text:
3 přidělil soudce s technickou kvalifikací ze sboru soudců, který má kvalifikaci a zkušenosti v příslušné technické oblasti;
 b)
 postoupit protižalobu týkající se zrušení patentu k rozhodnutí ústřední komoře a pozastavit řízení týkající se žaloby na porušení nebo v něm pokračovat, nebo
 c)
 po dohodě se stranami postoupit věc k rozhodnutí ústřední komoře.
 4. Žaloby uvedené v čl. 32 odst. 1 písm. b) a d) se podávají u ústřední komory. Pokud však byla u místní nebo regionální komory podána žaloba na porušení patentu uvedená v čl. 32 odst. 1 písm. a) mezi stejnými stranami ohledně stejného patentu, lze tyto žaloby projednat pouze u stejné místní nebo regionální komory.
 5. Pokud ústřední komora projednává žalobu na zrušení patentu uvedenou v čl. 32 odst. 1 písm. d), lze žalobu na porušení patentu uvedenou v čl. 32 odst. 1 písm. a) mezi stejnými stranami ohledně stejného patentu podat u kterékoli komory v souladu s odstavcem 1 tohoto článku nebo u ústřední komory. Dotčená místní nebo regionální komora může postupovat podle odstavce 3 tohoto článku.
 6. Projednávání žaloby na prohlášení o neporušení patentu uvedené v čl. 32 odst. 1 písm. b) u ústřední komory se přeruší, je-li u některé místní nebo regionální komory do tří měsíců ode dne, kdy bylo zahájeno řízení u ústřední komory, podána žaloba na porušení patentu uvedená v čl. 32 odst. 1 písm. a) mezi stejnými stranami nebo mezi držitelem výlučné licence a stranou žádající o prohlášení o neporušení patentu v souvislosti se stejným patentem.
 7. Strany se mohou dohodnout, že k projednání žalob uvedených v čl. 32 odst. 1 písm. a) až h) bude příslušná komora, kterou si zvolí, včetně komory ústřední.
 8. Žaloby uvedené v čl. 32 odst. 1 písm. d) a e) lze projednat, aniž by musel žalobce podat u Evropského patentového úřadu odpor.
 9. K projednání žalob uvedených v čl. 32 odst. 1 písm. i) je příslušná ústřední komora.
 10. Strana informuje Soud o jakémkoli řízení o zrušení nebo omezení patentu či řízení o odporu probíhajícím před Evropským patentovým úřadem a o každé žádosti o urychlené řízení před Evropským patentovým úřadem. Soud může přerušit řízení, pokud lze očekávat brzké rozhodnutí Evropského patentového úřadu.
 Článek 34
 Územní působnost rozhodnutí
 Rozhodnutí Soudu se vztahují v případě evropského patentu na území smluvních členských států, v nichž má evropský patent účinek.
 KAPITOLA VII
 Patentová mediace a rozhodčí řízení
 Článek 35
 Patentové mediační a rozhodčí středisko
 1. Zřizuje se patentové mediační a rozhodčí středisko (dále jen „středisko“). Středisko má sídla v Lublani a v Lisabonu.
 2. Středisko poskytuje prostředky pro mediaci a rozhodčí řízení pro patentové spory, na které se vztahuje tato dohoda. Článek 82 se použije obdobně na jakékoli řešení dosažené za použití prostředků střediska, a to včetně mediace. Patent však nelze v mediačním nebo rozhodčím řízení zrušit nebo omezit.
 3. Středisko přijme pravidla pro mediaci a rozhodčí řízení.
 4. Středisko sestaví seznam mediátorů a rozhodců s cílem pomoci stranám při řešení jejich sporu.
 ČÁST II
 FINANČNÍ USTANOVENÍ
 Článek 36
 Rozpočet Soudu
 1. Rozpočet Soudu je financován z vlastních finančních


text:
příjmů Soudu a přinejmenším v průběhu přechodného období uvedeného v článku 83 v nezbytné míře z příspěvků smluvních členských států. Rozpočet musí být vyrovnaný.
 2. Vlastní finanční příjmy Soudu se skládají ze soudních poplatků a jiných příjmů.
 3. Soudní poplatky stanoví správní výbor. Skládají se z paušálního poplatku ve spojení s poplatkem založeným na hodnotě převyšující předem stanovenou mezní částku. Výše soudních poplatků je stanovena na úrovni, která zajišťuje rovnováhu mezi zásadou rovného přístupu ke spravedlnosti, zejména pro malé a střední podniky, mikrosubjekty, fyzické osoby, neziskové organizace, univerzity a organizace z oblasti veřejného výzkumu, a odpovídajícím příspěvkem stran na náklady vzniklé Soudu, a to s ohledem na ekonomický přínos pro zúčastněné strany a na cíl vytvořit Soud s vyrovnaným rozpočtem financovaný z vlastních zdrojů. Výše soudních poplatků je pravidelně přezkoumávána správním výborem. Lze zvážit cílená podpůrná opatření ve prospěch malých a středních podniků a mikrosubjektů.
 4. Nemůže-li Soud dosáhnout vyrovnaného rozpočtu z vlastních zdrojů, vyplatí mu smluvní členské státy zvláštní finanční příspěvky.
 Článek 37
 Financování Soudu
 1. Provozní náklady Soudu jsou kryty z rozpočtu Soudu v souladu se statutem.
 Smluvní členské státy, na jejichž území se zřizuje místní komora, poskytnou k tomuto účelu nezbytné vybavení. Smluvní členské státy, které sdílejí regionální komoru, poskytnou k tomuto účelu nezbytné vybavení společně. Smluvní členské státy, na jejichž území se nachází ústřední komora, její sekce nebo odvolací soud, poskytnou k tomuto účelu nezbytné vybavení. Během počátečního přechodného období sedmi let, které začíná dnem vstupu této dohody v platnost, smluvní členské státy rovněž poskytnou podpůrný administrativní personál, aniž je dotčen služební řád pro tento personál platný.
 2. Smluvní členské státy poskytnou ke dni vstupu této dohody v platnost počáteční finanční příspěvky nezbytné pro zřízení Soudu.
 3. Během počátečního přechodného období sedmi let, které začíná dnem vstupu této dohody v platnost, se příspěvek každého smluvního členského státu, který dohodu ratifikoval nebo k ní přistoupil před jejím vstupem v platnost, vypočítá na základě počtu evropských patentů, které mají účinek na území daného státu ke dni vstupu této dohody v platnost, a počtu evropských patentů, ohledně nichž byly u vnitrostátních soudů daného státu podány žaloby na porušení nebo na zrušení patentu v období tří let předcházejících vstupu této dohody v platnost.
 Během stejného počátečního přechodného období sedmi let se pro členské státy, které tuto dohodu ratifikují nebo k ní přistoupí po jejím vstupu v platnost, vypočítá příspěvek na základě počtu evropských patentů, které mají účinek na území ratifikujícího nebo přistupujícího členského státu ke dni ratifikace nebo přistoupení, a počtu evropských patentů, ohledně nichž byly u vnitrostátních soudů ratifikujícího nebo přistupujícího členského státu podány žaloby na porušení nebo na zrušení patentu v období tří let předcházejících ratifikaci nebo přistoupení.
 4. Pokud budou po skončení počátečního přechodného období sedmi let, na jehož konci se očekává dosažení finanční soběstačnosti Soudu, příspěvky smluvních členských států nezbytné, stanoví se dle vzorce pro rozdělení příjmů z ročních udržovacích poplatků za evropské patenty s jednotným účinkem platného v okamžiku, kdy bude příspěvek nezbytný.
 Článek 38
 Financování rámce odborného vzdělávání soudců
 Rámec odborného vzdělávání soudců je

type: contracts

jurisdiction: EU


text:
financován z rozpočtu Soudu.
 Článek 39
 Financování střediska
 Provozní náklady střediska jsou financovány z rozpočtu Soudu.
 ČÁST III
 ORGANIZACE A PROCEDURÁLNÍ USTANOVENÍ
 KAPITOLA I
 Obecná ustanovení
 Článek 40
 Statut
 1. Statut stanoví podrobnosti organizace a fungování Soudu.
 2. Statut je uveden v příloze této dohody. Statut lze měnit rozhodnutím správního výboru na návrh Soudu nebo na návrh smluvního členského státu po konzultaci se Soudem. Tyto změny však nesmějí odporovat této dohodě nebo ji měnit.
 3. Statut musí obsahovat záruky, že Soud bude fungovat co nejúčinněji a nejhospodárněji, a zajišťovat rovný přístup ke spravedlnosti.
 Článek 41
 Jednací řád
 1. Jednací řád stanoví podrobnosti řízení před Soudem. Jednací řád musí být v souladu s touto dohodou a statutem.
 2. Správní výbor přijme jednací řád na základě rozsáhlých konzultací se zúčastněnými stranami. Než tak učiní, požádá Evropskou komisi o stanovisko ke slučitelnosti jednacího řádu s právem Unie.
 Jednací řád lze měnit rozhodnutím správního výboru, a to na návrh Soudu a po konzultaci s Evropskou komisí. Tyto změny však nesmějí odporovat této dohodě nebo statutu nebo je měnit.
 3. Jednací řád musí zaručovat nejvyšší možnou kvalitu rozhodnutí Soudu a co nejúčinnější a nejhospodárnější organizaci řízení. Musí zajišťovat spravedlivou rovnováhu mezi oprávněnými zájmy všech stran. Musí poskytovat soudcům nezbytný rámec pro uvážení, aniž by byla omezována předvídatelnost řízení pro strany.
 Článek 42
 Přiměřenost a spravedlivost
 1. Soud vyřizuje soudní spory způsobem přiměřeným jejich významu a složitosti.
 2. Soud zajistí, aby pravidla, postupy a opravné prostředky stanovené v této dohodě a statutu byly používány spravedlivým a nestranným způsobem a nenarušovaly hospodářskou soutěž.
 Článek 43
 Správa věcí
 Soud v souladu s jednacím řádem aktivně spravuje věci, které jsou mu předloženy, aniž by omezoval svobodu stran stanovit předmět řízení a předkládat související důkazy.
 Článek 44
 Elektronické postupy
 Soud v souladu s jednacím řádem optimálně využívá elektronické postupy jako je elektronické předkládání podání stran a předkládání důkazů v elektronické podobě, jakož i videokonference.
 Článek 45
 Veřejné jednání
 Jednání Soudu jsou veřejná, pokud Soud v zájmu jedné ze stran nebo jiných dotčených osob, nebo v obecném zájmu spravedlnosti nebo veřejného pořádku nerozhodne, že jednání má být v nezbytném rozsahu neveřejné.
 Článek 46
 Způsobilost k právům a právním úkonům
 Fyzické nebo právnické osoby nebo subjekty rovnocenné právnickým osobám, které mohou podle vnitrostátního práva na ně použitelného zahájit řízení, jsou způsobilé být stranami řízení před Soudem.
 Článek 47
 Strany
 1. Majitel patentu je oprávněn podat žalobu k Soudu.
 2. Nestanoví-li licenční dohoda jinak, je držitel výlučné licence týkající se patentu oprávněn podat žalobu k Soudu za stejných okolností jako majitel patentu, pokud byl majitel patentu předem informován.
 3. Držitel nevýlučné licence není oprávněn podat žalobu k Soudu, pokud není majitel patentu předem informován a pokud to není výslovně povoleno licenční dohodou.
 4. V případě žalob podaných držitelem licence je majitel patentu oprávněn připojit se k žalobě před Soudem.
 5. Platnost patentu nemůže být napadena žalobou na porušení patentu podanou držitelem licence, pokud se majitel patentu řízení neúčastní. Strana v řízení o žalobě na porušení patentu, která chce napadnout platnost patentu, musí podat


text:
žalobu proti majiteli patentu.
 6. Jiné fyzické nebo právnické osoby nebo subjekty, jichž se určitý patent týká a jež jsou oprávněny podat žalobu podle vnitrostátního práva, mohou podat žalobu v souladu s jednacím řádem.
 7. Jiné fyzické nebo právnické osoby nebo subjekty, jichž se týká rozhodnutí Evropského patentového úřadu vydané při plnění úkolů uvedených v článku 9 nařízení (EU) č. 1257/2012, a jež jsou oprávněny podat žalobu podle vnitrostátního práva, jsou oprávněny podat žalobu podle čl. 32 odst. 1 písm. i).
 Článek 48
 Zastupování
 1. Strany musí být zastoupeny právníky oprávněnými k zastupování před soudy smluvního členského státu.
 2. Strany mohou být popřípadě zastupovány evropskými patentovými zástupci, kteří jsou podle článku 134 Evropské patentové úmluvy oprávněni jednat jako kvalifikovaní zástupci před Evropským patentovým úřadem a kteří mají příslušnou kvalifikaci, jako například držitelé evropského osvědčení pro patentové spory.
 3. Požadavky na kvalifikaci podle odstavce 2 stanoví správní výbor. Seznam evropských patentových zástupců oprávněných k zastupování stran před Soudem je uložen u vedoucího soudní kanceláře.
 4. Zástupcům stran mohou být nápomocni patentoví zástupci, kteří jsou oprávněni vystupovat v jednáních před Soudem v souladu s jednacím řádem.
 5. Zástupci stran požívají práv a záruk nezbytných k nezávislému výkonu svých funkcí, včetně výsady nezveřejnění komunikace mezi zástupcem a stranou nebo jinou osobou v řízení před Soudem, a to za podmínek stanovených v jednacím řádu, ledaže se dotčená strana této výsady výslovně vzdá.
 6. Zástupci stran jsou povinni nezkreslovat věci nebo skutečnosti projednávané Soudem, ať již vědomě, nebo pokud si toho měli a mohli být vědomi.
 7. Zastupování podle odstavců 1 a 2 tohoto článku se nevyžaduje v řízení podle čl. 32 odst. 1 písm. i).
 KAPITOLA II
 Jazyk řízení
 Článek 49
 Jazyk řízení u soudu prvního stupně
 1. Jazykem řízení před místní nebo regionální komorou je úřední jazyk Evropské unie, který je úředním jazykem nebo jedním z úředních jazyků smluvního členského státu, na jehož území se příslušná komora nachází, nebo úřední jazyk či jazyky určené smluvními členskými státy, které sdílejí regionální komoru.
 2. Bez ohledu na odstavec 1 mohou smluvní členské státy určit jeden nebo více úředních jazyků Evropského patentového úřadu jako jazyk řízení jejich místní nebo regionální komory.
 3. Strany se s výhradou schválení příslušným senátem mohou dohodnout, že jazykem řízení bude jazyk řízení, v němž byl patent udělen. Pokud daný senát jejich volbu neschválí, mohou strany požádat, aby byl případ předložen ústřední komoře.
 4. Je-li to vhodné a spravedlivé, může příslušný senát se souhlasem stran rozhodnout, že jazykem řízení bude jazyk řízení, v němž byl patent udělen.
 5. Je-li to vhodné a spravedlivé, může předseda soudu prvního stupně na návrh jedné ze stran a po vyslechnutí ostatních stran a příslušného senátu rozhodnout, že jazykem řízení bude jazyk řízení, v němž byl patent udělen, přičemž zohlední všechny relevantní okolnosti, včetně postoje stran, a zejména pak postoje žalovaného. V takovém případě předseda soudu prvního stupně posoudí potřebu konkrétních opatření v oblasti překladu a tlumočení.
 6. Jazykem řízení u ústřední komory je jazyk řízení, v němž byl příslušný patent udělen.
 Článek 50
 Jazyk řízení u


text:
odvolacího soudu
 1. Jazykem řízení u odvolacího soudu je jazyk řízení u soudu prvního stupně.
 2. Bez ohledu na odstavec 1 se strany mohou dohodnout, že jazykem řízení bude jazyk řízení, v němž byl patent udělen.
 3. Ve výjimečných případech a v rozsahu, v němž to považuje za vhodné, může odvolací soud rozhodnout, že jazykem celého řízení nebo jeho části bude jiný úřední jazyk smluvního členského státu, pokud s tím strany souhlasí.
 Článek 51
 Další jazyková ustanovení
 1. Každý senát soudu prvního stupně a odvolací soud se mohou v rozsahu, který uznají za vhodný, vzdát požadavků na překlad.
 2. Na návrh jedné ze stran a v rozsahu, který uzná za vhodný, poskytne komora soudu prvního stupně nebo odvolací soud zařízení pro tlumočení s cílem napomoci dotčeným stranám při ústním jednání.
 3. Bez ohledu na čl. 49 odst. 6 má žalovaný, který má bydliště nebo sídlo, hlavní místo podnikání nebo místo podnikání v některém členském státě, v případech, kdy byla k ústřední komoře podána žaloba na porušení patentu, právo obdržet na žádost překlady příslušných dokumentů do jazyka členského státu bydliště nebo sídla, hlavního místa podnikání, popřípadě místa podnikání, nemá-li bydliště nebo sídlo ani hlavní místo podnikání, a to za těchto okolností:
 a)
 ústřední komora je příslušná na základě čl. 33 odst. 1 třetího nebo čtvrtého pododstavce a
 b)
 jazykem řízení u ústřední komory je jazyk, který není úředním jazykem členského státu, v němž má žalovaný bydliště nebo sídlo, hlavní místo podnikání, popřípadě místo podnikání, nemá-li bydliště nebo sídlo ani hlavní místo podnikání, a
 c)
 žalovaný nemá řádnou znalost jazyka řízení.
 KAPITOLA III
 Řízení před Soudem
 Článek 52
 Písemné, předběžné a ústní řízení
 1. Řízení před Soudem se skládá z písemného, předběžného a ústního řízení v souladu s jednacím řádem. Všechna řízení musí být organizována pružně a vyváženě.
 2. V předběžném řízení, je-li to po písemném řízení vhodné, nařídí soudce zpravodaj na základě zmocnění celého senátu předběžné jednání. Soudce se stranami zejména prozkoumá možnost urovnání sporu, a to i prostřednictvím mediace nebo rozhodčího řízení s využitím prostředků střediska uvedeného v článku 35.
 3. V ústním řízení musí mít strany příležitost vysvětlit řádně svá stanoviska. Soud může se souhlasem stran rozhodnout, že se ústní řízení nebude konat.
 Článek 53
 Důkazní prostředky
 1. V řízení před Soudem patří mezi důkazní prostředky zejména:
 a)
 výslech stran;
 b)
 žádosti o informace;
 c)
 předložení dokumentů;
 d)
 výslechy svědků;
 e)
 znalecké posudky;
 f)
 prohlídky na místě;
 g)
 srovnávací testy nebo experimenty;
 h)
 písemná přísežná prohlášení (čestná prohlášení).
 2. Postup získávání takových důkazních materiálů se řídí jednacím řádem. Výslech svědků a znalců je veden Soudem a omezuje se na otázky, které jsou nezbytně nutné.
 Článek 54
 Důkazní břemeno
 Aniž je dotčen čl. 24 odst. 2 a 3, nese důkazní břemeno strana, která se dokazovaných skutečností dovolává.
 Článek 55
 Obrácení důkazního břemene
 1. Aniž je dotčen čl. 24 odst. 2 a 3, je-li předmětem patentu postup pro získání nového výrobku, má se za to, že pokud byl totožný výrobek vyroben bez souhlasu majitele patentu, stalo se tak patentovaným postupem, neprokáže-li


text:
se opak.
 2. Zásada uvedená v odstavci 1 se uplatní i tehdy, kdy je vysoce pravděpodobné, že totožný výrobek byl vyroben patentovaným postupem a majitel patentu neměl navzdory přiměřenému úsilí možnost určit postup skutečně užitý k získání tohoto totožného výrobku.
 3. Při poskytování důkazů o opaku se zohlední oprávněné zájmy žalovaného při ochraně jeho výrobních a obchodních tajemství.
 KAPITOLA IV
 Pravomoci Soudu
 Článek 56
 Obecné pravomoci Soudu
 1. Soud může formou příkazu uložit opatření, nařídit postupy a nápravná opatření, které jsou stanoveny v této dohodě, a může pro tyto příkazy stanovit podmínky v souladu s jednacím řádem.
 2. Soud řádně zohlední zájem stran a před vydáním příkazu dá každé straně příležitost k vyjádření, ledaže by to bylo neslučitelné s účinným výkonem takového příkazu.
 Článek 57
 Soudní znalci
 1. Aniž je dotčena možnost stran předkládat znalecké posudky, Soud může kdykoli jmenovat soudního znalce za účelem poskytnutí znaleckých posudků pro konkrétní aspekty dané věci. Soud tomuto znalci poskytne veškeré informace nezbytné pro poskytnutí znaleckého posudku.
 2. Za tímto účelem Soud v souladu s jednacím řádem vyhotoví orientační seznam znalců. Seznam je uložen u vedoucího soudní kanceláře.
 3. U soudních znalců musí být zaručena nezávislost a nestrannost. Pravidla upravující střet zájmů platná pro soudce, uvedená v článku 7 statutu, se použijí na soudní znalce obdobně.
 4. Znalecký posudek předložený soudním znalcem Soudu se poskytne stranám, které mají možnost se k němu vyjádřit.
 Článek 58
 Ochrana důvěrných informací
 Na ochranu obchodního tajemství, osobních údajů nebo jiných důvěrných informací některé ze stran řízení nebo třetí osoby nebo k zamezení zneužití důkazů může Soud nařídit, aby shromažďování a použití důkazů v rámci řízení před Soudem bylo omezeno nebo zakázáno nebo aby přístup k nim byl omezen na konkrétní osoby.
 Článek 59
 Příkaz k předložení důkazů
 1. Na návrh strany, která předložila přiměřeně dostupné důkazy dostačující k doložení jejích nároků a označila při dokládání těchto nároků konkrétní důkazy, které má pod kontrolou protistrana nebo třetí osoba, může Soud s výhradou ochrany důvěrných informací přikázat, aby protistrana nebo třetí osoba tyto důkazy předložila. Důsledkem tohoto příkazu není povinnost vypovídat či jinak jednat ve vlastní neprospěch.
 2. Na návrh jedné ze stran může Soud za stejných podmínek, jaké jsou uvedeny v odstavci 1, přikázat, s výhradou ochrany důvěrných informací, zaslání bankovních, finančních nebo obchodních dokumentů, které jsou pod kontrolou protistrany.
 Článek 60
 Příkaz k zajištění důkazů a prohlídce objektu
 1. Soud může i před zahájením řízení ve věci samé na návrh žalobce, který předložil přiměřeně dostupné důkazy na podporu tvrzení, že došlo nebo má dojít k porušení patentu, dát s výhradou ochrany důvěrných informací příkaz k okamžitým a účinným předběžným opatřením za účelem zajištění příslušných důkazů souvisejících s domnělým porušením patentu.
 2. Tato opatření mohou zahrnovat podrobný popis, případně s odebráním vzorků, nebo fyzické zajištění výrobků porušujících patent a ve vhodných případech materiálů a prvků použitých při výrobě nebo distribuci těchto výrobků, jakož i související dokumentace.
 3. Soud může i před zahájením řízení ve věci samé na návrh žalobce, který předložil důkazy na podporu svého tvrzení, že došlo nebo


text:
má dojít k porušení patentu, dát příkaz k prohlídce objektu. Prohlídku objektu provádí osoba jmenovaná Soudem v souladu s jednacím řádem.
 4. Při prohlídce objektu není žalobce sám přítomen, avšak může jej zastupovat nezávislý odborník, jehož jméno musí být uvedeno v soudním příkazu.
 5. Opatření se nařizují zejména v případech, kdy by jakékoli zdržení pravděpodobně způsobilo nenapravitelnou škodu majiteli patentu nebo kdy existuje prokazatelné nebezpečí zničení důkazů, a to i bez slyšení druhé strany, je-li to nezbytné.
 6. Pokud jsou nařízena opatření k zajištění důkazů nebo prohlídce objektu bez slyšení druhé strany v dané věci, jsou dotčené strany neprodleně a nejpozději bezprostředně po provedení opatření informovány. Přezkum včetně práva na slyšení se provede na návrh dotčených stran s cílem rozhodnout v přiměřené lhůtě po oznámení opatření, zda budou opatření upravena, zrušena nebo potvrzena.
 7. Opatření k zajištění důkazů mohou být podmíněna složením přiměřené jistoty nebo rovnocenné záruky žalobcem, a to za účelem zajištění náhrady jakékoli újmy vzniklé žalovanému ve smyslu odstavce 9.
 8. Soud zajistí, aby opatření k zajištění důkazů byla na návrh žalovaného zrušena nebo jiným způsobem přestala být účinná, aniž je tím dotčena náhrada škody, která může být požadována, pokud žalobce nepodá před Soudem ve lhůtě nejvýše 31 kalendářních nebo 20 pracovních dnů, podle toho, která lhůta je delší, žalobu vedoucí k rozhodnutí ve věci samé.
 9. Pokud jsou opatření k zajištění důkazů zrušena nebo pokud skončí v důsledku jakéhokoli jednání nebo opomenutí žalobce, nebo pokud se následně prokáže, že nedošlo k žádnému porušení nebo hrozícímu porušení patentu, může Soud na návrh žalovaného žalobci přikázat, aby žalovanému poskytnul přiměřenou náhradu jakékoli škody způsobené těmito opatřeními.
 Článek 61
 Zmrazení aktiv
 1. Na návrh žalobce, který předložil přiměřeně dostupné důkazy na podporu tvrzení, že patent byl porušen nebo jeho porušení hrozí, může Soud i před zahájením řízení ve věci samé straně přikázat, aby se zdržela převádění jakýchkoli aktiv z území, které spadá do jeho působnosti, nebo obchodování s jakýmikoli aktivy, ať již se nacházejí na území v jeho působnosti, nebo nikoli.
 2. Na opatření uvedená v tomto článku se použijí ustanovení čl. 60 odst. 5 až 9 obdobně.
 Článek 62
 Předběžná nebo zajišťovací opatření
 1. Soud může formou příkazu vůči domnělému porušiteli patentu nebo zprostředkovateli, jehož služeb využívá domnělý porušitel patentu, vydat soudní zákaz směřující k zabránění bezprostředně hrozícímu porušení patentu, k předběžnému zákazu pokračování domnělého porušování patentu, případně i pod hrozbou opakované platby penále, nebo k tomu, že toto pokračování bude podmíněno složením jistoty k zajištění náhrady ve prospěch majitele práv.
 2. Soud má možnost zvážit zájmy stran a zejména zohlednit případnou újmu vzniklou kterékoli z nich v důsledku vydání nebo odmítnutí vydání soudního zákazu.
 3. Soud může rovněž nařídit zajištění nebo vydání výrobků podezřelých z porušení patentu tak, aby zabránil jejich vstupu do obchodních kanálů nebo jejich pohybu v nich. Pokud žalobce prokáže, že by mohla být ohrožena náhrada škody, může Soud nařídit předběžné zajištění movitého a nemovitého majetku domnělého porušitele patentu včetně blokace jeho bankovních účtů a jiných aktiv.
 4. Pokud jde o opatření uvedená v odstavcích


text:
1 a 3, může Soud od žalobce požadovat, aby předložil veškeré rozumné důkazy, s cílem dostatečně se ujistit, že žalobce je majitelem práv a že jeho práva jsou porušována nebo jejich porušení bezprostředně hrozí.
 5. Na opatření uvedená v tomto článku se použijí ustanovení čl. 60 odst. 5 až 9 obdobně.
 Článek 63
 Trvalé soudní zákazy
 1. Pokud je přijato rozhodnutí, které shledává, že došlo k porušení patentu, může Soud vůči porušiteli vydat soudní zákaz, kterým se zakazuje další porušování patentu. Stejný zákaz může Soud vydat vůči zprostředkovateli, jehož služeb využívá k porušování patentu třetí osoba.
 2. Za porušení zákazu uvedeného v odstavci 1 mohou být uloženy opakované platby penále splatné Soudu.
 Článek 64
 Nápravná opatření v řízení o porušení patentu
 1. Aniž je dotčena náhrada škody, na kterou má poškozená strana nárok z důvodu porušení patentu, a bez jakékoli náhrady může Soud na návrh žalobce nařídit přijetí odpovídajících opatření ve vztahu k výrobkům, u nichž bylo shledáno porušení patentu, a ve vhodných případech ve vztahu k hlavním materiálům a nástrojům používaným při vytváření nebo výrobě těchto výrobků.
 2. Tato opatření zahrnují:
 a)
 prohlášení o porušení patentu;
 b)
 stažení výrobků z obchodních kanálů;
 c)
 úpravu výrobku tak, aby byla odstraněna vlastnost porušující patent;
 d)
 konečné odstranění výrobků z obchodních kanálů, nebo
 e)
 zničení výrobků nebo příslušných materiálů a nástrojů.
 3. Soud nařídí, aby uvedená opatření byla provedena na náklady porušitele patentu, ledaže jsou dány zvláštní důvody, proč tak neučinit.
 4. Při zvažování návrhu nápravných opatření podle tohoto článku Soud zohlední přiměřenost prostředků k nápravě, jež mají být nařízeny, ve vztahu k závažnosti porušení patentu, ochotu porušitele upravit materiály tak, aby nedocházelo k porušování patentu, jakož i zájmy třetích osob.
 Článek 65
 Rozhodnutí o platnosti patentu
 1. Soud rozhodne o platnosti patentu na základě žaloby na zrušení patentu nebo protižaloby týkající se zrušení patentu.
 2. Soud může patent zcela nebo zčásti zrušit pouze z důvodů uvedených v čl. 138 odst. 1 a čl. 139 odst. 2 Evropské patentové úmluvy.
 3. Aniž je dotčen čl. 138 odst. 3 Evropské patentové úmluvy, týkají-li se důvody ke zrušení patentu jen části patentu, omezí se patent odpovídající změnou nároků a částečně se zruší.
 4. Má se za to, že v rozsahu, v němž byl zrušen, neměl patent od samého počátku účinky uvedené v článcích 64 a 67 Evropské patentové úmluvy.
 5. Pokud Soud konečným rozhodnutím patent zcela nebo částečně zruší, zašle kopii rozhodnutí Evropskému patentovému úřadu a v případě evropského patentu národnímu patentovému úřadu každého dotčeného smluvního členského státu.
 Článek 66
 Pravomoci Soudu ve vztahu k rozhodnutím Evropského patentového úřadu
 1. U žalob podaných podle čl. 32 odst. 1 písm. i) může Soud vykonávat veškeré pravomoci svěřené Evropskému patentovému úřadu v souladu s článkem 9 nařízení (EU) č. 1257/2012, včetně opravy záznamů v rejstříku pro jednotnou patentovou ochranu.
 2. U žalob podaných podle čl. 32 odst. 1 písm. i) nesou strany odchylně od článku 69 své náklady samy.
 Článek 67
 Pravomoc nařídit sdělení informací
 1. Soud může na základě odůvodněného a přiměřeného návrhu žalobce a


text:
v souladu s jednacím řádem nařídit porušiteli patentu, aby žalobce informoval o:
 a)
 původu výrobků nebo postupů porušujících patent a o jejich distribučních kanálech;
 b)
 množstvích, která byla v případě výrobků porušujících patent vyrobena, zhotovena, dodána, obdržena nebo objednána, a o ceně těchto výrobků, a
 c)
 totožnosti všech třetích osob zapojených do výroby nebo distribuce výrobků porušujících patent nebo používaných v rámci postupu porušujícího patent.
 2. Soud může v souladu s jednacím řádem rovněž nařídit jakékoli třetí osobě:
 a)
 u níž bylo shledáno, že v obchodním měřítku vlastní výrobky porušující patent nebo používá postup porušující patent;
 b)
 u níž bylo shledáno, že v obchodním měřítku poskytuje služby využívané při činnostech porušujících patent, nebo
 c)
 která byla označena osobou uvedenou v písmeni a) nebo b) jakožto osoba zapojená do výroby, zhotovování nebo distribuce výrobků porušujících patent nebo do postupů či poskytování služeb,
 aby žalobci poskytly informace uvedené v odstavci 1.
 Článek 68
 Přiznání náhrady škody
 1. Soud na návrh poškozené strany nařídí porušiteli, který byl vědomě zapojen do činnosti porušující patent nebo o tomto porušení mohl a měl vědět, aby poškozenému nahradil škodu ve výši přiměřené újmě, kterou poškozený v důsledku porušení patentu skutečně utrpěl.
 2. Situace poškozeného se pokud možno uvede do stavu, v němž by se nacházel, pokud by k žádnému porušení patentu nedošlo. Porušitel patentu nesmí z porušení získat žádnou výhodu. Náhrada škody však nesmí plnit trestní funkci.
 3. Při rozhodování o náhradě škody Soud:
 a)
 zohlední všechny vhodné aspekty, jako například negativní hospodářské dopady, včetně ušlého zisku, které poškozený utrpěl, veškerý neoprávněný zisk porušitele patentu, a ve vhodných případech jiné než ekonomické aspekty, jako například morální újmu způsobenou poškozenému porušením patentu, nebo
 b)
 může jako alternativní řešení k písmeni a) ve vhodných případech stanovit výši škody v podobě jednorázového odškodnění na základě prvků, jako je minimální výše poplatků nebo licenčních poplatků, na něž by žalobci vznikl nárok, pokud by porušitel požádal o povolení k využívání daného patentu.
 4. Pokud se porušitel patentu do činnosti porušující patent nezapojil vědomě nebo tak, že o porušení patentu vědět nemohl a ani neměl, může Soud nařídit vrácení zisku nebo zaplacení náhrady.
 Článek 69
 Náklady soudního řízení
 1. Rozumné a přiměřené náklady soudního řízení a jiné výdaje vynaložené stranou, která byla ve sporu úspěšná, obvykle nese do výše, jejíž horní hranice je stanovena v souladu s jednacím řádem, strana, která ve sporu nebyla úspěšná, ledaže je v zájmu spravedlnosti třeba odlišná úprava.
 2. V případě pouze částečného úspěchu některé ze stran nebo za výjimečných okolností může Soud nařídit, aby byly náklady rozděleny rovným dílem nebo aby strany hradily každá své vlastní náklady.
 3. Každá strana by měla uhradit veškeré zbytečné náklady, které způsobila Soudu nebo druhé straně.
 4. Na návrh žalované strany může Soud žalobci nařídit, aby složil přiměřenou jistotu k zajištění nákladů soudního řízení a jiných výdajů vzniklých žalovanému, za něž může být žalobce odpovědný, a to zejména v případech uvedených v článcích 59 až 62.
 Článek 70
 Soudní poplatky
 1. Strany účastnící se řízení před Soudem hradí soudní poplatky.
 2.


text:
Soudní poplatky se hradí předem, ledaže jednací řád stanoví jinak. Strana, která neuhradila předepsaný soudní poplatek, může být vyloučena z další účasti na řízení.
 Článek 71
 Právní pomoc
 1. Strana, která je fyzickou osobou a zcela nebo zčásti není schopna hradit náklady řízení, může kdykoli požádat o právní pomoc. Podmínky pro poskytování právní pomoci stanoví jednací řád.
 2. Soud rozhodne v souladu s jednacím řádem, zda by právní pomoc měla být poskytnuta v plném rozsahu nebo částečně, nebo zda by měla být odmítnuta.
 3. Správní výbor stanoví na návrh Soudu rozsah právní pomoci a pravidla pro úhradu nákladů s ní spojených.
 Článek 72
 Promlčecí lhůty
 Aniž je dotčen čl. 24 odst. 2 a 3, nelze žaloby související se všemi druhy finančních náhrad podávat po uplynutí pěti let ode dne, kdy se žalobce dozvěděl nebo mohl a měl dozvědět o poslední skutečnosti, na níž je žaloba založena.
 KAPITOLA V
 Odvolání
 Článek 73
 Odvolání
 1. Odvolání proti rozhodnutí soudu prvního stupně může být podáno u odvolacího soudu kteroukoli stranou, která byla ve svém podání zcela nebo zčásti neúspěšná, a to do dvou měsíců ode dne oznámení rozhodnutí.
 2. Odvolání proti příkazu soudu prvního stupně může být podáno u odvolacího soudu kteroukoli stranou, která byla ve svém podání zcela nebo zčásti neúspěšná:
 a)
 u příkazů uvedených v čl. 49 odst. 5 a článcích 59 až 62 a 67 do 15 kalendářních dnů od oznámení příkazu žalobci;
 b)
 u jiných příkazů, než jsou příkazy uvedené v písmeni a):
 i)
 zároveň s odvoláním proti rozhodnutí, nebo
 ii)
 poskytne-li Soud lhůtu pro odvolání, do 15 dnů od oznámení příslušného rozhodnutí Soudu.
 3. Odvolání proti rozhodnutí nebo příkazu soudu prvního stupně se může týkat právních i skutkových otázek.
 4. Nové skutečnosti a nové důkazy mohou být předloženy pouze v souladu s jednacím řádem a pouze v případě, že jejich předložení příslušnou stranou nemohlo být přiměřeně očekáváno během řízení před soudem prvního stupně.
 Článek 74
 Účinky odvolání
 1. Odvolání nemá odkladný účinek, ledaže odvolací soud rozhodne jinak na základě odůvodněného návrhu jedné ze stran. Jednací řád musí obsahovat záruky, že takové rozhodnutí je učiněno neprodleně.
 2. Bez ohledu na odstavec 1 má odvolání proti rozhodnutí o žalobách nebo protižalobách na zrušení patentu a o žalobách podle čl. 32 odst. 1 písm. i) vždy odkladný účinek.
 3. Odvolání proti příkazům uvedeným v čl. 49 odst. 5 a článcích 59 až 62 nebo 67 nebrání v pokračování hlavního řízení. Soud prvního stupně nicméně nepřijme rozhodnutí v hlavním řízení, dokud nebylo vydáno rozhodnutí odvolacího soudu ve věci příkazu napadeného odvoláním.
 Článek 75
 Rozhodnutí o odvolání a vrácení věci k opětovnému projednání
 1. Pokud je odvolání podle článku 73 opodstatněné, zruší odvolací soud rozhodnutí soudu prvního stupně a vydá konečné rozhodnutí. Odvolací soud může ve výjimečných případech a v souladu s jednacím řádem vrátit soudu prvního stupně věc zpět k opětovnému projednání a k rozhodnutí.
 2. Je-li věc vrácena soudu prvního stupně k opětovnému projednání podle odstavce 1, je soud prvního stupně vázán právním názorem obsaženým v rozhodnutí odvolacího soudu.
 KAPITOLA VI


text:
Rozhodnutí
 Článek 76
 Základ pro rozhodnutí a právo na vyjádření
 1. Soud je vázán rozsahem návrhu, který strany předloží, a nepřizná jim více, než požadují.
 2. Rozhodnutí ve věci samé mohou být založena pouze na důvodech, skutečnostech a důkazech, které strany předložily nebo které byly v řízení použity na základě příkazu Soudu a k nimž strany měly možnost se vyjádřit.
 3. Soud hodnotí důkazy svobodně a nezávisle.
 Článek 77
 Formální požadavky
 1. Rozhodnutí a příkazy Soudu musí obsahovat odůvodnění a vydávají se v písemné formě v souladu s jednacím řádem.
 2. Rozhodnutí a příkazy Soudu se vydávají v jazyce řízení.
 Článek 78
 Rozhodnutí Soudu a odlišná stanoviska
 1. Rozhodnutí a příkazy Soudu se přijímají většinou soudců senátu v souladu se statutem. V případě rovnosti hlasů rozhoduje hlas předsedajícího soudce.
 2. Za výjimečných okolností může každý soudce senátu vyjádřit své odlišné stanovisko odděleně od rozhodnutí Soudu.
 Článek 79
 Smír
 Strany mohou kdykoli během řízení uzavřít svůj spor smírem, který Soud potvrdí rozhodnutím. Smírem nelze zrušit nebo omezit patent.
 Článek 80
 Zveřejnění rozhodnutí
 Soud může na návrh žalobce a na náklady porušitele nařídit vhodná opatření pro šíření informací týkajících se rozhodnutí Soudu, včetně zveřejnění rozhodnutí a jeho úplné nebo částečné uveřejnění ve veřejných sdělovacích prostředcích.
 Článek 81
 Obnova řízení
 1. Odvolací soud může výjimečně vyhovět návrhu na obnovu řízení po vydání konečného rozhodnutí Soudu, pokud:
 a)
 strana navrhující obnovu řízení zjistí skutečnost, jež svou povahou může představovat rozhodující faktor a jež nebyla v době vydání rozhodnutí této straně známa; takovému návrhu lze vyhovět pouze na základě skutku, který byl konečným rozhodnutím vnitrostátního soudu označen za trestný čin, nebo
 b)
 došlo k zásadnímu procesnímu pochybení, zejména v případě, že žalovanému, který se nedostavil k jednání před Soudem, nebyl doručen dokument, jímž bylo zahájeno řízení, nebo rovnocenný dokument s dostatečným předstihem a způsobem, který by mu umožnil zajistit si obhajobu.
 2. Návrh na obnovu řízení se podává do 10 let ode dne vydání rozhodnutí, avšak nejpozději do dvou měsíců ode dne zjištění nové skutečnosti nebo procesního pochybení. Takový návrh nemá odkladný účinek, ledaže odvolací soud rozhodne jinak.
 3. Pokud je návrh na obnovu řízení opodstatněný, odvolací soud v souladu s jednacím řádem zkoumané rozhodnutí zcela nebo zčásti zruší a znovu zahájí řízení za účelem nového soudního jednání a rozhodnutí.
 4. Osoby využívající patenty, které jsou předmětem přezkoumávaného rozhodnutí, jednající v dobré víře by měly být oprávněny pokračovat v jejich využívání.
 Článek 82
 Výkon rozhodnutí a příkazů
 1. Rozhodnutí a příkazy Soudu jsou vykonatelné ve všech smluvních členských státech. K rozhodnutí Soudu se připojuje příkaz k jeho výkonu.
 2. Výkon rozhodnutí může být podmíněn složením jistoty nebo poskytnutím rovnocenné záruky k zajištění náhrady za utrpěnou škodu, a to zejména v případě soudních zákazů.
 3. Aniž je dotčena tato dohoda a statut, řídí se vykonávací řízení právem smluvního členského státu, v němž se rozhodnutí vykonává. Rozhodnutí Soudu se vykonává za stejných podmínek jako rozhodnutí vydané ve smluvním členském státě, v němž se rozhodnutí vykonává.
 4. Pokud některá strana nesplní podmínky příkazu Soudu, mohou jí být uloženy


text:
opakované platby penále ve prospěch Soudu. Výše jednotlivých plateb penále musí být přiměřená významu příkazu, který má být vykonán, a není jí dotčeno právo dotyčné strany požadovat náhradu škody nebo složení jistoty.
 ČÁST IV
 PŘECHODNÁ USTANOVENÍ
 Článek 83
 Přechodný režim
 1. Během přechodného období sedmi let od vstupu této dohody v platnost lze žaloby na porušení nebo na zrušení evropského patentu nebo žaloby na porušení nebo prohlášení neplatnosti dodatkového ochranného osvědčení vydaného pro výrobek chráněný evropským patentem nadále podávat u vnitrostátních soudů nebo jiných příslušných vnitrostátních orgánů.
 2. Žaloba projednávaná u vnitrostátního soudu na konci přechodného období není uplynutím tohoto období dotčena.
 3. Nebyla-li dosud podána žaloba u Soudu, má majitel evropského patentu uděleného před uplynutím přechodného období podle odstavce 1 a případně podle odstavce 5, nebo přihlašovatel, který podal evropskou patentovou přihlášku před uplynutím přechodného období podle odstavce 1 a případně podle odstavce 5, jakož i majitel dodatkového ochranného osvědčení vydaného pro výrobek chráněný evropským patentem možnost rozhodnout se, že bude vyňat z výlučné pravomoci Soudu. Za tímto účelem oznámí své rozhodnutí o vynětí soudní kanceláři nejpozději jeden měsíc před uplynutím přechodného období. Toto vynětí nabývá účinku dnem zanesení do rejstříku.
 4. Nebyla-li dosud podána žaloba u vnitrostátního soudu, mohou majitelé evropského patentu a žadatelé o něj, nebo majitelé dodatkového ochranného osvědčení vydaného pro výrobek chráněný evropským patentem, kteří se rozhodli pro vynětí z pravomoci Soudu podle odstavce 3, toto své rozhodnutí vzít zpět. V takovém případě o tom informují soudní kancelář. Toto zpětvzetí rozhodnutí nabývá účinku dnem zanesení do rejstříku.
 5. Správní výbor zahájí pět let od vstupu této dohody v platnost rozsáhlé konzultace s uživateli patentového systému a průzkum o počtu evropských patentů a dodatkových ochranných osvědčení vydaných pro výrobky chráněné evropským patentem, ohledně nichž jsou u vnitrostátních soudů v souladu s odstavcem 1 stále projednávány žaloby na porušení, zrušení nebo prohlášení neplatnosti patentu, o příčinách tohoto stavu a jeho důsledcích. Správní výbor může na základě této konzultace a stanoviska Soudu rozhodnout o prodloužení přechodného období až o sedm let.
 ČÁST V
 ZÁVĚREČNÁ USTANOVENÍ
 Článek 84
 Podpis, ratifikace a přistoupení
 1. Dohoda je otevřena k podpisu všem členským státům dne 19. února 2013.
 2. Tato dohoda podléhá ratifikaci v souladu s ústavními požadavky jednotlivých členských států. Ratifikační listiny budou uloženy u Generálního sekretariátu Rady Evropské unie (dále jen „depozitář“).
 3. Každý členský stát, který podepsal tuto dohodu, oznámí její ratifikaci Evropské komisi v okamžiku uložení své ratifikační listiny v souladu s čl. 18 odst. 3 nařízení (EU) č. 1257/2012.
 4. Dohoda je otevřena k přistoupení všem členským státům. Listiny o přistoupení budou uloženy u depozitáře.
 Článek 85
 Úkoly depozitáře
 1. Depozitář vydává ověřené kopie této dohody a předává je vládám všech členských států, které dohodu podepsaly nebo k ní přistoupily.
 2. Depozitář oznámí vládám členských států, jež dohodu podepsaly nebo k ní přistoupily:
 a)
 každý podpis;
 b)
 uložení každé ratifikační listiny nebo listiny o přistoupení;
 c)
 den vstupu této dohody v platnost.
 3. Depozitář tuto dohodu zaregistruje u sekretariátu Organizace spojených národů.
 Článek 86
 Doba platnosti dohody


text:
Tato dohoda se uzavírá na dobu neurčitou.
 Článek 87
 Revize
 1. Sedm let od vstupu této dohody v platnost nebo poté, co Soud vydá 2 000 rozhodnutí ve věci porušení patentů, podle toho, co nastane později, a v případě potřeby v pravidelných intervalech po tomto dni přistoupí správní výbor k rozsáhlým konzultacím s uživateli patentového systému ohledně fungování, účinnosti a nákladové efektivity Soudu a ohledně důvěry uživatelů patentového systému v kvalitu rozhodnutí Soudu. Na základě těchto konzultací a stanoviska Soudu může správní výbor rozhodnout o revizi této dohody za účelem zlepšení fungování Soudu.
 2. Správní výbor může tuto dohodu změnit za účelem jejího uvedení do souladu s mezinárodní smlouvou týkající se patentů nebo s právem Unie.
 3. Rozhodnutí správního výboru přijaté na základě odstavců 1 a 2 nenabude účinku, pokud některý smluvní členský stát na základě svých příslušných vnitrostátních rozhodovacích postupů do 12 měsíců ode dne přijetí rozhodnutí prohlásí, že si jím nepřeje být vázán. V takovém případě je svolána konference smluvních členských států o revizi této dohody.
 Článek 88
 Jazyky dohody
 1. Tato dohoda je vypracována v jediném vyhotovení v jazyce anglickém, francouzském a německém, přičemž všechna znění mají stejnou platnost.
 2. Znění této dohody vypracovaná v úředních jazycích smluvních členských států, které nejsou uvedeny v odstavci 1, se považují za úřední znění, pokud byla schválena správním výborem. V případě odlišností mezi jednotlivými zněními mají přednost znění uvedená v odstavci 1.
 Článek 89
 Vstup v platnost
 1. Tato dohoda vstupuje v platnost dne 1. ledna 2014, nebo prvním dnem čtvrtého měsíce následujícího po uložení třinácté ratifikační listiny nebo listiny o přistoupení v souladu s článkem 84, pokud mezi nimi budou listiny tří států, v nichž bylo v platnosti nejvíce evropských patentů v roce předcházejícím roku podpisu dohody, nebo prvním dnem čtvrtého měsíce po vstupu v platnost změn nařízení (EU) č. 1215/2012, pokud jde o jeho vztah k této dohodě, podle toho, co nastane nejpozději.
 2. Všechny ratifikace nebo přistoupení provedené po dni vstupu této dohody v platnost nabývají účinku prvním dnem čtvrtého měsíce po uložení ratifikační listiny nebo listiny o přistoupení.
 Na důkaz čehož připojili níže podepsaní k tomu zplnomocnění zástupci k této dohodě své podpisy.
 V Bruselu dne devatenáctého února roku dva tisíce třináct v angličtině, francouzštině a němčině, přičemž všechna tři znění mají stejnou platnost, v jednom vyhotovení, které bude uloženo v archivech Generálního sekretariátu Rady Evropské unie.
 Voor het Koninkrijk België
 Pour le Royaume de Belgique
 Für das Königreich Belgien
 For the Kingdom of Belgium
 За Република България
 Für die Republik Bulgarien
 For the Republic of Bulgaria
 Pour la République de Bulgarie
 Za Českou republiku
 Für die Tschechische Republik
 For the Czech Republic
 Pour la République tchèque
 For Kongeriget Danmark
 Für das Königreich Dänemark
 For the Kingdom of Denmark
 Pour le Royaume du Danemark
 Für die Bundesrepublik Deutschland
 For the Federal Republic of Germany
 Pour la République fédérale d'Allemagne
 Eesti Vabariigi nimel
 Für die Republik Estland
 For the Republic of Estonia
 Pour la République d'Estonie
 Thar cheann Na hÉireann
 For Ireland
 Für Irland
 Pour l'Irlande
 Για


text:
την Ελληνική Δημοκρατία
 Für die Hellenische Republik
 For the Hellenic Republic
 Pour la République hellénique
 Pour la République française
 Für die Französische Republik
 For the French Republic
 Per la Repubblica italiana
 Für die Italienische Republik
 For the Italian Republic
 Pour la République italienne
 Για την Κυπριακή Δημοκρατία
 Für die Republik Zypern
 For the Republic of Cyprus
 Pour la République de Chypre
 Latvijas Republikas vārdā –
 Für die Republik Lettland
 For the Republic of Latvia
 Pour la République de Lettonie
 Lietuvos Respublikos vardu
 Für die Republik Litauen
 For the Republic of Lithuania
 Pour la République de Lituanie
 Pour le Grand-Duché de Luxembourg
 Für das Grossherzogtum Luxemburg
 For the Grand Duchy of Luxembourg
 Magyarország részéről
 Für Ungarn
 For Hungary
 Pour la Hongrie
 Għal Malta
 Für Malta
 For Malta
 Pour Malte
 Voor het Koninkrijk der Nederlanden
 Für das Königreich der Niederlande
 For the Kingdom of the Netherlands
 Pour le Royaume des Pays-Bas
 Für die Republik Österreich
 For the Republic of Austria
 Pour la République d'Autriche
 Pela República Portuguesa
 Für die Portugiesische Republik
 For the Portuguese Republic
 Pour la République portugaise
 Pentru România
 Für Rumänien
 For Romania
 Pour la Roumanie
 Za Republiko Slovenijo
 Für die Republik Slowenien
 For the Republic of Slovenia
 Pour la République de Slovénie
 Za Slovenskú republiku
 Für die Slowakische Republik
 For the Slovak Republic
 Pour la République slovaque
 Suomen tasavallan puolesta
 För Republiken Finland
 Für die Republik Finnland
 For the Republic of Finland
 Pour la République de Finlande
 För Konungariket Sverige
 Für das Königreich Schweden
 For the Kingdom of Sweden
 Pour le Royaume de Suède
 For the United Kingdom of Great Britain and Northern Ireland
 Für das Vereinigte Königreich-Grossbritannien und Nordirland
 Pour le Royaume-Uni-de Grande-Bretagne et d'Irlande du Nord
 (1) Nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1257/2012 ze dne 17. prosince 2012, kterým se provádí posílená spolupráce v oblasti vytvoření jednotné patentové ochrany (Úř. věst. L 361, 31.12.2012, s. 1), ve znění pozdějších změn.
 (2) Nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1215/2012 ze dne 12. prosince 2012 o příslušnosti a uznávání a výkonu soudních rozhodnutí v občanských a obchodních věcech (Úř. věst. L 351, 20.12.2012, s. 1), ve znění pozdějších změn.
 (3) Nařízení Evropského Parlamentu a Rady (ES) č. 469/2009 ze dne 6. května 2009 o dodatkových ochranných osvědčeních pro léčivé přípravky (Úř. věst. L 152, 16.6.2009, s. 1), ve znění pozdějších změn.
 (4) Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1610/96 ze dne 23. července 1996 o zavedení dodatkových ochranných osvědčení pro přípravky na ochranu rostlin (Úř. věst. L 198, 8.8.1996, s. 30), ve znění pozdějších změn.
 (5) Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 593/2008 ze dne 17. června 2008 o právu rozhodném pro smluvní závazkové vztahy (Řím I) (Úř. věst. L 177, 4.7.2008, s. 6), ve znění pozdějších změn.
 (6) Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 864/2007 ze dne 11. července 2007 o právu rozhodném pro mimosmluvní závazkové vztahy (Řím II) (Úř. věst. L 199, 31.7.2007, s. 40), ve znění pozdějších změn.
 (7) Nařízení Rady (EU) č. 1260/2012 ze dne 17. prosince 2012, kterým


text:
se provádí posílená spolupráce v oblasti vytvoření jednotné patentové ochrany, pokud jde o příslušná ustanovení o překladu (Úř. věst. L 361, 31.12.2012, s. 89), ve znění pozdějších změn.
 (8) Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2001/82/ES ze dne 6. listopadu 2001 o kodexu Společenství týkajícím se veterinárních léčivých přípravků (Úř. věst. L 311, 28.11.2001, s. 1), ve znění pozdějších změn.
 (9) Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2001/83/ES ze dne 6. listopadu 2001 o kodexu Společenství týkajícím se humánních léčivých přípravků (Úř. věst. L 311, 28.11.2001, s. 67), ve znění pozdějších změn.
 (10) Mezinárodní organizace pro civilní letectví (ICAO), „Chicagská úmluva“, dokument 7300/9 (9. vydání, 2006).
 (11) Nařízení Rady (ES) č. 2100/94 ze dne 27. července 1994 o odrůdových právech Společenství (Úř. věst. L 227, 1.9.1994, s. 1), ve znění pozdějších změn.
 (12) Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/24/ES ze dne 23. dubna 2009 o právní ochraně počítačových programů (Úř. věst. L 111, 5.5.2009, s. 16), ve znění pozdějších změn.
 (13) Směrnice Evropského Parlamentu a Rady 98/44/ES ze dne 6. července 1998 o právní ochraně biotechnologických vynálezů (Úř. věst. L 213, 30.7.1998, s. 13), ve znění pozdějších změn.
 (14) Úmluva o příslušnosti a uznávání a výkonu soudních rozhodnutí v občanských a obchodních věcech podepsaná dne 30. října 2007 v Luganu, ve znění pozdějších změn.
 PŘÍLOHA I
 STATUT JEDNOTNÉHO PATENTOVÉHO SOUDU
 Článek 1
 Oblast působnosti statutu
 Tento statut obsahuje institucionální a finanční ustanovení pro Jednotný patentový soud zřízený podle článku 1 dohody.
 KAPITOLA I
 SOUDCI
 Článek 2
 Způsobilost soudců
 1. Soudcem může být jmenována osoba, která je státním příslušníkem smluvního členského státu a splňuje podmínky uvedené v článku 15 dohody a v tomto statutu.
 2. Soudce musí dobře ovládat alespoň jeden úřední jazyk Evropského patentového úřadu.
 3. Zkušenosti s patentovými spory, které je třeba prokázat při jmenování podle čl. 15 odst. 1 dohody, lze získat odbornou přípravou podle čl. 11 odst. 4 písm. a) tohoto statutu.
 Článek 3
 Jmenování soudců
 1. Soudci jsou jmenováni postupem uvedeným v článku 16 dohody.
 2. Nabídky na neobsazená místa jsou veřejně vyhlašovány s uvedením příslušných kritérií způsobilosti ve smyslu článku 2. Poradní výbor vydává stanovisko ke vhodnosti kandidátů na výkon funkce soudce Soudu. Ve stanovisku je uveden seznam nejvhodnějších kandidátů. Seznam obsahuje alespoň dvakrát více kandidátů, než je počet neobsazených míst. V nezbytných případech může poradní výbor doporučit, aby se kandidát na funkci soudce před rozhodnutím o jmenování zúčastnil odborné přípravy v oblasti patentových sporů podle čl. 11 odst. 4 písm. a).
 3. Při jmenování soudců zajistí správní výbor nejvyšší úroveň právní a technické odbornosti a vyvážené složení Soudu na co nejširším zeměpisném základě z řad státních příslušníků smluvních členských států.
 4. Správní výbor jmenuje tolik soudců, kolik je jich potřeba pro řádné fungování Soudu. Správní výbor nejprve jmenuje takový počet soudců, který je nezbytný pro ustavení alespoň jednoho senátu v každé komoře soudu prvního stupně a alespoň dvou senátů odvolacího soudu.
 5. V rozhodnutí správního výboru, kterým jsou jmenováni soudci s právnickou kvalifikací na plný nebo částečný pracovní úvazek a soudci s technickou kvalifikací na plný


text:
pracovní úvazek, je uveden stupeň Soudu nebo příslušná komora soudu prvního stupně, pro které jsou jednotliví soudci jmenováni, a technická oblast nebo oblasti, pro které je jmenován soudce s technickou kvalifikací.
 6. Soudci s technickou kvalifikací na částečný pracovní úvazek jsou jmenováni jako soudci Soudu a zahrnuti do sboru soudců na základě své konkrétní kvalifikace a zkušeností. Jmenování těchto soudců Soudu musí zajišťovat pokrytí všech technických oblastí.
 Článek 4
 Funkční období soudců
 1. Soudci jsou jmenováni na funkční období šesti let, které začíná dnem stanoveným ve jmenovací listině. Mohou být jmenováni opakovaně.
 2. Není-li ve jmenovací listině tento den stanoven, začíná funkční období dnem jejího vystavení.
 Článek 5
 Jmenování členů poradního výboru
 1. Každý smluvní členský stát navrhne jednoho člena poradního výboru, který splňuje požadavky uvedené v čl. 14 odst. 2 dohody.
 2. Členové poradního výboru jsou jmenováni správním výborem po vzájemné dohodě.
 Článek 6
 Přísaha
 Soudce je povinen před nastoupením do funkce složit na veřejném soudním zasedání přísahu, že bude svou funkci vykonávat nestranně a podle svého nejlepšího svědomí a že bude zachovávat tajnost porad Soudu.
 Článek 7
 Nestrannost
 1. Bezprostředně po složení přísahy soudce podepíše prohlášení, kterým se slavnostně zavazuje, že bude během výkonu své funkce i po jeho ukončení dodržovat povinnosti vyplývající z této funkce, zejména povinnost čestného a zdrženlivého jednání, pokud jde o přijímání určitých funkcí nebo výhod po uplynutí funkčního období.
 2. Soudce se nesmí účastnit řízení ve věci, v níž:
 a)
 působil jako poradce;
 b)
 byl stranou nebo jednal ve prospěch jedné ze stran;
 c)
 byl požádán, aby se vyjádřil jako člen soudu, tribunálu, odvolacího senátu, rozhodčího nebo mediačního senátu, vyšetřovací komise nebo v jiné úloze;
 d)
 má na věci nebo ve vztahu k jedné ze stran osobní nebo finanční zájem, nebo
 e)
 je s jednou ze stran nebo s jedním ze zástupců stran v příbuzenském vztahu.
 3. Jestliže se soudce z určitého zvláštního důvodu domnívá, že by se neměl účastnit projednávání nebo rozhodování nebo posuzování v určité věci, uvědomí o tom předsedu odvolacího soudu nebo, pokud se jedná o soudce soudu prvního stupně, předsedu soudu prvního stupně. Jestliže se předseda odvolacího soudu nebo, v případě soudců soudu prvního stupně, předseda soudu prvního stupně, z určitého zvláštního důvodu domnívá, že se některý soudce nemá účastnit projednávání a rozhodování v určité věci, vypracuje o tom písemné odůvodnění a oznámí jej dotyčnému soudci.
 4. Kterákoli strana může vznést námitku proti účasti soudce na řízení z některého z důvodů uvedených v odstavci 2, nebo pokud lze soudce z dobrých důvodů podezřívat ze zaujatosti.
 5. V případě obtíží při uplatňování tohoto článku rozhoduje předsednictvo v souladu s jednacím řádem. Dotyčný soudce je vyslechnut, avšak neúčastní se rozhodování.
 Článek 8
 Imunita soudců
 1. Soudci jsou vyňati z pravomoci soudů. Pokud jde o úkony spojené s výkonem jejich funkce, jsou z pravomoci soudů vyňati i po skončení svých funkcí.
 2. Předsednictvo je může této imunity zbavit.
 3. Je-li po zbavení imunity zahájeno proti některému soudci trestní řízení, může být tento soudce v kterémkoli smluvním členském státě postaven pouze před takový


text:
soud, který je příslušný k trestnímu řízení proti soudcům nejvyšších soudních instancí v tomto státě.
 4. Protokol o výsadách a imunitách Evropské unie se vztahuje na soudce Soudu, aniž jsou dotčena ustanovení týkající se vynětí soudců z pravomoci soudů, která jsou uvedena v tomto statutu.
 Článek 9
 Skončení funkčního období
 1. Funkce soudce zaniká, kromě nahrazení soudce po uplynutí jeho funkčního období podle článku 4 nebo úmrtí, jeho odstoupením.
 2. V případě odstoupení soudce se dopis o odstoupení zasílá předsedovi odvolacího soudu nebo, jedná-li se o soudce soudu prvního stupně, předsedovi soudu prvního stupně s tím, aby jej předložil předsedovi správního výboru.
 3. Mimo případy, na které se použije článek 10, vykonává soudce svou funkci, dokud se jí neujme jeho nástupce.
 4. Všechna neobsazená místa se obsazují jmenováním nového soudce na zbývající část funkčního období jeho předchůdce.
 Článek 10
 Odvolání z funkce
 1. Soudce může být zbaven funkce nebo jiných požitků z ní vyplývajících pouze rozhodnutím předsednictva o tom, že již nesplňuje požadované podmínky nebo neplní povinnosti vyplývající z jeho funkce. Dotyčný soudce je vyslechnut, avšak neúčastní se rozhodování.
 2. Vedoucí soudní kanceláře Soudu sdělí toto rozhodnutí předsedovi správního výboru.
 3. V případě rozhodnutí o zbavení některého soudce jeho funkce se místo soudce stává neobsazeným oznámením tohoto rozhodnutí.
 Článek 11
 Odborná příprava
 1. V rámci odborného vzdělávání podle článku 19 dohody se stanoví vhodná a pravidelná odborná příprava soudců. Předsednictvo přijme předpisy pro odbornou přípravu zajišťující provádění a celkovou soudržnost rámce odborného vzdělávání.
 2. Rámec odborného vzdělávání slouží jako platforma pro výměnu odborných znalostí a jako fórum pro diskuse, zejména prostřednictvím:
 a)
 organizování kurzů, konferencí, seminářů, pracovních schůzek a sympozií;
 b)
 spolupráce s mezinárodními organizacemi a vzdělávacími institucemi v oblasti duševního vlastnictví, a
 c)
 prosazování a podpory dalšího odborného vzdělávání.
 3. Bude vypracován roční pracovní program a hlavní směry odborné přípravy, které budou obsahovat roční plán odborného vzdělávání pro každého soudce s určením hlavních potřeb daného soudce v této oblasti v souladu s předpisy pro odbornou přípravu.
 4. Dále bude rámec odborného vzdělávání:
 a)
 zajišťovat vhodnou odbornou přípravu uchazečů o funkci soudce a nově jmenovaných soudců Soudu;
 b)
 podporovat projekty zaměřené na usnadnění spolupráce mezi zástupci, patentovými zástupci a Soudem.
 Článek 12
 Odměňování
 Správní výbor stanoví odměnu předsedy odvolacího soudu, předsedy soudu prvního stupně, soudců, vedoucího soudní kanceláře, zástupce vedoucího soudní kanceláře a zaměstnanců.
 KAPITOLA II
 USTANOVENÍ O ORGANIZACI SOUDU
 ODDÍL 1
 Společná ustanovení
 Článek 13
 Předseda odvolacího soudu
 1. Předseda odvolacího soudu je volen všemi soudci odvolacího soudu z jejich řad na období tří let. Předsedou odvolacího soudu může být poté znovu zvolen ještě dvakrát.
 2. Předseda odvolacího soudu je volen v tajném hlasování. Soudce, který obdrží nadpoloviční většinu hlasů, je zvolen. Neobdrží-li žádný soudce nadpoloviční většinu hlasů, uskuteční se druhé hlasování a zvolen je ten soudce, který obdrží většinu hlasů.
 3. Předseda odvolacího soudu řídí soudní činnost a správu odvolacího soudu a předsedá odvolacímu soudu při jednáních v plénu.
 4. Uvolní-li se místo předsedy odvolacího soudu před uplynutím jeho funkčního období, zvolí se jeho nástupce na zbývající část


text:
funkčního období.
 Článek 14
 Předseda soudu prvního stupně
 1. Předseda soudu prvního stupně je volen všemi soudci soudu prvního stupně na plný pracovní úvazek z jejich řad na období tří let. Předsedou soudu prvního stupně může být poté znovu zvolen ještě dvakrát.
 2. První předseda soudu prvního stupně musí být státním příslušníkem smluvního členského státu, ve kterém se nachází sídlo ústřední komory.
 3. Předseda soudu prvního stupně řídí soudní činnost a správu soudu prvního stupně.
 4. Ustanovení čl. 13 odst. 2 a 4 se použijí na předsedu soudu prvního stupně obdobně.
 Článek 15
 Předsednictvo
 1. Předsednictvo se skládá z předsedy odvolacího soudu, který stojí v jeho čele, předsedy soudu prvního stupně, dvou soudců odvolacího soudu zvolených z jejich řad, tří soudců soudu prvního stupně na plný pracovní úvazek zvolených z jejich řad a z vedoucího soudní kanceláře jako člena bez hlasovacího práva.
 2. Předsednictvo plní své povinnosti v souladu s tímto statutem. Aniž jsou dotčeny jeho pravomoci, může předsednictvo svěřit některé své úkoly jednomu ze svých členů.
 3. Předsednictvo odpovídá za řízení Soudu a zejména:
 a)
 vypracovává návrhy týkající se změny jednacího řádu v souladu s článkem 41 dohody a návrhy týkající se finančního řádu Soudu;
 b)
 sestavuje roční rozpočet, roční účetní závěrku a výroční zprávu Soudu a předkládá je rozpočtovému výboru;
 c)
 vypracovává hlavní směry programu odborné přípravy soudců a dohlíží nad jeho prováděním;
 d)
 rozhoduje o jmenování a odvolání vedoucího soudní kanceláře a zástupce vedoucího soudní kanceláře;
 e)
 stanoví pravidla, jimiž se řídí soudní kancelář včetně jejích poboček;
 f)
 vydává stanovisko v souladu s čl. 83 odst. 5 dohody.
 4. Rozhodnutí předsednictva uvedená v článcích 7, 8, 10 a 22 jsou přijímána bez účasti vedoucího soudní kanceláře.
 5. Rozhodnutí předsednictva jsou platná pouze, pokud jsou při jejich přijímání přítomni všichni jeho členové nebo jejich řádní zástupci. Rozhodnutí se přijímají většinou hlasů.
 Článek 16
 Zaměstnanci
 1. Úředníci a ostatní zaměstnanci Soudu mají za úkol být nápomocni předsedovi odvolacího soudu, předsedovi soudu prvního stupně, soudcům a vedoucímu soudní kanceláře. Jsou podřízeni vedoucímu soudní kanceláře, a to pod vedením předsedy odvolacího soudu a předsedy soudu prvního stupně.
 2. Správní výbor vypracuje služební řád úředníků a jiných zaměstnanců Soudu.
 Článek 17
 Soudní prázdniny
 1. Po konzultaci s předsednictvem stanoví předseda odvolacího soudu délku soudních prázdnin a pravidla pro dodržování státních svátků.
 2. V průběhu soudních prázdnin může funkci předsedy odvolacího soudu a předsedy soudu prvního stupně vykonávat kterýkoli soudce, jehož k tomu příslušný předseda vyzve. V naléhavých případech může předseda odvolacího soudu soudce svolat.
 3. Předseda odvolacího soudu nebo předseda soudu prvního stupně může v určitých situacích povolit nepřítomnost soudcům odvolacího soudu, respektive soudcům soudu prvního stupně.
 ODDÍL 2
 Soud prvního stupně
 Článek 18
 Zřízení a zrušení místní nebo regionální komory
 1. Žádost jednoho nebo více smluvních členských států o zřízení místní nebo regionální komory se podává předsedovi správního výboru. V žádosti se uvede sídlo místní nebo regionální komory.
 2. Rozhodnutí správního výboru o zřízení místní nebo regionální komory obsahuje údaj o počtu soudců dané komory a je veřejné.
 3. Správní výbor


text:
rozhodne o zrušení místní nebo regionální komory na žádost smluvního členského státu, na jehož území se nachází místní komora, nebo na žádost smluvních států, které sdílejí danou regionální komoru. V rozhodnutí o zrušení místní nebo regionální komory je stanoven den, po kterém nemohou být dané komoře předkládány nové věci, a den, k němuž daná komora zanikne.
 4. Ke dni, k němuž místní nebo regionální komora zanikne, jsou soudci přidělení k této místní nebo regionální komoře přiděleni k ústřední komoře a věci projednávané před touto místní nebo regionální komorou se spolu s pobočkou soudní kanceláře a veškerou její dokumentací převádějí k ústřední komoře.
 Článek 19
 Senáty
 1. Složení senátů a přidělování věcí jednotlivým senátům v rámci komor se řídí jednacím řádem. Jeden soudce senátu je v souladu s jednacím řádem jmenován předsedajícím soudcem.
 2. Senát může v souladu s jednacím řádem pověřit některými funkcemi jednoho nebo více svých soudců.
 3. V souladu s jednacím řádem lze určit pro každou komoru stálého soudce, který se zabývá naléhavými věcmi.
 4. Projednává-li věc samosoudce v souladu s čl. 8 odst. 7 dohody nebo stálý soudce v souladu s odstavcem 3 tohoto článku, plní tento soudce všechny funkce senátu.
 5. Jeden soudce senátu vystupuje v souladu s jednacím řádem jako zpravodaj.
 Článek 20
 Sbor soudců
 1. Vedoucí soudní kanceláře sestavuje seznam jmen soudců zahrnutých do sboru soudců. V seznamu jsou u každého soudce uvedeny alespoň jazykové znalosti, technická oblast a zkušenosti, jakož i věci dříve projednávané tímto soudcem.
 2. V žádosti o přidělení soudce ze sboru soudců zaslané předsedovi soudu prvního stupně se uvede zejména předmět dané věci, úřední jazyk Evropského patentového úřadu používaný soudci senátu, jazyk řízení a požadovaná technická oblast.
 ODDÍL 3
 Odvolací soud
 Článek 21
 Senáty
 1. Složení senátů a přidělování věcí jednotlivým senátům se řídí jednacím řádem. Jeden soudce senátu je v souladu s jednacím řádem jmenován předsedajícím soudcem.
 2. Je-li projednávaná věc mimořádného významu, a zejména může-li mít rozhodnutí dopad na jednot-nost a konzistentnost judikatury Soudu, může odvolací soud na návrh předsedajícího soudce rozhodnout o předání věci Soudu zasedajícímu v plénu.
 3. Senát může v souladu s jednacím řádem pověřit některými funkcemi jednoho nebo více svých soudců.
 4. Jeden soudce senátu vystupuje v souladu s jednacím řádem jako zpravodaj.
 ODDÍL 4
 Soudní kancelář
 Článek 22
 Jmenování a odvolání z funkce vedoucího soudní kanceláře
 1. Předsednictvo jmenuje vedoucího soudní kanceláře Soudu na období šesti let. Vedoucím soudní kanceláře může být jmenována opakovaně táž osoba.
 2. Dva týdny před datem určeným pro jmenování vedoucího soudní kanceláře informuje předseda odvolacího soudu předsednictvo o došlých žádostech uchazečů.
 3. Před nástupem do funkce složí vedoucí soudní kanceláře na zasedání předsednictva přísahu, že bude své povinnosti vykonávat nestranně a podle svého nejlepšího svědomí.
 4. Vedoucí soudní kanceláře může být ze své funkce odvolán pouze, pokud přestane plnit povinnosti vyplývající z jeho funkce. Předsednictvo přijme rozhodnutí o odvolání po vyslechnutí vedoucího soudní kanceláře.
 5. Uvolní-li se místo vedoucího soudní kanceláře před uplynutím jeho funkčního období, jmenuje předsednictvo nového vedoucího soudní kanceláře na období šesti let.
 6. Není-li


text:
vedoucí soudní kanceláře přítomen, nebo mu ve výkonu funkce brání určitá překážka, nebo jeho místo není obsazeno, určí předseda odvolacího soudu po konzultaci s předsednictvem jednoho ze zaměstnanců Soudu, který bude vykonávat povinnosti vedoucího soudní kanceláře.
 Článek 23
 Povinnosti vedoucího soudní kanceláře
 1. Vedoucí soudní kanceláře je nápomocen Soudu, předsedovi odvolacího soudu, předsedovi soudu prvního stupně a soudcům při výkonu jejich funkcí. Odpovídá za organizaci a činnost soudní kanceláře pod vedením předsedy odvolacího soudu.
 2. Vedoucí soudní kanceláře je odpovědný zejména za:
 a)
 vedení rejstříku, který zahrnuje záznamy o všech věcech projednávaných před Soudem;
 b)
 vedení a správu seznamů vypracovaných podle článku 18, čl. 48 odst. 3 a čl. 57 odst. 2 dohody;
 c)
 vedení a zveřejňování seznamu oznámených rozhodnutí o vynětí z pravomoci Soudu a jejich zpětvzetí podle článku 83 dohody;
 d)
 zveřejňování rozhodnutí Soudu s výhradou ochrany důvěrných informací;
 e)
 zveřejňování výročních zpráv obsahujících statistické údaje, a
 f)
 zajištění toho, aby informace o vynětí z pravomoci Soudu podle článku 83 dohody byly oznamovány Evropskému patentovému úřadu.
 Článek 24
 Vedení rejstříku
 1. Podrobná pravidla pro vedení rejstříku Soudu jsou stanovena v Pravidlech rejstříku, která přijímá předsednictvo.
 2. Pravidla pro přístup k dokumentům soudní kanceláře jsou stanovena v jednacím řádu.
 Článek 25
 Pobočky soudní kanceláře a zástupce vedoucího soudní kanceláře
 1. Zástupce vedoucího soudní kanceláře je jmenován předsednictvem na funkční období šesti let. Zástupcem vedoucího soudní kanceláře může být jmenována opakovaně táž osoba.
 2. Článek 22 odst. 2 až 6 se použijí obdobně.
 3. Zástupce vedoucího soudní kanceláře odpovídá za organizaci a činnost poboček soudní kanceláře pod vedením vedoucího soudní kanceláře a předsedy soudu prvního stupně. Povinnosti zástupce vedoucího soudní kanceláře zahrnují zejména:
 a)
 vedení záznamů o všech věcech projednávaných soudem prvního stupně;
 b)
 oznámení každé věci projednávané soudem prvního stupně soudní kanceláři.
 4. Zástupce vedoucího soudní kanceláře zajišťuje rovněž administrativní a kancelářskou pomoc jednot-livým komorám soudu prvního stupně.
 KAPITOLA III
 FINANČNÍ USTANOVENÍ
 Článek 26
 Rozpočet
 1. Rozpočet přijímá rozpočtový výbor na návrh předsednictva. Rozpočet se sestavuje v souladu s obecně uznávanými účetními zásadami uvedenými ve finančním řádu, který je stanoven v souladu s článkem 33.
 2. V rámci rozpočtu může předsednictvo v souladu s finančním řádem převádět finanční prostředky mezi různými rozpočtovými liniemi nebo jejich položkami.
 3. Vedoucí soudní kanceláře odpovídá za plnění rozpočtu v souladu s finančním řádem.
 4. Vedoucí soudní kanceláře vypracovává každoročně prohlášení o účetnictví za předchozí rozpočtový rok související s plněním rozpočtu, které schvaluje předsednictvo.
 Článek 27
 Povolení výdajů
 1. Výdaje uvedené v rozpočtu se schvalují na dobu jednoho účetního období, ledaže finanční řád stanoví jinak.
 2. V souladu s finančním řádem lze prostředky, které nesouvisejí s náklady na zaměstnance a které nejsou vynaloženy ke konci účetního období, převádět do dalšího období, avšak jen do konce následujícího účetního období.
 3. Prostředky se zapisují do rozpočtových linií podle druhu a účelu výdajů a v nezbytném rozsahu jsou dále děleny v souladu s finančním řádem.
 Článek 28
 Prostředky na nepředvídatelné výdaje
 1. Rozpočet Soudu může zahrnovat prostředky na nepředvídatelné výdaje.
 2. Použití těchto prostředků Soudem podléhá předchozímu


text:
schválení rozpočtovým výborem.
 Článek 29
 Účetní období
 Účetní období začíná 1. ledna a končí 31. prosince.
 Článek 30
 Příprava rozpočtu
 Předsednictvo předkládá rozpočtovému výboru návrh rozpočtu Soudu nejpozději ke dni stanovenému finančním řádem.
 Článek 31
 Předběžný rozpočet
 1. Není-li na začátku účetního období rozpočet schválen rozpočtovým výborem, lze čerpat pro rozpočtovou linii nebo jiný oddíl rozpočtu podle ustanovení finančního řádu měsíční výdaje až do výše jedné dvanáctiny rozpočtových prostředků pro předchozí účetní období, pokud prostředky takto poskytnuté předsednictvu nepřesáhnou jednu dvanáctinu prostředků stanovených v návrhu rozpočtu.
 2) Rozpočtový výbor může v souladu s ostatními podmínkami stanovenými v odstavci 1 schválit výdaje převyšující jednu dvanáctinu rozpočtových prostředků stanovených pro předchozí účetní období.
 Článek 32
 Audit účetnictví
 1. Roční účetní závěrku Soudu přezkoumávají nezávislí auditoři. Auditoři jsou jmenováni a podle potřeby odvoláváni rozpočtovým výborem.
 2. Účelem auditu, který se provádí na základě profesionálních účetních standardů a v případě potřeby i na místě, je ověřit, zda byl rozpočet plněn v souladu s právem a řádně a zda bylo finanční řízení Soudu prováděno v souladu se zásadami úspornosti a řádného finančního řízení. Auditoři vyhotoví po skončení každého účetního období zprávu obsahující podepsané auditní stanovisko.
 3. Předsednictvo předkládá rozpočtovému výboru roční účetní závěrky Soudu a prohlášení o plnění ročního rozpočtu za předchozí účetní období spolu se zprávou auditorů.
 4. Rozpočtový výbor schvaluje roční závěrky spolu se zprávou auditorů a uděluje předsednictvu absolutorium ve vztahu k plnění rozpočtu.
 Článek 33
 Finanční řád
 1. Správní výbor přijme finanční řád. Jeho změny přijímá správní výbor na návrh Soudu.
 2. Finanční řád stanoví zejména:
 a)
 způsob sestavení a plnění rozpočtu, jakož i předkládání a audit účetnictví;
 b)
 způsoby a postup, jimiž jsou Soudu poskytovány platby a příspěvky včetně počátečních finančních příspěvků stanovených v článku 37 dohody;
 c)
 ustanovení o odpovědnosti úředníků s dispozičním oprávněním a úředníků vedoucích účetnictví a opatření k jejich kontrole, a
 d)
 obecně uznávané účetní zásady, na kterých mají být rozpočet a roční účetní závěrka založeny.
 KAPITOLA IV
 PROCESNÍ USTANOVENÍ
 Článek 34
 Tajnost porad
 Porady Soudu jsou a zůstanou tajné.
 Článek 35
 Rozhodování
 1. Pokud se senát skládá ze sudého počtu soudců, přijímá se rozhodnutí Soudu většinou členů senátu. V případě rovnosti hlasů rozhoduje hlas předsedajícího soudce.
 2. V případě překážky účasti jednoho soudce senátu může být k projednávání v souladu s jednacím řádem povolán soudce, který je členem jiného senátu.
 3. V případě, že tento statut stanoví, že odvolací soud přijímá rozhodnutí v plénu, je takové rozhodnutí platné pouze, pokud je přijato nejméně třemi čtvrtinami soudců, kteří tvoří plénum.
 4. V rozhodnutí Soudu se uvedou jména soudců, kteří o dané věci rozhodli.
 5. Rozhodnutí podepisují soudci, kteří o dané věci rozhodli, vedoucí soudní kanceláře u rozhodnutí odvolacího soudu a zástupce vedoucího soudní kanceláře u rozhodnutí soudu prvního stupně. Vyhlašují se na veřejném zasedání.
 Článek 36
 Odlišná stanoviska
 Odlišné stanovisko vyjádřené odděleně soudcem senátu v souladu s článkem 78 dohody musí být odůvodněno, mít písemnou podobu a být podepsáno soudcem vyjadřujícím toto stanovisko.
 Článek 37
 Rozhodnutí pro zmeškání
 1. Na návrh strany řízení lze v souladu


text:
s jednacím řádem vydat rozhodnutí pro zmeškání, pokud se druhá strana po doručení dokumentu, jímž se zahajuje řízení, nebo jiného rovnocenného dokumentu nehájí písemným podáním nebo se nedostaví k ústnímu jednání. Proti tomuto rozhodnutí lze podat odpor do jednoho měsíce od oznámení rozhodnutí straně, vůči níž bylo rozhodnutí pro zmeškání vydáno.
 2. Nerozhodne-li Soud jinak, nemá odpor odkladný účinek na výkon rozhodnutí pro zmeškání.
 Článek 38
 Otázky předložené Soudnímu dvoru Evropské unie
 1. Pro předkládání žádostí o rozhodnutí o předběžné otázce v rámci Evropské unie se uplatní postupy stanovené Soudním dvorem Evropské unie.
 2. Soud prvního stupně nebo odvolací soud přeruší své řízení, kdykoli se rozhodne předložit Soudnímu dvoru Evropské unie otázku ohledně výkladu Smlouvy o Evropské unii nebo Smlouvy o fungování Evropské unie nebo otázku ohledně platnosti či výkladu aktů přijatých orgány Evropské unie.
 PŘÍLOHA II
 PŘIDĚLENÍ VĚCÍ V RÁMCI ÚSTŘEDNÍ KOMORY
 (1)
 Sekce v LONDÝNĚ
 Sídlo v PAŘÍŽI
 Sekce v MNICHOVĚ
 Kancelář předsedy
 A)
 Lidské potřeby
 B)
 Průmyslová technika, doprava
 F)
 Mechanika, osvětlování, topení, zbraně, práce s trhavinami
 C)
 Chemie, hutnictví
 D)
 Textil, papír
 E)
 Stavebnictví
 G)
 Fyzika
 H)
 Elektřina
 (1) Rozdělení do osmi oddílů (A až H) vychází z mezinárodního patentového třídění Světové organizace duševního vlastnictví (http://www.wipo.int/classifications/ipc/en).


text:
 11.3.2019
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 L 69/52
 ROZHODNUTÍ VÝBORU DOHODY O HOSPODÁŘSKÉM PARTNERSTVÍ ZŘÍZENÉHO PROZATÍMNÍ DOHODOU
 o hospodářském partnerství mezi Evropským společenstvím a jeho členskými státy na jedné straně a smluvní stranou střední Afrika na straně druhé č. 1/2019
 ze dne 18. února 2019
 týkající se přistoupení Chorvatské republiky k Evropské unii [2019/384]
 VÝBOR DOHODY O HOSPODÁŘSKÉM PARTNERSTVÍ,
 s ohledem na Prozatímní dohodu o hospodářském partnerství mezi Evropským společenstvím a jeho členskými státy na jedné straně a smluvní stranou střední Afrika na straně druhé (dále jen „dohoda“), podepsanou v Bruselu dne 15. ledna 2009 a prozatímně prováděnou ode dne 4. srpna 2014, a zejména na články 100, 102 a 107 této dohody,
 s ohledem na Smlouvu o přistoupení Chorvatské republiky k Evropské unii (dále jen „Unie“) a akt o přistoupení k dohodě uložený Chorvatskou republikou dne 8. listopadu 2017,
 vzhledem k těmto důvodům:
 (1)
 Podle dohody a tohoto rozhodnutí je smluvní strana střední Afrika tvořena Kamerunskou republikou.
 (2)
 Dohoda se vztahuje na jedné straně na území, na která se vztahuje Smlouva o fungování Evropské unie za podmínek v ní uvedených, a na straně druhé na území Kamerunské republiky.
 (3)
 Podle čl. 102 odst. 3 dohody může Výbor dohody o hospodářském partnerství rozhodnout o změnách, které mohou být nezbytné v souvislosti s přistoupením nových členských států k Unii,
 PŘIJAL TOTO ROZHODNUTÍ:
 Článek 1
 Chorvatská republika jako strana dohody stejně jako ostatní členské státy Unie přijímá a bere na vědomí znění dohody i příloh, protokolů a prohlášení, které jsou k ní připojeny.
 Článek 2
 Článek 107 dohody se nahrazuje tímto:
 „Článek 107
 Závazná znění
 Tato dohoda je sepsána ve dvou vyhotoveních v jazyce anglickém, bulharském, českém, dánském, estonském, finském, francouzském, chorvatském, italském, litevském, lotyšském, maďarském, maltském, německém, nizozemském, polském, portugalském, rumunském, řeckém, slovenském, slovinském, španělském a švédském, přičemž všechna znění mají stejnou platnost.“
 Článek 3
 Unie sdělí znění dohody v chorvatském jazyce Kamerunské republice.
 Článek 4
 1. Ustanovení dohody se použijí na zboží vyvážené buď z Kamerunské republiky do Chorvatské republiky, nebo z Chorvatské republiky do Kamerunské republiky, které splňuje pravidla původu platná na území stran dohody a které bylo ke dni 4. srpna 2014 na cestě nebo dočasně uskladněno, uloženo v celním skladu nebo ve svobodném celním pásmu v Kamerunské republice nebo v Chorvatské republice.
 2. V případech uvedených v odstavci 1 je přiznáno preferenční zacházení, je-li celním orgánům dovážející země do čtyř měsíců ode dne vstupu tohoto rozhodnutí v platnost předložen doklad o původu vystavený dodatečně celními orgány vyvážející země.
 Článek 5
 Kamerunská republika se zavazuje, že v souvislosti s přistoupením Chorvatské republiky k Evropské unii nevznese žádný nárok, požadavek ani žalobu a že nezmění ani nestáhne žádnou koncesi podle článků XXIV:6 a XXVIII Všeobecné dohody o clech a obchodu (GATT) 1994 nebo článku XXI Všeobecné dohody o obchodu službami (GATS).
 Článek 6
 Toto rozhodnutí vstupuje v platnost dnem podpisu.
 Články 3 a 4 se však použijí ode dne 4. srpna 2014.
 V Yaoundé dne 18. února 2019.
 Za Kamerunskou republiku
 Alamine OUSMANE MEY
 Za Evropskou unii
 Cecilia


text:
 14.12.2017
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 L 331/4
 PŘEKLAD
 DOHODA
 mezi Evropskou unií a Chilskou republikou o obchodu s ekologickými produkty
 EVROPSKÁ UNIE, dále jen „Unie“,
 na jedné straně a
 CHILSKÁ REPUBLIKA, dále jen „Chile“,
 na straně druhé,
 společně dále jen „strany“,
 UZNÁVAJÍCE vzájemné dlouhotrvající a silné obchodní partnerství postavené na společných zásadách a hodnotách, jež jsou promítnuty v Dohodě, kterou se zakládá přidružení mezi Evropským společenstvím a jeho členskými státy na jedné straně a Chilskou republikou na straně druhé;
 ODHODLÁNY přispět k rozvoji a rozšíření svých ekologických odvětví vytvořením nových vývozních příležitostí;
 ROZHODNUTY podporovat obchod s ekologickými produkty a přesvědčeny, že tato dohoda usnadní obchod s ekologicky produkovanými produkty mezi stranami;
 SNAŽÍCE SE dosáhnout vysoké míry dodržování zásad ekologické produkce a vysoké úrovně záruk kontrolních systémů a integrity ekologických produktů;
 ODHODLÁNY prohloubit regulační spolupráci v otázkách souvisejících s ekologickou produkcí;
 UZNÁVAJÍCE význam vzájemnosti a transparentnosti v mezinárodním obchodu ku prospěchu všech zúčastněných stran;
 VZHLEDEM K TOMU, že Dohoda Světové obchodní organizace o technických překážkách obchodu vybízí členy Světové obchodní organizace k tomu, aby příznivě posuzovali rovnocennost technických předpisů ostatních členů, a to i v případě, kdy se tyto předpisy liší od jejich vlastních, za předpokladu, že mají jistotu, že tyto předpisy přiměřeně splňují cíle jejich vlastních předpisů;
 KONSTATUJÍCE, že zásadním prvkem takovéhoto uznávání rovnocennosti je trvalá důvěra v soustavnou spolehlivost hodnoticích postupů a kontrolního systému druhé strany;
 VYCHÁZEJÍCE ze svých práv a povinností podle Dohody o zřízení Světové obchodní organizace a jiných vícestranných, regionálních a dvoustranných dohod a ujednání, jejichž jsou stranami;
 SE DOHODLY TAKTO:
 Článek 1
 Účel
 Účelem této dohody je podpořit obchod s ekologicky produkovanými zemědělskými produkty a potravinami mezi Unií a Chile v souladu se zásadami nediskriminace a vzájemnosti.
 Článek 2
 Definice
 Pro účely této dohody se rozumí:
 1)
 „rovnocenností“ schopnost různých právních předpisů, jakož i kontrolních a certifikačních systémů, dosáhnout stejných cílů;
 2)
 „příslušným orgánem“ úřední subjekt s pravomocí ve vztahu k právním předpisům uvedeným v příloze III nebo IV, který odpovídá za provádění této dohody;
 3)
 „kontrolním orgánem“ orgán členského státu Unie, kterému příslušný orgán zcela nebo zčásti svěřil své pravomoci k provádění kontrol a certifikací v oblasti ekologické produkce v souladu s právními předpisy uvedenými v příloze III;
 4)
 „kontrolním subjektem“ nezávislý soukromý subjekt, jenž provádí kontroly a certifikace v oblasti ekologické produkce v souladu s právními předpisy uvedenými v příloze III nebo IV.
 Článek 3
 Uznání rovnocennosti
 1. Pokud jde o produkty uvedené v příloze I, uznává Unie právní předpisy Chile uvedené v příloze IV za rovnocenné jejím právním předpisům uvedeným v příloze III.
 2. Pokud jde o produkty uvedené v příloze II, uznává Chile právní předpisy Unie uvedené v příloze III za rovnocenné jeho právním předpisům uvedeným v příloze IV.
 3. V případě změny, zrušení, nahrazení nebo doplnění právních předpisů uvedených v příloze III nebo IV se nová pravidla považují za rovnocenná pravidlům druhé strany, pokud druhá strana nevznese námitky postupem stanoveným v odstavci 4.
 4. Pokud se některá ze stran domnívá, že právní předpisy nebo správní řízení a postupy


text:
druhé strany přestaly splňovat požadavky na rovnocennost, podá druhé straně odůvodněnou žádost, aby příslušný právní předpis nebo správní řízení nebo postup změnila, a určí přiměřenou lhůtu pro zajištění rovnocennosti, jež nesmí být kratší než tři měsíce. Pokud se po uplynutí této lhůty dotyčná strana stále domnívá, že požadavky na rovnocennost nejsou plněny, může pro příslušné produkty uvedené v příloze I nebo II jednostranně pozastavit uznání rovnocennosti právních předpisů uvedených v příloze III nebo IV.
 5. Rozhodnutí o jednostranném pozastavení uznání rovnocennosti právních předpisů uvedených v příloze III nebo IV pro příslušné produkty uvedené v příloze I nebo II může být rovněž přijato po uplynutí výpovědní lhůty v délce tří měsíců, jestliže jedna strana neposkytla informace požadované podle článku 6 nebo nesouhlasí s provedením vzájemného hodnocení podle článku 7.
 6. Pokud jde o produkty, které nejsou uvedeny v příloze I ani II, a v souladu s čl. 8 odst. 3 písm. b) přezkoumá rovnocennost na žádost kterékoli strany smíšený výbor zřízený podle čl. 8 odst. 1.
 Článek 4
 Dovoz a uvádění na trh
 1. Unie akceptuje dovoz produktů uvedených v příloze I na své území a jejich uvádění na trh jakožto ekologických produktů za předpokladu, že vyhovují právním předpisům Chile uvedeným v příloze IV a je k nim přiloženo potvrzení o kontrole podle přílohy V nařízení Komise (ES) č. 1235/2008 ze dne 8. prosince 2008, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 834/2007, pokud jde o opatření pro dovoz ekologických produktů ze třetích zemí, jež vydal některý kontrolní subjekt uznaný Chile a oznámený Unii v souladu s odstavcem 3.
 2. Chile akceptuje dovoz produktů uvedených v příloze II na své území a jejich uvádění na trh jakožto ekologických produktů za předpokladu, že vyhovují právním předpisům Unie uvedeným v příloze III a je k nim přiloženo potvrzení vydané některým kontrolním orgánem nebo kontrolním subjektem Unie v souladu s usnesením národního ředitelství Služby pro rostlinnou a živočišnou výrobu (Servicio Agrícola y Ganadero) č. 7880 ze dne 29. listopadu 2011, kterým se stanoví minimální obsah potvrzení o ekologickém zemědělství v rámci zákona č. 20.089.
 3. Každá strana uznává kontrolní orgány nebo kontrolní subjekty, jež druhá strana oznámí jako odpovědné za provádění příslušných kontrol, pokud jde o ekologické produkty, na které se vztahuje uznání rovnocennosti podle článku 3, a za vydávání potvrzení o kontrole podle odstavců 1 a 2 tohoto článku za účelem jejich dovozu a uvedení na trh na území druhé strany.
 Dovážející strana ve spolupráci s druhou stranou přidělí každému příslušnému kontrolnímu orgánu a kontrolnímu subjektu oznámenému druhou stranou číselný kód.
 Článek 5
 Označování
 1. Produkty dovážené z území jedné strany druhou stranou v souladu s touto dohodou musí splňovat požadavky na označování, které jsou stanoveny v právních předpisech druhé strany uvedených v přílohách III a IV. Tyto produkty mohou být označeny unijním nebo chilským logem pro ekologickou produkci nebo oběma těmito logy podle příslušných právních předpisů za předpokladu, že splňují požadavky na označování stanovené pro příslušné logo nebo obě loga.
 2. Strany se zavazují, že budou ve vztahu k


text:
produktům, na které se vztahuje uznání rovnocennosti podle článku 3, předcházet jakémukoli zneužívání výrazů odkazujících na ekologickou produkci, včetně jejich odvozenin nebo zkrácenin, například „bio“ a „eko“.
 3. Strany se zavazují, že budou unijní a chilské logo pro ekologickou produkci, které jsou stanoveny v příslušných právních předpisech, chránit před jakýmkoli zneužíváním nebo napodobováním. Strany zajistí, aby se unijní a chilské logo pro ekologickou produkci používaly k označování a propagaci nebo v obchodních dokumentech pouze těch produktů, které vyhovují právním předpisům uvedeným v příloze III a IV.
 Článek 6
 Výměna informací
 Strany si vyměňují veškeré relevantní informace, které se týkají provádění a uplatňování této dohody. Zejména do 31. března druhého roku po vstupu této dohody v platnost a poté každoročně do 31. března zašle každá strana druhé straně:
 —
 zprávu s informacemi o tom, jaké druhy a jaké množství ekologických produktů se na základě této dohody vyvezlo od ledna do prosince předchozího roku, a
 —
 zprávu o kontrolách a dohledu provedených příslušným orgánem spolu se získanými výsledky a s informacemi o přijatých nápravných opatřeních za období od ledna do prosince předcházejícího roku.
 Každá strana kdykoliv neprodleně informuje druhou stranu:
 —
 o jakékoli aktualizaci seznamu svých příslušných orgánů, kontrolních orgánů a kontrolních subjektů, včetně odpovídajících kontaktních údajů (zejména adresy a internetové adresy),
 —
 o veškerých zamýšlených změnách nebo zrušeních právních předpisů uvedených v přílohách III a IV, o veškerých návrzích nových právních či správních předpisů a o veškerých relevantních změnách ve správních řízeních a postupech týkajících se ekologických produktů uvedených v přílohách I a II,
 —
 o veškerých změnách nebo zrušeních právních předpisů uvedených v přílohách III a IV, o veškeré nové legislativě a o relevantních změnách správních řízení a postupů týkajících se ekologických produktů uvedených v přílohách I a II a
 —
 o veškerých změnách internetových adres uvedených v příloze V.
 Článek 7
 Vzájemná hodnocení
 1. Po oznámení učiněném s předstihem nejméně tří měsíců povolí každá strana úředníkům nebo odborníkům určeným druhou stranou, aby na jejím území provedli vzájemné hodnocení s cílem ověřit, zda příslušné kontrolní orgány a kontrolní subjekty provádějí kontroly vyžadované touto dohodou.
 2. Při provádění vzájemných hodnocení podle odstavce 1, jejichž součástí mohou být návštěvy v kancelářích příslušných kontrolních orgánů a kontrolních subjektů, ve zpracovatelských závodech a u certifikovaných hospodářských subjektů, strany spolupracují a jsou si nápomocny v rozsahu, v jakém to umožňuje použitelné právo.
 Článek 8
 Smíšený výbor pro ekologické produkty
 1. Strany ustavují společný výbor pro ekologické produkty (dále jen „smíšený výbor“) sestávající z řádně zmocněných zástupců Unie na straně jedné a ze zástupců vlády Chile na straně druhé.
 2. V rámci smíšeného výboru probíhají konzultace za účelem snazšího provádění této dohody a prosazování jejích cílů.
 3. Smíšený výbor má za úkol:
 a)
 spravovat tuto dohodu a přijímat přitom rozhodnutí nezbytná pro její provádění a řádné fungování;
 b)
 přezkoumávat případné žádosti některé ze stran o aktualizaci seznamu produktů uvedených v příloze I nebo II nebo jeho rozšíření o nové produkty a přijímat rozhodnutí o změně přílohy I nebo II, jestliže dojde k uznání rovnocennosti druhou stranou;