text:
popruh v nich nebo v jejich blízkosti nepřetrhl. Rychlost posunu musí být přibližně 100 mm/min. Volná délka vzorku mezi čelistmi stroje při zahájení zkoušky musí být 200 ± 40 mm.
 7.4.2.3. Tah se zvětšuje tak dlouho, až se popruh přetrhne, a zaznamená se zatížení na mezi pevnosti.
 7.4.2.4. Jestliže popruh vyklouzne nebo se přetrhne na některé z čelistí nebo ve vzdálenosti menší než 10 mm od některé z nich, zkouška je neplatná a provede se nová zkouška s jiným vzorkem.
 7.4.3. Šířka při zatížení
 7.4.3.1. Zkouška se pokaždé provede se dvěma novými vzorky popruhu dostatečné délky stabilizovanými v souladu s ustanoveními bodu 7.4.1.
 7.4.3.2. Každý popruh se upne do čelistí stroje na zkoušení pevnosti v tahu. Čelisti jsou navrženy tak, aby se popruh v nich nebo v jejich blízkosti nepřetrhl. Rychlost posunu musí být přibližně 100 mm/min. Volná délka vzorku mezi čelistmi stroje při zahájení zkoušky musí být 200 ± 40 mm.
 7.4.3.3. Když zatížení dosáhne hodnoty 980 daN ± 100 – 0 daN, stroj se zastaví a do 5 sekund se provede měření. Tato zkouška se vykoná odděleně od zkoušky pevnosti v tahu.
 7.5. Zkouška součástí soupravy pásu zahrnující tuhé části
 7.5.1. Spona a seřizovací zařízení se připojí k zařízení na zkoušení pevnosti v tahu částmi soupravy pásu, k nimž jsou normálně připojeny, a zatížení se poté postupně zvýší na 980 daN.
 V případě postrojových pásů se spona připojí ke zkušebnímu zařízení popruhy, které se připevní ke sponě a jazyku nebo ke dvěma jazykům umístěným přibližně symetricky ke geometrickému středu spony. Jestliže je spona nebo seřizovací zařízení součástí připevňovacího kování nebo společné části tříbodového pásu, zkouší se spona nebo seřizovací zařízení s tímto připevňovacím kováním v souladu s bodem 7.5.2. s výjimkou navíječů s kladkou nebo průvlakem popruhu na horním kotevním úchytu pásu, kdy zatížení bude činit 980 daN a délka zbývajícího popruhu navinutého na cívce bude mít délku vyplývající z blokování co nejblíže vzdálenosti 450 mm od konce popruhu.
 7.5.2. Připojovací kování a všechna zařízení pro výškové seřízení pásu se zkouší způsobem uvedeným v bodě 7.5.1., ale zatížení musí být 1 470 daN a s ohledem na druhou větu bodu 7.7.1. musí toto zatížení působit za nejméně příznivých podmínek, které se mohou projevit ve vozidle s řádně namontovaným pásem. U navíječe se zkouška provádí se zcela odvinutými popruhy.
 7.5.3. Do mrazicí komory s teplotou – 10o ± 1 °C se uloží dva vzorky kompletní soupravy pásu na dobu dvou hodin. Odpovídající části spony se do sebe ručně zaklesnou ihned po jejich vyjmutí z mrazicí komory.
 7.5.4. Do mrazicí komory s teplotou – 10 °C ± 1 °C se uloží dva vzorky kompletní soupravy pásu na dobu dvou hodin. Zkoušené tuhé díly a součásti z plastů se pak postupně kladou na tuhou rovnou ocelovou plochu (která byla společně se vzorky umístěna v mrazicí komoře) uloženou na vodorovném povrchu tuhého kompaktního bloku o hmotnosti nejméně 100 kg a do 30 sekund po vyjmutí z mrazicí komory se na zkušební vzorek nechá volným pádem z výšky 300 mm spadnout ocelové závaží


text:
o hmotnosti 18 kg. Nárazová plocha závaží o hmotnosti 18 kg musí mít vypouklý povrch s minimální tvrdostí 45 HRC, s příčným poloměrem 10 mm a podélným poloměrem 150 mm podél osy závaží. Jeden vzorek se zkouší tak, aby osa zakřivené tyče byla s popruhem rovnoběžná, a u druhého vzorku s ním svírala úhel 90o.
 7.5.5. Spony, které mají části společné dvěma bezpečnostním pásům, se zatíží tak, aby simulovaly podmínky jejich použití ve vozidle se sedadly ve střední poloze jejich nastavení. Každý popruh se současně zatíží na 1 470 daN. Směr zatížení se stanoví podle bodu 7.7.1. Vhodné zkušební zařízení je vyobrazeno v příloze 10 tohoto předpisu.
 7.5.6. Při zkoušení ručního seřizovacího zařízení se musí popruh postupně protahovat seřizovacím zařízením s ohledem na běžné podmínky použití rychlostí přibližně 100 mm/s a po odvinutí prvních 25 mm popruhu se změří maximální síla s přesností na 0,1 daN. Zkouška se provede v obou směrech průchodu zařízením, přičemž před změřením se popruh podrobí 10 cyklům.
 7.6. Doplňkové zkoušky bezpečnostních pásů s navíječi
 7.6.1. Životnost mechanismu navíječe
 7.6.1.1. Popruh se vytahuje a nechává navíjet po požadovaný počet cyklů rychlostí nejvýše 30 cyklů za minutu. U navíječů s nouzovým blokováním se za popruh při každém pátém cyklu silněji trhne, aby se navíječ zablokoval.
 Stejný počet trhnutí se provede v každé z pěti různých odvinutých délek, a sice při 90, 80, 75, 70 a 65 % celkové délky popruhu zbývající v navíječi. Nicméně, jedná-li se o více než 900 mm, vztahují se uvedené procentuální hodnoty na konečných 900 mm popruhu, které lze odvinout z navíječe.
 7.6.1.2. Zařízení vhodné pro zkoušky uvedené v bodě 7.6.1.1 je vyobrazeno v příloze 3 tohoto předpisu.
 7.6.2. Blokování navíječů s nouzovým blokováním
 7.6.2.1. Blokování navíječe se zkouší po odvinutí celé délky popruhu kromě posledních 300 ± 3 mm.
 7.6.2.1.1. Je-li navíječ uváděn v činnost pohybem popruhu, musí se popruh vytahovat směrem, ve kterém se normálně vytahuje, je-li navíječ namontován ve vozidle.
 7.6.2.1.2. Jestliže se navíječe mají přezkoušet na citlivost ke zpomalování vozidla, odzkouší se při rozvinutí podél dvou vzájemně kolmých os, které jsou vodorovné, jestliže se navíječ montuje ve vozidle podle specifikace výrobce bezpečnostního pásu. Pokud tato poloha není uvedena, zkušební orgán prokonzultuje tuto skutečnost s výrobcem bezpečnostního pásu. Jedna z těchto os musí probíhat ve směru zvoleném technickou zkušebnou provádějící zkoušku pro schválení typu tak, aby podmínky pro aktivaci blokovacího mechanismu byly co nejméně příznivé.
 7.6.2.2. V příloze 4 tohoto předpisu se popisuje zařízení vhodné ke zkouškám stanoveným v bodě 7.6.2.1. Konstrukce každého takového zkušebního zařízení zajistí požadované zrychlení před vytažením popruhu z navíječe o více než 5 mm a průměrný nárůst zrychlení nejméně 55 g/s (9) a nejvýše 150 g/s (9) při zkoušce citlivosti na pohyb popruhu, a nejméně 25 g/s (9) a nejvýše 150 g/s (9) při zkoušce citlivosti na zpomalení vozidla (9).
 7.6.2.3. K ověření shody s požadavky bodů 6.2.5.3.1.3 a 6.2.5.3.1.4 se navíječ připevní na vodorovný stůl, který se nakloní rychlostí nepřevyšující 2o za sekundu, dokud se nezablokuje. Zkouška se zopakuje s nakláněním různými směry, aby

type: contracts

jurisdiction: EU


text:
se zajistilo splnění všech požadavků.
 7.6.3. Odolnost proti prachu
 7.6.3.1. Navíječ se umístí ve zkušební komoře popsané v příloze 5 tohoto předpisu. Musí být nainstalován se stejnou orientací jako ve vozidle. Ve zkušební komoře musí být prach dle specifikace uvedené v bodě 7.6.3.2. Z navíječe se odvine popruh na délku 500 mm a ponechá se takto odvinutý s tím, že se do jedné až dvou minut po každém rozvíření prachu podrobí 10 úplným cyklům zatažení a odvinutí. Prach se rozvíří po dobu pěti sekund každých 20 minut v časovém úseku 5 hodin suchým stlačeným vzduchem bez obsahu oleje při tlaku 5,5 × 105 ± 0,5 × 105 Pa procházejícím otvorem o průměru 1,5 ± 0,1 mm.
 7.6.3.2. Prach použitý při zkoušce popsané v bodě 7.6.3.1 se skládá z přibližně 1 kg suchého křemene. Rozložení zrnitosti je následující:
 a)
 průchod otvorem 150 μm, průměr drátu 104 μm: 99–100 procent;
 b)
 průchod otvorem 105 μm, průměr drátu 64 μm: 76–86 procent
 c)
 průchod otvorem 75 μm, průměr drátu 52 μm: 60–70 procent.
 7.6.4. Navíjecí síly
 7.6.4.1. Navíjecí síly se změří u soupravy bezpečnostního pásu nasazené na figurínu jako u dynamické zkoušky popsané v bodě 7.7. Napnutí popruhu se změří co nejblíže místu kontaktu s figurínou (ale těsně mimo ni) při navíjení popruhu přibližnou rychlostí 0,6 m/min. U bezpečnostního pásu s omezovačem tahu se změří navíjecí síla a napnutí popruhu s omezovačem tahu v provozním i mimoprovozním režimu.
 7.6.4.2. Před dynamickou zkouškou popsanou v bodě 7.7 se sedící figurína oblečená v bavlněné košili nakloní dopředu do vytažení 350 mm popruhu z navíječe a poté se vrátí do výchozí polohy.
 7.7. Dynamická zkouška soupravy pásu nebo zádržného systému
 7.7.1. Souprava pásu se namontuje na vozík vybavený sedadlem a kotevními úchyty definovanými v příloze 6 tohoto předpisu. Nicméně jestliže souprava pásu je určena pro určité vozidlo nebo určité typy vozidel, technická zkušebna provádějící zkoušky stanoví vzdálenosti mezi figurínou a kotevními úchyty buď v souladu s montážními pokyny dodanými společně s pásem, nebo ve shodě s údaji dodanými výrobcem vozidla. Je-li pás vybaven zařízením pro výškové seřízení, jak je definováno v bodě 2.14.6, musí se poloha zařízení a prostředky pro jeho připevnění shodovat s uspořádáním daným konstrukcí vozidla.
 V případě, kdy byla provedena dynamická zkouška pro typ vozidla, není nutno ji opakovat u ostatních typů vozidel, u kterých je každý kotevní úchyt vzdálen méně než 50 mm od odpovídajícího kotevního úchytu zkoušeného pásu. Alternativně mohou výrobci stanovit hypotetické kotevní polohy ke zkoušení, aby se vymezilo maximální množství skutečných kotevních úchytů.
 7.7.1.1. U bezpečnostního pásu nebo zádržného systému tvořícího součást soupravy, pro niž se požaduje schválení typu jako pro zádržný systém, se bezpečnostní pás namontuje buď podle definice v bodě 7.7.1, nebo na část nosné konstrukce vozidla, na niž se zádržný systém běžně připevňuje a tato část musí být pevně uchycena ke zkušebnímu vozíku způsobem stanoveným v bodech 7.7.1.2 až 7.7.1.6.
 V případě, že bezpečnostní pás nebo zádržný systém s předepínacím zařízením jsou spojeny se součástmi, které nejsou součástí vlastní soupravy pásu, musí se souprava pásu montovat


text:
na zkušební vozík společně s dalšími nutnými díly vozidla způsobem předepsaným v bodech 7.7.1.2 až 7.7.1.6.
 Alternativně v případě, kdy taková zařízení nelze testovat na zkušebním vozíku, může výrobce prokázat běžnou zkouškou čelním nárazem při 50 km/h ve shodě s postupem dle ISO 3560 (1975), že zařízení vyhovuje požadavkům předpisu.
 7.7.1.2. Metoda použitá k zajištění vozidla během zkoušky nesmí mít za následek zesílení kotevních úchytů sedadel nebo bezpečnostních pásů, popřípadě zmenšení běžné deformace nosné konstrukce. Nesmí být přítomna žádná přední část vozidla, která by omezením dopředného pohybu figuríny, kromě chodidel, snižovala zatížení působící na zádržný systém během zkoušky. Odstraněné části nosné konstrukce lze nahradit díly rovnocenné pevnosti za předpokladu, že nebrání pohybu figuríny vpřed.
 7.7.1.3. Zajišťovací zařízení se považuje za dostačující, pokud neovlivní prostor zahrnující celou šířku nosné konstrukce a jestliže vozidlo nebo jeho konstrukce je zablokovaná nebo znehybněna vpředu ve vzdálenosti nejméně 500 mm od kotevních úchytů zádržného systému. V zadní části se konstrukce zajistí v dostatečné vzdálenosti za kotevními úchyty tak, aby byly splněny požadavky bodu 7.7.1.2.
 7.7.1.4. Sedadla vozidla se namontují a umístí v poloze pro jízdu zvolené technickou zkušebnou provádějící zkoušky pro schválení, aby se vytvořily co nejméně příznivé podmínky, pokud jde o pevnost slučitelnou s umístěním figuríny ve vozidle. Polohy sedadel se uvedou v protokolu. Pokud má mít sedadlo seřiditelné opěradlo, musí se zajistit v poloze předepsané výrobcem nebo, pokud pokyny neexistují, takovým způsobem, aby opěradlo svíralo skutečný úhel co nejblíže 25o u vozidel kategorie M1 a N1 a co nejblíže 15o u vozidel všech ostatních kategorií.
 7.7.1.5. Pro hodnocení požadavků podle bodu 6.4.1.4.1 se sedadlo posuzuje v nejpřednější řídící nebo cestovní poloze odpovídající rozměrům figuríny.
 7.7.1.6. Všechna sedadla kterékoli skupiny sedadel se zkoušejí současně.
 7.7.1.7. Dynamické zkoušky systému postrojového pásu se provedou bez rozkrokového popruhu (soupravy), pokud je jeho součástí.
 7.7.2. Souprava pásu se připevní na figurínu podle přílohy 7 tohoto předpisu takto: mezi záda figuríny a opěradlo sedadla se umístí deska o tloušťce 25 mm. Figurína se pevně připoutá pásem. Poté se deska vyjme tak, aby byla celá délka zad figuríny v kontaktu s opěradlem sedadla. Provede se kontrola, která zajistí, že obě části spony jsou zapnuty tak, aby se nesnížila spolehlivost uzávěru.
 7.7.3. Volné konce popruhů se protáhnou dostatečně daleko za seřizovací zařízení, aby se umožnil jejich prokluz.
 7.7.4. Zařízení pro zpomalení nebo zrychlení
 Žadatel zvolí použití jednoho ze dvou následujících zařízení:
 7.7.4.1. Zařízení pro zkoušku zpomalením
 Vozík se pohání tak, aby jeho volná rychlost v okamžiku nárazu byla 50 km/h ± 1 km/h a figurína přitom zůstala stabilní. Brzdná dráha vozíku musí být 40 cm ± 5 cm. Po dobu zpomalování musí vozík zůstat ve vodorovné poloze. Zpomalení vozíku se dosahuje zařízením popsaným v příloze 6 tohoto předpisu nebo jakýmkoli jiným zařízením s rovnocennými výsledky. Toto zařízení musí mít následující vlastnosti:
 Křivka zpomalení vozíku musí zůstat ve šrafované oblasti grafu v příloze 8, přičemž vozík je vyvážen závažím tak, aby se dosáhlo celkové hmotnosti 455 kg ± 20 kg pro zkoušky bezpečnostních pásů a 910 kg ± 40 kg pro zkoušky


text:
zádržných systémů, u nichž je jmenovitá hmotnost vozíku a nosné konstrukce vozidla 800 kg. V případě potřeby je možné jmenovitou hmotnost vozíku a připojené konstrukce vozidla zvyšovat po 200 kg a v takovém případě se při každém zvýšení přidá další závaží o hmotnosti 28 kg. V žádném případě se ale celková hmotnost vozíku s nosnou konstrukcí vozidla a závažím nesmí lišit o více než ± 40 kg od jmenovité hodnoty pro kalibrační zkoušky. Při kalibraci brzdného zařízení se při rychlosti vozíku 50 km/h ± 1 km/h musí brzdná dráha rovnat 40 cm ± 2 cm.
 7.7.4.2. Zařízení pro zkoušku zrychlením
 Vozík se pohání tak, aby celková změna jeho rychlosti ΔV byla . Po dobu zrychlování musí vozík zůstat ve vodorovné poloze. Zrychlení vozíku se dosáhne použitím zařízení, které má následující vlastnosti:
 Křivka zrychlení vozíku vyváženého závažím musí zůstat ve šrafované oblasti grafu v příloze 8 a musí být nad segmentem daným souřadnicemi 10 g, 5 ms a 20 g, 10 ms. Začátek nárazu T0 je definován podle normy ISO 17373 (2005) pro hladinu zrychlení 0,5 g. V žádném případě se ale celková hmotnost vozíku s nosnou konstrukcí vozidla a závažím nesmí lišit o více než ± 40 kg od jmenovité hodnoty pro kalibrační zkoušky. Během kalibrace zařízení pro zkoušku zrychlením musí celková změna rychlosti vozíku ΔV být .
 Bez ohledu na splnění výše uvedených požadavků použije technická zkušebna hmotnost vozíku (vybaveného sedadly), specifikovaného v bodě 1 přílohy 6, větší než 380 kg.
 7.7.5. Změří se rychlost vozíku bezprostředně před nárazem (jen u vozíku ke zkoušce zpomalením, u kterých se brzdná dráha zjišťuje výpočtem), zrychlení nebo zpomalení vozíku, dopředné posunutí figuríny a rychlost hrudníku při dosažení posunu hrudníku 300 mm.
 Změna rychlosti se vypočte integrací zaznamenaného zrychlení nebo zpomalení vozíku.
 Dráhu na dosažení první změny rychlosti vozíku o lze vypočíst dvojí integrací zaznamenaného zpomalení vozíku.
 7.7.6. Po nárazu se souprava pásu nebo zádržného systému a jeho tuhých částí vizuálně zkontroluje bez rozepnutí spony, aby se zjistilo, zda nedošlo k poruše nebo přetržení. Po zkoušce se u zádržných systémů rovněž zjistí, zda části nosné konstrukce vozidla, které jsou připojeny k vozíku, neutrpěly žádnou viditelnou trvalou deformaci. Pokud se taková deformace projeví, je třeba tuto skutečnost vzít v úvahu při každém výpočtu provedeném podle bodu 6.4.1.4.1.
 7.7.7. Jestliže však byly zkoušky provedeny při vyšší rychlosti a/nebo křivka zrychlení překročila horní úroveň šrafované oblasti a bezpečnostní pás splňuje požadavky, zkouška se pokládá za vyhovující.
 7.8. Zkouška otevírání spony
 7.8.1. K této zkoušce se použijí soupravy pásu nebo zádržná zařízení, které již byly podrobeny dynamické zkoušce v souladu s bodem 7.7.
 7.8.2. Souprava pásu se sejme ze zkušebního vozíku bez rozepnutí spony. Spona se zatíží přímým tahem za popruhy, které jsou k ní připevněny, tak, aby na všechny popruhy působila síla daN. („n“ je počet popruhů, které jsou připojeny k zapnuté sponě). V případě, kdy je spona připojena k tuhé konstrukční části, použije se zatížení ve stejném úhlu, jaký tvoří spona a tuhý konec během dynamické zkoušky. Zatížení se aplikuje rychlostí 400 ± 20 mm/min


text:
na geometrický střed uvolňovacího tlačítka spony podél pevné osy rovnoběžně s počátečním směrem pohybu tlačítka. Během působení síly potřebné k rozepnutí spony musí být spona uchycena k pevné podpěře. Výše uvedené zatížení nepřevýší mez stanovenou v bodě 6.2.2.5. Místo dotyku zkušebního zařízení musí mít kulový tvar s poloměrem 2,5 mm ± 0,1 mm. Musí mít leštěný kovový povrch.
 7.8.3. Změří se síla potřebná k rozepnutí spony a zaznamená se každá zjištěná závada spony.
 7.8.4. Po zkoušce rozepínání spony se prohlédnou součásti soupravy pásu nebo zádržného zařízení, které se podrobily zkouškám stanoveným v bodě 7.7, a ve zkušebním protokolu se zaznamená rozsah poškození, které souprava pásu nebo zádržný systém utrpěly během dynamické zkoušky.
 7.9. Doplňkové zkoušky bezpečnostních pásů s předepínacím zařízením
 7.9.1. Stabilizace
 Předepínací zařízení lze oddělit od zkoušeného bezpečnostního pásu a ponechat po dobu 24 hodin při teplotě 60 ± 5 °C. Poté se teplota na dobu dvou hodin zvýší na 100 ± 5 °C. Následně se zařízení ponechá na 24 hodin při teplotě – 30 ± 5 °C. Po skončení stabilizace se zařízení zahřeje na teplotu okolí. Pokud bylo zařízení odděleno, připevní se opět k bezpečnostnímu pásu.
 7.10. Zkušební protokol
 7.10.1. Ve zkušebním protokolu se zaznamenají výsledky všech zkoušek předepsaných v bodě 7 a zejména:
 a)
 druh zařízení použitého při zkoušce (zařízení ke zkoušce zrychlením nebo zpomalením);
 b)
 celková změna rychlosti;
 c)
 rychlost vozíku bezprostředně před nárazem jen u vozíku ke zkoušce zpomalením;
 d)
 křivka zrychlení nebo zpomalení během celé změny rychlosti vozíku;
 e)
 maximální dopředný posun figuríny;
 f)
 poloha spony při zkoušce, jestliže je měnitelná;
 g)
 síla potřebná pro otevření spony;
 h)
 jakákoliv porucha nebo přetržení.
 Jestliže v důsledku uplatnění bodu 7.7.1 nebylo dodrženo umístění kotevních úchytů stanovené v příloze 6 tohoto předpisu, uvede se ve zkušebním protokolu, jak byla namontována souprava bezpečnostního pásu nebo zádržný systém a zaznamenají se důležité úhly a rozměry.
 8. POŽADAVKY NA MONTÁŽ DO VOZIDLA
 8.1. Vybavení bezpečnostními pásy a zádržnými systémy
 8.1.1. S výjimkou sedadel určených k použití jen při stojícím vozidle musí sedadla vozidel kategorií M1, M2 (třídy III nebo B (10)), M3 (třídy III nebo B9) a N být vybavena bezpečnostními pásy nebo zádržnými systémy, které splňují požadavky tohoto předpisu.
 Smluvní strany, které používají tento předpis, mohou vyžadovat montáž bezpečnostních pásů do vozidel M2 a M3 třídy II.
 Jsou-li bezpečnostní pásy a/nebo zádržné systémy namontovány ve vozidlech tříd I, II nebo A, patřících do kategorií M2 nebo M3, musí splňovat požadavky tohoto předpisu.
 Smluvní strany mohou vnitrostátními právními předpisy povolit montáž bezpečnostních pásů nebo zádržných systémů jiných, než které jsou předmětem tohoto předpisu, za podmínky, že jsou určeny pro zdravotně postižené osoby.
 Zádržné systémy, které splňují požadavky přílohy 8 předpisu č. 107 ve znění série změn 02, jsou vyňaty z oblasti působnosti tohoto předpisu.
 Vozidla třídy I nebo A patřící do kategorie M2 nebo M3 mohou být vybavena bezpečnostními pásy a/nebo zádržnými systémy, které splňují požadavky tohoto předpisu.
 8.1.2. Pro všechna místa k sezení, která vyžadují montáž bezpečnostních pásů nebo zádržných systémů, musí být použity takové typy bezpečnostních pásů nebo


text:
zádržných systémů, které jsou specifikovány v příloze 16 (s nimiž nelze použít ani navíječe bez blokování (bod 2.14.1), ani navíječe s ručním odblokováním (bod 2.14.2)). Pro všechna místa k sezení, pro která jsou v příloze 16 specifikovány břišní bezpečnostní pásy typu B, je povoleno použít pásy typu Br3, kromě případu, kdy se při běžném zapnutí stáhnou na délku, která značně snižuje pohodlí.
 8.1.2.1. Pro vnější místa k sezení, která nejsou předními místy, uvedená v příloze 16 a označená symbolem Ø je však ve vozidlech kategorie N1 povolena montáž břišního pásu typu Br4 m nebo Br4Nm, jestliže mezi sedadlem a nejbližší boční stěnou vozidla existuje průchod určený k umožnění přístupu cestujících do dalších částí vozidla. Prostor mezi sedadlem a boční stěnou se pokládá za průchod, pokud vzdálenost mezi touto boční stěnou a svislou podélnou rovinou procházející osou příslušného sedadla při uzavření všech dveří je větší než 500 mm – měřeno v poloze R-bodu a kolmo ke střední podélné rovině vozidla.
 8.1.3. V případě, že nejsou bezpečnostní pásy předepsány, může si výrobce zvolit jakýkoli typ bezpečnostního pásu nebo zádržného systému vyhovující tomuto předpisu. Pro ta místa k sezení, pro která jsou v příloze 16 předepsány břišní pásy, se jako alternativa mohou použít pásy typu A povolené v příloze 16.
 8.1.4. U tříbodových pásů s navíječi musí alespoň jeden navíječ působit na ramenní popruh.
 8.1.5. Kromě vozidel kategorie M1 lze místo navíječe typu 4 (bod 2.14.4) povolit navíječ s nouzovým blokováním typu 4N (bod 2.14.5), pokud se ke spokojenosti technické zkušebny odpovědné za zkoušky prokáže, že použití navíječe typu 4 by nebylo praktické.
 8.1.6. U předních vnějších a předních středních míst k sezení uvedených v příloze 16 a označených symbolem * se břišní pásy typu, který je ve zmíněné příloze uveden, považují za dostačující, jestliže je čelní sklo umístěno mimo referenční oblast stanovenou v příloze 1 předpisu č. 21.
 Co se týče bezpečnostních pásů, čelní sklo se považuje za část referenční oblasti, pokud může přijít do statického kontaktu se zkušebním přístrojem podle metody popsané v příloze 1 předpisu č. 21.
 8.1.7. Všechna místa k sezení označená v příloze 16 symbolem • musí být vybavena tříbodovými bezpečnostními pásy typu dle specifikace v příloze 16, není-li splněna některá z následujících podmínek – v takovém případě lze montovat dvoubodové pásy typu specifikovaného v příloze 16:
 8.1.7.1. přímo před tímto místem k sezení se nachází sedadlo nebo jiné konstrukční části vozidla vyhovující bodu 3.5 přílohy 1 předpisu č. 80, nebo
 8.1.7.2. žádná část vozidla není v referenční oblasti nebo se do ní nedostane, je-li vozidlo v pohybu, nebo
 8.1.7.3. konstrukční díly vozidla v rámci uvedené referenční oblasti splňují požadavky na pohlcování energie stanovené v příloze 6 předpisu č. 80.
 8.1.8. Každé místo k sezení, které je vybaveno čelním ochranným airbagem, musí být opatřeno výstrahou varující před použitím dozadu směřujícího dětského zádržného systému na tomto místě. Tuto informaci musí tvořit přinejmenším následující štítek obsahující piktogramy s jasným varováním.
 Celkové rozměry musí být alespoň 120 × 60 mm nebo rozměry ekvivalentní plochy.
 Výše znázorněný štítek může být upraven tak,


text:
že se jeho uspořádání bude od uvedeného příkladu lišit. Obsah však musí splňovat výše uvedené požadavky.
 8.1.9. U čelních ochranných airbagů na předních sedadlech pro cestující musí být varování trvanlivě upevněné na obou stranách přední sluneční clony pro cestujícího v takové poloze, aby bylo přinejmenším jedno z obou varování na sluneční cloně bez ohledu na její polohu vždy vidět. Jinou možností je umístit jedno varování na zdviženou sluneční clonu a druhé varování na střechu za sluneční clonou tak, aby bylo alespoň jedno varování vždy vidět. Nesmí být možné varovný štítek snadno ze clony a střechy odstranit, aniž by došlo ke zřetelnému a jasně viditelnému poškození, které by zůstalo na cloně a střeše vnitřku vozidla.
 Pokud vozidlo nemá sluneční clonu nebo střechu, štítek s varováním musí být umístěn tam, kde je vždy zřetelně viditelný.
 U čelních ochranných airbagů pro jiná sedadla ve vozidle musí být varování umístěno přímo před příslušným sedadlem a musí být pro kohokoliv, kdo by na sedadlo montoval dětské zádržné zařízení orientované proti směru jízdy, vždy zřetelně viditelné. Požadavky tohoto bodu a bodu 8.1.8 se nevztahují na sedadla vybavená zařízením, které v případě, že je namontováno dětské zádržné zařízení směřující dozadu, čelní ochranný airbag automaticky vyřadí z činnosti.
 8.1.10. Podrobné informace s odkazem na uvedené varování musí být uvedeny v návodu k vozidlu, přičemž musí obsahovat alespoň následující text ve všech úředních jazycích země nebo zemí, kde se dá očekávat, že by vozidlo mohlo být zaregistrováno (např. na území Evropské unie, v Japonsku, v Ruské federaci nebo na Novém Zélandu atd.):
 „NIKDY neumisťujte dozadu směřující dětské zádržné zařízení na sedadlo, které je zepředu chráněné AKTIVNÍM AIRBAGEM. Může dojít k ÚMRTÍ nebo VÁŽNÉMU ZRANĚNÍ DÍTĚTE.“
 Text musí být provázen ilustrací zobrazující varovný štítek umístěný ve vozidle. Informace musí být snadno dohledatelné v návodu k vozidlu (např. konkrétní odkaz na název kapitoly uvedený na první straně, nebo zvláštní příručka atd.).
 Požadavky tohoto bodu se nevztahují na vozidla, jejichž všechna sedadla pro cestující jsou vybavena zařízením, které v případě, že je namontováno dětské zádržné zařízení směřující dozadu, automaticky vyřadí čelní ochranný airbag z činnosti.
 8.1.11. U sedadel, která se mohou otáčet nebo umístit v jiných směrech a jsou určena k použití, když vozidlo stojí, platí, požadavky bodu 8.1.1 platí pouze pro takovou orientaci, která je v souladu s tímto předpisem určena pro běžné použití při jízdě vozidla po silnici.
 8.2. Obecné požadavky
 8.2.1. Bezpečnostní pásy, zádržné systémy a dětské zádržné systémy ISOFIX podle tabulky 2 dodatku 3 přílohy 17, jakož i dětské zádržné systémy i-Size podle tabulky 3 dodatku 3 přílohy 17 se připevňují ke kotevním úchytům a v případě dětského zádržného systému i-Size, s podporou kontaktního povrchu podlahy vozidla, v souladu se specifikacemi uvedenými v předpise č. 14, jako je konstrukční a rozměrová charakteristika, počet kotevních úchytů a požadavky na pevnost.
 8.2.2. Bezpečnostní pásy, zádržné systémy a dětské zádržné systémy doporučené výrobcem podle tabulek 1 až 3 dodatku 3 přílohy 17 se montují tak, aby uspokojivě fungovaly a snižovaly riziko zranění v případě nehody. Musí být namontovány tak, aby se


text:
zejména:
 8.2.2.1. popruhy nedostaly do nebezpečné polohy;
 8.2.2.2. minimalizovalo nebezpečí sklouznutí správně nasazeného pásu z ramene upoutané osoby při jejím pohybu vpřed;
 8.2.2.3. minimalizovalo nebezpečí poškození popruhu dotykem s ostrými částmi vozidla nebo konstrukce sedadla a dětskými zádržnými systémy doporučenými výrobcem podle tabulek 1 až 3 dodatku 3 přílohy 17.
 8.2.2.4. Bezpečnostní pásy na jednotlivých místech k sezení musí být provedeny a namontovány tak, aby byly snadno dostupné k použití. Navíc v případech, kdy lze sklopit celé sedadlo nebo sedák a/nebo opěradlo sedadla pro usnadnění přístupu do zadního prostoru vozidla nebo uložení zboží nebo zavazadel do zavazadlového prostoru, musí být bezpečnostní pásy po sklopení sedadel zpět do původní polohy snadno přístupné tak, aby je z místa pod sedadlem nebo za ním podle pokynů v uživatelské příručce bez nutnosti odborného proškolení či praxe snadno vyjmula jedna osoba.
 8.2.2.5. Technická zkušebna musí ověřit, zda v případě, že je jazyk zaklesnutý ve sponě:
 8.2.2.5.1.
 je pás natolik volný, že nebrání správné montáži dětských zádržných systémů doporučených výrobcem, a
 8.2.2.5.2.
 u tříbodových pásů je možno dosáhnout tahu nejméně 50 N v břišní části pásu vnějším působením tahu v diagonální části pásu, jestliže je jimi opásána:
 a)
 figurína dítěte odpovídající věku 10 let, jak je specifikována v příloze 8 dodatku 1 předpisu č. 44, nainstalovaná podle přílohy 17 dodatku 4 tohoto předpisu; nebo
 b)
 přípravek specifikovaný na obrázku 1 v příloze 17 dodatku 1 tohoto předpisu u sedadel, která umožňují instalaci dětského zádržného systému univerzální kategorie.
 8.3. Zvláštní požadavky na tuhé části vestavěné do bezpečnostních pásů nebo zádržných systémů
 8.3.1. Tuhé části, jako jsou spony, seřizovací zařízení a připevňovací kování nesmí při nehodě zvyšovat nebezpečí zranění uživatele nebo jiných cestujících ve vozidle.
 8.3.2. Zařízení pro uvolnění spony pásu musí být pro uživatele zřetelně viditelné a snadno dosažitelné a musí být konstruováno tak, aby se nemohlo neúmyslně či náhodně otevřít. Spona musí být umístěna tak, aby byla snadno přístupná záchranářům, kteří v nouzové situaci potřebují uživatele z pásu uvolnit.
 Spona se umístí tak, aby jak bez zatížení, tak i v době, kdy je zatížena hmotností uživatele, ji mohl uživatel rozepnout jednoduchým pohybem ruky jedním směrem.
 V případě bezpečnostních pásů nebo zádržných systémů pro přední vnější místa k sezení kromě postrojových pásů, musí být možné sponu zapnout stejným způsobem.
 Provede se kontrola, zda šířka kontaktního povrchu při kontaktu spony s uživatelem není menší než 46 mm.
 Provede se kontrola, která zajistí, že pokud je spona v kontaktu s uživatelem, kontaktní povrch vyhovuje požadavkům bodu 6.2.2.1 tohoto předpisu.
 8.3.3. Je-li pás nasazen, musí se buď automaticky nastavit tak, aby byl řádně přizpůsoben uživateli, nebo musí být zkonstruován tak, aby ruční seřizovací zařízení bylo uživateli po usednutí do sedadla snadno přístupné a použitelné. Pás rovněž musí být možno utáhnout jednou rukou a tím ho přizpůsobit postavě uživatele a poloze sedadla.
 8.3.4. Bezpečnostní pásy nebo zádržné systémy s navíječi musí být namontovány tak, aby navíječe mohly správně fungovat a účinně navinovat popruh.
 8.3.5. V zájmu informovanosti uživatele (uživatelů) vozidla o ustanoveních týkajících se přepravy dětí musí vozidla kategorií M1, M2,


text:
M3 a N1 splňovat požadavky na informace stanovené v příloze 17. Každé vozidlo kategorie M1 musí být vybaveno místy ISOFIX v souladu s příslušnými ustanoveními předpisu č. 14.
 První místo ISOFIX musí umožňovat instalaci minimálně jednoho ze tří dopředu směřujících přípravků podle definice v dodatku 2 přílohy 17; druhé místo ISOFIX musí umožňovat instalaci minimálně jednoho ze tří dozadu směřujících přípravků podle definice v dodatku 2 přílohy 17. Pokud jde o toto druhé místo ISOFIX, v případě, kdy instalace dozadu směřujícího přípravku ve druhé řadě sedadel není možná v důsledku konstrukce vozidla, je povolena instalace jednoho z těchto šesti přípravků na libovolné místo ve vozidle.
 8.3.6. Jakékoli místo k sezení i-Size musí umožňovat instalaci přípravků dětského zádržného systému ISOFIX „ISO/F2X“ (B1) a „ISO/R2“ (D) a posuzovaný rozsah pro montáž podpěry podle definice v dodatku 2 přílohy 17.
 Posuzovaný rozsah pro montáž podpěry je vymezen takto (viz také příloha 17 dodatek 2 obrázky 8 a 9 tohoto předpisu):
 a)
 boční omezení:
 dvěma rovinami rovnoběžnými se střední podélnou rovinou přípravku dětského zádržného systému nainstalovaného na příslušném místě k sezení a vzdálenými 100 mm od této roviny;
 b)
 omezení dopředu:
 rovinou kolmou k rovině tvořené spodním povrchem přípravku dětského zádržného systému a kolmou ke střední podélné rovině přípravku dětského zádržného systému, ve vzdálenosti 695 mm od roviny procházející střednicemi spodních kotevních úchytů ISOFIX a kolmé na spodní plochu přípravku dětského zádržného systému;
 c)
 omezení dozadu:
 i)
 nad úrovní spodního povrchu přípravku dětského zádržného systému předním povrchem přípravku dětského zádržného systému a
 ii)
 pod úrovní spodního povrchu přípravku dětského zádržného systému rovinou kolmou k rovině tvořené spodním povrchem přípravku dětského zádržného systému a kolmou ke střední podélné rovině přípravku dětského zádržného systému, ve vzdálenosti 585 mm od roviny procházející střednicemi spodních kotevních úchytů ISOFIX a kolmé na spodní plochu přípravku dětského zádržného systému;
 d)
 výškové omezení:
 i)
 nad úrovní spodní plochy přípravku dětského zádržného systému rovinou, která je rovnoběžná se spodním povrchem přípravku dětského zádržného systému a 85 mm nad tímto povrchem a
 ii)
 pod úrovní spodního povrchu přípravku dětského zádržného systému horním povrchem podlahy vozidla (včetně čalounění, koberce, pěny atd.).
 Úhlová rozteč používaná pro výše uvedené geometrické posouzení se měří podle bodu 5.2.3.4 předpisu č. 14.
 Žádná část vozidla nesmí zasahovat do posuzovaného rozsahu pro montáž podpěry.
 Splnění tohoto požadavku lze prokázat fyzickou zkouškou nebo počítačovou simulací nebo názornými výkresy.
 8.4. Zařízení signalizace nezapnutí bezpečnostního pásu
 8.4.1. Místo k sezení řidiče ve vozidlech kategorie M1
 (11) musí být vybaveno signalizací nezapnutí bezpečnostního pásu, která splňuje požadavky tohoto předpisu. Když výrobce vozidla namontuje systém signalizace nezapnutí bezpečnostního pásu k sedadlu řidiče do vozidla jiné kategorie, může být tento systém signalizace nezapnutí bezpečnostního pásu schválen podle tohoto předpisu (12).
 8.4.1.1. Smluvní strany mohou dovolit vyřazení signalizace nezapnutí bezpečnostního pásu z činnosti za podmínky, že toto vyřazení z činnosti splňuje požadavky bodu 8.4.2.6.
 8.4.2. Signalizace nezapnutí bezpečnostního pásu
 8.4.2.1. Obecné požadavky
 8.4.2.1.1.
 Optický výstražný signál musí být umístěn tak, aby byl pro řidiče snadno viditelný a rozeznatelný za denního světla a aby byl rozlišitelný od ostatních


text:
výstražných signálů. Pokud je optický výstražný signál proveden v červené barvě, musí být použito symbolu podle položky 21 v tabulce 1 předpisu č. 121.
 (položka K.01 – ISO 2575:2000) nebo
 8.4.2.1.2.
 Optický výstražný signál musí být nepřerušovaný nebo přerušovaný.
 8.4.2.1.3.
 Akustickým výstražným signálem musí být nepřerušovaný nebo přerušovaný zvukový signál nebo hlasová informace. V případě hlasové informace musí výrobce zajistit, aby hlas hovořil jazykem (jazyky) trhu, na kterém je vozidlo prodáváno. Tento akustický výstražný signál může být dáván ve více krocích.
 8.4.2.1.4.
 Akustický výstražný signál musí být pro řidiče snadno rozpoznatelný.
 8.4.2.2. První úrovní výstražné signalizace musí být alespoň optický výstražný signál trvající 4 sekundy nebo déle, když není zapnut bezpečnostní pás řidiče a spínač zapalování je zapnut.
 8.4.2.3. Uvedení do činnosti první úrovně výstražné signalizace se zkouší podle postupu stanoveného v příloze 18 bodě 1.
 8.4.2.4. Druhou úrovní výstražné signalizace musí být optický a akustický signál, které trvají 30 sekund nebo déle, s výjimkou případu, kdy se výstražná signalizace zastaví na dobu delší než 3 sekundy, když bezpečnostní pás není zapnut, když je vozidlo normálně provozováno a když je splněna nejméně jedna z následujících podmínek (nebo jakákoli kombinace těchto podmínek):
 8.4.2.4.1.
 Ujetá vzdálenost je větší než prahová hodnota vzdálenosti. Tato prahová hodnota nesmí přesáhnout 500 m. Vzdálenost, kterou ujede vozidlo, když není v normálním provozu, se neuvažuje.
 8.4.2.4.2.
 Rychlost je vyšší než prahová hodnota vzdálenosti. Tato prahová hodnota nesmí přesáhnout 25 km/h.
 8.4.2.4.3.
 Doba trvání (běhu motoru) je větší, než hranice doby trvání. Hranice nesmí přesáhnout 60 sekund. Doba trvání první úrovně výstražné signalizace a doba, po kterou vozidlo není v normálním provozu, se neuvažují.
 8.4.2.5. Uvedení do činnosti druhé úrovně výstražné signalizace se zkouší podle postupu stanoveného v příloze 18 bodě 2.
 8.4.2.6. Signalizace nezapnutí bezpečnostního pásu může být provedena tak, aby umožňovala její vyřazení z činnosti.
 8.4.2.6.1.
 V případě, že může být vyřazena z činnosti krátkodobě, musí být obtížnější vyřadit signalizaci nezapnutí bezpečnostního pásu z činnosti, než zapnout a rozepnout sponu bezpečnostního pásu. Když je zapalování vypnuto po dobu delší než 30 minut a pak je znovu zapnuto, musí být signalizace nezapnutí bezpečnostního pásu opět uvedena do činnosti.
 8.4.2.6.2.
 V případě, že je dána možnost, aby výstražná signalizace byla vyřazena z činnosti dlouhodobě, musí být nutné k takovému vyřazení provést sled úkonů, který je popsán pouze v technické příručce výrobce a/nebo který vyžaduje použití nástrojů (mechanických, elektrických, digitálních atd.), které nejsou dodávány s vozidlem.
 9. SHODNOST VÝROBY
 Postupy pro zajištění shodnosti výroby musí být v souladu s postupy stanovenými v dohodě, dodatku 2 (E/ECE/324-E/ECE/TRANS/505/Rev.2), a následujícími požadavky:
 9.1.
 Každý typ vozidla, bezpečnostního pásu nebo zádržného systému schválený podle tohoto předpisu musí být vyroben tak, aby vyhověl schválenému typu splněním požadavků obsažených v bodech 6, 7 a 8.
 9.2.
 Musí být dodrženy minimální požadavky týkající s postupů kontroly shodnosti výroby uvedené v příloze 14 tohoto předpisu.
 9.3.
 Schvalovací orgán, který udělil schválení typu, může kdykoliv ověřit metody kontroly shodnosti použité v každém výrobním zařízení. Běžná četnost takových ověření je dvakrát ročně.
 10. SANKCE ZA NESHODNOST VÝROBY
 10.1.
 Schválení


text:
udělené pro vozidlo nebo typ pásu či zádržného systému lze odejmout, jestliže požadavek stanovený v bodě 9.1 není splněn nebo jestliže zvolený/zvolené bezpečnostní pás(y) či zádržný systém/zádržné systémy neprošel/neprošly úspěšně zkouškami předepsanými v bodě 9.2.
 10.2.
 Jestliže smluvní strana dohody uplatňující tento předpis odejme schválení, které dříve udělila, sdělí tuto skutečnost neprodleně dalším smluvním stranám uplatňujícím tento předpis prostřednictvím formuláře sdělení odpovídajícího vzoru v příloze 1A nebo 1B tohoto předpisu (v závislosti na daném případě).
 11. ZMĚNY A ROZŠÍŘENÍ SCHVÁLENÍ TYPU VOZIDLA NEBO TYPU BEZPEČNOSTNÍHO PÁSU NEBO ZÁDRŽNÉHO SYSTÉMU
 11.1.
 Každá změna typu vozidla nebo bezpečnostního pásu či zádržného systému nebo obou se musí oznámit schvalovacímu orgánu, který schválil typ vozidla nebo typ bezpečnostního pásu či zádržného systému. Tento orgán poté může:
 11.1.1.
 zvážit, zda provedené úpravy nebudou mít výrazně nepříznivý účinek a zda v každém případě vozidlo, bezpečnostní pás nebo zádržný systém stále splňují požadavky, nebo
 11.1.2.
 požádat technickou zkušebnu odpovědnou za provádění zkoušek o nový protokol o zkoušce.
 11.2.
 Aniž je dotčen bod 11.1, nepokládá se varianta vozidla, jehož hmotnost v provozním stavu je nižší než u vozidla, které bylo podrobeno schvalovací zkoušce, za změnu typu vozidla.
 11.3.
 Potvrzení nebo odmítnutí schválení s uvedením změn se sdělí postupem stanoveným v bodě 5.2.3 nebo 5.3.3 tohoto předpisu smluvním stranám dohody uplatňujícím tento předpis.
 11.4.
 Schvalovací orgán vydávající rozšíření schválení přiřadí takovému rozšíření sériové číslo a informuje ostatní smluvní strany dohody z roku 1958 uplatňující tento předpis prostřednictvím formuláře sdělení v souladu se vzorem v příloze 1A nebo 1B tohoto předpisu.
 12. DEFINITIVNÍ UKONČENÍ VÝROBY
 Pokud držitel schválení úplně zastaví výrobu zařízení schváleného podle tohoto předpisu, oznámí to schvalovacímu orgánu, který schválení udělil. Po obdržení příslušného sdělení uvedený orgán informuje ostatní smluvní strany dohody z roku 1958 uplatňující tento předpis prostřednictvím sdělení v souladu se vzorem v příloze 1A nebo 1B tohoto předpisu.
 13. NÁVOD
 V případě typu bezpečnostního pásu, který není dodáván s vozidlem, nýbrž samostatně, musí být na obalu a návodu k montáži jasně uveden typ(y) vozidla, pro který/které je pás určen.
 14. NÁZVY A ADRESY TECHNICKÝCH ZKUŠEBEN ODPOVĚDNÝCH ZA PROVÁDĚNÍ SCHVALOVACÍCH ZKOUŠEK A NÁZVY A ADRESY SCHVALOVACÍCH ORGÁNŮ
 Smluvní strany dohody z roku 1958 uplatňující tento předpis sdělí sekretariátu Organizace spojených národů názvy a adresy technických zkušeben provádějících schvalovací zkoušky a schvalovacích orgánů, které udělují schválení a kterým se zasílají osvědčení o udělení schválení nebo odmítnutí či rozšíření nebo odejmutí schválení vydaná v jiných zemích.
 15. PŘECHODNÁ USTANOVENÍ
 15.1. Schvalování typu vozidla
 15.1.1.
 Počínaje úředním datem vstupu doplňku 15 k sérii změn 04 v platnost žádná smluvní strana uplatňující tento předpis neodmítne udělit schválení podle tohoto předpisu ve znění doplňku 15 k sérii změn 04.
 15.1.2.
 Po uplynutí dvou let po vstupu doplňku 15 k sérii změn 04 tohoto předpisu v platnost udělí smluvní strany uplatňující tento předpis schválení pouze tehdy, pokud jsou splněny požadavky tohoto předpisu ve znění doplňku 15 k sérii změn 04.
 15.1.3.
 Po uplynutí sedmi let po vstupu doplňku 15 k sérii změn 04 tohoto předpisu v platnost mohou smluvní strany uplatňující tento


text:
předpis odmítnout uznat schválení, která nebyla udělena v souladu s doplňkem 15 k sérii změn 04 tohoto předpisu. Nicméně stávající schválení vozidel, jež nepatří do M1 a která nejsou dotčena doplňkem 15 k sérii změn 04 tohoto předpisu, zůstávají platná a smluvní strany uplatňující tento předpis je musí nadále přijímat.
 15.1.3.1.
 Nicméně od 1. října 2000 smluvní strany uplatňující tento předpis mohou u vozidel kategorie M1 a N1 odmítnout uznat schválení, která nebyla udělena v souladu s dodatkem 8 k sérii změn 04 tohoto předpisu, jestliže nejsou splněny požadavky na informace podle bodu 8.3.5 a přílohy 17.
 15.2. Montáž bezpečnostních pásů a signalizace nezapnutí bezpečnostního pásu
 Tato přechodná ustanovení se vztahují pouze na montáž bezpečnostních pásů a signalizace nezapnutí bezpečnostního pásu do vozidel a nemění označení bezpečnostního pásu.
 15.2.1.
 Počínaje úředním datem vstupu doplňku 12 k sérii změn 04 v platnost žádná smluvní strana uplatňující tento předpis neodmítne udělit schválení podle tohoto předpisu ve znění doplňku 12 k sérii změn 04.
 15.2.2.
 Po uplynutí 36 měsíců od úředního data vstupu v platnost podle bodu 15.2.1 udělí smluvní strany uplatňující tento předpis schválení pouze tehdy, pokud typ vozidla vyhoví požadavkům tohoto předpisu ve znění doplňku 12 k sérii změn 04.
 15.2.3.
 Po uplynutí 60 měsíců od úředního data vstupu v platnost podle bodu 15.2.1 mohou smluvní strany uplatňující tento předpis odmítnout uznat schválení, která nebyla udělena v souladu s doplňkem 12 k sérii změn 04 k tomuto předpisu.
 15.2.4.
 Počínaje úředním datem vstupu doplňku 14 k sérii změn 04 v platnost žádná smluvní strana uplatňující tento předpis neodmítne udělit schválení podle tohoto předpisu ve znění doplňku 14 k sérii změn 04.
 15.2.5.
 Počínaje úředním datem vstupu doplňku 16 k sérii změn 04 v platnost žádná smluvní strana uplatňující tento předpis neodmítne udělit schválení podle tohoto předpisu ve znění doplňku 16 k sérii změn 04.
 15.2.6.
 Po uplynutí 36 měsíců od úředního data vstupu v platnost podle bodu 15.2.4 udělí smluvní strany uplatňující tento předpis schválení pouze tehdy, pokud typ vozidla vyhoví požadavkům tohoto předpisu ve znění doplňku 14 k sérii změn 04.
 15.2.7.
 Po uplynutí 60 měsíců od úředního data vstupu v platnost podle bodu 15.2.4 mohou smluvní strany uplatňující tento předpis odmítnout uznat schválení, která nebyla udělena v souladu s doplňkem 14 k sérii změn 04 tohoto předpisu.
 15.2.8.
 Po 16. červenci 2006 udělí smluvní strany uplatňující tento předpis schválení pouze tehdy, pokud typ vozidla splňuje požadavky tohoto předpisu ve znění doplňku 16 k sérii změn 04.
 15.2.9.
 Po 16. červenci 2008 mohou smluvní strany uplatňující tento předpis odmítnout uznat schválení vozidel kategorie N1, která nebyla udělena v souladu s doplňkem 16 k sérii změn 04 tohoto předpisu.
 15.2.10.
 Počínaje úředním datem vstupu série 05 změn v platnost žádná ze smluvních stran uplatňujících tento předpis neodmítne udělit schválení podle tohoto předpisu ve znění série změn 05.
 15.2.11.
 Po uplynutí 18 měsíců od vstupu v platnost udělí smluvní strany uplatňující tento předpis schválení pouze tehdy, pokud typ vozidla, který má být schválen, vyhoví požadavkům tohoto předpisu ve znění série změn 05.


text:
15.2.12.
 Po uplynutí 72 měsíců od vstupu série změn 05 tohoto předpisu v platnost přestanou platit schválení podle tohoto předpisu, s výjimkou případu typů vozidel, které splňují požadavky tohoto předpisu ve znění série změn 05.
 15.2.13.
 Bez ohledu na ustanovení bodu 15.2.12 zůstanou nadále v platnosti schválení podle předchozí série změn tohoto předpisu u vozidel kategorií jiných než M1, které nejsou dotčeny sérií změn 05, pokud jde o požadavky na instalaci signalizace nezapnutí bezpečnostního pásu, a smluvní strany, které uplatňují tento předpis, je budou nadále uznávat.
 15.2.14.
 Bez ohledu na ustanovení bodu 15.2.12 zůstanou nadále v platnosti schválení podle předchozí série změn tohoto předpisu u vozidel kategorií jiných N2 a N3, které nejsou dotčeny sérií změn 05, pokud jde o minimální požadavky na bezpečnostní pásy a navíječe podle přílohy 16, a smluvní strany, které uplatňují tento předpis, je budou nadále uznávat.
 15.2.15.
 I po vstupu série změn 05 v platnost zůstanou nadále v platnosti schválení konstrukčních částí a samostatných technických celků udělená podle předchozí série změn tohoto předpisu a smluvní strany, které uplatňují tento předpis, je budou nadále uznávat a nesmí odmítnout udělení rozšíření schválení udělených podle série změn 04 tohoto předpisu.
 15.2.16.
 Bez ohledu na výše uvedená přechodná ustanovení nejsou smluvní strany, které začnou uplatňovat tento předpis po datu vstupu série změn 05 v platnost, povinny uznávat schválení, která byla udělena podle kterékoli z dřívějších sérií změn tohoto předpisu.
 15.3. Počínaje úředním datem vstupu série 06 změn v platnost žádná ze smluvních stran uplatňujících tento předpis neodmítne žádost o schválení podle tohoto předpisu ve znění série změn 06.
 15.3.1.
 Po uplynutí 24 měsíců od vstupu série změn 06 v platnost udělí smluvní strany, které uplatňují tento předpis, schválení pouze tehdy, jsou-li splněny požadavky tohoto předpisu ve znění série změn 06.
 15.3.2.
 Po uplynutí 36 měsíců od vstupu série změn 06 v platnost mohou smluvní strany, které uplatňují tento předpis, odmítnout uznat schválení, jež nebyla udělena v souladu se sérií změn 06 tohoto předpisu.
 15.3.3.
 I po datu vstupu série změn 06 v platnost zůstanou v platnosti schválení konstrukčních částí a samostatných technických celků, která byla udělena podle předchozí série změn tohoto předpisu, a smluvní strany, které uplatňují tento předpis, je budou nadále uznávat; smluvní strany mohou pokračovat ve vydávání rozšíření schválení podle série změn 05.
 15.3.4.
 Bez ohledu na ustanovení bodů 15.3.1 a 15.3.2 zůstanou schválení těch kategorií vozidel, které byly schváleny podle předchozí série změn tohoto předpisu a kterých se netýká série změn 06, nadále platná a smluvní strany, které uplatňují tento předpis, je budou nadále uznávat.
 15.3.5.
 Neobsahují-li vnitrostátní předpisy smluvních stran v době přistoupení k tomuto předpisu žádné požadavky týkající se povinného vybavení sklopných sedadel bezpečnostními pásy, mohou smluvní strany pro účely svých vnitrostátních schválení nadále umožňovat provedení sklopných sedadel bez těchto kotevních úchytů, avšak v takovém případě nemohou být tyto kategorie autobusů schváleny podle tohoto předpisu.
 15.3.6.
 Žádná smluvní strana, která uplatňuje tento předpis, nesmí odmítnout udělit schválení pro konstrukční část podle předchozí série změn tohoto předpisu, jestliže jsou bezpečnostní pásy určeny k montáži do


text:
vozidel, která byla schválena před dotyčnou sérií změn.
 15.3.7.
 Počínaje úředním datem vstupu doplňku 5 k sérii změn 06 v platnost žádná smluvní strana uplatňující tento předpis neodmítne udělit schválení typu podle tohoto předpisu ve znění doplňku 5 k sérii změn 06.
 15.3.8.
 Až po dobu 12 měsíců od data vstupu doplňku 5 k sérii změn 06 tohoto předpisu v platnost mohou smluvní strany, které tento předpis uplatňují, pokračovat v udělování schválení typu podle série změn 06 tohoto předpisu, aniž by zohledňovaly ustanovení doplňku 5 k sérii změn 06.
 (1) Podle definice v Úplném usnesení o konstrukci vozidel (R.E.3) (dokument ECE/TRANS/WP.29/78/Rev.3, bod 2 – www.unece.org/trans/main/wp29/wp29wgs/wp29gen/wp29resolutions.html
 (2) Z hlediska povinností vyplývajících z Dohody, jíž je tento předpis přílohou, se Japonsku nebrání, aby požadovalo splnění svých existujících vnitrostátních předpisů pro signalizaci nezapnutí bezpečnostních pásů u vozidel kategorie N1, pro která byla udělena schválení typu podle tohoto předpisu.
 (3) Podle definice v Úplném usnesení o konstrukci vozidel (R.E.3), dokument ECE/TRANS/WP.29/78/Rev.3, bod 2 – www.unece.org/trans/main/wp29/wp29wgs/wp29gen/wp29resolutions.htmll
 (4) Rozlišovací čísla smluvních stran dohody z roku 1958 jsou uvedena v příloze 3 Úplného usnesení o konstrukci vozidel (R.E.3), dokument ECE/TRANS/WP.29/78/Rev. 3, příloha 3 – www.unece.org/trans/main/wp29/wp29wgs/wp29gen/wp29resolutions.html
 (5) Viz poznámka pod čarou k bodu 5.2.4.1 tohoto předpisu.
 (6) g = 9,81 m/s2.
 (7) Zkouška se neprovádí s popruhy utkanými s keprovou vazbou tvořenou vysoce pevnými polyesterovými nitěmi, protože tato tkanina se pod zatížením rozšiřuje. V takovém případě musí být šířka bez zatížení ≥ 46 mm.
 (8) Viz bod 7.4.1.6.4.3.
 (9) 9,81 m/s2.
 (10) Podle definice v Úplném znění usnesení o konstrukci vozidel (R.E.3), dokument ECE/TRANS/WP.29/78/Rev.3, bod 2 – www.unece.org/trans/main/wp29/wp29wgs/wp29gen/wp29resolutions.html
 (11) Podle definice v Úplném znění usnesení o konstrukci vozidel (R.E.3), dokument ECE/TRANS/WP.29/78/Rev.3, bod 2 – www.unece.org/trans/main/wp29/wp29wgs/wp29gen/wp29resolutions.html
 (12) Současné požadavky na signalizaci nezapnutí bezpečnostního pásu jsou sice omezeny jen na sedadlo řidiče vozidel kategorie M1, avšak předpokládá se, že oblast působnosti tohoto předpisu bude rozšířena i na vozidla jiných kategorií a jiná místa k sezení. Protože se uznává důležitost lidského faktoru a působení podnětů na řidiče, budou budoucí požadavky tohoto předpisu na signalizaci nezapnutí bezpečnostního pásu usilovat o harmonizované sblížení výstražných systému.
 PŘÍLOHA 1A
 SDĚLENÍ
 (maximální formát: A4 (210 × 297 mm))
 PŘÍLOHA 1B
 SDĚLENÍ
 (maximální formát: A4 (210 × 297 mm))
 PŘÍLOHA 2
 USPOŘÁDÁNÍ ZNAČEK SCHVÁLENÍ
 1. Uspořádání značek schválení vozidla týkajících se montáže bezpečnostních pásů
 VZOR A
 (viz bod 5.2.4 tohoto předpisu)
 Výše uvedená značka schválení, kterou je opatřeno vozidlo, udává, že tento typ vozidla byl z hlediska bezpečnostních pásů schválen v Nizozemsku (E 4) podle předpisu č. 16. Číslo schválení udává, že schválení bylo uděleno podle požadavků předpisu č. 16 ve znění série změn 06.
 VZOR B
 (viz bod 5.2.5 tohoto předpisu)
 Výše uvedená značka schválení, kterou je opatřeno vozidlo, udává, že tento typ vozidla byl schválen v Nizozemsku (E 4) podle předpisů č. 16 a 52 (1). Čísla schválení udávají, že k datu, kdy byla příslušná schválení udělena, předpis č. 16 zahrnoval sérii změn 06 a předpis č. 52 sérii změn 01.
 2. Uspořádání značek schválení bezpečnostních pásů (viz bod 5.3.5 tohoto předpisu)
 Pás opatřený výše


text:
uvedenou značkou schválení je tříbodový pás („A“), vybavený zařízením k pohlcování energie („e“), schválený v Nizozemsku (E 4) pod číslem 062439, přičemž předpis v době schválení zahrnoval již sérii změn 06.
 Pás opatřený výše uvedenou značkou schválení je břišní pás („B“), s navíječem, typu 4 s vícenásobnou citlivostí (m), schválený v Nizozemsku (E 4) pod číslem 062489, přičemž předpis v době schválení již zahrnoval sérii změn 06.
 Poznámka: Číslo schválení a doplňkový symbol (doplňkové symboly) musí být umístěny v blízkosti kružnice buď nad, nebo pod písmenem „E“, popřípadě vlevo nebo vpravo od tohoto písmene. Číslice čísla schválení musí být na stejné straně jako písmeno „E“ a musí být orientovány stejným směrem. Doplňkový symbol (doplňkové symboly) musí být umístěn(y) protilehle k číslu schválení. Jako čísla schválení se nesmí používat římské číslice, aby se zabránilo jejich záměně s jinými symboly.
 Pás opatřený výše uvedenou značkou schválení je pás speciálního typu („S“), vybavený zařízením pro pohlcování energie („e“), schválený v Nizozemsku (E 4) pod číslem 0622439, přičemž předpis již v době schválení zahrnoval sérii změn 06.
 Pás opatřený výše uvedenou značkou schválení je součástí zádržného systému („Z“) a je to pás speciálního typu („S“) vybavený zařízením k pohlcování energie („e“). Byl schválen v Nizozemsku (E 4) pod číslem 0624391, přičemž předpis již v době schválení zahrnoval sérii změn 06.
 Pás opatřený výše uvedenou značkou schválení je tříbodový pás („A“), s navíječem typu 4N („r4N“) s vícenásobnou citlivostí („m“), jehož typ byl schválen v Nizozemsku („E 4“) pod číslem 062439, přičemž předpis již v době schválení zahrnoval sérii změn 06. Tento pás nelze montovat do vozidel kategorie M1.
 Bezpečnostní pás opatřený výše uvedenou značkou schválení je tříbodový pás („A“), vybavený zařízením pro pohlcování energie („e“), schválený jako splňující požadavky bodu 6.4.1.3.3 tohoto předpisu a s navíječem typu 4 („r4“) s vícenásobnou citlivostí („m“), jehož typ byl schválen v Nizozemsku („E4“) pod číslem schválení 062439. První dvě číslice udávají, že předpis v době schválení již zahrnoval sérii změn 06. Tento bezpečnostní pás musí být namontován do vozidla, které je na daném místě k sezení vybaveno airbagem.
 (1) Druhé číslo je uvedeno pouze jako příklad.
 PŘÍLOHA 3
 SCHÉMA ZAŘÍZENÍ PRO ZKOUŠENÍ ŽIVOTNOSTI MECHANISMU NAVÍJEČE
 PŘÍLOHA 4
 SCHÉMA ZAŘÍZENÍ PRO ZKOUŠENÍ BLOKOVÁNÍ NAVÍJEČŮ S NOUZOVÝM BLOKOVÁNÍM
 Na obrázku je zobrazeno vhodné zařízení, které se skládá z vačky poháněné motorem. Její zvedák je lanky spojen s malým vozíkem posazeným na kolejnicích. Konstrukce vačky a otáčky motoru jsou voleny tak, aby se dosáhlo požadovaného zrychlení při nárůstu zrychlení podle bodu 7.6.2.2 tohoto předpisu, přičemž zdvih musí být větší než přípustné maximální posunutí popruhu před zablokováním.
 Na vozík se montuje nosič, který je otočný tak, aby bylo možné montovat navíječ v různých polohách vzhledem ke směru pohybu vozíku.
 Při zkoušení citlivosti navíječů na pohyb popruhu se navíječ upevní na vhodnou pevnou konzolu a popruh se připevní k vozíku.
 Při provádění výše uvedených zkoušek se do zkušebního zařízení zahrnou případné konzoly apod., dodané výrobcem nebo jím pověřeným zástupcem, tak, aby byla co nejlépe simulována zamýšlená montáž do vozidla.
 Výrobce nebo jím


text:
pověřený zástupce musí poskytnout i další konzoly apod., které může vyžadovat simulace zamýšlené montáže do vozidla.
 PŘÍLOHA 5
 SCHÉMA ZAŘÍZENÍ PRO ZKOUŠENÍ ODOLNOSTI NAVÍJEČŮ PROTI PRACHU
 PŘÍLOHA 6
 POPIS VOZÍKU, SEDADLA, KOTEVNÍCH ÚCHYTŮ A BRZDNÉHO ZAŘÍZENÍ
 1. VOZÍK
 Vozík pro zkoušení bezpečnostních pásů, nesoucí jen sedadlo, musí mít hmotnost 400 ± 20 kg. Vozík pro zkoušení zádržných systémů, k němuž je připevněna nosná konstrukce vozidla, musí mít hmotnost 800 kg. Je-li to však nutné, lze celkovou hmotnost vozíku s konstrukcí vozidla zvyšovat vždy o přídavky po 200 kg. V žádném případě se celková hmotnost nesmí od jmenovité hodnoty lišit o více než ± 40 kg.
 2. SEDADLO
 Kromě zkoušek zádržných systémů musí mít sedadlo tuhou konstrukci a hladký povrch. Musí být dodrženy údaje uvedené na obrázku 1 této přílohy, přičemž se musí dbát na to, aby žádná kovová část nepřišla do styku s pásem.
 3. KOTEVNÍ ÚCHYTY
 3.1.
 U pásu opatřeného zařízením pro výškové seřízení pásu podle bodu 2.14.6 tohoto předpisu se toto zařízení připevní buď k tuhému rámu, nebo k části vozidla, na kterou se běžně montuje a která musí být bezpečně upevněna ke zkušebnímu vozíku.
 3.2.
 Kotevní úchyty musí být umístěny podle obrázku 1. Značky, které odpovídají uspořádání kotevních úchytů, označují místa připevnění konce pásu k vozíku nebo popřípadě ke snímači zatížení. Body A, B a K označují kotevní úchyty pro běžné použití, jestliže délka popruhu mezi horní hranou spony a otvorem pro uchycení držáku popruhu není větší než 250 mm. Jinak se použijí body A1 a B1. Tolerance umístění kotevních úchytů je taková, že každý kotevní bod musí být umístěn nejdále 50 mm od odpovídajících bodů A, B a K uvedených na obrázku 1, případně A1, B1 a K.
 3.3.
 Nosná konstrukce kotevních úchytů musí být tuhá. Horní kotevní úchyt se nesmí v podélném směru posunout o více než 0,2 mm při zatížení silou 98 daN. Vozík musí být konstruován tak, aby při zkoušce nedošlo k trvalé deformaci částí nesoucích kotevních úchyty.
 3.4.
 Je-li pro uchycení navíječe nutný čtvrtý kotevní úchyt, pak tento úchyt:
 musí být umístěn ve svislé podélné rovině procházející bodem K;
 musí umožnit nastavení navíječe v úhlu předepsaném výrobcem;
 musí být umístěn na oblouku kružnice o poloměru KB1 = 790 mm, jestliže vzdálenost mezi horním vedením popruhu a jeho výstupem z navíječe není menší než 540 mm, nebo ve všech ostatních případech na oblouku kružnice se středem v bodě K a o poloměru 350 mm.
 4. BRZDNÉ ZAŘÍZENÍ
 4.1.
 Toto zařízení se skládá ze dvou shodných, rovnoběžně uspořádaných tlumičů, vyjma případu zádržných systémů, kdy se pro jmenovitou hmotnost 800 kg použijí čtyři tlumiče. Je-li to nutné, použije se pro každé zvýšení jmenovité hmotnosti o 200 kg jeden další tlumič. Každý tlumič se skládá z těchto částí:
 vnějšího pláště tvořeného ocelovou trubkou;
 polyurethanové trubice pohlcující energii;
 leštěné ocelové hlavice ve tvaru olivy, vnikající do tlumiče a
 tyče a nárazové desky.
 4.2.
 Rozměry různých částí tohoto tlumiče jsou znázorněny ve schématech uvedených na obrázcích 2, 3 a 4.
 4.3.
 Charakteristiky tlumicího materiálu jsou uvedeny v tabulce


text:
této přílohy. Bezprostředně před každou zkouškou se musí trubky stabilizovat při teplotě od 15 °C do 25 °C po dobu nejméně 12 hodin, aniž by byly použity. Během dynamické zkoušky bezpečnostních pásů nebo zádržných systémů musí mít brzdné zařízení stejnou teplotu jako během kalibrační zkoušky s tolerancí ± 2 °C. Požadavky, kterým musí brzdné zařízení vyhovět, jsou uvedeny v příloze 8 tohoto předpisu. Lze použít jakékoli jiné zařízení s rovnocennými výsledky.
 Vlastnosti tlumicího materiálu
 (Metoda ASTM D 735, pokud není uvedeno jinak)
 Tvrdost podle Shorea A
 95 ± 2 při teplotě 20 ± 5 °C
 Mez pevnosti
 Ro > 343 daN/cm2
 Nejmenší prodloužení
 Ao > 400 procent
 Modul při 100% prodloužení:
 > 108 daN/cm2
 při 300% prodloužení
 > 235 daN/cm2
 Křehkost při nízkých teplotách (metoda podle ASTM D 736)
 5 hodin při – 55 °C
 Trvalá deformace tlakem (metoda B)
 22 hodin při 70 °C < 45 %
 Hustota při 25 °C
 mezi 1,05 a 1,10
 Stárnutí na vzduchu (metoda ASTM D 573)
 70 hodin při 100 °C
 —
 tvrdost podle Shorea A:
 max. kolísání ± 3
 —
 Mez pevnosti:
 pokles < 10 % Ro
 —
 Prodloužení:
 pokles < 10 % Ao
 —
 Hmotnost:
 pokles < 1 %
 Ponoření do oleje (metoda ASTM, olej č. 1)
 70 hodin při 100 °C
 —
 tvrdost Shore A:
 max. kolísání ± 4
 —
 Mez pevnosti:
 pokles < 15 % Ro
 —
 Prodloužení:
 pokles < 10 % Ao
 —
 Objem:
 nabobtnání < 5 %
 Ponoření do oleje (metoda ASTM, olej č. 3)
 70 hodin při 100 °C
 —
 Mez pevnosti:
 pokles < 15 % Ro
 —
 Prodloužení:
 pokles < 15 % Ao
 —
 Objem:
 nabobtnání < 20 %
 Ponoření do destilované vody
 1 týden při 70 °C
 —
 Mez pevnosti:
 pokles < 35 % Ro
 —
 Prodloužení:
 nárůst < 20 % Ao
 Obrázek 1
 Vozík, sedadlo, kotevní úchyty
 Obrázek 2
 Brzdné zařízení
 (smontované)
 Obrázek 3
 Brzdné zařízení
 (polyurethanová trubice)
 Obrázek 4
 Brzdné zařízení
 (prvek ve tvaru olivy)
 PŘÍLOHA 7
 POPIS FIGURÍNY
 1. SPECIFIKACE FIGURÍNY
 1.1. Obecně
 Hlavní charakteristiky figuríny jsou zobrazeny na následujících obrázcích a uvedeny v tabulkách:
 Obrázek 1
 Boční pohled na hlavu, krk a trup
 Obrázek 2
 Čelní pohled na hlavu, krk a trup
 Obrázek 3
 Boční pohled na kyčel, stehno a bérec
 Obrázek 4
 Čelní pohled na kyčel, stehno a bérec
 Obrázek 5
 Hlavní rozměry
 Obrázek 6
 Figurína v poloze vsedě s vyznačením:
 polohy těžiště;
 polohy bodů, v nichž se měří posunutí, a výšky ramen.
 Tabulka 1
 Odkazy, názvy, materiály a hlavní rozměry součástí figuríny a
 Tabulka 2
 Hmotnost hlavy, krku, trupu, stehen a bérce
 1.2. Popis figuríny
 1.2.1. Kostra bércové části dolní končetiny (viz obrázky 3 a 4)
 Kostra bércové části se skládá ze tří součástí:
 desky chodidla (30),
 trubky holeně (29) a
 trubky kolena (26).
 Trubka kolena má dva krajní dorazy, které omezují pohyblivost bérce vzhledem ke stehnu.
 Bérec je možno z přímé polohy vychýlit dozadu o 120°.
 1.2.2. Kostra stehna (viz obrázky 3 a 4)
 Konstrukce stehna sestává ze tří součástí:
 trubky kolena (22),
 tyče stehna (21) a


text:
trubky kyčle (20).
 Pohyblivost kolena je omezena dvěma výřezy v trubce kolena (22), do nichž zapadají výstupky bérce.
 1.2.3. Kostra trupu (viz obrázky 1 a 2)
 Kostra trupu se skládá z následujících součástí:
 trubky kyčle (2),
 válečkového řetězu (4),
 žeber (6) a (7),
 hrudní kosti (8) a
 úchytů článků řetězu (3) a částí (7) a (8).
 1.2.4. Krk (viz obrázky 1 a 2)
 Krk se skládá ze sedmi polyurethanových kotoučů (9). Tuhost krku lze nastavit napínačem řetězu.
 1.2.5. Hlava (viz obrázky 1 a 2)
 Vlastní hlava (15) je dutá, polyrurethanová forma je vyztužena ocelovou deskou (17). Napínač řetězu, kterým lze nastavit tuhost krku, sestává z polyamidového bloku (10), rozpěrné trubky (11) a napínacích článků (12) a (13). Hlava se může otáčet v kloubu v ose atlasu, který se skládá ze seřizovací soupravy (14) a (18), rozpěrné trubky (16) a polyamidového bloku (10).
 1.2.6. Kolenní kloub (viz obrázek 4)
 Bérec a stehno jsou spojeny trubkou (27) a napínačem (28).
 1.2.7. Kyčelní kloub (viz obrázek 4)
 Stehna a trup jsou spojeny trubkou (23), třecími destičkami (24) a napínací soupravou (25).
 1.2.8. Polyurethan
 Typ: směs PU 123 CH
 Tvrdost: 50–60 Shore A
 1.2.9. Oblečení
 Figurína má speciální oblečení (viz tabulka 1).
 2. KOREKČNÍ ZAŘÍZENÍ
 2.1. Obecně
 Při kalibraci figuríny na určité hodnoty a její celkovou hmotnost se rozložení hmotnosti provádí pomocí šesti korekčních ocelových závaží, z nichž každé má hmotnost 1 kg, a která lze upevnit na kyčelní kloub. Šest polyurethanových závaží, každé o hmotnosti 1 kg, lze zavěsit na zadní část trupu.
 3. POLŠTÁŘ
 Mezi hrudník a oblečení figuríny se vkládá polštář. Tento polštář musí být zhotoven z polyethylenové pěny s následujícími vlastnostmi:
 Tvrdost: 7–10 Shore A
 Tloušťka: 25 mm + 5
 Polštář musí být vyměnitelný.
 4. SEŘIZOVÁNÍ KLOUBŮ
 4.1. Obecně
 Z důvodu reprodukovatelnosti výsledků je nutné stanovit a seřídit tření v jednotlivých kloubech.
 4.2. Kolenní kloub
 Kolenní kloub se utáhne.
 Stehno a bérec se nastaví do svislé polohy.
 Bérec se pootočí o 30°.
 Napínač (28) se postupně povoluje, až bérec vlastní vahou začne klesat.
 V této poloze se napínač zajistí.
 4.3. Kyčelní kloub
 Kyčelní kloub se utáhne.
 Stehno se nastaví do vodorovné polohy a trup do svislé polohy.
 Trup se otočí dopředu, aby svíral se stehnem úhel 60°.
 Napínač se postupně povoluje, až trup vlastní vahou začne klesat.
 V této poloze se napínač zajistí.
 4.4. Kloub v ose atlasu
 Kloub v ose atlasu se nastaví tak, aby ve směru dopředu i dozadu udržel jen svou vlastní hmotnost.
 4.5. Krk
 Krk lze nastavit napínačem řetězu (13). Po nastavení krku se při vodorovném zatížení 10 daN horní konec napínače posune o 4–6 cm.
 Tabulka 1
 Číslo
 Název
 Materiál
 Rozměry
 1
 Materiál těla
 Polyurethan
 —
 2
 Trubka kyčle
 Ocel
 76 × 70 × 100 mm
 3
 Úchyty článků řetězu
 Ocel
 25 × 10 × 70 mm
 4
 Válečkový řetěz
 Ocel
 3/4
 5
 Ramenní deska
 Polyurethan
 —
 6
 Válcovaný profil
 Ocel
 30 × 30 × 3 × 250 mm
 7
 Žebra
 Perforovaná ocelová deska
 400 × 85 × 1,5 mm
 8
 Hrudní kost
 Perforovaná ocelová


text:
deska
 250 × 90 × 1,5 mm
 9
 Kotouče (šest ks)
 Polyurethan
 ø 90 × 20 mm
 ø 80 × 20 mm
 ø 75 × 20 mm
 ø 70 × 20 mm
 ø 65 × 20 mm
 ø 60 × 20 mm
 10
 Blok
 Polyamid
 60 × 60 × 25 mm
 11
 Rozpěrná trubka
 Ocel
 40 × 40 × 2 × 50 mm
 12
 Napínací šroub
 Ocel
 M16 × 90 mm
 13
 Napínací matice
 Ocel
 M16
 14
 Napínač kloubu v ose atlasu
 Ocel
 ø 12 × 130 mm (M12)
 15
 Hlava
 Polyurethan
 —
 16
 Rozpěrná trubka
 Ocel
 ø 18 × 13 × 17 mm
 17
 Výztužná deska
 Ocel
 30 × 3 × 500 mm
 18
 Napínací matice
 Ocel
 M12 mm
 19
 Stehna
 Polyurethan
 —
 20
 Trubka kyčle
 Ocel
 76 × 70 × 80 mm
 21
 Tyč stehna
 Ocel
 30 × 30 × 440 mm
 22
 Trubka kolena
 Ocel
 52 × 46 × 40 mm
 23
 Spojovací trubka kyčle
 Ocel
 70 × 64 × 250 mm
 24
 Třecí destičky (čtyři ks)
 Ocel
 160 × 75 × 1 mm
 25
 Napínací souprava
 Ocel
 M12 × 320 mm + Desky a matice
 26
 Trubka kolena
 Ocel
 52 × 46 × 160 mm
 27
 Spojovací trubka kolena
 Ocel
 44 × 39 × 190 mm
 28
 Deska napínače
 Ocel
 ø 70 × 4 mm
 29
 Trubka holeně
 Ocel
 50 × 50 × 2 × 460 mm
 30
 Deska chodidla
 Ocel
 100 × 170 × 3 mm
 31
 Korekční závaží trupu (šest ks)
 Polyurethan
 Každé o hmotnosti 1 kg
 32
 Polštář
 Polyethylenová pěna
 350 × 250 × 25 mm
 33
 Oblečení
 Bavlněné a polyamidové pásky
 —
 34
 Korekční závaží kyčelního kloubu (šest ks)
 Ocel
 Každé o hmotnosti 1 kg
 Tabulka 2
 Součásti figuríny
 Hmotnost v kg
 Hlava a krk
 4,6 ± 0,3
 Trup a paže
 40,3 ± 1,0
 Stehna
 16,2 ± 0,5
 Bérec a chodidlo
 9,0 ± 0,5
 Celková hmotnost včetně korekčních závaží
 75,5 ± 1,0
 Obrázek 1
 Obrázek 2
 Obrázek 3
 Obrázek 4
 Obrázek 5
 Obrázek 6
 všechny rozměry v mm
 G= těžiště
 T= referenční bod trupu (vzadu na ose figuríny)
 P= referenční bod pánve (vzadu na ose figuríny)
 Měření posunu v bodě P neobsahuje složky rotace kolem osy kyčle a kolem svislé osy.
 PŘÍLOHA 8
 POPIS KŘIVKY ZPOMALENÍ NEBO ZRYCHLENÍ VOZÍKU V ZÁVISLOSTI NA ČASE
 Ve všech případech musí kalibrační a měřicí postupy odpovídat postupům stanoveným v mezinárodní normě ISO 6487:2002, měřicí zařízení musí odpovídat specifikaci datového kanálu s frekvenční třídou kanálu (CFC) 60.
 Definice jednotlivých křivek
 Čas (ms)
 Zrychlení (g)
 Dolní křivka
 Zrychlení (g)
 Horní křivka
 0
 —
 20
 10
 0
 —
 10
 15
 —
 15
 20
 —
 18
 —
 32
 25
 26
 —
 45
 26
 —
 55
 20
 —
 60
 0
 32
 80
 —
 0
 Doplňkový segment (viz bod 7.7.4.2) se týká jen saní ke zkoušce zrychlením.
 PŘÍLOHA 9
 NÁVOD
 Ke každému bezpečnostnímu pásu musí být přiloženy návody v jazyce země, v níž má být pás dán do prodeje, s tímto obsahem:
 1.
 Montážní pokyny (nepožadují se, pokud pásy montuje výrobce vozidla)


text:
určující vhodnost soupravy pro určité modely vozidel, způsob správného připevnění soupravy ve vozidle spolu s upozorněním, jak předcházet opotřebení popruhů.
 2.
 Návod k použití (může být obsažen v uživatelské příručce k vozidlu, pokud pásy montuje výrobce vozidla) obsahující pokyny, jak může uživatel bezpečnostní pás nejlépe využívat. V návodu musí být poukázáno na:
 a)
 důležitost používání pásů při všech jízdách;
 b)
 správný způsob nasazování pásu, zejména na:
 i)
 správnou polohu spony;
 ii)
 nutnost používat pás těsně utažený;
 iii)
 správné umístění popruhů a nutnost zabránit jejich kroucení;
 iv)
 důležitost toho, aby byl pás používán pouze jedním cestujícím, a zejména, že je nepřípustné poutat se s dítětem na klíně;
 c)
 způsob zapínání a rozepínání spony;
 d)
 způsob seřízení pásu;
 e)
 způsob ovládání navíječů, které mohou být součástí souprav, a způsob kontroly jejich blokování;
 f)
 doporučené způsoby čištění pásu a případně i opětovné montáže pro čištění;
 g)
 nutnost výměny bezpečnostního pásu po použití při vážné nehodě, pokud vykazuje známky vážnějšího třepení nebo došlo k natržení nebo pokud u pásu vybaveného vizuálním indikátorem přetížení tento indikátor udává, že pás již nelze používat, nebo pokud bylo aktivováno předepínací zařízení, je-li jím bezpečnostní pás vybaven;
 h)
 skutečnost, že pás se nesmí jakkoli měnit ani upravovat, protože takové změny mohou způsobit jeho neúčinnost, přičemž zejména v případech, kdy konstrukce pásu umožňuje jeho rozebrání na části, musí být k dispozici návod ke správnému opětovnému sestavení pásu;
 i)
 skutečnost, že pás je určen pro osoby se vzrůstem dospělého člověka;
 j)
 uložení pásu, pokud se nepoužívá.
 3.
 U bezpečnostních pásů s navíječem typu 4N se v návodu k montáži a na každém balení musí uvést, že pás není vhodný k montáži v motorových vozidlech, používaných pro přepravu cestujících, která nemají více než devět sedadel včetně sedadla řidiče.
 4.
 U všech vozidel, ve kterých lze použít soupravu rozkrokového popruhu, poskytne výrobce/žadatel uživatelům požadavky na montáž. Výrobce postrojového pásu musí předepsat připevnění doplňkových zesilujících prvků pro ukotvení rozkrokových popruhů a jejich montáž ve všech vozidlech, pro která jsou určeny.
 PŘÍLOHA 10
 ZKOUŠKA SPONY PRO DVA PÁSY
 PŘÍLOHA 11
 ZKOUŠKA ODOLNOSTI PROTI ODĚRU A ZKOUŠKA MIKROPROKLUZU
 Obrázek 1
 Postup typu 1
 Příklady uspořádání zkoušek podle typu seřizovacího zařízení
 PŘÍKLAD A
 PŘÍKLAD B
 Obrázek 2
 Postup typu 2
 Obrázek 3
 Postup typu 3 a zkouška mikroprokluzu
 celková dráha: 300 ± 20 mm
 Zatížení 5 daN musí být na zkušebním zařízení vedeno vertikálně tak, aby nedošlo k rozkmitání závaží a ke zkroucení popruhu.
 Připevňovací kování se připojí k závaží 5 daN stejným způsobem jako ve vozidle.
 PŘÍLOHA 12
 KOROZNÍ ZKOUŠKA
 1. ZKUŠEBNÍ ZAŘÍZENÍ
 1.1.
 Zařízení se skládá z mlžné komory, zásobníku solného roztoku, přívodu vhodně upraveného stlačeného vzduchu, jedné nebo několika rozprašovacích trysek, podstavců na vzorky, zařízení k vyhřívání komory a potřebného ovládacího ústrojí. Rozměry a konstrukční detaily zařízení jsou volitelné za předpokladu, že jsou splněny zkušební podmínky.
 1.2.
 Je důležité zajistit, aby kapky roztoku nashromážděné na stropě nebo krytu komory nepadaly na zkoušené vzorky.
 1.3.
 Kapky roztoku padající ze zkušebních vzorků se nesmějí vracet do zásobníku k opětnému rozprašování.
 1.4.
 Zařízení nesmí být zhotoveno z


text:
materiálů ovlivňujících korozní účinky mlhy.
 2. UMÍSTĚNÍ ZKUŠEBNÍCH VZORKŮ V MLŽNÉ KOMOŘE
 2.1.
 Vzorky, s výjimkou navíječů, musí být podepřeny nebo zavěšeny v úhlu v rozmezí od 15° do 30° od svislice a pokud možno rovnoběžně s hlavním směrem vodorovného proudění mlhy komorou, v závislosti na převládajících zkoušených plochách.
 2.2.
 Navíječe musí být podepřeny nebo zavěšeny tak, aby osy cívky k ukládání popruhu byly kolmé k hlavnímu směru vodorovného proudění mlhy komorou. Otvor pro průchod popruhu v navíječi musí rovněž směřovat v tomto hlavním směru.
 2.3.
 Jednotlivé vzorky se umístí tak, aby se mlha mohla na všech vzorcích volně usazovat.
 2.4.
 Jednotlivé vzorky se umístí tak, aby solný roztok neodkapával z jednoho vzorku na druhý.
 3. SOLNÝ ROZTOK
 3.1.
 Solný roztok se připraví rozpuštěním 5 ± 1 hmotnostních dílů chloridu sodného v 95 dílech destilované vody. Solí se rozumí chlorid sodný, v zásadě bez niklu a mědi, který v suchém stavu obsahuje nejvýše 0,1 % jodidu sodného a nejvýše 0,3 % všech nečistot.
 3.2.
 Roztok musí být takový, aby měl, zachycený po rozprášení při 35 °C, hodnotu pH v rozmezí 6,5 až 7,2.
 4. PŘÍVOD VZDUCHU
 Stlačený vzduch přiváděný k trysce nebo tryskám k rozprašování solného roztoku musí být prostý oleje a nečistot a jeho tlak musí být udržován v rozmezí od 70 kN/m2 do 170 kN/m2.
 5. PODMÍNKY V MLŽNÉ KOMOŘE
 5.1.
 V oblasti expozice v mlžné komoře musí být udržována teplota 35 ± 5 °C. V oblasti expozice se umístí nejméně dva čisté jímače mlhy tak, aby se zabránilo shromažďování kapek roztoku ze zkušebních vzorků nebo jiných zdrojů. Jímače musí být umístěny v blízkosti zkušebních vzorků, jeden co nejblíže některé z trysek a druhý co nejdále od všech trysek. Mlha musí být taková, aby se z každých 80 cm2 vodorovné jímací plochy v každém jímači shromáždilo 1,0 až 2,0 ml roztoku za hodinu, měřeno po dobu nejméně 16 hodin.
 5.2.
 Tryska nebo trysky musí být usměrněny nebo seřízeny tak, aby nestříkaly přímo na zkušební vzorky.
 PŘÍLOHA 13
 POŘADÍ ZKOUŠEK
 Bod
 Zkouška
 Vzorky
 Pás nebo zádržný systém č.
 Popruh č.
 1
 2
 3
 4
 5
 1
 2
 3
 4
 5
 6
 7
 8
 9
 10
 11
 4/6.1.2/6.1.3/6.2.1.1/6.2.2/6.2.3.1/6.3.1.1
 Kontrola pásu nebo zádržného systému
 X
 2.21/2.22/6.2.2.2
 Kontrola spony
 X
 X
 X
 X
 X
 6.2.2.6/6.2.2.7/7.5.1/7.5.5
 Zkouška pevnosti spony
 X
 6.2.3.3/7.5.1
 Zkouška pevnosti seřizovacího zařízení (v případě potřeby i navíječů)
 X
 6.2.4/7.5.2
 Zkouška pevnosti připevňovacích kování (v případě potřeby i navíječů)
 X
 6.2.2.3/7.5.3
 Zkouška spony při nízké teplotě
 X
 X
 6.2.1.4/7.5.4
 Rázová zkouška tuhých částí při nízké teplotě
 X
 X
 6.2.3.2/6.2.3.4/7.5.6
 Snadnost seřizování
 X
 Stabilizace/zkouška pásu nebo zádržného systému před dynamickou zkouškou
 6.2.2.4
 Životnost spony
 X
 X
 6.2.1.2/7.2
 Odolnost tuhých částí proti korozi
 X
 X
 Stabilizace navíječů
 6.2.5.2.1/6.2.5.3.1/6.2.5.3.3/7.6.2
 Práh blokování
 X
 X
 6.2.5.2.2/6.2.5.3.4/7.6.4
 Navíjecí síla
 X
 X
 6.2.5.2.3/6.2.5.3.3/7.6.1
 Životnost
 X
 X
 6.2.5.2.3/6.2.5.3.3/7.2
 Koroze
 X
 X
 6.2.5.2.3/6.2.5.3.3/7.6.3
 Prach
 X
 X
 6.3.1.2/7.4.3
 Zkouška šířky popruhu
 X
 X
 Zkouška pevnosti popruhu po následujících úkonech
 6.3.2/7.4.1.1/7.4.2
 Stabilizace při pokojové teplotě
 X
 X
 6.3.3/7.4.1.2/7.4.2
 Vystavení účinkům světla
 X
 X
 6.3.3/7.4.1.3/7.4.2
 Stabilizace při nízké teplotě
 X
 X
 6.3.3/7.4.1.4/7.4.2
 Stabilizace


text:
při vysoké teplotě
 X
 X
 6.3.3/7.4.1.5/7.4.2
 Vystavení účinkům vody
 X
 X
 6.2.3.2/7.3
 Zkouška mikroprokluzu
 X
 X
 6.4.2/7.4.1.6
 Zkouška odolnosti proti oděru
 X
 X
 6.4.1/7.7
 Dynamická zkouška
 X
 X
 6.2.2.5/6.2.2.7/7.8
 Zkouška otevírání spony
 X
 X
 7.1.4
 Uchování vzorku popruhu
 X
 PŘÍLOHA 14
 KONTROLA SHODNOSTI VÝROBY
 1. ZKOUŠKY
 Bezpečnostní pásy musí prokazatelně vyhovět požadavkům následujících zkoušek:
 1.1. Ověření prahu zablokování a životnosti navíječů s nouzovým blokováním
 Podle ustanovení bodu 7.6.2 tohoto předpisu v nejméně příznivém směru po vykonání zkoušek životnosti, které jsou podrobně popsány v bodech 7.2, 7.6.1 a 7.6.3 a požadovány podle bodu 6.2.5.3.5 tohoto předpisu.
 1.2. Ověření životnosti navíječů s automatickým blokováním
 Podle ustanovení bodu 7.6.1 tohoto předpisu doplněného zkouškami podle bodů 7.2 a 7.6.3 jako požadavek bodu 6.2.5.2.3 tohoto předpisu.
 1.3. Zkouška pevnosti popruhů po stabilizaci
 Podle postupu popsaného v bodě 7.4.2 tohoto předpisu po stabilizaci podle požadavků bodů 7.4.1.1 až 7.4.1.5 tohoto předpisu.
 1.3.1. Zkouška pevnosti popruhů po zkoušce odolnosti proti oděru
 Podle postupu popsaného v bodě 7.4.2 tohoto předpisu po stabilizaci podle požadavků bodu 7.4.1.6 tohoto předpisu.
 1.4. Zkouška mikroprokluzu
 Podle postupu popsaného v bodě 7.3 tohoto předpisu.
 1.5. Zkouška tuhých částí
 Podle postupu popsaného v bodě 7.5 tohoto předpisu.
 1.6. Ověření požadavků funkčnosti bezpečnostního pásu nebo zádržného systému při dynamické zkoušce
 1.6.1. Zkoušky se stabilizací
 1.6.1.1.
 Pásy nebo zádržné systémy opatřené navíječem s nouzovým blokováním podle ustanovení bodů 7.7 a 7.8 tohoto předpisu, s pásem, který byl předtím vystaven 45 000 cyklů zkoušky životnosti navíječe, předepsané v bodě 7.6.1 tohoto předpisu, a zkouškám definovaným v bodech 6.2.2.4, 7.2 a 7.6.3 tohoto předpisu.
 1.6.1.2.
 Pásy nebo zádržné systémy s navíječem s automatickým blokováním: podle ustanovení bodů 7.7 a 7.8 tohoto předpisu s použitím pásu, který byl předtím vystaven 10 000 cyklů zkoušky životnosti navíječe předepsané v bodě 7.6.1 tohoto předpisu, a zkouškám definovaným v bodech 6.2.2.4, 7.2 a 7.6.3 tohoto předpisu.
 1.6.1.3.
 Statické pásy: podle ustanovení bodů 7.7 a 7.8 tohoto předpisu u bezpečnostního pásu, který prošel zkouškou předepsanou v bodech 6.2.2.4 a 7.2 tohoto předpisu.
 1.6.2. Zkouška bez stabilizace
 Podle ustanovení bodů 7.7 a 7.8 tohoto předpisu.
 2. ČETNOST ZKOUŠEK A VÝSLEDKY
 2.1. Četnost zkoušek podle požadavků bodů 1.1 až 1.5 této přílohy se určuje podle statisticky řízeného a nahodilého výběru v souladu s některým z běžných postupů zajištění kvality.
 2.1.1. V případě navíječů s nouzovým blokováním se kromě toho kontrolují celé sestavy:
 2.1.1.1.
 buď podle ustanovení bodů 7.6.2.1 a 7.6.2.2 tohoto předpisu v nejméně příznivém směru, jak je stanoveno v bodě 7.6.2.1.2. Výsledky zkoušek musí splňovat požadavky bodů 6.2.5.3.1.1 a 6.2.5.3.3 tohoto předpisu;
 2.1.1.2.
 nebo podle ustanovení bodu 7.6.2.3 tohoto předpisu v nejméně příznivém směru. Rychlost náklonu může být větší, než je předepsaná rychlost, pokud tím nejsou ovlivněny výsledky zkoušky. Výsledky zkoušek musí splňovat požadavky bodu 6.2.5.3.1.4 tohoto předpisu.
 2.2. Při ověřování shody pomocí dynamické zkoušky podle bodu 1.6 této přílohy se uplatní následující minimální četnosti zkoušek:
 2.2.1. Zkoušky se stabilizací
 2.2.1.1.
 V případě pásů s navíječem s nouzovým blokováním,
 je-li denní produkce větší než 1 000 pásů: jeden pás ze 100 000 vyrobených kusů,


text:
s minimální četností jeden pás za dva týdny,
 je-li denní produkce nejvýše 1 000 pásů: jeden pás z 10 000 vyrobených kusů, s minimální četností jeden pás za rok od každého druhu blokovacího mechanismu, (1)
 se podrobí zkoušce podle bodu 1.6.1.1 této přílohy.
 2.2.1.2.
 V případě pásů s navíječem s automatickým blokováním a statických pásů:
 je-li denní produkce větší než 1 000 pásů: jeden pás ze 100 000 vyrobených kusů, s minimální četností jeden pás za dva týdny,
 je-li denní produkce nejvýše 1 000 pásů: jeden pás z 10 000 vyrobených kusů, s minimální četností jeden pás za rok,
 se podrobí zkoušce podle bodů 1.6.1.2 a 1.6.1.3 této přílohy.
 2.2.2. Zkoušky bez stabilizace
 2.2.2.1.
 V případě pásů s navíječem s nouzovým blokováním se zkoušce předepsané v bodě 1.6.2 podrobí následující počet vzorků:
 2.2.2.1.1.
 je-li denní produkce nejméně 5 000 pásů, dva pásy z 25 000 vyrobených kusů, s minimální četností jeden pás denně od každého druhu blokovacího mechanismu;
 2.2.2.1.2.
 je-li denní produkce menší než 5 000 pásů, jeden pás z 5 000 vyrobených kusů, s maximální četností jeden pás ročně od každého druhu blokovacího mechanismu.
 2.2.2.2.
 V případě pásů s navíječem s automatickým blokováním a statických pásů se zkoušce předepsané v bodě 1.6.2. podrobí následující počet vzorků:
 2.2.2.2.1.
 je-li denní produkce nejméně 5 000 pásů, dva pásy z 25 000 vyrobených kusů, s minimální četností jeden pás denně od každého schváleného typu;
 2.2.2.2.2.
 je-li denní produkce menší než 5 000 pásů, jeden pás z 5 000 vyrobených kusů, s minimální četností jeden pás ročně od každého schváleného typu.
 2.2.3. Výsledky
 Výsledky zkoušek musí splňovat požadavky bodu 6.4.1.3.1 tohoto předpisu.
 Pohyb figuríny vpřed lze podle bodu 6.4.1.3.2 tohoto předpisu (nebo případně 6.4.1.4) kontrolovat během zkoušky se stabilizací podle bodu 1.6.1 této přílohy pomocí zjednodušeně upravené metody.
 2.2.3.1.
 V případě schválení podle bodu 6.4.1.3.3 tohoto předpisu a bodu 1.6.1 této přílohy se pouze upřesňuje, že žádná část pásu nesmí být porušena nebo uvolněna a že rychlost referenčního bodu hrudníku nesmí být vyšší než 24 km/hod při posunutí o 300 mm.
 2.3. Pokud zkušební vzorek při určité zkoušce nevyhoví, provede se podle stejných požadavků zkouška nejméně tří dalších vzorků. Pokud u dynamických zkoušek jeden z těchto vzorků při zkoušce nevyhoví, držitel schválení nebo jeho řádně pověřený zástupce sdělí schvalovacímu orgánu, který schválení typu udělil, jaké kroky přijal k obnovení shodnosti výroby.
 (1) Pro účely této přílohy se „druhem blokovacího mechanismu“ rozumí všechny navíječe s nouzovým blokováním, jejichž mechanismy se liší pouze v úhlu nebo úhlech vedení snímacího zařízení k referenčnímu systému os vozidla.
 PŘÍLOHA 15
 POSTUP PRO STANOVENÍ BODU „H“ A SKUTEČNÉHO ÚHLU TRUPU PRO MÍSTA K SEZENÍ V MOTOROVÝCH VOZIDLECH
 (1)
 Dodatek 1- Popis trojrozměrného zařízení ke stanovení bodu „H“ (1)
 Dodatek 2- Trojrozměrný referenční systém (1)
 Dodatek 3- Referenční údaje týkající se míst k sezení (1)
 (1) Postup je popsán v příloze 1 a jejích dodatcích 1, 2 a 3 Úplného usnesení o konstrukci vozidel (R.E.3) (dokument ECE/TRANS/WP.29/78/Rev.3 – www.unece.org/trans/main/wp29/wp29wgs/wp29gen/wp29resolutions.html
 PŘÍLOHA 16
 MONTÁŽ BEZPEČNOSTNÍCH PÁSŮ S VYZNAČENÍM TYPŮ PÁSŮ A TYPŮ


text:
NAVÍJEČŮ
 Minimální požadavky na bezpečnostní pásy a navíječe
 Kategorie vozidla
 Místa k sezení směřující dopředu
 Místa k sezení směřující dozadu
 Místa k sezení směřující bočně
 Vnější místa k sezení
 Místa k sezení uprostřed
 Přední
 Jiná než přední
 Přední
 Jiná než přední
 M1
 Ar4m
 Ar4m
 Ar4m
 Ar4m
 B, Br3, Br4m
 —
 M2 ≤ 3,5 t
 Ar4m, Ar4Nm
 Ar4m, Ar4Nm
 Ar4m, Ar4Nm
 Ar4m, Ar4Nm
 Br3, Br4m, Br4Nm
 —
 M2 > 3,5 t
 Br3, Br4m, Br4Nm nebo Ar4m, Ar4Nm •
 Br3, Br4m, Br4Nm nebo Ar4m, Ar4Nm •
 Br3, Br4m, Br4Nm nebo Ar4m, Ar4Nm •
 Br3, Br4m, Br4Nm nebo Ar4m, Ar4Nm •
 Br3, Br4m, Br4Nm
 —
 M3
 Viz bod 8.1.7 týkající se podmínek pro povolení břišního pásu
 Viz bod 8.1.7 týkající se podmínek pro povolení břišního pásu
 Viz bod 8.1.7 týkající se podmínek pro povolení břišního pásu
 Viz bod 8.1.7 týkající se podmínek pro povolení břišního pásu
 B, Br3, Br4m, Br4Nm
 N1
 Ar4m, Ar4Nm
 Ar4m, Ar4Nm nebo Br4m, Br4Nm Ø
 B, Br3, Br4m, Br4Nm nebo A, Ar4m, Ar4Nm* (1)
 B, Br3, Br4m, Br4Nm
 B, Br3, Br4m, Br4Nm
 —
 Bod 8.1.2.1 břišní pás povolen na vnitřních sedadlech u uličky
 Bod 8.1.6 břišní pás povolen, pokud není čelní sklo v referenční oblasti
 —
 N2
 Br3, Br4m, Br4Nm nebo Ar4m, Ar4Nm*
 B, Br3, Br4m, Br4Nm
 B, Br3, Br4m, Br4Nm nebo A, Ar4m, Ar4Nm*
 B, Br3, Br4m, Br4Nm
 B, Br3, Br4m, Br4Nm
 —
 N3
 Bod 8.1.6 břišní pás povolen, jestliže čelní sklo je mimo referenční oblast, a pro sedadlo řidiče
 Bod 8.1.6 břišní pás povolen, pokud není čelní sklo v referenční oblasti
 —
 A: Tříbodový (břišní a diagonální) pás
 B: Dvoubodový (břišní) pás
 r: Navíječ
 m: Navíječ s nouzovým blokováním s vícenásobnou citlivostí
 3: Navíječ s automatickým blokováním
 4: Navíječ s nouzovým blokováním
 N: Navíječ s vyšším prahem odezvy
 (viz předpis č. 16, body 2.14.3 a 2.14.5)
 *: Odkazuje na bod 8.1.6 tohoto předpisu (2)
 Ø: Odkazuje na bod 8.1.2.1 tohoto předpisu
 •: Odkazuje na bod 8.1.7 tohoto předpisu (2)
 Poznámka:
 Ve všech případech lze všechny pásy typu S montovat místo všech možných pásů typu A nebo B za předpokladu, že jejich kotevní úchyty vyhovují předpisu č. 14.
 Pokud byl postrojový pás schválen jako pás typu S podle tohoto předpisu a používá břišní popruh, ramenní popruhy a popřípadě jeden nebo dva navíječe, může výrobce/žadatel tento pás dodávat s jedním nebo dvěma doplňkovými rozkrokovými popruhy, včetně částí, kterými se připevňují ke kotevním úchytům. Tyto doplňkové kotevní úchyty nemusí splňovat požadavky předpisu č. 14. (oprava dodatku 14 k sérii změn 04, platná od počátku).
 (1) Oprava dodatku 12 k sérii změn 04, platná od počátku.
 (2) Oprava revize 4, platná od počátku.
 PŘÍLOHA 17
 Požadavky na montáž bezpečnostních pásů a zádržných systémů pro dospělé cestující v motorových vozidlech na sedadlech směřujících dopředu a na montáž dětských zádržných systémů ISOFIX a dětských zádržných systémů i-Size
 1. KOMPATIBILITA S DĚTSKÝMI ZÁDRŽNÝMI SYSTÉMY
 1.1.
 Výrobce vozidla musí v příručce k vozidlu uvést, v jaké míře je každé místo k sezení vhodné pro přepravu dětí do 12 let (nebo do výšky 1,5 m) nebo


text:
k montáži dětských zádržných systémů. Tato informace musí být v národním jazyce nebo přinejmenším v jednom z národních jazyků země, kde se vozidlo nabízí k prodeji.
 U všech dopředu směřujících sedadel pro cestující a u každého místa ISOFIX musí výrobce vozidla buď:
 a)
 uvést, že toto místo k sezení je vhodné pro dětské zádržné systémy kategorie „univerzální“ (viz bod 1.2 níže);
 b)
 uvést, zda je místo ISOFIX vhodné pro dětské zádržné systémy ISOFIX kategorie „univerzální“ (viz bod 1.2 níže);
 c)
 uvést seznam dětských zádržných systémů v kategoriích „polouniverzální“, „s omezeným použitím“ nebo „pro určitá vozidla“, které jsou pro dané místo k sezení ve voze vhodné, včetně hmotnostní skupiny (hmotnostních skupin), pro kterou/které jsou tyto zádržné systémy určeny;
 d)
 uvést seznam dětských zádržných systémů ISOFIX v kategoriích „polouniverzální“, „s omezeným použitím“ nebo „pro určitá vozidla“, které jsou pro daná místa ISOFIX ve vozidle vhodná, včetně hmotnostní skupiny (hmotnostních skupiny) a velikostní skupiny systému ISOFIX, pro které jsou dětské zádržné systémy ISOFIX určeny;
 e)
 poskytnout vestavěný dětský zádržný systém a uvést hmotnostní skupinu (skupiny), pro kterou/které je zádržný systém určen a odpovídající uspořádání;
 f)
 zajistit jakoukoli kombinaci a), b), c), d), e);
 g)
 uvést hmotnostní skupinu (skupiny) dětí, kterou/které nelze na uvedeném místě k sezení přepravovat.
 Výrobce vozidla určí v příručce každé místo k sezení, které je rovněž vhodné pro umístění dětského zádržného systému i-Size (viz bod 1.3 níže).
 Rovněž se uvede, jestli se místo k sezení hodí k použití pouze s dětskými zádržnými systémy směřujícími dopředu.
 V dodatku 3 této přílohy jsou uvedeny tabulky obsahující tyto údaje ve vhodném formátu.
 1.2.
 Dětským zádržným systémem nebo dětským zádržným systémem ISOFIX kategorie „univerzální“ se rozumí dětský zádržný systém schválený pro kategorii „univerzální“ podle předpisu č. 44 dodatku 5 k sérii změn 03. Místa k sezení nebo místa ISOFIX, která výrobce vozidla uvádí jako vhodná k montáži dětských zádržných systémů nebo dětských zádržných systémů ISOFIX, musí splňovat ustanovení dodatku 1 nebo 2 této přílohy. Jakékoli případné omezení souběžného použití dětských zádržných systémů ISOFIX na sousedních místech a/nebo mezi místy ISOFIX a místy k sezení pro dospělé se musí uvést v tabulce 2 dodatku 3 této přílohy.
 1.3.
 Dětským zádržným systémem i-Size se rozumí dětský zádržný systém schválený podle kategorie i-Size předpisu č. 129. Místa k sezení, která jsou výrobcem vozidla označena jako vhodná k montáži dětských zádržných systémů i-Size, musí splňovat ustanovení dodatku 2 této přílohy. Jakékoli případné omezení souběžného použití dětských zádržných systémů ISOFIX nebo dětských zádržných systémů i-Size na sousedních místech a/nebo mezi místy ISOFIX, místy i-Size a místy k sezení pro dospělé musí být uvedeno v tabulce 2 dodatku 3 této přílohy.
 Dodatek 1
 Ustanovení týkající se montáže dětských zádržných systémů kategorie „univerzální“ upevňovaných bezpečnostními pásy z výbavy vozidla
 1. OBECNĚ
 1.1.
 Ke stanovení vhodnosti míst k sezení pro montáž dětských zádržných systémů kategorie „univerzální“ se použije zkušební postup a požadavky v tomto dodatku.
 1.2.
 Zkoušky lze provádět na vozidle nebo reprezentativní části vozidla.
 2. POSTUP ZKOUŠKY
 2.1.
 Sedadlo se nastaví zcela dozadu do nejnižší polohy.
 2.2.
 Úhel sklonu opěradla se


text:
nastaví do polohy určené výrobcem. Pokud není k dispozici žádná specifikace, měl by se použít úhel 25° od svislice nebo nejbližší pevná poloha opěradla.
 2.3.
 Horní kotevní úchyt se nastaví do nejnižší polohy.
 2.4.
 Na opěradlo a sedák se rozprostře bavlněná látka.
 2.5.
 Na sedadlo vozidla se umístí zkušební přípravek (dle popisu na obrázku 1 tohoto dodatku).
 2.6.
 Pokud je místo k sezení určené k umístění univerzálního zádržného systému směřujícího dopředu nebo dozadu, postupuje se podle bodů 2.6.1, 2.7, 2.8, 2.9 a 2.10. Pokud je místo k sezení určené pouze k umístění univerzálního zádržného systému směřujícího dopředu, postupuje se podle bodů 2.6.2, 2.7, 2.8, 2.9 a 2.10.
 2.6.1.
 Popruh bezpečnostního pásu se umístí do přibližně správné polohy na zkušební přípravek podle obrázků 2 a 3 a zapne se spona.
 2.6.2.
 Břišní popruh bezpečnostního pásu se v přibližně správné poloze přetáhne kolem spodní části zkušebního přípravku o poloměru 150 mm podle obrázku 3 a zapne se spona.
 2.7.
 Zajistí se, aby osa zkušebního přípravku byla ± 25 mm od skutečné osy místa k sezení rovnoběžné s osou vozidla.
 2.8.
 Zajistí se, aby popruh nebyl volný. Použije se dostatečná síla, aby se odstranila vůle, popruh se však nesmí napínat.
 2.9.
 Střed přední části zkušebního přípravku se rovnoběžně se spodním povrchem potlačí dozadu silou 100 N ± 10 N a přestane se působit silou.
 2.10.
 Střed horního povrchu zkušebního přípravku se přitlačí svisle dolů silou 100 N ± 10 N a přestane se působit silou.
 3. POŽADAVKY
 3.1.
 Základna zkušebního přípravku se musí dotýkat jak přední, tak zadní částí povrchu sedáku. Pokud tomuto dotyku zabraňuje vybrání pro protažení pásu v přípravku, lze toto vybrání vyplnit do roviny se spodní plochou zkušebního přípravku.
 3.2.
 Břišní popruh bezpečnostního pásu se musí dotýkat zkušebního přípravku na obou stranách vzadu v místech určených pro průběh pásu (viz obrázek 3).
 3.3.
 Pokud by nastavení uvedená v bodech 2.1, 2.2 a 2.3 nesplňovala výše uvedené požadavky, lze sedadlo, opěradlo sedadla a kotevní úchyty bezpečnostního pásu nastavit do alternativní polohy stanovené výrobcem pro normální použití, ve které se musí výše uvedené postupy instalace opakovat, a znovu se ověří, zda jsou požadavky splněny. Tato alternativní poloha musí být zanesena do tabulky 1 uvedené v dodatku 3 této přílohy.
 Obrázek 1
 Specifikace zkušebního přípravku
 Obrázek 2
 Instalace zkušebního přípravku na sedadlo vozidla (viz bod 2.6.1)
 Obrázek 3
 Ověření kompatibility (viz body 2.6.1 a 3.2)
 Dodatek 2
 Ustanovení týkající se montáže dopředu a dozadu směřujících univerzálních a polouniverzálních dětských zádržných systémů ISOFIX na místa ISOFIX nebo i-Size
 1. OBECNĚ
 1.1.
 Ke stanovení vhodnosti míst ISOFIX pro instalaci univerzálních a polouniverzálních dětských zádržných systémů ISOFIX, jakož i ke stanovení vhodnosti míst k sezení i-Size pro montáž dětských zádržných systémů i-Size, se použijí zkušební postup a požadavky uvedené v tomto dodatku.
 1.2.
 Zkoušky lze provádět na vozidle nebo reprezentativní části vozidla.
 Pokud jde o místa k sezení i-Size, dodržení požadavků na instalaci podpěry může být posouzeno prostřednictvím fyzické zkoušky, počítačové simulace nebo názorných výkresů.
 2. POSTUP ZKOUŠKY
 U každého místa ISOFIX ve vozidle, jak je