text:
jejich použití, a to též pokud jde o jejich další předávání, výmaz nebo zničení po určité době nebo jejich další zpracování. Pokud potřeba takových omezení vyvstane po předání osobních údajů, předávající příslušný orgán o tom informuje přijímající příslušný orgán.
 2. Přijímající příslušný orgán musí dodržovat veškerá omezení přístupu k osobním údajům nebo jejich dalšího použití uvedená předávajícím příslušným orgánem podle odstavce 1.
 3. Každá ze stran zajistí, aby informace předávané podle této hlavy byly shromažďovány, uchovávány a předávány v souladu s jejím příslušným právním rámcem. Každá ze stran pokud možno zajistí, aby při získání těchto informací nebyla porušena lidská práva. Tyto informace se rovněž nepředávají, pokud lze rozumně předpokládat, že by mohly být použity v souvislosti se žádostí o trest smrti, jeho vynesením nebo výkonem nebo s jakoukoli formou krutého a nelidského zacházení.
 Článek 571
 Různé kategorie subjektů údajů
 1. Předávání osobních údajů týkajících se obětí trestných činů, svědků či jiných osob, které mohou poskytnout informace o trestných činech, nebo osobních údajů týkajících se osob mladších osmnácti let je zakázáno, pokud takové předávání není v jednotlivých případech nezbytně nutné a přiměřené pro předcházení trestné činnosti nebo boj proti ní.
 2. Spojené království i Europol zajistí, aby zpracování osobních údajů podle odstavce 1 podléhalo dalším zárukám, včetně omezení přístupu, dodatečných bezpečnostních opatření a omezení dalšího předávání.
 Článek 572
 Usnadnění toku osobních údajů mezi Spojeným královstvím a Europolem
 V zájmu oboustranných operativních přínosů usilují strany o budoucí spolupráci s cílem zajistit, aby výměna údajů mezi Europolem a příslušnými orgány Spojeného království probíhala co nejrychleji, a zvážit začlenění případných nových postupů a technického vývoje, které by mohly tomuto cíli napomoci, přičemž zohlední skutečnost, že Spojené království není členským státem.
 Článek 573
 Hodnocení spolehlivosti zdroje a správnosti informací
 1. Příslušné orgány pokud možno nejpozději při předání informací uvedou spolehlivost zdroje informací na základě těchto kritérií:
 a)
 není pochyb o pravosti, důvěryhodnosti a kompetentnosti zdroje nebo informace jsou poskytovány zdrojem, který je vždy prokazatelně spolehlivý;
 b)
 informace jsou poskytovány zdrojem, který je většinou prokazatelně spolehlivý;
 c)
 informace jsou poskytovány zdrojem, který je většinou prokazatelně nespolehlivý;
 d)
 spolehlivost zdroje nelze posoudit.
 2. Příslušné orgány pokud možno nejpozději při předání informací uvedou správnost informací na základě těchto kritérií:
 a)
 informace, o jejichž správnosti není pochyb;
 b)
 informace osobně známé zdroji, avšak nikoli osobně známé pracovníkovi, který je předává dále;
 c)
 informace nikoli osobně známé zdroji, avšak potvrzené dalšími již zaznamenanými informacemi;
 d)
 informace, které nejsou osobně známé zdroji a které nelze potvrdit.
 3. Pokud přijímající příslušný orgán na základě informací, které již má k dispozici, dospěje k závěru, že hodnocení informací nebo jejich zdroje poskytnuté předávajícím příslušným orgánem v souladu s odstavci 1 a 2 je třeba opravit, informuje daný příslušný orgán a pokusí se dohodnout na změně hodnocení. Bez této dohody nesmí přijímající příslušný orgán hodnocení obdržených informací nebo jejich zdroje změnit.
 4. Pokud příslušný orgán obdrží informace bez hodnocení, pokusí se v rámci možností a pokud možno po dohodě s předávajícím příslušným orgánem vyhodnotit spolehlivost zdroje nebo správnost informací na základě informací, které již má


text:
k dispozici.
 5. Pokud nelze provést spolehlivé hodnocení, přiřadí se informacím hodnocení uvedené v odst. 1 písm. d) a odst. 2 písm. d).
 Článek 574
 Bezpečnost výměny informací
 1. Technická a organizační opatření zavedená k zajištění bezpečnosti výměny informací podle této hlavy se stanoví ve správních ujednáních mezi Europolem a příslušnými orgány Spojeného království podle článku 577.
 2. Strany se dohodnou na zřízení, zavedení a provozování zabezpečeného komunikačního kanálu pro účely výměny informací mezi Europolem a příslušnými orgány Spojeného království.
 3. Podmínky používání zabezpečeného komunikačního kanálu upravují správní ujednání mezi Europolem a příslušnými orgány Spojeného království podle článku 576.
 Článek 575
 Odpovědnost za neoprávněné nebo nesprávné zpracování osobních údajů
 1. Příslušné orgány odpovídají v souladu se svými příslušnými právními rámci za jakoukoli škodu způsobenou jednotlivci v důsledku právních nebo věcných chyb u vyměňovaných informací. Europol ani příslušné orgány Spojeného království se nemohou dovolávat toho, že jim druhý příslušný orgán předal nepřesné informace, aby se vyhnuly odpovědnosti vůči poškozenému podle svých příslušných právních rámců.
 2. Je-li buď Europolu, nebo příslušným orgánům Spojeného království uloženo zaplatit náhradu škody z toho důvodu, že jeden z nich použil informace, které byly druhým orgánem sděleny chybně nebo byly sděleny v důsledku nesplnění povinností ze strany druhého orgánu, proplatí tento druhý orgán částku vyplacenou Europolem nebo příslušnými orgány Spojeného království jako náhrada škody podle odstavce 1, pokud nebyly dané informace použity v rozporu s touto hlavou.
 3. Europol a příslušné orgány Spojeného království po sobě vzájemně nepožadují úhradu náhrady škody s represivní funkcí nebo nekompenzační náhrady škody podle odstavců 1 a 2.
 Článek 576
 Výměna utajovaných a citlivých neutajovaných informací
 Výměna a ochrana utajovaných a citlivých neutajovaných informací, jsou-li podle této hlavy nezbytné, se řídí pracovními a správními ujednáními podle článku 577 mezi Europolem a příslušnými orgány Spojeného království.
 Článek 577
 Pracovní a správní ujednání
 1. Podrobnosti spolupráce mezi Spojeným královstvím a Europolem za účelem případného doplnění a provádění ustanovení této hlavy jsou předmětem pracovních ujednání v souladu s čl. 23 odst. 4 nařízení o Europolu a správních ujednání v souladu s čl. 25 odst. 1 nařízení o Europolu uzavřených mezi Europolem a příslušnými orgány Spojeného království.
 2. Aniž jsou dotčena ustanovení této hlavy a při zohlednění statusu Spojeného království jako nečlenského státu, Europol a příslušné orgány Spojeného království na základě rozhodnutí správní rady Europolu do pracovních ujednání nebo správních ujednání podle potřeby zahrnou ustanovení doplňující nebo provádějící tuto hlavu, která zejména umožňují:
 a)
 konzultace mezi Europolem a jedním nebo více zástupci národního kontaktního místa Spojeného království o otázkách politiky a záležitostech společného zájmu za účelem dosažení jejich cílů a koordinace jejich činností a za účelem prohloubení spolupráce mezi Europolem a příslušnými orgány Spojeného království;
 b)
 účast jednoho nebo více zástupců Spojeného království jako pozorovatele či pozorovatelů na konkrétních schůzích vedoucích oddělení Europolu v souladu s jednacím řádem těchto schůzí;
 c)
 přidružení jednoho nebo více zástupců Spojeného království k projektům operativní analýzy v souladu s pravidly stanovenými příslušnými řídícími orgány Europolu;
 d)
 upřesnění úkolů styčných důstojníků, jejich práv a povinností a souvisejících nákladů; nebo
 e)
 spolupráci

type: contracts

jurisdiction: EU


text:
mezi příslušnými orgány Spojeného království a Europolem v případě narušení soukromí nebo bezpečnosti.
 3. Obsah pracovních a správních ujednání může být stanoven společně v jednom dokumentu.
 Článek 578
 Oznámení o provádění
 1. Jak Spojené království, tak i Europol zveřejní dokument, v němž jsou srozumitelnou formou uvedena ustanovení týkající se zpracování osobních údajů předávaných podle této hlavy, včetně dostupných prostředků pro výkon práv subjektů údajů, a zajistí, aby byla kopie tohoto dokumentu poskytnuta druhé straně.
 2. Spojené království a Europol přijmou pravidla upřesňující, jak bude dodržování ustanovení týkajících se zpracování osobních údajů vymáháno v praxi, nejsou-li taková pravidla dosud zavedena. Spojené království i Europol zašlou kopii těchto pravidel druhé straně a příslušným dozorovým úřadům.
 Článek 579
 Pravomoci Europolu
 Žádné ustanovení této hlavy nelze vykládat tak, že Europolu ukládá povinnost spolupracovat s příslušnými orgány Spojeného království nad rámec pravomocí Europolu, jež jsou stanoveny v příslušných právních předpisech Unie.
 HLAVA VI
 SPOLUPRÁCE S EUROJUSTEM
 Článek 580
 Cíl
 Cílem této hlavy je navázat spolupráci mezi Eurojustem a příslušnými orgány Spojeného království v oblasti boje proti závažným trestným činům podle článku 582.
 Článek 581
 Definice
 Pro účely této hlavy se rozumí:
 a)
 „Eurojustem“ Agentura Evropské unie pro justiční spolupráci v trestních věcech zřízená nařízením Evropského parlamentu a Rady (EU) 2018/1727 (80) (dále jen „nařízení o Eurojustu“);
 b)
 „příslušným orgánem“ v případě Unie Eurojust, zastoupený kolegiem nebo národním členem, a v případě Spojeného království vnitrostátní orgán, který je podle vnitrostátního práva odpovědný v oblasti vyšetřování a stíhání trestných činů;
 c)
 „kolegiem“ kolegium Eurojustu uvedené v nařízení o Eurojustu;
 d)
 „národním členem“ národní člen vyslaný do Eurojustu jednotlivými členskými státy, jak je uvedeno v nařízení o Eurojustu;
 e)
 „asistentem“ osoba, která může být nápomocna národnímu členovi a jeho zástupci nebo styčnému státnímu zástupci, uvedená v nařízení o Eurojustu a v čl. 585 odst. 3;
 f)
 „styčným státním zástupcem“ státní zástupce vyslaný Spojeným královstvím do Eurojustu a podléhající vnitrostátnímu právu Spojeného království, pokud jde o postavení státního zástupce;
 g)
 „styčným soudcem nebo státním zástupcem“ soudce nebo státní zástupce vyslaný Eurojustem do Spojeného království v souladu s článkem 586;
 h)
 „národním zpravodajem pro otázky terorismu“ kontaktní místo určené Spojeným královstvím v souladu s článkem 584, které je odpovědné za vyřizování korespondence související s otázkami terorismu.
 Článek 582
 Formy trestné činnosti
 1. Spolupráce navázaná podle této hlavy se týká forem závažné trestné činnosti spadajících do působnosti Eurojustu, jež jsou uvedeny v příloze 42, včetně souvisejících trestných činů.
 2. Související trestné činy jsou trestné činy, jejichž účelem je obstarání prostředků pro spáchání forem závažné trestné činnosti uvedených v odstavci 1, trestné činy, jejichž účelem je usnadnění nebo spáchání takových závažných činů, a trestné činy, jejichž účelem je dosáhnout beztrestnosti pro pachatele takových závažných činů.
 3. Změní-li se seznam forem trestné činnosti, které spadají podle práva Unie do působnosti Eurojustu, může specializovaný výbor pro spolupráci v oblasti prosazování práva a justiční spolupráci na návrh Unie odpovídajícím způsobem změnit přílohu 42 ode dne, kdy změna působnosti Eurojustu nabyde účinku.
 Článek 583
 Rozsah spolupráce
 Strany zajistí, aby Eurojust a příslušné orgány Spojeného království spolupracovaly


text:
v oblastech činnosti stanovených v článcích 2 a 54 nařízení o Eurojustu a v této hlavě.
 Článek 584
 Kontaktní místa pro Eurojust
 1. Spojené království zřídí nebo jmenuje v rámci příslušných orgánů Spojeného království alespoň jedno kontaktní místo pro Eurojust.
 2. Spojené království určí jedno ze svých kontaktních míst jako národního zpravodaje Spojeného království pro otázky terorismu.
 Článek 585
 Styčný státní zástupce
 1. Pro usnadnění spolupráce navázané podle této hlavy vyšle Spojené království do Eurojustu styčného státního zástupce.
 2. Mandát a délku vyslání stanoví Spojené království.
 3. Styčnému státnímu zástupci může být nápomocno až pět asistentů, a to v závislosti na objemu spolupráce. V případě potřeby mohou asistenti styčného státního zástupce nahradit nebo jednat jeho jménem.
 4. Spojené království informuje Eurojust o povaze a rozsahu soudních pravomocí styčného státního zástupce a jeho asistentů ve Spojeném království pro plnění jejich úkolů v souladu s touto hlavou. Spojené království stanoví mandát svého styčného státního zástupce a jeho asistentů jednat se zahraničními justičními orgány.
 5. Styčný státní zástupce a jeho asistenti mají přístup k informacím obsaženým ve vnitrostátním rejstříku trestů nebo v jakémkoli jiném rejstříku Spojeného království v souladu s vnitrostátním právem v případě státního zástupce nebo osoby s rovnocennými pravomocemi.
 6. Styčný státní zástupce a jeho asistenti jsou oprávněni přímo kontaktovat příslušné orgány Spojeného království.
 7. Počet asistentů uvedených v odstavci 3, podrobnosti o úkolech styčného státního zástupce a jeho asistentů, jejich práva a povinnosti a související náklady jsou upraveny pracovním ujednáním uzavřeným mezi Eurojustem a příslušnými orgány Spojeného království podle článku 594.
 8. Pracovní dokumenty styčného státního zástupce a jeho asistentů považuje Eurojust za nedotknutelné.
 Článek 586
 Styčný soudce nebo státní zástupce
 1. Pro účely usnadnění justiční spolupráce se Spojeným královstvím v případech, kdy Eurojust poskytuje pomoc, může Eurojust do Spojeného království vyslat styčného soudce nebo státního zástupce v souladu s článkem 53 nařízení o Eurojustu.
 2. Podrobnosti o úkolech styčného soudce nebo státního zástupce uvedeného v odstavci 1 tohoto článku, jeho práva a povinnosti a související náklady jsou upraveny pracovním ujednáním uzavřeným mezi Eurojustem a příslušnými orgány Spojeného království podle článku 594.
 Článek 587
 Operativní a strategické schůze
 1. Styčný státní zástupce, asistenti styčného státního zástupce a zástupci dalších příslušných orgánů Spojeného království, včetně kontaktního místa pro Eurojust, se mohou na pozvání předsedy Eurojustu účastnit schůzí týkajících se strategických záležitostí a se souhlasem dotčených národních členů se mohou účastnit schůzí týkajících se operativních záležitostí.
 2. Národní členové, jejich zástupci a asistenti, správní ředitel Eurojustu a zaměstnanci Eurojustu se mohou účastnit schůzí pořádaných styčným státním zástupcem, asistenty styčného státního zástupce nebo jinými příslušnými orgány Spojeného království, včetně kontaktního místa pro Eurojust.
 Článek 588
 Výměna neosobních údajů
 Eurojust a příslušné orgány Spojeného království si mohou vyměňovat jakékoli neosobní údaje, pokud jsou tyto údaje relevantní pro spolupráci podle této hlavy, a s výhradou omezení podle článku 593.
 Článek 589
 Výměna osobních údajů
 1. Osobní údaje, které příslušné orgány požadují a obdrží podle této hlavy, zpracovávají tyto orgány pouze pro účely stanovené v článku 580, pro konkrétní účely uvedené v odstavci 2 tohoto článku


text:
a s výhradou omezení přístupu nebo dalšího použití uvedených v odstavci 3 tohoto článku.
 2. Předávající příslušný orgán nejpozději v okamžiku předání osobních údajů jasně uvede konkrétní účel nebo účely, pro které se tyto údaje předávají.
 3. Předávající příslušný orgán může při předání osobních údajů uvést obecná či konkrétní omezení přístupu k nim nebo jejich použití, a to též pokud jde o jejich další předávání, výmaz nebo zničení po určité době nebo jejich další zpracování. Pokud potřeba takových omezení vyvstane po poskytnutí osobních údajů, předávající orgán o tom informuje přijímající orgán.
 4. Přijímající příslušný orgán dodržuje veškerá omezení přístupu k osobním údajům nebo jejich dalšího použití uvedená předávajícím příslušným orgánem stanoveným v odstavci 3.
 Článek 590
 Kanály pro předávání informací
 1. Informace se vyměňují:
 a)
 buď mezi styčným státním zástupcem nebo jeho asistenty, nebo není-li nikdo z nich jmenován či jinak dostupný, kontaktním místem Spojeného království pro Eurojust a dotčenými národními členy nebo kolegiem,
 b)
 pokud Eurojust vyslal do Spojeného království styčného soudce nebo státního zástupce, mezi tímto styčným soudcem nebo státním zástupcem a kterýmkoli příslušným orgánem Spojeného království; v tom případě je o každé takové výměně informací informován styčný státní zástupce, nebo
 c)
 přímo mezi příslušným orgánem ve Spojeném království a dotčenými národními členy nebo kolegiem; v tom případě je o každé takové výměně informací informován styčný státní zástupce a v příslušných případech styčný soudce nebo státní zástupce.
 2. Eurojust a příslušné orgány Spojeného království se mohou v konkrétních případech dohodnout na použití jiných kanálů pro výměnu informací.
 3. Eurojust i příslušné orgány Spojeného království zajistí, aby byli jejich zástupci oprávněni vyměňovat si informace na příslušné úrovni a v souladu s právem Spojeného království a s nařízením o Eurojustu a aby byli náležitě prověřeni.
 Článek 591
 Další předávání
 Příslušné orgány Spojeného království a Eurojust nesdělují žádné informace poskytnuté druhým orgánem žádné třetí zemi nebo mezinárodní organizaci bez souhlasu toho z příslušných orgánů Spojeného království nebo Eurojustu, který tyto informace poskytl, a bez vhodných záruk týkajících se ochrany osobních údajů.
 Článek 592
 Odpovědnost za neoprávněné nebo nesprávné zpracování osobních údajů
 1. Příslušné orgány odpovídají v souladu se svými příslušnými právními rámci za jakoukoli škodu způsobenou jednotlivci v důsledku právních nebo věcných chyb u vyměňovaných informací. Eurojust ani příslušné orgány Spojeného království se nemohou dovolávat toho, že jim druhý příslušný orgán předal nepřesné informace, aby se vyhnuly odpovědnosti vůči poškozenému podle svých příslušných právních rámců.
 2. Je-li některému příslušnému orgánu uloženo zaplatit náhradu škody z důvodu použití informací, které byly druhým orgánem sděleny chybně nebo byly sděleny v důsledku nesplnění povinností ze strany druhého orgánu, proplatí tento druhý orgán částku vyplacenou tímto příslušným orgánem jako náhradu škody podle odstavce 1, pokud nebyly dané informace použity v rozporu s touto hlavou.
 3. Eurojust a příslušné orgány Spojeného království po sobě vzájemně nepožadují úhradu náhrady škody s represivní funkcí nebo nekompenzační náhrady škody podle odstavců 1 a 2.
 Článek 593
 Výměna utajovaných a citlivých neutajovaných informací
 Výměna a ochrana utajovaných a citlivých neutajovaných informací, jsou-li podle této hlavy nezbytné, se řídí pracovním ujednáním


text:
podle článku 594 uzavřeným mezi Eurojustem a příslušnými orgány Spojeného království.
 Článek 594
 Pracovní ujednání
 Způsoby spolupráce mezi stranami za účelem provádění této hlavy jsou předmětem pracovního ujednání uzavřeného mezi Eurojustem a příslušnými orgány Spojeného království v souladu s čl. 47 odst. 3 a čl. 56 odst. 3 nařízení o Eurojustu.
 Článek 595
 Pravomoci Eurojustu
 Žádné ustanovení této hlavy nelze vykládat tak, že Eurojustu ukládá povinnost spolupracovat s příslušnými orgány Spojeného království nad rámec pravomocí Eurojustu, jež jsou stanoveny v příslušných právních předpisech Unie.
 HLAVA VII
 PŘEDÁVÁNÍ OSOB
 Článek 596
 Cíl
 Cílem této hlavy je zajistit, aby systém vydávání osob mezi členskými státy na jedné straně a Spojeným královstvím na straně druhé byl založen na mechanismu předávání osob na základě zatýkacího rozkazu v souladu s podmínkami této hlavy.
 Článek 597
 Zásada proporcionality
 Spolupráce prostřednictvím zatýkacího rozkazu musí být nezbytná a přiměřená s ohledem na práva vyžádané osoby a zájmy obětí, přičemž se zohlední závažnost činu, pravděpodobný trest, který může být uložen, a možnost, aby stát přijal mírnější donucovací opatření, než je předání vyžádané osoby, zejména s cílem vyhnout se zbytečně dlouhému trvání vazby.
 Článek 598
 Definice
 Pro účely této hlavy se rozumí:
 a)
 „zatýkacím rozkazem“ rozhodnutí justičního orgánu, které vydal některý stát proto, aby jiný stát zatkl a předal vyžádanou osobu za účelem trestního stíhání nebo výkonu trestu odnětí svobody nebo ochranného opatření spojeného s odnětím osobní svobody;
 b)
 „justičním orgánem“ se rozumí orgán, který je podle vnitrostátního práva soudcem, soudem nebo státním zástupcem. Státní zástupce je považován za justiční orgán pouze v rozsahu, v jakém tak stanoví vnitrostátní právo;
 c)
 „vykonávajícím justičním orgánem“ justiční orgán vykonávajícího státu, který je podle vnitrostátního práva tohoto státu příslušný k výkonu zatýkacího rozkazu;
 d)
 „vystavujícím justičním orgánem“ justiční orgán vystavujícího státu, který je podle vnitrostátního práva tohoto státu příslušný k vydání zatýkacího rozkazu;
 Článek 599
 Oblast působnosti
 1. Zatýkací rozkaz lze vydat v případech jednání, za které lze podle práva vystavujícího státu uložit trest odnětí svobody nebo ochranné opatření spojené se zbavením osobní svobody s horní hranicí sazby v délce nejméně dvanácti měsíců, nebo byl-li již uložen trest nebo ochranné opatření, v případě trestu nebo ochranného opatření v délce nejméně čtyř měsíců.
 2. Aniž jsou dotčeny odstavce 3 a 4, je předání podmíněno tím, že jednání, pro které byl zatýkací rozkaz vydán, je trestným činem podle práva vykonávajícího státu, nezávisle na znacích skutkové podstaty nebo popisu trestného činu.
 3. S výhradou článku 600, čl. 601 odst. 1 písm. b) až h), článku 602, článku 603 a článku 604 neodmítne stát vykonat zatýkací rozkaz vydaný v souvislosti s následujícím jednáním, za něž lzeuložit trest odnětí svobody nebo ochranné opatření spojené s odnětím osobní svobody s horní hranicí sazby v délce nejméně dvanácti měsíců:
 a)
 jednání jakékoli osoby, která přispěla ke spáchání skupinou osob sledujících společný cíl jednoho nebo více trestných činů v oblasti terorismu, jako jsou trestné činy uvedené v článcích 1 a 2 Evropské úmluvy o potlačování terorismu, přijaté ve Štrasburku dne 27. ledna 1977, nebo v souvislosti s trestnými činy nedovoleného obchodu


text:
s omamnými a psychotropními látkami nebo vraždy, těžkého ublížení na zdraví, únosu, omezování osobní svobody, braní rukojmí nebo znásilnění, a to i v případě, že se tato osoba vlastního provedení dotčeného trestného činu či trestných činů neúčastnila; toto přispění bylo úmyslné a došlo k němu s dalším vědomím toho, že její účast přispěje k dokonání trestné činnosti skupiny; nebo
 b)
 terorismus podle definice v příloze 45.
 4. Spojené království i Unie jednající jménem kteréhokoli z jejích členských států mohou oznámit specializovanému výboru pro spolupráci v oblasti prosazování práva a justiční spolupráci, že na základě vzájemnosti se podmínka oboustranné trestnosti uvedená v odstavci 2 neuplatní, pokud trestný čin, pro který je zatýkací rozkaz vydán:
 a)
 je jedním z trestných činů uvedených v odstavci 5, jak jsou vymezeny právními předpisy vystavujícího státu, a
 b)
 lze jej podle vnitrostátního práva potrestat trestem odnětí svobody nebo ochranným opatřením spojeným s odnětím osobní svobody s horní hranicí sazby v délce nejméně tří let.
 5. Trestnými činy podle odstavce 4 jsou:
 —
 účast na zločinném spolčení;
 —
 terorismus podle definice v příloze 45;
 —
 obchodování s lidmi;
 —
 pohlavní vykořisťování dětí a dětská pornografie,
 —
 nedovolený obchod s omamnými a psychotropními látkami,
 —
 nedovolený obchod se zbraněmi, střelivem a výbušninami,
 —
 korupce, včetně úplatkářství;
 —
 podvody, včetně podvodů postihujících finanční zájmy Spojeného království, členského státu nebo Unie;
 —
 praní výnosů z trestné činnosti,
 —
 padělání měny;
 —
 počítačová trestná činnost;
 —
 trestné činny proti životnímu prostředí, včetně nedovoleného obchodu s ohroženými druhy živočichů a ohroženými druhy a odrůdami rostlin;
 —
 napomáhání při nedovoleném překročení státní hranice a při nedovoleném pobytu,
 —
 vražda;
 —
 těžké ublížení na zdraví;
 —
 nedovolený obchod s lidskými orgány a tkáněmi,
 —
 únos, omezování osobní svobody a braní rukojmí,
 —
 rasismus a xenofobie;
 —
 organizovaná nebo ozbrojená loupež;
 —
 nedovolený obchod s kulturními statky, včetně starožitností a uměleckých děl,
 —
 podvodná jednání;
 —
 vydírání a vymáhání peněz za ochranu;
 —
 padělání a produktové pirátství;
 —
 padělání veřejných listin a obchodování s nimi,
 —
 padělání platebních prostředků;
 —
 nedovolený obchod s hormonálními látkami a jinými prostředky na podporu růstu,
 —
 nedovolený obchod s jadernými nebo radioaktivními materiály,
 —
 obchodování s odcizenými vozidly;
 —
 znásilnění;
 —
 žhářství;
 —
 trestné činy, jejichž stíhání a trestání jev pravomoci Mezinárodního trestního soudu,
 —
 získání kontroly nad vzdušným dopravním prostředkem, plavidlem nebo kosmickou lodí,
 —
 sabotáž.
 Článek 600
 Důvody pro povinné odmítnutí výkonu zatýkacího rozkazu
 Výkon zatýkacího rozkazu bude odmítnut:
 a)
 pokud se na trestný čin, pro který je zatýkací rozkaz vydán, vztahuje ve vykonávajícím státě amnestie, pokud by byl tento stát příslušný ke stíhání tohoto trestného činu podle svého vlastního trestního práva;
 b)
 pokud má vykonávající justiční orgán informace, že vyžádaná osoba byla za stejný čin pravomocně odsouzena jiným státem, za předpokladu, že v případě odsouzení byl trest vykonán, právě je vykonáván nebo podle práva státu, který vynesl rozsudek, ho již nelze vykonat; nebo
 c)
 pokud osoba, na niž byl zatýkací rozkaz vydán, není podle práva vykonávajícího státu vzhledem ke svému věku trestně odpovědná za jednání, pro


text:
které je zatýkací rozkaz vydán.
 Článek 601
 Jiné důvody pro odmítnutí výkonu zatýkacího rozkazu
 1. Výkon zatýkacího rozkazu lze odmítnout:
 a)
 pokud v některém z případů uvedených v čl. 599 odst. 2 nepředstavuje jednání, pro které byl zatýkací rozkaz vydán, trestný čin podle práva vykonávajícího státu; avšak v případě daní či poplatků, cel nebo měny nelze odmítnout výkon zatýkacího rozkazu z toho důvodu, že právo vykonávajícího státu neukládá tentýž druh daní či poplatků nebo neobsahuje stejnou úpravu, pokud jde o daně, poplatky, cla a měny, jako právo vystavujícího státu;
 b)
 pokud osoba, na niž byl vydán zatýkací rozkaz, je ve vykonávajícím státě stíhána za stejné jednání, jako je jednání, pro které byl zatýkací rozkaz vydán;
 c)
 pokud justiční orgány vykonávajícího státu rozhodly buď nezahájit trestní stíhání kvůli trestnému činu, pro který byl zatýkací rozkaz vydán, nebo takové řízení zastavit, nebo byl-li v některém státě vynesen proti vyžádané osobě za stejné jednání pravomocný rozsudek, který brání dalšímu trestnímu stíhání;
 d)
 jsou-li trestní stíhání vyžádané osoby nebo výkon trestu podle práva vykonávajícího státu promlčeny a dané jednání spadá do jurisdikce tohoto státu na základě jeho vlastního trestního práva;
 e)
 pokud má vykonávající justiční orgán informace, že vyžádaná osoba byla za stejné jednání pravomocně odsouzena třetím státem, za podmínky, že v případě odsouzení byl trest vykonán, právě je vykonáván nebo podle práva státu, který vynesl rozsudek, ho již nelze vykonat;
 f)
 byl-li zatýkací rozkaz vydán za účelem výkonu trestu odnětí svobody nebo ochranného opatření spojeného s odnětím osobní svobody a vyžádaná osoba se zdržuje ve vykonávajícím státě, je jeho státním příslušníkem nebo zde má trvalý pobyt a tento stát se zaváže provést výkon trestu odnětí svobody nebo ochranného opatření spojeného s odnětím osobní svobody v souladu se svým vnitrostátním právem; je-li nutný souhlas vyžádané osoby s předáním výkonu trestu nebo ochranného opatření spojeného s odnětím osobní svobody do vykonávajícího státu, může vykonávající stát odmítnout výkon zatýkacího rozkazu pouze poté, co vyžádaná osoba souhlasí s předáním výkonu trestu nebo ochranného opatření spojeného s odnětím osobní svobody;
 g)
 vztahuje-li se zatýkací rozkaz na trestné činy, které:
 i)
 byly podle práva vykonávajícího státu spáchány zcela nebo zčásti na území vykonávajícího státu nebo na místě, které se za toto území považuje, nebo
 ii)
 byly spáchány mimo území vydávajícího státu a právo vykonávajícího státu nepřipouští stíhání za stejné činy, jsou-li spáchány mimo jeho území;
 h)
 existují-li důvody se na základě objektivních skutečností domnívat, že zatýkací rozkaz byl vydán za účelem stíhání nebo potrestání osoby z důvodu jejího pohlaví, rasy, náboženství, etnického původu, státní příslušnosti, jazyka, politického přesvědčení nebo sexuální orientace nebo že by postavení této osoby mohlo být pro některý z těchto důvodů zhoršeno;
 i)
 byl-li zatýkací rozkaz vydán za účelem výkonu trestu odnětí svobody nebo ochranného opatření spojeného s odnětím osobní svobody, pokud sevyžádaná osoba nezúčastnila osobně soudního jednání, ve kterém bylo vydáno dané rozhodnutí, pokud zatýkací rozkaz neuvádí, že osoba v souladu s dalšími procesními požadavky vymezenými vnitrostátním právem vystavujícího státu:
 i)
 byla včas:
 A)
 osobně předvolána, a tudíž informována o plánovaném datu a místu konání


text:
jednání soudu, ve kterém bylo dané rozhodnutí vydáno, nebo jiným způsobem skutečně převzala úřední informaci o plánovaném datu a místu konání jednání soudu tak, aby bylo možné jednoznačně určit, že o plánovaném jednání soudu věděla,
 a
 B)
 informována, že rozhodnutí může být vyneseno, pokud se hlavního líčení nezúčastní,
 nebo
 ii)
 věděla o plánovaném jednání soudu a zmocnila svého právního zástupce, kterého si buď sama zvolila, nebo který jí byl ustanoven státem, aby ji na jednání soudu obhajoval, a tímto zástupcem byla skutečně na jednání soudu obhajována,
 nebo
 iii)
 poté, co jí bylo doručeno rozhodnutí a byla výslovně informována o svém právu na obnovení řízení nebo odvolání, které umožňují opětovné přezkoumání skutkové podstaty věci včetně nových důkazů a které mohou vést ke změně původního rozhodnutí:
 A)
 výslovně uvedla, že rozhodnutí nenapadne,
 nebo
 B)
 nepodala návrh na obnovení řízení nebo odvolání v příslušné lhůtě,
 nebo
 iv)
 neobdržela osobně toto rozhodnutí, avšak:
 A)
 toto rozhodnutí jí bude osobně doručeno neprodleně po jejím předání a bude výslovně informována o svém právu na obnovení řízení nebo odvolání, které umožňují opětovné přezkoumání skutkové podstaty věci včetně nových důkazů a které mohou vést ke změně původního rozhodnutí,
 a
 B)
 bude informována o lhůtě, ve které musí podat návrh na obnovení řízení nebo odvolání, jak stanoví příslušný zatýkací rozkaz.
 2. Pokud byl zatýkací rozkaz vydán za účelem výkonu trestu odnětí svobody nebo ochranného opatření spojeného s odnětím osobní svobody za podmínek uvedených v odst. 1 písm. i) bodu iv) a dotyčná osoba předtím neobdržela žádné úřední informace o tom, že je proti ní vedeno trestní řízení, může tato osoba poté, co byla o obsahu zatýkacího rozkazu informována, požádat, aby ještě před svým předáním obdržela kopii rozsudku. Vydávající orgán poskytne dotyčné osobě kopii rozsudku okamžitě poté, co byl o její žádosti informován, a to prostřednictvím vykonávajícího orgánu. V souvislosti s žádostí dotyčné osoby nedojde ke zdržení postupu předávání ani ke zdržení rozhodnutí o výkonu zatýkacího rozkazu. Rozsudek se dotyčné osobě poskytne pouze pro informaci; nepovažuje se to za formální doručení rozsudku ani za počátek lhůty pro podání návrhu na obnovení řízení nebo odvolání.
 3. Pokud je osoba předávána za podmínek uvedených v odst. 1 písm. i) bodu iv) a podala návrh na obnovení řízení nebo odvolání, až do ukončení příslušného řízení se vazba osoby čekající na obnovení řízení nebo odvolací řízení přezkoumává podle vnitrostátního práva vystavujícího státu z úřední povinnosti nebo na žádost dotyčné osoby. Tento přezkum zahrnuje zejména možnost pozastavení nebo přerušení vazby. Obnovené nebo odvolací řízení se zahájí v přiměřené lhůtě po předání.
 Článek 602
 Výjimka v případě politických trestných činů
 1. Výkon zatýkacího rozkazu nesmí být odmítnut z důvodu, že vykonávající stát by mohl považovat daný trestný čin považovat za politický trestný čin, za trestný čin spojený s politickým trestným činem nebo za trestný čin spáchaný z politických pohnutek.
 2. Spojené království i Unie jednající jménem kteréhokoli ze svých členských států však mohou oznámit specializovanému výboru pro spolupráci v oblasti prosazování práva a justiční spolupráci, že odstavec 1 se uplatní pouze na:
 a)
 trestné činy uvedené


text:
v článcích 1 a 2 Evropské úmluvy o potlačování terorismu;
 b)
 trestné činy založení organizované zločinecké skupiny nebo účasti na organizované zločinecké skupině za účelem spáchání jednoho nebo více trestných činů uvedených v článcích 1 a 2 Evropské úmluvy o potlačování terorismu, pokud tyto trestné činy založení organizované zločinecké skupiny nebo účasti na organizované zločinecké skupině odpovídají popisu chování uvedenému v čl. 599 odst. 3 této dohody, a
 c)
 terorismus, jak je vymezen v příloze 45 této dohody,
 3. Byl-li zatýkací rozkaz vydán státem, který učinil oznámení uvedené v odstavci 2, nebo státem, jehož jménem bylo takové oznámení učiněno, může se stát vykonávající zatýkací rozkaz dovolávat vzájemnosti.
 Článek 603
 Výjimka založená na státní příslušnosti
 1. Výkon zatýkacího rozkazu nesmí být odmítnut z toho důvodu, že vyžádaná osoba je státním příslušníkem vykonávajícího státu.
 2. Spojené království i Unie jednající jménem kteréhokoli ze svých členských států mohou oznámit specializovanému výboru pro spolupráci v oblasti prosazování práva a justiční spolupráci, že vlastní státní příslušníci daného státu nebudou předáváni nebo že předávání jejich vlastních státních příslušníků bude povoleno pouze za určitých stanovených podmínek. Oznámení musí být založeno na důvodech souvisejících se základními zásadami nebo praxí vnitrostátního právního řádu Spojeného království nebo státu, jehož jménem bylo oznámení učiněno. V takovém případě může Unie jménem kteréhokoli ze svých členských států nebo případně Spojené království v přiměřené lhůtě po obdržení oznámení druhé strany oznámit specializovanému výboru pro spolupráci v oblasti prosazování práva a justiční spolupráci, že vykonávající justiční orgány daného členského státu nebo případně Spojeného království mohou odmítnout předávání svých státních příslušníků do tohoto státu nebo že toto předávání bude povoleno pouze za určitých stanovených podmínek.
 3. V situaci, kdy stát odmítne vykonat zatýkací rozkaz z důvodu, že v případě Spojeného království učinilo Spojené království oznámení nebo v případě členského státu učinila Unie jeho jménem oznámení podle odstavce 2, zváží tento stát po zohlednění stanoviska vystavujícího státu zahájení řízení proti svému státnímu příslušníkovi, které by odpovídalo s předmětu daného rozkazu. V situaci, kdy se justiční orgán rozhodne takové řízení nezahájit, má oběť trestného činu, pro který je zatýkací rozkaz vydán, možnost získat informace o tomto rozhodnutí v souladu s použitelným vnitrostátním právem.
 4. Pokud příslušné orgány státu zahájí v souladu s odstavcem 3 řízení proti svému vlastnímu státnímu příslušníkovi, zajistí tento stát, aby jeho příslušné orgány mohly přijmout vhodná opatření na pomoc obětem a svědkům v situacích, kdy mají trvalý pobyt v jiném státě, zejména pokud jde o způsob vedení řízení.
 Článek 604
 Záruky, které musí ve zvláštních případech poskytnout vystavující stát
 Výkon zatýkacího rozkazu vykonávajícím justičním orgánem může podléhat těmto zárukám:
 a)
 lze-li za trestný čin, pro který byl vydán zatýkací rozkaz, ve vystavujícím státě uložit trest odnětí svobody na doživotí nebo ochranné opatření spojené s doživotním zbavením osobní svobody, může vykonávající stát výkon tohoto zatýkacího rozkazu podmínit tím, že vystavující stát poskytne záruku, kterou bude vykonávající stát považovat za dostačující, že přezkoumá trest nebo ochranné opatření na žádost nebo nejpozději po dvaceti letech, nebo podpoří udělení milosti, o kterou může osoba požádat na základě práva


text:
nebo praxe vystavujícího státu, za účelem upuštění od výkonu tohoto trestu nebo opatření
 b)
 je-li osoba, na kterou se vztahuje zatýkací rozkaz za účelem trestního stíhání, státním příslušníkem vykonávajícího státu nebo zde má trvalý pobyt, může být předání této osoby podmíněno tím, že osoba bude po vyslechnutí navrácena do vykonávajícího státu, aby zde vykonala trest odnětí svobody nebo ochranné opatření spojené s odnětím osobní svobody uložené ve vystavujícím státě; je-li nutný souhlas vyžádané osoby s předáním výkonu trestu nebo ochranného opatření spojeného s odnětím osobní svobody do vykonávajícího státu, je záruka, že tato osoba bude za účelem výkonu trestu navrácena do vykonávajícího státu, podmíněna tím, že vyžádaná osoba po vyslechnutí s navrácením do vykonávajícího státu souhlasí;
 c)
 jsou-li závažné důvody domnívat se, že existuje reálné riziko z hlediska ochrany základních práv vyžádané osoby, může vykonávající justiční orgán případně předtím, než rozhodne o výkonu zatýkacího rozkazu, případně požadovat doplňující záruky ohledně zacházení s vyžádanou osobou po jejím předání.
 Článek 605
 Účast ústředního orgánu
 1. Spojené království a Unie mohou jménem kteréhokoli ze svých členských států oznámit specializovanému výboru pro v spolupráci v oblasti prosazování práva a justiční spolupráci v případě Spojeného království jeho ústřední orgán a v případě Unie ústřední orgán každého státu, který takový orgán určil, nebo, pokud tak stanoví právní systém příslušného státu, více ústředních orgánů, které jsou nápomocny příslušným justičním orgánům.
 2. Při oznamování specializovanému výboru pro spolupráci v oblasti prosazování práva a justiční spolupráci podle odstavce 1 může Spojené království i Unie jednající jménem kteréhokoli ze svých členských států, sdělit, že v důsledku organizace vnitřního justičního systému příslušných států je tento ústřední orgán odpovědný nebo jsou tyto ústřední orgány odpovědné za správní doručení a převzetí zatýkacích rozkazů a za veškerý další úřední písemný styk související se správním doručením a převzetím zatýkacích rozkazů. Tyto údaje jsou závazné pro všechny orgány vystavujícího státu.
 Článek 606
 Obsah a forma zatýkacího rozkazu
 1. Zatýkací rozkaz obsahuje v souladu s formulářem uvedeným v příloze 43 tyto informace:
 a)
 totožnost a státní příslušnost vyžádané osoby;
 b)
 název, adresu, číslo telefonu, číslo faxu a e-mailovou adresu vystavujícího justičního orgánu;
 c)
 údaj o tom, zda existuje vykonatelný rozsudek, zatýkací rozkaz nebo jiné vykonatelné soudní rozhodnutí se stejným účinkem spadající do oblasti působnosti článku 599;
 d)
 povahu a právní kvalifikaci trestného činu, zejména s ohledem na článek 599;
 e)
 popis okolností, za kterých byl trestný čin spáchán, včetně doby, místa a míry účasti vyžádané osoby na trestném činu;
 f)
 uložený trest, existuje-li pravomocný rozsudek, nebo stanovené trestní sazby pro daný trestný čin podle práva vystavujícího státu, a
 g)
 pokud možno, jiné následky trestného činu.
 2. Zatýkací rozkaz musí být přeložen do úředního jazyka nebo jednoho z úředních jazyků vykonávajícího státu. Spojené království i Unie jednající jménem kteréhokoli ze svých členských států mohou oznámit specializovanému výboru pro spolupráci v oblasti prosazování práva a justiční spolupráci, že přijme překlady do jednoho nebo více úředních jazyků některého státu.
 Článek 607
 Doručení zatýkacího rozkazu
 Je-li známo místo pobytu vyžádané osoby, může vystavující justiční orgán doručit zatýkací rozkaz přímo vykonávajícímu justičnímu


text:
orgánu.
 Článek 608
 Postupy pro doručování zatýkacího rozkazu
 1. Nezná-li vystavující justiční orgánpříslušný vykonávající justiční orgán, provede potřebná šetření, aby získal tuto informaci od vykonávajícího státu..
 2. Vystavující justiční orgán může o doručení zatýkacího rozkazu požádat Mezinárodní organizaci kriminální policie (Interpol).
 3. Vystavující justiční orgán může zatýkací rozkaz doručit jakýmkoli bezpečným prostředkem, který umožňuje vyhotovit písemný záznam, za podmínek umožňujících vykonávajícímu státu ověřit jeho pravost.
 4. Veškeré obtíže týkající se doručení nebo pravosti dokumentu potřebného pro výkon zatýkacího příkazu se projednají přímo mezi dotčenými justičními orgány nebo popřípadě prostřednictvím ústředních orgánů daných států.
 5. Není-li orgán, který obdrží zatýkací rozkaz, orgánem příslušným na jeho základě konat, postoupí jej bez dalšího příslušnému orgánu ve svém státě a informuje o tom vystavující justiční orgán.
 Článek 609
 Práva vyžádané osoby
 1. Je-li vyžádaná osoba zatčena za účelem výkonu zatýkacího rozkazu, vykonávající justiční orgán ji v souladu se svým vnitrostátním právem informuje o zatýkacím rozkazu a jeho obsahu a rovněž o tom, že může souhlasit s předáním vystavujícímu státu.
 2. Vyžádaná osoba, která je zatčena za účelem výkonu zatýkacího rozkazu a která nemluví nebo nerozumí jazyku, ve kterém je vedeno řízení o zatýkacím rozkazu, má v souladu s vnitrostátním právem vykonávajícího státu právo na tlumočníka a na písemný překlad do svého rodného jazyka nebo do jiného jazyka, kterým tato osoba mluví nebo kterému rozumí.
 3. Vyžádaná osoba má po zatčení právo na pomoc právního zástupce v souladu s vnitrostátním právem vykonávajícího státu.
 4. Vyžádaná osoba je informována o svém právu jmenovat právního zástupce ve vystavujícím státě za účelem napomáhat právnímu zástupci ve vykonávajícím státě v řízení týkajícím se daného zatýkacího rozkazu. Tímto odstavcem nejsou dotčeny lhůty stanovené v článku 621.
 5. Vyžádaná osoba, která je zatčena, má právo nechat o svém zatčení vyrozumět bez zbytečného prodlení konzulární úřady státu, jehož je státním příslušníkem, nebo je-li tato osoba bez státní příslušnosti, konzulární úřady státu, v němž obvykle pobývá, a s těmito úřady komunikovat, pokud si to přeje.
 Článek 610
 Držení vyžádané osoby ve vazbě
 Při zatčení osoby na základě zatýkacího rozkazu rozhodne vykonávající justiční orgán v souladu s právem vykonávajícího státu o tom, zda by měla být vyžádaná osoba ponechána ve vazbě. Tuto osobu lze v souladu s vnitrostátním právem vykonávajícího státu kdykoli předběžně propustit z vazby za podmínky, že příslušný orgán daného státu učiní veškerá opatření nezbytná k tomu, aby tato osoba nemohla uprchnout.
 Článek 611
 Souhlas s předáním
 1. Uvede-li zatčená osoba, že souhlasí s předáním, musí být tento souhlas a popřípadě výslovné zřeknutí se nároku na zásadu speciality uvedenou v čl.625 odst. 2 vyjádřeny před vykonávajícím justičním orgánem v souladu s vnitrostátním právem vykonávajícího státu.
 2. Každý stát přijme nezbytná opatření, aby bylo zajištěno, že souhlas a popřípadě zřeknutí se podle odstavce 1 jsou vyjádřeny takovým způsobem, aby bylo zřejmé, že je tato osoba učinila dobrovolně a s plným vědomím důsledků. Za tímto účelem má vyžádaná osoba právo na právního zástupce.
 3. Souhlas a popřípadě zřeknutí se podle odstavce 1 se formálně zaznamenají v souladu s postupem stanoveným vnitrostátním právem vykonávajícího státu.


text:
4. Souhlas nelze v zásadě odvolat. Každý stát může stanovit, že souhlas a popřípadě zřeknutí se podle odstavce 1 tohoto článku lze odvolat v souladu s pravidly použitelnými na základě jeho vnitrostátního práva. V tom případě se při stanovení lhůt stanovených v článku 621 nebere v úvahu doba mezi dnem, kdy byl souhlas vysloven, a dnem, kdy byl tento souhlas odvolán. Spojené království i Unie jednající jménem kteréhokoli ze svých členských států mohou oznámit specializovanému výboru pro spolupráci v oblasti prosazování práva a justiční spolupráci, že si přejí tuto možnost využít, přičemž uvedou postupy, kterými lze souhlas odvolat, a případné změny těchto postupů.
 Článek 612
 Výslech vyžádané osoby
 Nesouhlasí-li zatčená osoba se svým předáním podle článku 611, má právo být vyslechnuta vykonávajícím justičním orgánem v souladu s právem vykonávajícího státu.
 Článek 613
 Rozhodnutí o předání
 1. Vykonávající justiční orgán rozhodne o předání osoby ve lhůtách a za podmínek stanovených v této hlavě, a zejména v souladu se zásadou proporcionality stanovenou v článku 597.
 2. Považuje-li vykonávající justiční orgán informace, které mu sdělil vystavující stát, za nedostatečné pro to, aby mohl o předání rozhodnout, požádá o neprodlené poskytnutí potřebných doplňujících informací, zejména s ohledem na článek 597, články 600 až 602, článek 604 a článek 606, a může stanovit lhůtu, ve které mají být tyto informace dodány, přičemž vezme v úvahu nutnost dodržet lhůty stanovené v článku 615.
 3. Vystavující justiční orgán může vykonávajícímu justičnímu orgánu kdykoli předat další užitečné informace.
 Článek 614
 Rozhodnutí v případě vícenásobných žádostí
 1. Pokud byl na tutéž osobu vydán evropský zatýkací rozkaz nebo zatýkací rozkaz dvěma nebo více státy, rozhodne vykonávající justiční orgán o tom, který zatýkací rozkaz bude vykonán, přičemž náležitě zohlední všechny okolnosti, zejména relativní závažnost trestných činů a místo jejich spáchání, datum vydání jednotlivých zatýkacích rozkazů či evropských zatýkacích rozkazů a skutečnost, zda byly vydány za účelem trestního stíhání nebo výkonu trestu odnětí svobody či ochranného opatření spojeného s odnětím osobní svobody, a dále právní závazky členských států vyplývající z práva Unie, zejména pokud jde o zásady svobody pohybu a zákazu diskriminace na základě státní příslušnosti.
 2. Vykonávající justiční orgán členského státu může při rozhodování podle odstavce 1 požádat o stanovisko Eurojust.
 3. Existuje-li současně zatýkací rozkaz a žádost o vydání podaná třetí zemí, rozhodne příslušný orgán vykonávajícího státu o tom, zda má přednost zatýkací rozkaz, nebo žádost o vydání, přičemž náležitě zohlední všechny okolnosti, zejména okolnosti uvedené v odstavci 1 a v použitelné úmluvě.
 4. Tímto článkem nejsou dotčeny závazky států vyplývající ze statutu Mezinárodního trestního soudu.
 Článek 615
 Lhůty a postupy pro rozhodnutí o výkonu zatýkacího rozkazu
 1. Zatýkací rozkaz se projednává a vykonává jako neodkladná záležitost.
 2. Souhlasí-li vyžádaná osoba se svým předáním, musí být pravomocné rozhodnutí o výkonu zatýkacího rozkazu přijato do deseti dnů od vyjádření tohoto souhlasu.
 3. V ostatních případech musí být pravomocné rozhodnutí o výkonu zatýkacího rozkazu přijato do 60 dnů od zatčení vyžádané osoby.
 4. Nelze-li v konkrétních případech vykonat zatýkací rozkaz ve lhůtách stanovených v odstavci 2 nebo 3, vykonávající justiční orgán o


text:
této skutečnosti ihned uvědomí vystavující justiční orgán s uvedením důvodů prodlení. V těchto případech lze lhůty prodloužit o dalších 30 dnů.
 5. Dokud vykonávající justiční orgán nepřijme pravomocné rozhodnutí o zatýkacím rozkazu, zajistí, aby byly nadále splněny hmotné podmínky pro účinné předání osoby.
 6. Každé odmítnutí výkonu zatýkacího rozkazu musí obsahovat odůvodnění.
 Článek 616
 Situace do přijetí rozhodnutí
 1. Byl-li zatýkací rozkaz vydán za účelem trestního stíhání, musí vykonávající justiční orgán buď:
 a)
 souhlasit s tím, že vyžádaná osoba bude vyslechnuta podle článku 617; nebo
 b)
 souhlasit s dočasným předáním vyžádané osoby.
 2. Podmínky a doba trvání dočasného předání jsou stanoveny vzájemnou dohodou mezi vystavujícím a vykonávajícím justičním orgánem.
 3. V případě dočasného předání musí mít tato osoba možnost vrátit se do vykonávajícího státu, aby se účastnila jednání, která se jí týkají a která se konají v rámci řízení o předání.
 Článek 617
 Výslech osoby do přijetí rozhodnutí
 1. Vyžádanou osobu vyslechne justiční orgán. Za tímto účelem je vyžádané osobě nápomocen právní zástupce jmenovaný v souladu s právem vystavujícího státu.
 2. Vyžádaná osoba je vyslechnuta v souladu s právem vykonávajícího státu a podmínkami stanovenými vzájemnou dohodou mezi vystavujícím a vykonávajícím justičním orgánem.
 3. Příslušný vykonávající justiční orgán může ve svém státě určit jiný justiční orgán, aby se účastnil výslechu vyžádané osoby, a to za účelem zajištění řádného použití tohoto článku.
 Článek 618
 Výsady a imunity
 1. Požívá-li vyžádaná osoba ve vykonávajícím státě výsady nebo imunity, pokud jde o příslušnost nebo výkon, začínají lhůty uvedené v článku 615 běžet, až když (nebo pokud) je vykonávající justiční orgán informován o tom, že došlo ke zbavení této výsady nebo imunity.
 2. Vykonávající stát zajistí, aby byly splněny hmotné podmínky nezbytné pro účinné předání, nepožívá-li tato osoba již nadále této výsady nebo imunity.
 3. Je-li ke zbavení výsady nebo imunity zmocněn orgán vykonávajícího státu, vykonávající justiční orgán neprodleně požádá daný orgán o výkon této pravomoci. Je-li ke zbavení výsady nebo imunity zmocněn orgán jiného státu, třetí země nebo mezinárodní organizace, vystavující justiční orgán požádá daný orgán o výkon této pravomoci.
 Článek 619
 Souběžné mezinárodní závazky
 1. Touto dohodou nejsou dotčeny závazky vykonávajícího státu v případech, byla-li vyžádaná osoba vydána do tohoto státu z třetí země a je-li tato osoba chráněna podle ustanovení ujednání, podle kterého byla vydána, týkajících se zásady speciality. Vykonávající stát přijme veškerá nezbytná opatření, aby neprodleně požádal o souhlas třetí země, ze které byla vyžádaná osoba vydána, aby mohla být vyžádaná osoba předána do státu, který vydal zatýkací rozkaz. Lhůty uvedené v článku 615 začínají běžet až ode dne, ke kterému přestane platit tato zásada speciality.
 2. Až do rozhodnutí třetí země, ze které byla vyžádaná osoba vydána, zajistí vykonávající stát, aby byly nadále splněny hmotné podmínky nezbytné k účinnému předání.
 Článek 620
 Oznámení rozhodnutí
 Vykonávající justiční orgán oznámí rozhodnutí o způsobu vyřízení zatýkacího rozkazu neprodleně vystavujícímu justičnímu orgánu.
 Článek 621
 Lhůty pro předání osoby
 1. Vyžádaná osoba je předána co nejdříve v den, který dohodnou dotyčné orgány.
 2. Vyžádaná osoba je předána nejpozději do deseti dnů po přijetí pravomocného rozhodnutí


text:
o výkonu zatýkacího rozkazu.
 3. Brání-li předání vyžádané osoby ve lhůtě uvedené v odstavci 2 okolnosti, které jsou mimo kontrolu dotyčných států, vykonávající a vystavující justiční orgán se neprodleně vzájemně kontaktují a dohodnou nové datum předání. V tom případě se předání uskuteční do deseti dnů od nového dohodnutého data.
 4. Předání lze výjimečně dočasně odložit ze závažných humanitárních důvodů, například existují-li závažné důvody domnívat se, že by předání zřejmě ohrozilo život nebo zdraví vyžádané osoby. Výkon zatýkacího rozkazu se uskuteční, jakmile tyto důvody pominou. Vykonávající justiční orgán neprodleně informuje vystavující justiční orgán a dohodne s ním nové datum předání. V tom případě se předání uskuteční do deseti dnů od nového dohodnutého data.
 5. Nachází-li se vyžádaná osoba po uplynutí lhůt uvedených v odstavcích 2 až 4 ještě ve vazbě, musí být propuštěna. Vykonávající a vystavující justiční orgány se vzájemně kontaktují, jakmile vyjde najevo, že osoba má být propuštěna podle tohoto odstavce, a dohodnou postup pro předání této osoby.
 Článek 622
 Odložené nebo podmíněné předání
 1. Vykonávající justiční orgán může poté, co rozhodne o výkonu zatýkacího rozkazu, odložit předání vyžádané osoby, aby mohla být stíhána ve vykonávajícím státě, nebo byla-li již vyžádaná osoba odsouzena, aby mohla na jeho území vykonat trest, který jí byl uložen za jiný trestný čin, než který je uveden v zatýkacím rozkaze.
 2. Místo odložení předání může vykonávající justiční orgán dočasně předat vyžádanou osobu vystavujícímu státu za podmínek stanovených vzájemnou dohodou mezi vykonávajícím a vystavujícím justičním orgánem. Tato dohoda musí být písemná a její podmínky jsou závazné pro všechny orgány vystavujícího státu.
 Článek 623
 Průvoz
 1. Každý stát povolí průvoz vyžádané osoby, která je předávána, přes své území za podmínky, že je informován o:
 a)
 totožnosti a státní příslušnosti osoby, na kterou se zatýkací rozkaz vztahuje;
 b)
 existenci zatýkacího rozkazu;
 c)
 povaze a právní kvalifikaci trestného činu a
 d)
 okolnostech spáchání trestného činu, včetně doby a místa.
 2. Stát, jehož jménem bylo učiněno oznámení podle čl. 603 odst. 2 v tom smyslu, že jeho vlastní státní příslušníci nebudou předáváni nebo že jejich předávání bude povoleno pouze za určitých stanovených podmínek, může za stejných podmínek odmítnout průvoz svých vlastních státních příslušníků přes své území nebo jej podmínit stejnými podmínkami.
 3. Státy určí orgán odpovědný za přijímání žádostí o průvoz a nezbytných dokladů a za veškerý další úřední písemný styk související se žádostmi o průvoz.
 4. Žádost o průvoz a informace uvedené v odstavci 1 mohou být zaslány orgánu určenému podle odstavce 3 jakýmkoli prostředkem, který umožňuje vyhotovit písemný záznam. Stát průvozu oznámí své rozhodnutí stejným postupem.
 5. Tento článek se nepoužije v případě letecké přepravy bez plánovaného mezipřistání. Dojde-li však k neplánovanému přistání, poskytne vystavující stát orgánu určenému podle odstavce 3 informace uvedené v odstavci 1.
 6. Týká-li se průvoz osoby, která má být vydána do některého státu z třetí země, použije se tento článek obdobně. Konkrétně odkazy na „zatýkací rozkaz“ se považují za odkazy na „žádost o vydání“.
 Článek 624
 Započtení doby vazby nebo odnětí svobody ve vykonávajícím státě
 1. Vystavující stát započítá všechny doby vazby nebo


text:
odnětí svobody v souvislosti s výkonem zatýkacího rozkazu do celkové doby odnětí svobody, která má být vykonána ve vystavujícím státě v důsledku uložení trestu odnětí svobody nebo ochranného opatření spojeného s odnětím osobní svobody.
 2. Vykonávající justiční orgán nebo ústřední orgán určený podle článku 605 poskytne vystavujícímu justičnímu orgánu při předání všechny informace o délce trvání vazby nebo odnětí svobody vyžádané osoby na základě zatýkacího rozkazu.
 Článek 625
 Případné stíhání za jiné trestné činy
 1. Spojené království i Unie jednající jménem kteréhokoli ze svých členských států mohou oznámit specializovanému výboru pro spolupráci v oblasti prosazování práva a justiční spolupráci, že ve vztazích s jinými státy, pro něž platí stejné oznámení, se předpokládá, že byl udělen souhlas s tím, aby osoba byla stíhána, odsouzena nebo držena ve vazbě za účelem výkonu trestu odnětí svobody nebo ochranného opatření spojeného s odnětím osobní svobody za jiný trestný čin, než kvůli kterému byla tato osoba předána a kterého se dopustila před svým předáním, neuvede-li v konkrétním případě vykonávající justiční orgán ve svém rozhodnutí o předání něco jiného.
 2. Kromě případů uvedených v odstavcích 1 a 3 nelze osobu, která byla předána, stíhat, odsoudit nebo jinak zbavit svobody za jiný trestný čin, než kvůli kterému byla tato osoba předána a kterého se dopustila před svým předáním.
 3. Odstavec 2 tohoto článku se nepoužije na tyto případy:
 a)
 daná osoba neopustila území státu, kterému byla předána, ve lhůtě do 45 dnů od svého konečného propuštění, i když k tomu měla příležitost, nebo se vrátila na území tohoto státu poté, co ho opustila;
 b)
 trestný čin nelze potrestat trestem odnětí svobody nebo ochranným opatřením spojeným s odnětím osobní svobody;
 c)
 trestní řízení nevede k uplatnění opatření omezujícího osobní svobodu;
 d)
 dané osobě by mohl být uložen trest nebo opatření, které nezahrnují odnětí osobní svobody, zejména peněžitý trest nebo opatření místo peněžitého trestu, i když tento trest nebo opatření mohou omezit její osobní svobodu;
 e)
 daná osoba souhlasila se svým předáním a popřípadě se současně zřekla uplatnění zásady speciality podle článku 611;
 f)
 daná osoba se po svém předání výslovně zřekla nároku na zásadu speciality, pokud jde o určité trestné činy spáchané před jejím předáním; prohlášení o zřeknutí se musí být učiněno před příslušným justičním orgánem vystavujícího státu a zaznamenáno v souladu s vnitrostátním právem tohoto státu; prohlášení o zřeknutí se musí být vyjádřeno takovým způsobem, aby bylo zřejmé, že je dotčená osoba učinila dobrovolně a s plným vědomím důsledků; za tímto účelem má tato osoba právo na právního zástupce; a
 g)
 vykonávající justiční orgán, který osobu předal, udělí svůj souhlas v souladu s odstavcem 4 tohoto článku.
 4. Žádost o souhlas musí být předložena vykonávajícímu justičnímu orgánu spolu s informacemi uvedenými v čl. 606 odst. 1 a překladem podle čl. 606 odst. 2. Souhlas se udělí, podléhá-li trestný čin, kvůli němuž se o souhlas žádá, předání v souladu s ustanoveními této hlavy. Souhlas se odmítne z důvodů uvedených v článku 600, jinak může být odmítnut pouze z důvodů uvedených v článku 601 nebo čl. 602 odst. 2


text:
a čl. 603 odst. 2. Rozhodnutí musí být přijato do 30 dnů od obdržení žádosti. V případě situací uvedených v článku 604 musí vystavující stát poskytnout záruky, které jsou v něm stanoveny.
 Článek 626
 Další předání nebo vydání
 1. Spojené království i Unie jednající jménem kteréhokoli ze svých členských států mohou oznámit specializovanému výboru pro spolupráci v oblasti prosazování práva a justiční spolupráci, že ve vztazích s jinými státy, pro něž platí stejné oznámení, se předpokládá, že byl udělen souhlas s tím, aby osoba byla předána jinému státu, než je vykonávající stát, na základě zatýkacího rozkazu nebo evropského zatýkacího rozkazu vydaného kvůli trestnému činu, kterého se tato osoba dopustila před svým předáním, neuvede-li v konkrétním případě vykonávající justiční orgán ve svém rozhodnutí o předání něco jiného.
 2. V každém případě může být osoba, která byla předána vystavujícímu státu na základě zatýkacího rozkazu nebo evropského zatýkacího rozkazu, předána jinému státu, než je tento vykonávající stát, na základě zatýkacího rozkazu nebo evropského zatýkacího rozkazu vydaného kvůli trestnému činu, kterého se dopustila před svým předáním, bez souhlasu vykonávajícího státu v těchto případech:
 a)
 vyžádaná osoba neopustila území státu, kterému byla předána, ve lhůtě do 45 dnů od svého konečného propuštění, i když k tomu měla příležitost, nebo se vrátila na území tohoto státu poté, co ho opustila;
 b)
 vyžádaná osoba souhlasí s předáním do jiného státu, než je vykonávající stát, na základě zatýkacího rozkazu nebo evropského zatýkacího rozkazu; prohlášení o souhlasu musí být učiněno před příslušnými justičními orgány vystavujícího státu a zaznamenáno v souladu s vnitrostátním právem tohoto státu; prohlášení o souhlasu musí být vyjádřeno takovým způsobem, aby bylo zřejmé, že ho tato osoba učinila dobrovolně a s plným vědomím důsledků; za tímto účelem má vyžádaná osoba právo na právního zástupce; a
 c)
 na vyžádanou osobu se nevztahuje zásada speciality v souladu s čl. 625 odst. 3 písm. a), e), f) nebo g).
 3. Vykonávající justiční orgán souhlasí s předáním do jiného státu v souladu s těmito pravidly:
 a)
 žádost o souhlas musí být předložena v souladu s článkem 607 spolu s informacemi uvedenými v čl. 606 odst. 1 a překladem uvedeným v čl. 606 odst. 2;
 b)
 souhlas se udělí, podléhá-li trestný čin, kvůli němuž se o souhlas žádá, předání v souladu s ustanoveními této dohody;
 c)
 rozhodnutí musí být přijato nejpozději do 30 dnů od obdržení žádosti; a
 d)
 souhlas se odmítne z důvodů uvedených v článku 600, jinak může být odmítnut pouze z důvodů uvedených v článku 601 nebo čl. 602 odst. 2 a čl. 603 odst. 2.
 4. V případě situací uvedených v článku 604 poskytne vystavující stát záruky, které jsou v něm stanoveny.
 5. Bez ohledu na odstavec 1 nesmí být osoba, která byla předána na základě zatýkacího rozkazu, vydána do třetí země bez souhlasu příslušného orgánu státu, který tuto osobu předal. Tento souhlas se udělí v souladu s úmluvami, kterými je daný stát vázán, jakož i s jeho vnitrostátním právem.
 Článek 627
 Předání předmětů
 1. Vykonávající justiční orgán na žádost vystavujícího justičního orgánu nebo z vlastního podnětu


text:
zajistí a předá v souladu se svým vnitrostátním právem předměty, které:
 a)
 mohou sloužit jako důkaz nebo
 b)
 byly vyžádanou osobou získány v důsledku daného trestného činu.
 2. Předměty uvedené v odstavci 1 se předají i v případě, že zatýkací rozkaz nelze provést kvůli úmrtí nebo útěku vyžádané osoby.
 3. Podléhají-li předměty uvedené v odstavci 1 na území vykonávajícího státu zajištění nebo konfiskaci a jsou-li potřebné pro probíhající trestní řízení, může je tento stát dočasně zadržet nebo je předat vystavujícímu státu pod podmínkou, že budou vráceny.
 4. Případná práva vykonávajícího státu nebo třetích osob na předměty uvedené v odstavci 1 jsou zachována. Existují-li tato práva, vrátí vystavující stát předměty bezúplatně vykonávajícímu státu neprodleně po skončení trestního řízení.
 Článek 628
 Náklady
 1. Náklady vzniklé na území vykonávajícího státu v souvislosti s výkonem zatýkacího rozkazu hradí tento stát.
 2. Všechny ostatní náklady hradí vystavující stát.
 Článek 629
 Vztah k jiným právním nástrojům
 1. Tato hlava nahrazuje ode dne vstupu v platnost této dohody odpovídající ustanovení následujících úmluv použitelných v oblasti vydávání ve vztazích mezi Spojeným královstvím na jedné straně a členskými státy na straně druhé, aniž je dotčeno jejich uplatňování ve vztazích mezi státy a třetími zeměmi:
 a)
 Evropská úmluva o vydávání uzavřené v Paříži dne 13. prosince 1957 a jejích dodatkových protokolů a
 b)
 Evropská úmluva o potlačování terorismu, pokud jde o vydávání.
 2. Uplatňují-li se úmluvy uvedené v odstavci 1 na území států nebo na území, za jejichž zahraniční vztahy je některý stát zodpovědný, na která se tato hlava nevztahuje, vztahy mezi těmito územími a ostatními státy se nadále řídí uvedenými úmluvami.
 Článek 630
 Přezkum oznámení
 Při provádění společného přezkumu této hlavy podle čl. 691 odst. 1 strany rovněž zváží potřebu zachovat oznámení podle čl. 599 odst. 4, čl. 602 odst. 2 a čl. 603 odst. 2. Pokud oznámení uvedená v čl.603 odst. 2 nebudou obnovena, jejich platnost skončí pět let ode dne vstupu této dohody v platnost. Oznámení uvedená v čl. 603 odst. 2 lze obnovit nebo nově učinit pouze během tří měsíců předcházejících pátému výročí vstupu této dohody v platnost a poté každých pět let za předpokladu, že jsou v dané době splněny podmínky stanovené v čl. 603 odst. 2.
 Článek 631
 Vydané zatýkací rozkazy v případě nepoužívání
 Bez ohledu na článek 526, článek 692 a článek 693 se ustanovení této hlavy použijí na zatýkací rozkazy, pokud byla vyžádaná osoba zatčena před koncem používání této hlavy pro účely výkonu zatýkacího rozkazu, a to bez ohledu na rozhodnutí vykonávajícího justičního orgánu, zda má být vyžádaná osoba ponechána ve vazbě, nebo předběžně propuštěna.
 Článek 632
 Použití na stávající evropské zatýkací rozkazy
 Tato hlava se použije na evropské zatýkací rozkazy, které v souladu s rámcovým rozhodnutím Rady 2002/584/SVV (81) vydal některý stát před koncem přechodného období, pokud vyžádaná osoba nebyla zatčena za účelem výkonu daného rozkazu před koncem přechodného období.
 HLAVA VIII
 VZÁJEMNÁ POMOC
 Článek 633
 Cíl
 1. Cílem této hlavy je doplnit ustanovení níže uvedených dokumentů a usnadnit jejich uplatňování mezi členskými státy na jedné straně a Spojeným královstvím na


text:
straně druhé:
 a)
 Evropská úmluva o vzájemné pomoci ve věcech trestních, přijatá ve Štrasburku dne 20. dubna 1959 (dále jen „Evropská úmluva o vzájemné pomoci“);
 b)
 dodatkový protokol k Evropské úmluvě o vzájemné pomoci, přijatý ve Štrasburku dne 17. března 1978, a
 c)
 druhý dodatkový protokol k Evropské úmluvě o vzájemné pomoci, přijatý ve Štrasburku dne 8. listopadu 2001.
 2. Touto hlavou nejsou dotčena ustanovení hlavy IX, která má před touto hlavou přednost.
 Článek 634
 Definice příslušného orgánu
 Pro účely této hlavy se „příslušným orgánem“ rozumí jakýkoli orgán, který je příslušný k zasílání nebo přijímání žádostí o vzájemnou pomoc v souladu s ustanoveními Evropské úmluvy o vzájemné pomoci a jejích protokolů a jejž vymezují státy ve svých prohlášeních adresovaných generálnímu tajemníkovi Rady Evropy. Pojem „příslušný orgán“ zahrnuje rovněž subjekty Unie oznámené v souladu čl. 690 písm. d); pokud jde o tyto subjekty Unie, použijí se ustanovení této hlavy odpovídajícím způsobem.
 Článek 635
 Formulář žádosti o vzájemnou pomoc
 1. Specializovaný výbor pro spolupráci v oblasti prosazování práva a justiční spolupráci se zavazuje, že přijme přílohu k této dohodě, v níž stanoví standardní formulář pro žádosti o vzájemnou pomoc.
 2. Pokud specializovaný výbor pro spolupráci v oblasti prosazování práva a justiční spolupráci přijme rozhodnutí v souladu s odstavcem 1, podávají se žádosti o vzájemnou pomoc za použití standardního formuláře.
 3. Specializovaný výbor pro spolupráci v oblasti prosazování práva a justiční spolupráci může standardní formulář pro žádosti o vzájemnou pomoc podle potřeby změnit.
 Článek 636
 Podmínky pro žádost o vzájemnou pomoc
 1. Příslušný orgán dožadujícího státu může požádat o vzájemnou pomoc pouze tehdy, je-li přesvědčen, že jsou splněny tyto podmínky:
 a)
 žádost je pro účely řízení nezbytná a přiměřená s ohledem na práva podezřelé nebo obviněné osoby a
 b)
 vyšetřovací úkon či vyšetřovací úkony uvedené v žádosti by za stejných podmínek bylo možné nařídit u obdobného vnitrostátního případu.
 2. Jestliže se příslušný orgán dožádaného státu domnívá, že podmínky uvedené v odstavci 1 splněny nejsou, může dožádaný stát splnění těchto podmínek s dožadujícím státem konzultovat. Po této konzultaci může příslušný orgán dožadujícího státu rozhodnout o stažení žádosti o vzájemnou pomoc.
 Článek 637
 Využití jiného druhu vyšetřovacího úkonu
 1. Kdykoli je to možné, zváží příslušný orgán dožádaného státu využití jiného vyšetřovacího úkonu, než který je uveden v žádosti o vzájemnou pomoc, pokud:
 a)
 vyšetřovací úkon uvedený v žádosti v právním řádu dožádaného státu neexistuje nebo
 b)
 vyšetřovací úkon uvedený v žádosti by nebyl v obdobném vnitrostátním případu dostupný.
 2. Aniž jsou dotčeny důvody pro odmítnutí dostupné podle Evropské úmluvy o vzájemné pomoci a jejích protokolů a podle článku 639, nevztahuje se odstavec 1 tohoto článku na tyto vyšetřovací úkony, které musí být v právním řádu dožádaného státu vždy dostupné:
 a)
 získávání informací obsažených v databázích policejních nebo justičních orgánů a přímo přístupných příslušnému orgánu dožádaného státu v rámci trestního řízení;
 b)
 výslech svědka, znalce, oběti, podezřelé nebo obviněné osoby či třetí strany na území dožádaného státu;
 c)
 jakýkoli jiný než invazivní vyšetřovací úkon vymezený podle práva dožádaného státu a
 d)
 identifikaci osob zaregistrovaných pod určitým


text:
telefonním číslem nebo IP adresou.
 3. Příslušný orgán dožádaného státu může rovněž využít jiný vyšetřovací úkon, než který je uveden v žádosti o vzájemnou pomoc, pokud by vyšetřovacím úkonem vybraným příslušným orgánem dožádaného státu mohlo být dosaženo stejného výsledku jako vyšetřovacím úkonem uvedeným v žádosti za použití mírnějších prostředků.
 4. Pokud se příslušný orgán dožádaného státu rozhodne využít podle odstavce 1 nebo 3 jiný vyšetřovací úkon, než který je uveden v žádosti o vzájemnou pomoc, uvědomí o tom nejprve příslušný orgán dožadujícího státu, který může rozhodnout o zpětvzetí nebo doplnění žádosti.
 5. Pokud vyšetřovací úkon uvedený v žádosti v právním řádu dožádaného státu neexistuje nebo by v obdobném vnitrostátním případu nebyl dostupný a pokud neexistuje jiný vyšetřovací úkon, který by měl stejný výsledek jako požadovaný vyšetřovací úkon, informuje příslušný orgán dožádaného státu příslušný orgán dožadujícího státu o tom, že není možné požadovanou pomoc poskytnout.
 Článek 638
 Informační povinnost
 Příslušný orgán dožádaného státu jakýmikoli dostupnými prostředky a bez zbytečného prodlení informuje příslušný orgán dožadujícího státu, jestliže:
 a)
 není možné žádost o vzájemnou pomoc vyřídit z toho důvodu, že je neúplná nebo zjevně nesprávná, nebo
 b)
 příslušný orgán dožádaného státu v průběhu vyřizování žádosti o vzájemnou pomoc bez dalšího šetření usoudí, že může být vhodné provést vyšetřovací úkony, které nebyly zpočátku předvídány nebo nemohly být v době podání žádosti o vzájemnou pomoc blíže určeny, s cílem umožnit příslušnému orgánu žádajícího státu, aby v daném případě přijal další opatření.
 Článek 639
 Zásada ne bis in idem
 Vzájemnou pomoc lze kromě důvodů odmítnutí stanovených v Evropské úmluvě o vzájemné pomoci a jejích protokolech odmítnout z toho důvodu, že osoba, jíž se žádost o pomoc týká a proti které je v dožadujícím státěvedeno vyšetřování, stíhání nebo jiné řízení, včetně soudního řízení, byla za stejný čin pravomocně odsouzena jiným státem, za podmínky, že v případě odsouzení byl trest vykonán, právě je vykonáván nebo podle práva státu, který vynesl rozsudek, ho již nelzevykonat.
 Článek 640
 Lhůty
 1. Dožádaný stát rozhodne o vyřízení žádosti o vzájemnou pomoc co nejdříve a v každém případě nejpozději do 45 dnů od obdržení žádosti a uvědomí o svém rozhodnutí žádající stát.
 2. Žádost o vzájemnou pomoc se vyřídí co nejdříve a v každém případě nejpozději do 90 dnů od přijetí rozhodnutí uvedeného v odstavci 1 tohoto článku nebo od konzultace podle čl. 636 odst. 2.
 3. Je-li v žádosti o vzájemnou pomoc uvedeno, že vzhledem k procesním lhůtám, závažnosti činu nebo jiným zvláště naléhavým okolnostem je nezbytné stanovit kratší lhůtu, než je stanoveno v odstavci 1 nebo 2, nebo je-li v žádosti uvedeno, že úkon vzájemné pomoci je třeba provést k určitému datu, dožádaný stát tento požadavek v nejvyšší možné míře zohlední.
 4. Je-li podána žádost o vzájemnou pomoc za účelem přijetí předběžných opatření podle článku 24 Druhého dodatkového protokolu k Evropské úmluvě o vzájemné pomoci, příslušný orgán dožádaného státu o předběžném opatření rozhodne a sdělí toto rozhodnutí příslušnému orgánu dožadujícího státu co nejdříve po obdržení žádosti. Je-li to možné, před zrušením jakéhokoli předběžného opatření přijatého podle tohoto článku poskytne příslušný orgán


text:
dožádaného státu příslušnému orgánu dožadujícího státu příležitost předložit své důvody pro pokračování daného opatření.
 5. Pokud v konkrétním případě nelze dodržet lhůtu stanovenou v odstavci 1 nebo 2 nebo lhůtu či konkrétní datum uvedené v odstavci 3 nebo je-li rozhodnutí o přijetí prozatímních opatření v souladu s odstavcem 4 odloženo, příslušný orgán dožádaného státu neprodleně jakýmikoli dostupnými prostředky informuje příslušný orgán dožadujícího státu, uvede důvody prodlení a konzultuje s příslušným orgánem dožadujícího státu vhodný časový rámec pro vyřízení dané žádosti o vzájemnou pomoc.
 6. Lhůty uvedené v tomto článku se nepoužijí, pokud je žádost o vzájemnou pomoc podána v souvislosti s kterýmkoliv z následujících trestných činů a porušeními předpisů, které spadají do oblasti působnosti Evropské úmluvy o vzájemné pomoci a jejích protokolů, jak jsou vymezeny právem dožadujícího státu:
 a)
 překročením povolené rychlosti, pokud nedošlo k újmě na zdraví nebo usmrcení jiné osoby a pokud překročení rychlosti nebylo vysoké;
 b)
 jízdou bez bezpečnostních pásů;
 c)
 nezastavení na červenou nebo jiný závazný pokyn k zastavení;
 d)
 nepoužití ochranné přilby; nebo
 e)
 jízda v zakázaném jízdním pruhu (např. neoprávněná jízda v pruhu pro průjezd vozidel s právem přednostní jízdy, pruhu vyhrazeném pro veřejnou dopravu nebo pruhu uzavřeném z důvodu práce na silnici).
 7. Specializovaný výbor pro spolupráci v oblasti prosazování práva a justiční spolupráci uplatňování odstavce 6 průběžně sleduje. Zavazuje se stanovit lhůty pro žádosti, na něž se vztahuje odstavec 6, do tří let od vstupu této dohody v platnost, přičemž přihlédne k objemu žádostí. Může rovněž rozhodnout, že odstavec 6 se přestane používat.
 Článek 641
 Předávání žádostí o vzájemnou pomoc
 1. Kromě komunikačních kanálů stanovených v Evropské úmluvě o vzájemné pomoci a jejích protokolech, pokud jejich příslušná ustanovení stanoví přímé předávání, mohou být žádosti o vzájemnou pomoc rovněž přímo předávány státními zástupci ve Spojeném království příslušným orgánům členských států.
 2. Kromě komunikačních kanálů stanovených v Evropské úmluvě o vzájemné pomoci a jejích protokolech lze v naléhavých případech veškeré žádosti o vzájemnou pomoc, jakož i informace z vlastního podnětu předávat prostřednictvím Europolu nebo Eurojustu v souladu s ustanoveními příslušných hlav této dohody.
 Článek 642
 Společné vyšetřovací týmy
 Pokud příslušné orgány států zřídí společný vyšetřovací tým, řídí se vztah mezi členskými státy v rámci společného vyšetřovacího týmu právem Unie, bez ohledu na právní základ uvedený v dohodě o zřízení společného vyšetřovacího týmu.
 HLAVA IX
 VÝMĚNA INFORMACÍ Z REJSTŘÍKŮ TRESTŮ
 Článek 643
 Cíl
 1. Cílem této hlavy je umožnit výměnu informací z rejstříků trestů mezi členskými státy na jedné straně a Spojeným královstvím na straně druhé.
 2. V rámci vztahů mezi Spojeným královstvím a členskými státy tato hlava:
 a)
 doplňuje článek 13 a čl. 22 odst. 2 Evropské úmluvy o vzájemné pomoci ve věcech trestních a její Dodatkové protokoly ze dne 17. března 1978 a 8. listopadu 2001 a
 b)
 nahrazuje čl. 22 odst. 1 Evropské úmluvy o vzájemné pomoci ve věcech trestních doplněný článkem 4 jejího Dodatkového protokolu ze dne 17. března 1978.
 3. V rámci vztahů mezi členskými státy na jedné straně a Spojeným královstvím na straně druhé se obě strany vzdávají práva


text:
dovolávat se svých výhrad vůči článku 13 Evropské úmluvy o vzájemné pomoci ve věcech trestních a vůči článku 4 jejího dodatkového protokolu ze dne 17. března 1978.
 Článek 644
 Definice
 Pro účely této hlavy se rozumí:
 a)
 „odsouzením“ jakékoli pravomocné rozhodnutí trestního soudu proti fyzické osobě v souvislosti s trestným činem, jestliže se toto rozhodnutí zaznamenává do rejstříku trestů odsuzujícího státu;
 b)
 „trestním řízením“ přípravné řízení, řízení před soudem a vykonávací řízení ;
 c)
 „rejstříkem trestů“ vnitrostátní rejstřík nebo rejstříky, do nichž se podle vnitrostátního práva zaznamenávají odsouzení.
 Článek 645
 Ústřední orgány
 Každý stát určí jeden nebo více ústředních orgánů, které jsou příslušné pro výměnu informací z rejstříku trestů podle této hlavy a pro výměny uvedené v čl. 22 odst. 2 Evropské úmluvy o vzájemné pomoci ve věcech trestních.
 Článek 646
 Oznamování
 1. Každý stát přijme nezbytná opatření, aby u každého odsouzení vydaného na jeho území byly při zaznamenávání do rejstříku trestů uvedeny informace o státní příslušnosti nebo státních příslušnostech odsouzené osoby, je-li tato osoba státním příslušníkem jiného státu.
 2. Ústřední orgán každého státu informuje ústřední orgán kteréhokoli jiného státu o všech odsouzeních za trestné činy vydaných na jeho území proti státním příslušníkům tohoto jiného státu, jakož i o všech následných změnách nebo výmazech informací obsažených v rejstříku trestů, jak jsou v rejstříku zaznamenány. Ústřední orgány států si tyto informace sdělují nejméně jednou měsíčně.
 3. Pokud ústřední orgán některého státu zjistí, že odsouzená osoba je státním příslušníkem dvou nebo více jiných států, předá příslušné informace každému z těchto států, a to i v případě, že odsouzená osoba je státním příslušníkem státu, na jehož území byla odsouzena.
 Článek 647
 Uchovávání informací o odsouzeních
 1. Ústřední orgán každého státu uchovává veškeré informace oznámené podle článku 646.
 2. Ústřední orgán každého státu zajistí, aby v případě, že je oznámena následná změna nebo výmaz podle čl. 646 odst. 2, byla provedena stejná změna nebo výmaz informací uchovávaných v souladu s odstavcem 1.
 3. Ústřední orgán každého státu zajistí, aby při odpovědi na žádosti podané podle článku 648 byly poskytnuty pouze informace, které byly aktualizovány v souladu s odstavcem 2 tohoto článku.
 Článek 648
 Žádosti o informace
 1. V případě žádosti o informace z rejstříku trestů některého státu pro účely trestního řízení proti některé osobě nebo pro účely jiné, než je trestní řízení, může ústřední orgán tohoto státu v souladu se svým vnitrostátním právem zaslat ústřednímu orgánu jiného státu žádost o informace a související údaje z rejstříku trestů.
 2. Žádá-li osoba o informace z rejstříku trestů, které se jí týkají, ústřední orgán jiného státu, než jehož je státním příslušníkem, podá tento ústřední orgán žádost o informace a související údaje z rejstříku trestů ústřednímu orgánu státu, jehož je dotčená osoba státním příslušníkem, a zahrne tyto informace a související údaje do výpisu, který dotčené osobě vystaví.
 Článek 649
 Odpovědi na žádosti
 1. Odpovědi na žádosti o informace předává ústřední orgán dožádaného státu ústřednímu orgánu dožadujícího státu co nejdříve a v každém případě do dvaceti pracovních dnů od data obdržení žádosti.
 2. Ústřední orgán každého státu odpovídá na


text:
žádosti podané pro účely jiné, než je trestní řízení, v souladu s vnitrostátním právem.
 3. Bez ohledu na odstavec 2 zahrnují státy při odpovědích na žádosti podané za účelem náboru na profesionální nebo organizované dobrovolné činnosti zahrnující přímý a pravidelný kontakt s dětmi informace o odsouzeních za trestné činy související s pohlavním zneužíváním nebo pohlavním vykořisťováním dětí, dětskou pornografií, navazováním kontaktu s dětmi k sexuálním účelům, včetně podněcování, návodu a pomoci nebo pokusu o spáchání některého z těchto trestných činů, jakož i informace o zákazech výkonu činností zahrnujících přímý a pravidelný kontakt s dětmi z důvodu odsouzení za některý z těchto trestných činů.
 Článek 650
 Komunikační kanál
 Výměna informací z rejstříku trestů mezi státy probíhá elektronicky v souladu s technickými a procesními specifikacemi stanovenými v příloze 44.
 Článek 651
 Podmínky používání osobních údajů
 1. Osobní údaje obdržené v odpovědi na žádost podle článku 649 může každý stát použít pouze k účelům, pro něž byly vyžádány.
 2. Pokud byly informace vyžádány pro účely jiné, než je trestní řízení, může dožadující stát použít osobní údaje obdržené podle článku 649 v souladu s vnitrostátním právem pouze v rámci omezení, která uvedl dožádaný stát ve formuláři stanoveném v kapitole 2 přílohy 44.
 3. Bez ohledu na odstavce 1 a 2 tohoto článku může dožadující stát použít osobní údaje poskytnuté jiným státem v odpovědi na žádost podle článku 649 k zabránění bezprostřednímu a vážnému ohrožení veřejné bezpečnosti.
 4. Každý stát zajistí, aby jeho ústřední orgány nesdělovaly osobní údaje oznámené podle článku 646 orgánům ve třetích zemích, ledaže jsou splněny tyto podmínky:
 a)
 osobní údaje se poskytují pouze v konkrétních jednotlivých případech;
 b)
 osobní údaje se poskytují orgánům, jejichž funkce přímo souvisí s účely, pro něž jsou osobní údaje poskytovány podle písmene c) tohoto odstavce;
 c)
 osobní údaje se poskytují, pouze pokud je to nezbytné:
 i)
 pro účely trestního řízení;
 ii)
 pro účely jiné, než je trestní řízení, nebo
 iii)
 k zabránění bezprostřednímu a vážnému ohrožení veřejné bezpečnosti;
 d)
 dožadující třetí země může osobní údaje použít pouze za účelem, pro který byly informace vyžádány, a v rámci omezení uvedených státem, který osobní údaje podle článku 646 oznámil, a
 e)
 osobní údaje se poskytují, pouze pokud ústřední orgán po posouzení všech okolností souvisejících s předáním osobních údajů do třetí země dospěje k závěru, že existují vhodné záruky ochrany těchto osobních údajů.
 2. Tento článek se nevztahuje na osobní údaje získané státem podle této hlavy a pocházející z tohoto státu.
 HLAVA X
 BOJ PROTI PRANÍ PENĚZ A PROTI FINANCOVÁNÍ TERORISMU
 Článek 652
 Cíl
 Cílem této hlavy je podpořit a posílit činnost Unie a Spojeného království v oblasti předcházení praní peněz a financování terorismu a boje proti nim.
 Článek 653
 Opatření pro předcházení praní peněz a financování terorismu a boj proti nim
 1. Strany se dohodly, že budou podporovat mezinárodní úsilí v oblasti předcházení praní peněz a financování terorismu a boje proti nim. Strany uznávají nutnost spolupracovat a usilovat o to, aby zabránily zneužívání svých finančních systémů k legalizaci výnosů jakékoli trestné činnosti, včetně nedovoleného obchodu s drogami a


text:
korupce, a financování terorismu.
 2. Strany si podle potřeby vyměňují příslušné informace v rámci svých příslušných právních rámců.
 3. Každá ze stran udržuje komplexní režim pro boj proti praní peněz a financování terorismu a pravidelně přezkoumává potřebu posílit tento režim s ohledem na zásady a cíle doporučení Finančního akčního výboru.
 Článek 654
 Transparentnost skutečného vlastnictví společností a jiných právnických osob
 1. Pro účely tohoto článku se použijí tyto definice:
 a)
 „skutečným majitelem“ se rozumí fyzická osoba ve vztahu ke společnosti, která v souladu s právními předpisy některé ze stran:
 i)
 v konečném důsledku vykonává nebo má právo vykonávat kontrolu nad právnickou osobou;
 ii)
 v konečném důsledku v právnické osobě přímo či nepřímo vlastní nebo kontroluje více než 25 % hlasovacích práv nebo akcií nebo jiných vlastnických podílů, aniž je dotčeno právo každé ze stran stanovit nižší procentní podíl; nebo
 iii)
 právnickou osobu jinak kontroluje nebo ji má právo kontrolovat;
 Pokud jde o právnické osoby, jako jsou nadace, fondy typu „Anstalt“ a společnosti s ručením omezeným, má každá ze stran právo stanovit podobná kritéria pro identifikaci skutečného majitele, nebo, pokud se rozhodnou, použít definici uvedenou v čl. 655 odst. 1 písm. a), s ohledem na formu a strukturu těchto právnických osob.
 Pokud jde o ostatní právnické osoby, které nejsou uvedeny výše, každá ze stran zohlední různé formy a struktury těchto právnických osob a úrovně rizik praní peněz a financování terorismu spojených s těmito právnickými osobami s cílem rozhodnout o vhodné míře transparentnosti skutečného vlastnictví;
 b)
 „základními informacemi o skutečném majiteli“ se rozumí jméno skutečného majitele, měsíc a rok narození, země bydliště a státní příslušnost, jakož i povaha a rozsah podílu, který skutečný majitel v právnické osobě drží, nebo jeho kontroly dotčené právnické osoby;
 c)
 „příslušnými orgány“ se rozumějí:
 i)
 orgány veřejné moci, včetně finančních zpravodajských jednotek, se stanovenou odpovědností za boj proti praní peněz nebo proti financování terorismu;
 ii)
 orgány veřejné moci, které vyšetřují nebo trestně stíhají praní peněz, související predikativní trestné činy a financování terorismu a sledují a zajišťují nebo zmrazují a odnímají majetek pocházející z trestné činnosti;
 iii)
 veřejné orgány, které mají povinnosti dohledu nebo sledování zaměřené na zajištění souladu s požadavky v oblasti boje proti praní peněz nebo proti financování terorismu.
 Touto definicí není dotčeno právo každé ze stran určit další příslušné orgány, které mají přístup k informacím o skutečných majitelích.
 2. Každá ze stran zajistí, aby právnické osoby na jejím území uchovávaly přiměřené, přesné a aktuální informace o skutečných majitelích. Každá ze stran zavede mechanismy, které zajistí, aby její příslušné orgány měly k těmto informacím včasný přístup.
 3. Každá ze stran zřídí nebo spravuje centrální registr s adekvátními, aktuálními a přesnými informacemi o skutečných majitelích. V případě Unie se centrální registry zřídí na úrovni členských států. Tato povinnost se nevztahuje na právnické osoby kotované na burze podléhající požadavkům na zveřejnění, pokud jde o přiměřenou úroveň transparentnosti. Není-li ve vztahu k určité právnické osobě identifikován žádný skutečný majitel, obsahuje registr alternativní informace, jako je prohlášení, že nebyl určen žádný skutečný majitel, nebo údaje o fyzické osobě nebo osobách,


text:
které zastávají pozici ve vrcholném vedení právnické osoby.
 4. Každá ze stran zajistí, aby informace uchovávané v jejím centrálním registru nebo registrech byly zpřístupněny jejím příslušným orgánům bez omezení a včas.
 5. Každá ze stran zajistí, aby základní informace o skutečných majitelích byly k dispozici jakékoliv osobě z řad veřejnosti. V případech, kdy by přístup veřejnosti k informacím podle tohoto odstavce vystavil skutečného majitele nepřiměřeným rizikům, jako je riziku podvodu, únosu, vydírání, obtěžování, násilí nebo zastrašování nebo pokud je skutečným majitelem nezletilá nebo jinak právně nezpůsobilá osoba, lze v omezené míře udělit výjimky z přístupu veřejnosti k informacím podle tohoto odstavce.
 6. Každá ze stran zajistí, aby byly zavedeny účinné, přiměřené a odrazující sankce vůči právnickým nebo fyzickým osobám, které neplní požadavky, jež jsou na ně kladeny v souvislosti se záležitostmi uvedenými v tomto článku.
 7. Každá ze stran zajistí, aby příslušné orgány byly schopny informace uvedené v odstavcích 2 a 3 poskytovat příslušným orgánům druhé strany včas a bezplatně. Za tímto účelem strany zváží způsoby, jak zajistit bezpečnou výměnu informací.
 Článek 655
 Transparentnost skutečného vlastnictví právních uspořádání
 1. Pro účely tohoto článku se použijí tyto definice:
 a)
 „skutečným majitelem“ se rozumí zakladatel, případně ochránce práv, svěřenští správci, oprávněné osoby nebo kategorie oprávněných osob, jakákoli osoba v rovnocenném postavení ve vztahu k právnímu uspořádání se strukturou nebo funkcí podobnou výslovně zřízenému svěřenskému fondu a jakákoli jiná fyzická osoba v konečném důsledku vykonávající faktickou kontrolu nad svěřenským fondem nebo podobným právním uspořádáním;
 b)
 „příslušnými orgány“ se rozumějí:
 i)
 orgány veřejné moci, včetně finančních zpravodajských jednotek, se stanovenou odpovědností za boj proti praní peněz nebo proti financování terorismu;
 ii)
 orgány veřejné moci, které vyšetřují nebo trestně stíhají praní peněz, související predikativní trestné činy a financování terorismu a sledují a zajišťují nebo zmrazují a odnímají majetek pocházející z trestné činnosti;
 iii)
 veřejné orgány, které mají povinnosti dohledu nebo sledování zaměřené na zajištění souladu s požadavky v oblasti boje proti praní peněz nebo proti financování terorismu.
 Touto definicí není dotčeno právo každé strany určit další příslušné orgány, které mají přístup k informacím o skutečných majitelích.
 2. Každá ze stran zajistí, aby svěřenští správci výslovně zřízených svěřenských fondů na jejím území uchovávaly přiměřené, přesné a aktuální informace o skutečných majitelích. Tato opatření se vztahují rovněž na další právní uspořádání, u nichž každá strana určila, že se jejich struktura nebo funkce podobá svěřenským fondům.
 3. Každá ze stran zavede mechanismy, které zajistí, aby její příslušné orgány měly včasný přístup k přiměřeným, přesným a aktuálním informacím o skutečných majitelích výslovně zřízených svěřenských fondů a jiných právních uspořádání se strukturou nebo funkcí podobnou svěřenským fondům na jejím území.
 4. Pokud jsou informace o skutečném vlastnictví svěřenských fondů nebo podobných právních uspořádání uchovávány v centrálním registru, dotčený stát zajistí, aby tyto informace byly adekvátní, přesné a aktuální a aby příslušné orgány měly k těmto informacím včasný a neomezený přístup. Strany usilují o zvážení způsobů, jak poskytnout přístup k informacím o skutečných majitelích svěřenských fondů a podobných právních uspořádání fyzickým osobám nebo organizacím, které mohou osvědčit oprávněný zájem na získání