních, bez ohledu na jejich schopnost produkovat plutonium, se nepovažují za "reaktory nulového výkonu".2. Reaktorové tlakové nádoby: kovové nádoby jako jeden celek nebo velké, továrním způsobem vyrobené, jejich hlavní části, jež jsou speciálně projektovány nebo přizpůsobeny na to, aby pojaly aktivní zónu jaderného reaktoru definovaného v bodu 1 výše, a které jsou schopné odolat provoznímu tlaku primárního chladiva.Vrchlík tlakové nádoby je hlavní, továrním způsobem vyráběnou částí reaktorové tlakové nádoby.3. Vnitřní vestavba reaktoru: opěrné sloupy a desky pro aktivní zónu a jiné vnitřní vestavby nádoby, vodicí trubky regulačních tyčí, tepelná stínění, přepážky, desky mříže aktivní zóny, desky difuzéru apod.4. Stroje pro zavážení a vyjímání jaderného paliva: manipulační zařízení speciálně určené nebo přizpůsobené k zavážení nebo vyjímání paliva jaderného reaktoru definovaného v bodu 1 výše, schopné pracovat za provozu reaktoru nebo používající technicky složité prvky pro nastavení polohy a umístění umožňující provádět složitou výměnu paliva při odstaveném reaktoru, kdy není možno přímo pozorovat palivo nebo kdy přístup k palivu není normálně možný.5. Regulační tyče reaktoru: tyče speciálně určené nebo přizpůsobené pro regulaci reaktivity v jaderném reaktoru definovaném v bodu 1 výše.Tato položka obsahuje kromě části absorbující neutrony také opěrné nebo závěsné prvky regulační tyče, pokud jsou dodávány samostatně.6. Tlakové trubky reaktoru: trubky, které jsou speciálně určeny nebo přizpůsobeny k tomu, aby obsahovaly palivové elementy a primární chladivo reaktoru definovaného v bodu 1 výše při provozním tlaku vyšším než 50 atmosfér.7. Zirkoniové trubky: kovové zirkonium nebo slitiny zirkonia ve formě trubek nebo svazků trubek a v množství převyšujícím 500 kg za rok, speciálně určené nebo připravované k použití v reaktoru definovaném v bodu 1 výše, u nichž je váhový poměr mezi hafniem a zirkoniem menší než 1: 500.8. Závody na přepracování ozářených palivových elementů a zařízení speciálně určené nebo vyrobené pro tento účel:Závod na přepracování ozářených palivových elementů zahrnuje zařízení a komponenty, které za normálních okolností přichází do přímého kontaktu s ozářeným palivem a přímo regulují hlavní technologické toky hlavních jaderných materiálů a štěpných produktů. Do pojmu "zařízení speciálně určené nebo vyrobené pro tento účel" patří následující položky:a) stroje na řezání ozářených palivových elementů: dálkově ovládané zařízení speciálně projektované nebo připravené pro použití v přepracovatelském závodě definovaném výše a určené k sekání, řezání nebo střihání palivových článků ozářeného jaderného paliva, svazků tyčí nebo tyčí, ab) nádrže bezpečné proti vzniku kritičnosti (například maloprůměrové nádrže, nádrže prstencového tvaru nebo deskové nádoby) speciálně určené nebo přizpůsobené k použití v přepracovatelském závodě definovaném výše a určeném k rozpuštění ozářeného jaderného paliva a schopné odolávat horkým, vysoce korozivním kapalinám a které mohou být dálkovým způsobem plněny a udržovány.9. Závody na výrobu palivových elementů:"závod na výrobu palivových elementů" zahrnuje zařízení:a) které běžně přichází do styku nebo přímo zpracovává nebo reguluje výrobní tok jaderného materiálu, nebob) těsně uzavírá jaderný materiál


text: do pokrytí,Celý soubor položek pro shora uváděné operace, jakož i jednotlivé položky určené pro kteroukoli shora uvedenou operaci a pro jiné operace při výrobě paliva, jako je kontrola neporušenosti pokrytí nebo těsnění a konečná úprava utěsněného paliva.10. Zařízení speciálně projektované nebo vyrobené pro separaci izotopů uranu, s výjimkou analytických přístrojů:"Zařízení speciálně projektované nebo vyrobené pro separaci izotopů uranu, s výjimkou analytických přístrojů" zahrnuje každou hlavní položku zařízení speciálně projektovanou nebo připravenou pro separační proces. Tyto položky zahrnují:- bariéry plynové difúze,- tělesa plynových difuzérů,- montážní celky plynové odstředivky korozně odolné vůči UF6,- velké axiální nebo odstředivkové kompresory korozně odolné vůči UF6,- speciální kompresorová těsnění pro tyto kompresory.11. Závody pro výrobu těžké vody:"Závod pro výrobu těžké vody" zahrnuje samotný závod a zařízení speciálně projektované pro obohacování deuteria nebo jeho sloučenin a každou významnou část položek podstatných pro provoz závodu.PŘÍLOHA BDOHODNUTÉ ÚROVNĚ FYZICKÉ OCHRANYDohodnuté úrovně fyzické ochrany, které musí být zajištěny příslušnými státními orgány při používání, skladování a přepravě materiálů, musí obsahovat minimálně tyto charakteristiky ochrany:Kategorie IIIPoužívání a skladování uvnitř prostorů, do nichž je přístup kontrolován.Přeprava za speciálních bezpečnostních opatření včetně předchozího dojednání mezi odesilatelem, příjemcem a dopravcem a předchozí dohody mezi státy v případě mezinárodní přepravy specifikující dobu, místo a způsob předání odpovědnosti za přepravu.Kategorie IIPoužívání a skladování uvnitř chráněných prostorů, do nichž je přístup kontrolován, tj. prostorů pod stálým dozorem stráží nebo elektronických zařízení, opatřených fyzickou bariérou s omezeným počtem vstupů pod příslušnou kontrolou nebo jakýchkoli prostorů s ekvivalentní úrovní fyzické ochrany.Přeprava za speciálních bezpečnostních opatření včetně předchozího dojednání mezi odesilatelem, příjemcem a dopravcem a předchozí dohody mezi státy v případě mezinárodní přepravy specifikující dobu, místo a způsob předání odpovědnosti za přepravu.Kategorie IMateriály v této kategorii musí být chráněny vysoce spolehlivými systémy proti neoprávněnému použití takto:Používání a skladování vysoce chráněných prostorů, tj. v chráněných prostorách definovaných pro kategorii II výše, do nichž je kromě toho přístup omezen na osoby, jejichž důvěryhodnost byla prověřena, a uskuteční se pod dozorem strážných, kteří jsou v těsném spojení s příslušnými zásahovými jednotkami. Cílem specifických opatření je detekce a prevence jakéhokoli útoku, nepovoleného vstupu nebo nepovoleného vynášení materiálu.Přeprava za speciálních bezpečnostních opatření uvedených výše pro přepravu materiálů kategorie II a III a kromě toho za trvalého dozoru ozbrojeného doprovodu a za podmínek, které zajišťují těsné spojení s příslušnými zásahovými jednotkami.Kategorizace jaderného materiáluMateriál | Forma | Kategorie |I | II | III |1.1. Plutonium a) | Neozářené b) | 2 kg nebo více | méně než 2 kg, avšak více než 500 g | 500 g nebo více c) |2.2. Uran - 235 | Neozářený b) | | | |uran obohacený na 20 % U-235 nebo více | 5 kg nebo více | méně než 5 kg, ale více než 1 kg | nejvýše 1 kg |uran obohacený na více než 10 % U-235, ale na méně než 20 % | — | 10 kg nebo více | méně než 10 kg c) |uran obohacený více než přírodní, avšak na méně než 10 % U-235 d) | — | | 10 kg nebo více |3.Uran - 233


text: | Neozářený b) | 2 kg nebo více | méně než 2 kg, ale více než 500 g | 500 g nebo méně |4.Ozářené palivo | | | Ochuzený nebo přírodní uran, thorium nebo málo obohacené palivo (méně než 10 % obsahu štěpných materiálů e) f) | |a) Podle definice ve statutu MAAE.b) Materiál neozářený v reaktoru nebo materiál v reaktoru ozářený, u kterého je ve vzdálenosti 1 m bez stínění příkon absorbované dávky roven nebo nižší než 100 rad/hod.c) Radiologicky bezvýznamné množství se vylučuje.d) Přírodní uran, ochuzený uran a thorium a množství uranu obohaceného na méně než 10 %, nespadající do kategorie III, mají být chráněny v souladu s prozíravou řídící praxí.e) Ačkoli tato úroveň ochrany je doporučována, je ponecháno na státech, aby po vyhodnocení specifických okolností stanovily jinou kategorii fyzické ochrany.f) Pro jiné palivo, které podle svého původního obsahu štěpného materiálu je klasifikováno před ozářením jako kategorie I nebo II, může být kategorie o jeden stupeň snížena v případě, že příkon absorbované dávky od paliva bez stínění ve vzdálenosti l m přesahuje 100 rad/hod.PŘÍLOHA CPROZATÍMNÍ REŽIM OBOHACENÍ, PŘEPRACOVÁNÍ A NÁSLEDNÉHO SKLADOVÁNÍ JADERNÉHO MATERIÁLU VE SPOLEČENSTVÍ A KANADĚ1. Obě strany uznávají, že se vzrůstajícím spoléháním se na jadernou energii při jejím mírovém využívání pro uspokojování světových energetických potřeb je třeba, aby byla přijata veškerá ochranná opatření s ohledem na výrobu a rozšiřování materiálu, který může být použit pro výrobu jaderných zbraní. Smluvní strany se dohodly na dvoustranné i mezinárodní spolupráci, která definuje opatření na prosazování tohoto cíle.Obě smluvní strany se shodují v tom, že jejich cílem je uspokojování svých energetických potřeb, zabraňování nebezpečí šíření tohoto materiálu a respektování alternativ a rozhodnutí přijatých smluvními stranami v oblasti mírového využití jaderné energie.Smluvní strany berou s uspokojením na vědomí, že Konference o mezinárodním programu monitorování jaderného palivového cyklu (INFCE), které se zúčastnila Kanada, Komise Evropských společenství a členské státy Euratomu, souhlasila s uskutečněním programu, jehož provádění se předpokládá v období příštích dvou let. V rámci programů INFCE se budou zkoumat nejlepší způsoby prosazování záměru širokého zpřístupnění jaderné energie pro účely mírového využití v zájmu uspokojení světových energetických potřeb a současně v zájmu minimalizace nebezpečí šíření jaderných zbraní.Účastníci programu se zavázali ke konstruktivní spolupráci v rámci tohoto programu, který prověří všechny aspekty jaderného palivového cyklu.Jedním z témat, která pracovní skupiny INFCE prověří, je přepracování, obohacování a skladování plutonia a uranu obohaceného na více než 20 %.V důsledku toho se smluvní strany dohodly na tomto prozatímním režimu, který se použije pro přepracování a obohacování na více než 20 % U-235 a skladování plutonia a uranu obohaceného na více než 20 %.2. Pokud jde o materiál, který byl převeden mezi dnem 20. prosince 1974 a koncem přechodného období, oznámí Euratom vládě Kanady předem svůj záměr provádět uvedené přepracování, obohacování nebo skladování. V tomto oznámení se uvede množství obohaceného, přepracovaného nebo skladovaného materiálu, zařízení, ve kterém se tyto operace uskuteční, a předpokládané zpracování a použití zvláštních štěpných materiálů.Účelem takového předběžného oznamování je umožnit společné konzultace mezi smluvními stranami o přiměřenosti záruk u předpokládaných operací a vyhnout


text: se nebezpečí šíření jaderných materiálů. Konzultace umožňují jednotlivým smluvním stranám co nejúplněji posoudit povahu a účel příslušných operací. Tyto konzultace se provádějí bez dotčení obchodní nebo průmyslové politiky jednotlivých smluvních stran. Na jednání konaném v příštích dnech budou stanoveny vhodné podrobné podmínky pro oznamování a konzultace.3. Smluvní strany jsou srozuměny s tím, že v průběhu platnosti prozatímního režimu budou dodávky kanadského uranu Euratomu omezeny přibližně na současnou potřebu Euratomu, přičemž pojem "současná potřeba" vezme v úvahu smluvní závazky týkající se obohacování uzavřené členskými státy Euratomu.Na žádost jedné ze smluvních stran smluvní strany vzájemně projednají provádění této části prozatímního režimu podle článku XIII dohody z r. 1959.4. V souladu s výše uvedeným bylo dohodnuto, že uran kanadského původu převedený do Euratomu po 20. prosinci 1974 nebo jakýkoli uran kanadského původu dodaný do Euratomu v průběhu prozatímního režimu může být přepracován nebo obohacen na více než 20 % U-235, pokud pro vznikne potřeba v závodech, které jsou v provozu v Euratomu nebo jejichž provoz je v Euratomu předpokládán. Totéž platí pro plutonium a pro uran obohacený na více než 20 % U-235, které jsou skladované na území Euratomu. Pokud jde o uran kanadského původu převedený do Euratomu před 20. prosincem 1974, záleží na jednotlivých smluvních stranách, zda požádají o konzultace podle čl. IX odst. 3 a článku XIII dohody z r. 1959.5. Co nejdříve po 31. prosinci 1979, nebo po splnění programu INFCE, pokud tento skončí dříve, zahájí smluvní strany jednání, aby mohly tento režim nahradit jinými režimy, které = mj. vezmou v úvahu výsledky programů INFCE ve vztahu k příslušným operacím. Nebude-li žádný takový režim dohodnut do konce roku 1980, mohou se smluvní strany společně dohodnout na prodloužení stávajícího prozatímního režimu.Mám tu čest potvrdit, že tyto návrhy jsou pro Evropské společenství pro atomovou energii přijatelné.Přijměte prosím, vážený pane komisaři, ujištění o mé nejhlubší úctě.KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍV Bruselu dne 16. ledna 1978Vážený pane chargé d'affaires,odvolávám se na naši výměnu dopisů ze dne 16. ledna 1978 o jaderných zárukách a mám tu čest informovat kanadské orgány o těchto skutečnostech:Při projednávání výše uvedené výměny dopisů v Radě bylo dohodnuto, že postup podle písmene c) chápeme takto:1. Dodávky kanadského materiálu osobám na území sedmi států, které nevlastní jaderné zbraně a které jsou smluvními stranami ověřovací dohody mezi Euratomem a MAAE, a převody stejných materiálů v těchto státech:tento případ nepředstavuje žádný problém, protože ověřovací dohoda vstoupila v platnost dnem 21. února 1977.2. Dodávky kanadského materiálu Spojenému království nebo převod kanadského materiálu do Spojeného království:ačkoli trojstranná dohoda mezi Spojeným královstvím, Euratomem a MAAE dosud nevstoupila v platnost, Kanada nebude po přiměřené časové období, které nepřesáhne 18 měsíců počínaje dnem 23. prosince 1976, požadovat žádnou prozatímní dohodu obsahující ověřování tohoto materiálu ve Spojeném království prostřednictvím MAAE.3. Dodávky kanadského materiálu Francii nebo převod kanadského materiálu do Francie:ode dne vstupu v platnost trojstranné dohody mezi Francií, Euratomem a MAAE, která je v současnosti ve fázi jednání, se na kanadský materiál určený ke konečnému použití ve Francii vztahuje ověření MAAE.Rada vzala na vědomí sdělení francouzského zástupce, že materiál, na který se