text:
více než jednoho dílu, mohou být přestavitelné nebo mít zalomený tvar.
 Tento předpis se vztahuje na typy ojí, které jsou samostatnými celky a nejsou součástí podvozku taženého vozidla.
 2.6.6.
 Třída F
 Nenormalizované připevňovací mezičleny zahrnující všechny části a zařízení, které se nacházejí mezi spojovacími zařízeními, například spojovací koule a zařízení pro připojení oje, a rámem (např. zadního příčníku), nosnými částmi karoserie nebo podvozkem tažného vozidla – viz bod 6 přílohy 5.
 2.6.7.
 Třída G
 Točnice jsou deskovitá spojovací zařízení na tažných vozidlech, která mají automatický uzávěr a spojují se s návěsným čepem návěsu o průměru 50 mm – viz bod 7 přílohy 5.
 2.6.7.1.
 Třída G50
 Normalizované točnice pro čep o průměru 50 mm.
 2.6.7.2.
 Třída G50-X
 Nenormalizované točnice pro čep o průměru 50 mm.
 2.6.8.
 Třída H
 Návěsné čepy o průměru 50 mm jsou zařízení namontovaná na návěs pro připojení s točnicí tažného vozidla – viz bod 8 přílohy 5:
 2.6.8.1.
 Třída H50-X
 Nenormalizované návěsné čepy o průměru 50 mm.
 2.6.9.
 Třída J
 Nenormalizované základní desky zahrnující všechny části a zařízení sloužící k připojení točnic na rám nebo podvozek tažného vozidla. Základní deska může být vodorovně posuvná, tj. posuvná točnice – viz bod 9 přílohy 5.
 2.6.10.
 Třída K
 Normalizovaná spojovací zařízení pomocí háku určená pro použití s příslušnými toroidními oky oje typu třídy L – viz bod 10 přílohy 5.
 2.6.11.
 Třída L
 Normalizovaná toroidní oka oje pro použití s příslušnými spojovacími zařízeními třídy K pomocí háku – viz bod 4 přílohy 5.
 2.6.12.
 Třída S
 Zařízení a konstrukční části, které nejsou ve shodě s žádnou ze tříd A až L, T nebo W uvedených výše a které se používají k přepravě zvláště těžkých nákladů nebo zařízení specifická pro některé země, pro něž platí stávající vnitrostátní právní předpisy.
 2.6.13.
 Třída T
 Nenormalizovaná, neautomatická, spojovací zařízení pro vybrané oje, která lze oddělit pouze s použitím nástrojů a zpravidla se používají u přívěsů pro přepravu automobilů. Schvalují se jako sobě odpovídající dvojice.
 2.6.14.
 Třída W
 Nenormalizovaná různá automatická spojovací zařízení pro připojení oje s čepem, včetně jim přizpůsobené přípojné části, s integrovaným elektropneumatickým konektorem mezi tažným a taženým vozidlem. Obě mechanické části se schvalují jako sobě odpovídající dvojice.
 2.7.
 Řídicí klíny jsou zařízení nebo konstrukční části, které jsou namontované na návěsech a které ve spojení s točnicí ovládají nucené řízení návěsu.
 2.8.
 Systémy dálkového ovládání jsou zařízení a konstrukční části, které umožňují obsluhu spojovacího zařízení z boku vozidla nebo z kabiny řidiče daného vozidla.
 2.9.
 Dálkové indikátory jsou zařízení a konstrukční části, které udávají, že došlo ke spojení a že zajišťovací zařízení byla skutečně aktivována.
 2.10.
 „typem spojovacího zařízení nebo konstrukční části“ se rozumí zařízení nebo konstrukční část, která se podstatně neliší v těchto podstatných ohledech:
 2.10.1.
 obchodní název nebo značka výrobce nebo dodavatele;
 2.10.2.
 třída spojovacího zařízení podle definice v bodě 2.6;
 2.10.3.
 vnější tvar, hlavní rozměry nebo jiné zásadní rozdíly v konstrukci, včetně použitých materiálů; a
 2.10.4.
 charakteristické hodnoty D, Dc, S, V a U, jak jsou definovány v bodě 2.11.
 2.11.
 Charakteristické hodnoty D, Dc, S, V


text:
a Av jsou definovány a ověřeny jako:
 2.11.1.
 hodnoty D a Dc jsou charakteristické výkonové hodnoty pro vodorovné zatížení spojovacího zařízení ověřené podle popisu v příloze 6 tohoto předpisu;
 2.11.2.
 hodnota U je charakteristická výkonová hodnota pro svislé zatížení točnice (v tunách). Tato výkonová hodnota se ověřuje podle popisu v příloze 6 tohoto předpisu;
 2.11.3.
 hodnota S je charakteristická výkonová hodnota svislého zatížení v kilogramech, kterým na spojovací zařízení za statických podmínek působí přívěs s nápravami uprostřed. Tato výkonová hodnota se ověřuje podle popisu v příloze 6 tohoto předpisu;
 2.11.4.
 hodnota V je charakteristická výkonová hodnota pro amplitudu svislé síly, kterou na spojovací zařízení působí přívěs s nápravami uprostřed. Tato výkonová hodnota se ověřuje podle popisu v příloze 6 tohoto předpisu;
 2.11.5.
 hodnota Av je charakteristická výkonová hodnota pro výkyvné oje, která stanoví maximální přípustnou hmotnost na nápravu (v tunách) u skupiny předních řízených náprav přívěsu. Tato výkonová hodnota se ověřuje podle popisu v příloze 6 tohoto předpisu;
 2.11.6.
 ke každé z charakteristických výkonových hodnot D, Dc, U, V a S se řadí odpovídající hodnoty pro požadavky v žádosti. Hodnoty pro tyto požadavky jsou stanoveny podle přílohy 8 tohoto předpisu.
 2.12.
 Značky a definice použité v příloze 6 a 8 tohoto předpisu.
 Av
 =
 maximální přípustná hmotnost v tunách na skupinu předních řízených náprav přívěsu – viz bod 2.11.5.
 C
 =
 hmotnost přívěsu s nápravami uprostřed v tunách – viz bod 2.1 přílohy 8 tohoto předpisu.
 D
 =
 hodnota D v kN – viz bod 2.11.1 tohoto předpisu.
 Dc
 =
 hodnota Dc v kN pro přívěsy s nápravami uprostřed – viz bod 2.11.1 tohoto předpisu.
 R
 =
 hmotnost taženého vozidla v tunách – viz bod 2.1 přílohy 8 tohoto předpisu.
 T
 =
 hmotnost tažného vozidla v tunách – viz bod 2.1 přílohy 8 tohoto předpisu.
 Fa
 =
 statická zdvihací síla v kN.
 Fh
 =
 vodorovná složka zkušebního zatížení v podélné ose vozidla v kN.
 Fs
 =
 svislá složka zkušebního zatížení v kN.
 S
 =
 statické svislé zatížení v kilogramech. – viz bod 2.11.3 tohoto předpisu.
 U
 =
 svislé zatížení působící na točnici v tunách. – viz bod 2.11.2 tohoto předpisu.
 V
 =
 hodnota V v kN – viz bod 2.11.4 tohoto předpisu.
 a
 =
 součinitel ekvivalentního svislého zrychlení v bodě připojení přívěsu s nápravami uprostřed závislý na druhu zavěšení zadní nápravy (zadních náprav) tažného vozidla – viz bod 2.2 přílohy 8 tohoto předpisu.
 e
 =
 podélná vzdálenost mezi bodem spojení snímatelných spojovacích koulí a svislou rovinou bodů připevnění (viz obrázek 20c až 20f) v mm.
 f
 =
 svislá vzdálenost mezi bodem spojení snímatelných spojovacích koulí a vodorovnou rovinou bodů připevnění (viz obrázek 20c až 20f) v mm.
 g
 =
 gravitační zrychlení, uvažuje se 9,81 m/s2.
 L
 =
 teoretická délka oje mezi středem oka oje a středem skupiny náprav v metrech.
 X
 =
 délka ložné plochy přívěsu s nápravami uprostřed v metrech.
 Dolní indexy:
 O
 =
 maximální zkušební zatížení
 U
 =
 minimální zkušební zatížení
 A
 =
 statická síla
 h
 =
 vodorovně
 p
 =
 pulzující
 res
 =
 výslednice
 s
 =
 svisle
 w

type: contracts

jurisdiction: EU


text:
=
 střídavé zatížení
 2.13.
 „přívěsem s nápravami uprostřed“ se rozumí přívěs s ojí, který se nemůže pohybovat svisle vzhledem k přívěsu a u něhož jsou nápravy (náprava) umístěny blízko těžiště přívěsu při rovnoměrně rozloženém nákladu. Svislé zatížení, které se přenáší na bod spojení tažného vozidla, nesmí překročit 10 % maximální hmotnosti přívěsu nebo 1 000 kg, přičemž platí menší z obou hodnot.
 Maximální hmotností přívěsu s nápravami uprostřed se rozumí celková hmotnost, kterou na vozovku působí nápravy (náprava) přívěsu, je-li připojen k tažnému vozidlu a naložen nákladem maximální technicky přípustné hmotnosti (2).
 2.14.
 „spojovacím zařízením s mechanickým tvarovým spojem“ se rozumí, že konstrukce a geometrie zařízení a jeho dílů zajišťuje, že se toto zařízení neotevře nebo nerozpojí působením jakýchkoli sil nebo složek sil, které na ně působí při běžném použití nebo při zkouškách.
 2.15.
 „typem vozidla“ se rozumí vozidla, která se neliší v podstatných ohledech, jako jsou konstrukce, rozměry, tvar a materiály v místech, kde je připojeno mechanické spojovací zařízení nebo konstrukční část. To se vztahuje na tažné vozidlo i přívěs.
 2.16.
 „sekundárním spojovacím zařízením“ se rozumí řetěz, ocelové lano apod., upevněné k spojovacímu zařízení, které v případě rozpojení hlavního spojovacího zařízení dokáže zajistit, aby přívěs zůstal připojen k tažnému vozidlu a aby se zachovalo jisté zbytkové řízení přívěsu.
 3. ŽÁDOST O SCHVÁLENÍ MECHANICKÉHO SPOJOVACÍHO ZAŘÍZENÍ NEBO KONSTRUKČNÍ ČÁSTI
 3.1. Žádost o schválení podává držitel obchodního názvu nebo značky nebo jeho řádně pověřený zástupce.
 3.2. Pro každý typ mechanického spojovacího zařízení nebo konstrukční části musí být žádost doplněna těmito informacemi, například prostřednictvím formuláře sdělení uvedeného v příloze 1:
 3.2.1.
 podrobné informace o všech obchodních názvech nebo výrobních značkách, které mají být použity pro uvedené spojovací zařízení nebo konstrukční část;
 3.2.2.
 tři sady výkresů, které jsou dostatečně podrobné, aby definovaly zařízení nebo konstrukční část, a které udávají, jak má být namontováno na vozidlo; na výkresech bude znázorněno místo a prostor pro číslo schválení typu a další označení, jak je uvedeno v bodě 7;
 3.2.3.
 uvedení hodnot D, Dc, S, V a U, které připadají v úvahu a jsou definovány v bodě 2.11.
 U tažných zařízení určených pro vozidlo kategorie M1 nebo N1 je třeba uvést maximální přípustné hmotnosti tažného vozidla a přívěsu a maximální přípustné statické svislé zatížení působící na spojovací kouli doporučené výrobcem tažného vozidla. Je-li hodnota maximální přípustné přípojné hmotnosti rovna nule, nebo neuvedl-li výrobce vozidla žádnou hodnotu, žádost o schválení se zamítne.
 3.2.3.1. Charakteristické hodnoty budou přinejmenším stejné jako příslušné hodnoty maximální přípustné hmotnosti tažného vozidla, přívěsu a jejich souprav.
 3.2.4.
 Podrobný technický popis uvedeného zařízení nebo části, uvádějící zejména typ a použité materiály.
 3.2.5.
 Omezení vozidel, na která může být spojovací zařízení namontováno – viz bod 12 přílohy 1 a bod 3.4 přílohy 5;
 3.2.6.
 Jeden vzorek a doplňující vzorky, jak jsou požadovány schvalovacím orgánem nebo technickou zkušebnou;
 3.2.7.
 Všechny vzorky musí být zcela dokončené, včetně konečné povrchové úpravy. Avšak pokud je konečná úprava provedena nátěrem nebo nanesením epoxidového prášku, mělo by se toto vynechat;
 3.2.8.
 V případě mechanického spojovacího zařízení nebo konstrukční části určené pro určitý


text:
typ vozidla předloží výrobce spojovacího zařízení nebo konstrukční části také údaje o montáži na vozidlo podle dodatku přílohy 2 uvedené výrobcem vozidla. Schvalovací orgán nebo technická zkušebna může též vyžadovat poskytnutí vozidla představujícího dotyčný typ.
 4. OBECNÉ POŽADAVKY NA MECHANICKÁ SPOJOVACÍ ZAŘÍZENÍ NEBO KONSTRUKČNÍ ČÁSTI
 4.1. Každý vzorek musí být ve shodě s údaji o rozměrech a pevnosti stanovenými v přílohách 5 a 6. Zkoušky uvedené v příloze 6 nesmějí způsobit trhliny, lomy nebo jinou nadměrnou trvalou deformaci, která by mohla ohrozit uspokojivou funkci zařízení nebo konstrukční části.
 4.2. Všechny části mechanických spojovacích zařízení nebo konstrukčních částí, jejichž porucha by mohla mít za následek oddělení vozidla od přívěsu, musí být vyrobeny z oceli. Jiné materiály mohou být použity, jestliže výrobce uspokojivým způsobem prokáže jejich rovnocennost schvalovacímu orgánu nebo technické zkušebně smluvní strany používající tento předpis.
 4.3. Mechanická spojovací zařízení nebo konstrukční části musí být bezpečné z hlediska provozu a musí umožňovat, aby vozidla dokázala bezpečně spojit a rozpojit jedna osoba bez použití nářadí. S výjimkou spojovacích zařízení třídy T je k připojení přívěsů maximální technicky přípustné hmotnosti větší než 3,5 t povoleno používat pouze automatická spojovací zařízení umožňující automatický postup spojení.
 4.4. Mechanická spojovací zařízení nebo konstrukční části musí být konstruovány a vyrobeny tak, aby při běžném používání, při správné údržbě a včasné výměně částí podléhajících opotřebení trvale uspokojivě fungovaly a zachovaly si vlastnosti předepsané tímto předpisem.
 4.5. Všechna mechanická spojovací zařízení nebo konstrukční části musí být konstruovány tak, aby měly spojovací zařízení s mechanickým tvarovým spojem, a uzavřená poloha musí být zajištěna nejméně jednou dalším spojovacím zařízením s mechanickým tvarovým spojem, nejsou-li další požadavky uvedeny v příloze 5. Případně mohou bezchybnou funkci zařízení zajišťovat dva nebo více samostatných mechanismů, ale každý mechanismus musí být konstruován tak, aby měl spojovací zařízení s mechanickým tvarovým spojem, a musí být ověřen jednotlivě zkouškou z hlediska požadavků uvedených v příloze 6. Spojovací zařízení s mechanickým tvarovým spojem musí odpovídat definici v bodě 2.14.
 Síly pružiny lze použít pouze pro uzavření zařízení a zabránění tomu, aby se v důsledku vibrací posunuly díly uvedeného zařízení do polohy, kde se mohou otevřít či rozpojit.
 Porucha nebo vynechání jakékoli jediné pružiny nesmí umožnit otevření nebo rozpojení celého zařízení.
 4.6. Ke každému spojovacímu zařízení nebo konstrukční části musí být přiložen návod pro montáž a obsluhu obsahující dostatečné informace, aby kvalifikovaná osoba byla schopna zařízení správně namontovat na vozidlo a náležitě je obsluhovat – viz též příloha 7. Návody musí být alespoň v jazyce státu, v němž bude zařízení na prodej. U spojovacích zařízení a konstrukčních částí dodávaných výrobcům vozidel nebo výrobcům karosérií pro standardní montáž lze od přikládání návodů pro montáž a obsluhu ke každému spojovacímu zařízení upustit, ale výrobce vozidla nebo karosérií je odpovědný za to, že provozovateli vozidla poskytne potřebné informace pro správnou obsluhu spojovacího zařízení nebo konstrukční části.
 4.7. U zařízení a konstrukčních částí třídy A, třídy K či třídy S, přicházejí-li v úvahu, pro použití s přívěsy maximální přípustné hmotnosti nepřesahující 3,5 t, jejichž výrobci nejsou v žádném spojení s výrobcem vozidel, pokud jsou


text:
zařízení a konstrukční části určeny pro trh s autopříslušenstvím, musí být výška a ostatní charakteristiky montáže spojovacího zařízení v každém případě ověřeny schvalovacím orgánem nebo technickou zkušebnou podle bodu 1 přílohy 7.
 4.8. Držáky/připevňovací mezičleny určené k tažení přívěsů o hmotnosti do 3,5 t musí mít body uchycení, ke kterým lze připevnit buď sekundární spojení, nebo zařízení, která jsou nutná k automatickému vedení a/nebo zastavení přívěsu v případě rozpojení hlavního spojení. U jiných zařízení než snímatelných sestav lze jako alternativní řešení integrovat bod uchycení do spojovací konstrukční části namontované na držák/připevňovací mezičlen. Návod k montáži a obsluze uvedený v bodě 4.6 musí obsahovat veškeré informace potřebné k správnému používání bodů uchycení.
 4.8.1. Body uchycení sekundárního spojení a/nebo lanka rozpojovací brzdy musí být umístěny tak, aby sekundární spojovací zařízení nebo lanko rozpojovací brzdy při použití nebránily běžné pohyblivosti spojení a nenarušily obvyklou setrvačnou funkci brzdového systému. Jediný bod uchycení musí být umístěn v rozmezí 100 mm od svislé roviny procházející středem připojení spojovacího zařízení. Pokud to není proveditelné, musí být zařízení vybaveno dvěma body uchycení, a to na každé straně svislé střednice ve stejné vzdálenosti nejvýše 250 mm od této střednice. Body uchycení budou umístěny co nejvíce vzadu a co nejvýše.
 4.8.2. Výše uvedené body uchycení musí splňovat požadavek stanovený v bodě 3.1.8 přílohy 6.
 4.9. Spojovací hlavice/oka ojí montované k nebrzděným přívěsům kategorie O1 musí být vybaveny sekundárním spojovacím zařízením nebo alespoň bodem (body) uchycení, ke kterému lze sekundární spojovací zařízení připojit.
 4.9.1. Tyto body uchycení musí být umístěny tak, aby sekundární spojovací zařízení neomezovalo normální pohyblivost spojení.
 4.9.2. Výše uvedený bod (uvedené body) uchycení musí splňovat požadavek stanovený v bodě 3.2.4 přílohy 6.
 4.10. U spojovacích zařízení pro těžký provoz a ostatních nenormalizovaných různých spojovacích zařízení nebo konstrukčních částí, třídy S a třídy T, se použijí požadavky v přílohách 5, 6 a 7 pro nejbližší normalizované nebo nenormalizované zařízení nebo konstrukční část.
 5. ŽÁDOST O SCHVÁLENÍ VOZIDLA VYBAVENÉHO MECHANICKÝM SPOJOVACÍM ZAŘÍZENÍM NEBO KONSTRUKČNÍ ČÁSTÍ
 5.1. Pokud výrobce vozidla žádá o schválení vozidla vybaveného mechanickým spojovacím zařízením nebo konstrukční částí nebo ověřuje použití vozidla pro tažení jakéhokoli přívěsu, pak musí výrobce vozidla na žádost žadatele v dobré víře o možné schválení typu pro mechanické spojovací zařízení nebo konstrukční část nebo schvalovacího orgánu nebo technické zkušebny určité smluvní strany okamžitě poskytnout tomuto tazateli nebo orgánu či technické zkušebně informace, jak je požadováno v dodatku přílohy 2, aby umožnil výrobci spojovacího zařízení nebo konstrukční části náležitě zkonstruovat a vyrobit mechanické spojovací zařízení nebo konstrukční část pro dané vozidlo. Na žádost žadatele v dobré víře o možné schválení typu pro mechanické spojovací zařízení nebo konstrukční část musí být sděleny tomuto žadateli všechny informace uvedené v dodatku přílohy 2, které má schvalovací orgán k dispozici.
 5.2. Žádost o schválení typu vozidla, pokud jde o montáž mechanického spojovacího zařízení nebo konstrukční části, podává výrobce vozidla nebo jeho řádně pověřený zástupce.
 5.3. Žádost bude doplněna následujícími informacemi tak, aby mohl schvalovací orgán vyplnit formulář sdělení uvedený v příloze 2.
 5.3.1. Podrobný popis typu vozidla podle dodatku


text:
přílohy 2 a mechanického spojovacího zařízení nebo konstrukční části a na žádost schvalovacího orgánu nebo technické zkušebny exemplář formuláře schválení pro uvedené zařízení nebo konstrukční část;
 5.3.2. Smazáno
 5.3.2.1. Smazáno
 5.3.3. Tři sady výkresů, které jsou dostatečně podrobné k určení zařízení nebo konstrukční části a které udávají, jak má být namontováno na vozidlo; na výkresech bude znázorněno místo a prostor pro číslo schválení typu a další označení, jak je uvedeno v bodě 7;
 5.3.4. Podrobný technický popis uvedeného zařízení nebo části, uvádějící zejména typ a použité materiály.
 5.3.5. Uvedení charakteristických výkonových hodnot D, Dc, S, V a U, dle daného případu, podle definice v bodě 2.11.
 5.3.5.1. Charakteristické výkonové hodnoty spojovacího zařízení namontovaného na vozidlo se ověřují podle přílohy 8 tohoto předpisu za použití maximální přípustné hmotnosti tažného vozidla, přívěsu a jejich souprav.
 5.3.6. Vozidlo představující dotyčný typ, který má být schválen a na němž má být namontováno mechanické spojovací zařízení, bude předloženo schvalovacímu orgánu nebo technické zkušebně, která může též požadovat doplňující vzorky uvedeného zařízení nebo konstrukční části;
 5.3.7. Vozidlo nemající všechny konstrukční části náležité pro uvedený typ lze akceptovat, pokud žadatel může prokázat uspokojivým způsobem schvalovacímu orgánu nebo technické zkušebně, že nepřítomnost těchto částí nemá žádný dopad na výsledky kontroly, pokud se týče požadavků tohoto předpisu.
 6. OBECNÉ POŽADAVKY PRO VOZIDLA VYBAVENÁ MECHANICKÝM SPOJOVACÍM ZAŘÍZENÍM NEBO KONSTRUKČNÍ ČÁSTÍ
 6.1. Mechanické spojovací zařízení nebo konstrukční část namontovaná na vozidlo musí být schválena v souladu s požadavky bodů 3 a 4 a příloh 5 a 6 tohoto předpisu.
 6.2. Montáž mechanického spojovacího zařízení nebo konstrukční části musí splňovat požadavky přílohy 7 tohoto předpisu.
 6.3. Pro použití spojovacího zařízení nebo konstrukční části bude přiložen návod k obsluze obsahující všechny zvláštní pokyny pro obsluhu, které se liší od pokynů obvyklých pro dané spojovací zařízení nebo konstrukční část, a pokyny pro spojení a rozpojení při jiných okolnostech provozu, například při různých úhlech mezi tažným a taženým vozidlem. Ke každému vozidlu bude přiložen tento návod k obsluze, který musí být alespoň v jazyce státu, ve kterém se zařízení bude prodávat.
 7. OZNAČENÍ
 7.1. Typy mechanických spojovacích zařízení a konstrukčních částí předložené ke schválení musí nést obchodní název nebo výrobní značku výrobce, dodavatele nebo žadatele.
 7.2. Musí být dostatečný prostor k umístění značky schválení typu uvedené v bodě 8.5 a znázorněné v příloze 3. Tento prostor bude znázorněn na výkresech uvedených v bodě 3.2.2.
 7.3. Vedle značky schválení typu uvedené v bodě 7.2 a 8.5 musí být mechanické spojovací zařízení označeno třídou spojovacího zařízení definovanou v bodě 2.6 a příslušnými charakteristickými hodnotami definovanými v bodě 2.11 a uvedenými v příloze 4. Umístění těchto označení musí být uvedeno na výkresech podle bodu 3.2.2.
 Charakteristické hodnoty není nutno označovat v případech, kdy jsou tyto hodnoty definovány v třídění uvedeném v tomto předpisu, např. třídy A50-1 až A50-5.
 7.4. Je-li mechanické spojovací zařízení nebo konstrukční část schválena pro alternativní charakteristické hodnoty v rámci stejné třídy spojení nebo zařízení, budou na zařízení nebo konstrukční části označeny maximálně dvě alternativy.
 7.5. Je-li použití mechanického spojovacího zařízení nebo konstrukční části nějakým


text:
způsobem omezeno, například nemá-li být použito s řídicími klíny, musí být toto omezení označeno na uvedeném zařízení nebo konstrukční části.
 7.6. Veškerá označení musí být nesmazatelná a zřetelně čitelná i po namontování spojovacího zařízení nebo konstrukční části na vozidlo.
 8. SCHVÁLENÍ
 8.1. Pokud vzorek (vzorky) určitého typu mechanického spojovacího zařízení nebo konstrukční části splňuje (splňují) požadavky tohoto předpisu, bude uděleno schválení za předpokladu uspokojivého splnění požadavků bodu 10.
 8.2. Každému schválenému typu se přidělí číslo schválení. První dvě číslice (nyní 01) udávají sérii změn zahrnujících nejnovější hlavní technické změny tohoto předpisu v okamžiku vydání schválení typu. Tatáž smluvní strana nesmí přidělit stejné číslo dalšímu typu zařízení nebo konstrukční části odkazované v tomto předpisu.
 8.3. Oznámení o schválení nebo rozšíření, odmítnutí či odnětí schválení nebo o definitivním ukončení výroby týkající se určitého typu mechanického spojovacího zařízení nebo konstrukční části schválené podle tohoto předpisu bude sděleno stranám dohody z roku 1958 používajícím tento předpis prostřednictvím formuláře sdělení podle vzoru v příloze 1 nebo v příloze 2 tohoto předpisu.
 8.4. Kromě značky předepsané v bodě 7.1 musí být ke každému mechanickému spojovacímu zařízení nebo konstrukční části schválené podle tohoto předpisu připevněna v místě uvedeném v bodě 7.2 značka schválení typu, jak je popsáno v bodě 8.5.
 8.5. Značka schválení typu je mezinárodní značka, kterou tvoří:
 8.5.1.
 písmeno „E“ v kružnici, za nímž následuje rozlišovací číslo země, která schválení udělila; (3)
 8.5.2.
 číslo schválení typu předepsané v bodě 8.2;
 8.5.3.
 značka a číslo schválení typu musí být uspořádány tak, jak znázorňuje příklad v příloze 3.
 9. ÚPRAVY MECHANICKÉHO SPOJOVACÍHO ZAŘÍZENÍ NEBO KONSTRUKČNÍ ČÁSTI, NEBO VOZIDLA, A ROZŠÍŘENÍ SCHVÁLENÍ
 9.1. Všechny úpravy typu mechanického spojovacího zařízení nebo konstrukční části nebo vozidla, jak jsou definovány v bodě 2.10, musí být oznámeny schvalovacímu orgánu nebo technické zkušebně, které udělují schválení. Schvalovací orgán nebo technická zkušebna může pak buď:
 9.1.1.
 dospět k závěru, že úpravy nebudou mít pravděpodobně žádný znatelný nepříznivý dopad a že v každém případě zařízení, konstrukční část nebo vozidlo je stále ve shodě s požadavky, nebo
 9.1.2.
 požadovat další zkušební protokol.
 9.2. Potvrzení nebo odmítnutí schválení uvádějící příslušnou úpravu musí být sděleno podle postupu předepsaného v bodě 8.3 smluvním stranám používajícím tento předpis.
 9.3. Schvalovací orgán a technická zkušebna vydávající rozšíření schválení typu musí přidělit číslo série pro toto rozšíření a musí informovat ostatní smluvní strany používající tento předpis podle postupu předepsaného v bodě 8.3.
 10. POSTUPY PRO ZAJIŠTĚNÍ SHODNOSTI VÝROBY
 Postupy k zajištění shodnosti výroby musí být v souladu s postupy stanovenými v dodatku 2 dohody (E/ECE/324 – E/ECE/TRANS/505/Rev.2) a splňovat tyto požadavky:
 10.1. Držitel schválení musí zajistit, aby byly výsledky zkoušek shodnosti výroby zaprotokolovány a aby byly připojené dokumenty k dispozici po dobu stanovenou v souladu se schvalovacím orgánem nebo technickou zkušebnou. Tato doba nesmí přesahovat 10 let od doby, kdy byla výroba definitivně ukončena.
 10.2. Schvalovací orgán nebo technická zkušebna, která udělila schválení typu, může kdykoli ověřit metody kontroly shodnosti používané v každém výrobním zařízení. Obvyklá četnost těchto kontrol je jednou za dva roky.
 11. POSTIHY ZA NESHODNOST VÝROBY
 11.1. Schválení udělené


text:
určitému typu mechanického spojovacího zařízení nebo konstrukční části podle tohoto předpisu může být odňato, pokud nejsou splněny požadavky nebo pokud se zařízení nebo část nesoucí značku schválení neshoduje se schváleným typem.
 11.2. Pokud určitá smluvní strana uvedené dohody používající tento předpis odejme schválení, které dříve udělila, musí neprodleně v tomto smyslu informovat ostatní smluvní strany používající tento předpis prostřednictvím formuláře sdělení podle vzoru v příloze 1 nebo v příloze 2 tohoto předpisu.
 12. DEFINITIVNÍ UKONČENÍ VÝROBY
 Pokud držitel schválení zcela ukončí výrobu typu mechanického spojovacího zařízení nebo konstrukční části schválené v souladu s tímto předpisem, musí v tomto smyslu informovat schvalovací orgán nebo technickou zkušebnu, které schválení udělily. Po přijetí příslušného sdělení musí daný schvalovací orgán nebo technická zkušebna prostřednictvím formuláře sdělení podle vzoru v příloze 1 nebo v příloze 2 tohoto předpisu o tomto informovat další smluvní strany dohody z roku 1958 používající tento předpis.
 13. PŘECHODNÁ USTANOVENÍ
 13.1. Není-li generální tajemník Organizace spojených národů informován jinak, prohlásí smluvní strany používající tento předpis, které jsou členskými státy Evropské unie, že, pokud se týká mechanických spojovacích zařízení a konstrukčních částí, budou ohledně takových zařízení a konstrukčních částí určených pro vozidla kategorie jiné než M1 vázány pouze závazky dohody, jejíž přílohu tvoří tento předpis.
 13.2. Počínaje úředním datem vstupu v platnost doplňku 5 k sérii změn 01 tohoto předpisu nesmí žádná smluvní strana uplatňující tento předpis odmítnout udělit nebo uznat schválení typu podle tohoto předpisu ve znění doplňku 5 k sérii změn 01.
 13.3. Do uplynutí 12 měsíců od data vstupu dodatku 5 k sérii změn 01 v platnost, mohou smluvní strany, které tento předpis uplatňují, pokračovat v udělování schválení typu podle série změn 01 tohoto předpisu, aniž by zohledňovaly ustanovení doplňku 5.
 14. NÁZVY A ADRESY TECHNICKÝCH ZKUŠEBEN ODPOVĚDNÝCH ZA PROVÁDĚNÍ SCHVALOVACÍCH ZKOUŠEK A NÁZVY A ADRESY SCHVALOVACÍCH ORGÁNŮ
 14.1. Smluvní strany dohody z roku 1958, které uplatňují tento předpis, sdělí sekretariátu Organizace spojených národů názvy a adresy technických zkušeben odpovědných za provádění zkoušek schválení typu a schvalovacích orgánů, které udělují schválení typu a kterým se mají zasílat formuláře o udělení, rozšíření, odmítnutí či odnětí schválení nebo o definitivním ukončení výroby vydané v jiných zemích.
 (1) Ve smyslu Vídeňské úmluvy o silničním provozu z roku 1968 (čl. 1, pododst. t) a u)).
 (2) Technicky přípustná hmotnost může být vyšší než maximální přípustná hmotnost předepsaná vnitrostátními právními předpisy.
 (3) Rozlišovací čísla smluvních stran Dohody z roku 1958 jsou uvedena v příloze 3 Úplného usnesení o konstrukci vozidel (R.E.3), dokument ECE/TRANS/WP.29/78/Rev. 3- www.unece.org/trans/main/wp29/wp29wgs/wp29gen/wp29resolutions.html.
 PŘÍLOHA 1
 Text obrazu
 SDĚLENÍ
 (Maximální formát: A4 (210 × 297 mm))
 (1)
 Vydal: Název správního orgánu
 ve věci (2): udělení schválení
 rozšíření schválení
 odmítnutí schválení
 odnětí schválení
 definitivního ukončení výroby
 typu mechanického spojovacího zařízení nebo konstrukční části podle předpisu č. 55
 Schválení č. Rozšíření č.
 1. Obchodní název nebo výrobní značka zařízení nebo konstrukční části:
 2. Název výrobce pro daný typ zařízení nebo konstrukční části:
 3. Název a adresa výrobce:
 4. Případně název a adresa zástupce výrobce:
 5. Jména nebo obchodní názvy jiného dodavatele použité na zařízení či


text:
konstrukční části:
 6. Jméno a adresa společnosti nebo orgánu odpovědného za shodnost výroby:
 7. Předloženo ke schválení dne:
 8. Technická zkušebna odpovědná za provedení schvalovacích zkoušek:
 9. Stručný popis:
 9.1. Typ a třída zařízení nebo konstrukční části:
 9.2. Charakteristické hodnoty:
 9.2.1. Základní hodnoty:
 D kN Dc kN S kg
 U tuny V kN
 Alternativní hodnoty:
 D kN Dc kN S kg
 U tuny V kN
 Text obrazu
 9.3. U mechanických spojovacích zařízení nebo konstrukčních částí třídy A, včetně držáků:
 Maximální přípustná hmotnost vozidla podle prohlášení jeho výrobce: kg
 Rozložení maximální přípustné hmotnosti vozidla mezi nápravy:
 Maximální přípustná hmotnost přívěsu udávaná výrobcem vozidla: kg
 Maximální přípustná statická hmotnost působící na spojovací kouli udávaná výrobcem vozidla: kg
 Maximální hmotnost:
 Nejvyšší provozní hmotnost vozidla s karoserií, včetně chladicí kapaliny, olejů, paliva, nářadí, náhradního kola (je-li součástí výbavy), ale bez řidiče: kg
 Stav naložení, při němž má být měřena výška spojovací koule mechanického spojovacího zařízení u vozidel kategorie M1 (3) – viz bod 2 v dodatku přílohy 7:
 9.4. U spojovacích hlavic třídy B – je spojovací hlavice určena k montáži na nebrzděný přívěs kategorie O1: ano/ne (2)
 10. Návod pro upevnění typu spojovacího zařízení nebo konstrukční části na vozidlo a fotografie nebo výkresy bodů připevnění na vozidlo (viz příloha 2, dodatek) podle údajů výrobce:
 11. Informace o montáži zvláštních výztuh nebo desek nebo vložek nezbytných pro připojení spojovacího zařízení nebo konstrukční části (viz příloha 2, dodatek):
 12. Doplňující informace, je-li použití spojovacího zařízení nebo konstrukční části omezeno na zvláštní typy vozidel – viz bod 3.4 přílohy 5.
 13. U spojovacích zařízení třídy K pomocí háku podrobné údaje o okách ojí vhodných pro použití s určitým typem háku:
 14. Datum zkušebního protokolu:
 15. Číslo zkušebního protokolu:
 16. Umístění značky schválení:
 17. Důvod(y) rozšíření schválení:
 18. Schválení uděleno/rozšířeno/odmítnuto/odňato (2):
 19. Místo:
 20. Datum:
 21. Podpis:
 22. Seznam dokumentů uložených u schvalovacího orgánu, který schválení typu udělil, je k tomuto sdělení přiložen a lze jej obdržet na vyžádání.
 (1) Rozlišovací číslo země, která schválení udělila/rozšířila/odmítla/odňala (viz ustanovení o schválení v tomto předpise).
 (2) Nehodící se škrtněte.
 (3) Podle definice v Úplném usnesení o konstrukci vozidel (R.E.3), dokument ECE/TRANS/WP.29/78/Rev.3, bod 2 – www.unece.org/trans/main/wp29/wp29wgs/wp29gen/wp29resolutions.html.
 PŘÍLOHA 2
 Text obrazu
 SDĚLENÍ
 (Maximální formát: A4 (210 × 297 mm))
 (1)
 Vydal: Název správního orgánu
 ve věci (2): udělení schválení
 rozšíření schválení
 odmítnutí schválení
 odnětí schválení
 definitivního ukončení výroby
 daného typu vozidla, pokud jde o montáž mechanického spojovacího zařízení nebo konstrukční části podle předpisu č. 55.
 Schválení č. Rozšíření č.
 1. Obchodní název nebo značka vozidla:
 2. Typ vozidla:
 3. Název a adresa výrobce:
 4. Případně název a adresa zástupce výrobce:
 5. Kategorie vozidla, například M1, N1 (3):
 6. Maximální přípustné hmotnosti
 6.1. Soupravy dvou vozidel
 Maximální přípustná hmotnost vozidla: kg
 Rozložení maximální přípustné hmotnosti vozidla mezi nápravy:
 Maximální přípustná hmotnost přívěsu: kg
 Maximální přípustná statická hmotnost působící na spojovací kouli: kg
 6.2. Soupravy vícero vozidel (podle přílohy 8)
 Maximální přípustná hmotnost soupravy: kg
 Maximální přípustná hmotnost vozidla: kg
 Rozložení maximální přípustné hmotnosti vozidla mezi nápravy:
 Maximální přípustná přípojná hmotnost kg
 Mezní


text:
hodnota V (dle případu) kN
 7. Výkonové hodnoty namontovaného spojovacího zařízení:
 D kN Dc kN S kg
 U tuny V kN
 Výkonové hodnoty spojovacího zařízení namontovaného vzadu v případě tažného přívěsu:
 D kN Dc kN S kg
 U tuny V kN
 Text obrazu
 8. Návod pro upevnění typu spojovacího zařízení nebo konstrukční části na vozidlo a fotografie nebo výkresy bodů pro připevnění na vozidle (viz dodatek této přílohy):
 9. Informace o montáži zvláštních výztuh nebo desek nebo vložek nezbytných pro připojení spojovacího zařízení nebo konstrukční části (viz dodatek této přílohy):
 10. Obchodní název nebo výrobní značka mechanického spojovacího zařízení nebo konstrukční části a číslo schválení:
 11. Třída spojovacího zařízení nebo konstrukční části:
 12. Předloženo ke schválení dne:
 13. Technická zkušebna odpovědná za provedení schvalovacích zkoušek:
 14. Datum zkušebního protokolu:
 15. Číslo zkušebního protokolu:
 16. Umístění značky schválení:
 17. Důvod(y) rozšíření schválení:
 18. Schválení uděleno/rozšířeno/odmítnuto/odňato (2):
 19. Místo:
 20. Datum:
 21. Podpis:
 22. Seznam dokumentů uložených u schvalovacího orgánu, který schválení typu udělil, je k tomuto sdělení přiložen a lze jej obdržet na vyžádání.
 23. Poznámky:
 (1) Rozlišovací číslo země, která schválení udělila/rozšířila/odmítla/odňala (viz ustanovení o schválení v tomto předpise).
 (2) Nehodící se škrtněte.
 (3) Podle definice v Úplném usnesení o konstrukci vozidel (R.E.3), dokument ECE/TRANS/WP.29/78/Rev.3, bod 2 – www.unece.org/trans/main/wp29/wp29wgs/wp29gen/wp29resolutions.html.
 Dodatek (*1)
 Seznam údajů pro montáž mechanického spojovacího zařízení nebo konstrukční části určené pro určitý typ vozidla
 1. Popis typu vozidla:
 1.1.
 Obchodní název nebo značka vozidla;
 1.2.
 Modely nebo obchodní názvy vozidel tvořících typ vozidla, jsou-li známy.
 2. Hmotnost tažného a taženého vozidla:
 2.1.
 maximální přípustná hmotnost tažného a taženého vozidla;
 2.2.
 rozložení maximální přípustné hmotnosti tažného vozidla na nápravy;
 2.3.
 maximální přípustné svislé zatížení spojovací koule/háku tažného vozidla;
 2.4.
 stav naložení, při němž má být měřena výška spojovací koule vozidel kategorie M1 – viz bod 2 dodatku přílohy 7.
 3. Specifikace připevňovacích bodů:
 3.1.
 Podrobné informace a/nebo výkresy bodů pro připevnění zařízení nebo konstrukční části a veškerých dalších výztuh, upevňovacích držáků atd., které jsou nezbytné pro bezpečné připojení mechanického spojovacího zařízení nebo konstrukční části k tažnému vozidlu;
 3.2.
 Výrobce vozidla uvede:
 a)
 počet a umístění bodů pro připevnění spojovacího zařízení k motorovému vozidlu;
 b)
 maximální přípustný převis spojovacího bodu;
 c)
 výšku spojovacího bodu nad povrchem vozovky podle bodu 1.1.1 přílohy 7 a výšku spojovacího bodu vůči připevňovacím bodům spojovacího zařízení.
 3.3.
 Ke každému připevňovacímu bodu se musí uvést (přichází-li v úvahu):
 a)
 umístění každého otvoru, který se vyvrtá do podvozku nebo karoserie vozidla (specifikace maximálního průměru vývrtu);
 b)
 umístění a velikost předvrtaných otvorů (specifikace průměru vývrtu);
 c)
 umístění a velikost pevných matic nebo šroubů (specifikace rozměru závitu, kvalita);
 d)
 materiál pro připevnění (např. zajišťovací šrouby, podložky atd.);
 e)
 všechny další upevňovací prvky pro připevnění spojovacího zařízení (např. tažné oko);
 f)
 rozměry musí být stanoveny s přesností nejméně ± 1 mm;
 g)
 výrobce vozidla může k montáži spojovacího zařízení vymezit další specifikace (např. velikost a tloušťku zadních plátů).
 4. Název a adresa výrobce vozidla.
 (*1) V případě mechanického spojovacího zařízení nebo konstrukční části určené pro určitý typ vozidla poskytne výrobce


text:
vozidla na žádost žadatele (žadatelů) informace buď přímo, nebo prostřednictvím schvalovacího orgánu uvedeného v této příloze 2, který udělil schválení typu podle předpisu č. 55, je-li k dispozici. V tomto případě výrobce vozidla předem informuje výrobce spojovacího zařízení o čísle osvědčení o schválení, které odpovídá jeho žádosti.
 Tuto informaci však nevystaví pro jiné účely, než jsou schválení podle předpisu č. 55.
 PŘÍLOHA 3
 PŘÍKLAD USPOŘÁDÁNÍ ZNAČKY SCHVÁLENÍ TYPU
 Mechanické spojovací zařízení nebo konstrukční část či vozidlo nesoucí značku schválení typu znázorněnou výše je zařízení nebo konstrukční část schválená v Nizozemsku (E4) pod číslem schválení typu 2439, splňující požadavky série změn 01 tohoto předpisu.
 Pozn.: Číslo schválení a doplňkové symboly se umísťují v blízkosti kružnice buď nad písmenem „E“, nebo pod ním, nebo vpravo či vlevo od něj. Číslice čísla schválení typu musí být na téže straně písmene „E“ a směřovat stejným směrem. U čísla schválení by se neměly používat římské číslice, aby nedošlo k záměně s jinými symboly.
 PŘÍLOHA 4
 PŘÍKLADY USPOŘÁDÁNÍ OZNAČENÍ CHARAKTERISTICKÝCH HODNOT
 1. Všechna mechanická spojovací zařízení nebo konstrukční části musí být označeny příslušnou třídou uvedeného zařízení nebo konstrukční části. Kromě toho musí být uvedeno označení kapacity z hlediska charakteristických hodnot definovaných v bodě 2.11 tohoto předpisu.
 1.1. Výška všech písmen a čísel nesmí být menší než výška čísla schválení typu, tj. a/3, kde a je minimum 8 mm.
 1.2. Charakteristické hodnoty vztahující se na každé zařízení nebo konstrukční část, které mají být označeny, jsou uvedeny v tabulce níže – viz též bod 7.3 tohoto předpisu:
 Tabulka 1
 Označení příslušných charakteristických hodnot na spojovacích zařízeních nebo konstrukčních částech
 Popis mechanického spojovacího zařízení nebo konstrukční části
 Příslušné charakteristické hodnoty, jež mají být označeny
 Třída
 D
 Dc
 S
 U
 V
 Spojovací koule s držákem – viz bod 1 přílohy 5 tohoto předpisu
 ★
 ★
 ★
 Spojovací hlavice
 ★
 ★
 ★
 Spojovací zařízení ojí
 ★
 ★
 ★
 ★
 ★
 Oka ojí (*2)
 ★
 ★
 ★
 ★
 ★
 Oje (*1)
 ★
 ★
 ★
 ★
 ★
 Připevňovací mezičleny
 ★
 ★
 ★
 ★
 ★
 Točnice
 ★
 ★
 ★
 Návěsné čepy
 ★
 ★
 Základní desky točnic
 ★
 ★
 ★
 Spojovací zařízení pomocí háku
 ★
 ★
 ★
 ★
 ★
 Příklady:
 C50-X D130 Dc90 S1000 V35 by označovalo nenormalizované spojovací zařízení ojí třídy C50-X s maximální hodnotou D = 130 kN, maximální přípustnou hodnotou Dc = 90 kN, maximálním přípustným statickým svislým zatížením 1 000 kg a maximální přípustnou hodnotou V = 35 kN.
 A50-X D20 S120 by označovalo normalizovaný držák se spojovací koulí třídy A50-X s maximální hodnotou D = 20 kN a maximálním přípustným statickým svislým zatížením 120 kg.
 (*1) U výkyvných ojí musí být kromě toho na typovém štítku vyznačena hodnota Av.
 (*2) U spojovacích zařízení nebo konstrukčních částí, které patří do více než jedné třídy, musí být uvedeny příslušné charakteristické hodnoty každé třídy.
 PŘÍLOHA 5
 POŽADAVKY NA MECHANICKÁ SPOJOVACÍ ZAŘÍZENÍ A KONSTRUKČNÍ ČÁSTI
 1. Spojovací koule s držákem
 Požadavky uvedené v bodech 1.1 až 1.5 této přílohy se vztahují na všechny spojovací koule s držákem třídy A. Bod 1.6 podrobně uvádí doplňkové


text:
požadavky, které musí splňovat normalizované spojovací koule o průměru 50 mm s přírubovým držákem.
 1.1. Vnější tvar a rozměry spojovacích koulí třídy A musí být ve shodě s obrázkem 2.
 Obrázek 2
 Spojovací koule třídy A
 Text obrazu
 kulový
 1.2. Tvar a rozměry držáků musí splňovat požadavky výrobce vozidla týkající se místa připevnění, popřípadě dalších připevňovacích zařízení nebo konstrukčních částí, viz příloha 2, dodatek.
 1.3. Snímatelné spojovací koule:
 1.3.1.
 V případě snímatelných spojovacích koulí nebo konstrukčních částí, které nejsou připojeny šrouby, např. třídy A50-X, musí být bod spojení a zajišťovací zařízení konstruováno pro spojovací zařízení s mechanickým tvarovým spojem.
 1.3.2.
 V případě snímatelné spojovací koule nebo části, která může být schválena samostatně pro použití s různými držáky u různých zařízení na vozidle, například třídy A50-X, musí volný prostor, je-li spojovací koule namontována na držák, odpovídat předpisu v příloze 7, obrázek 25.
 1.4. Pohyblivá spojovací zařízení (spojovací zařízení, jimiž lze pohybovat bez rozpojení)
 Pohyblivé spojovací zařízení musí být zkonstruováno tak, aby v provozní poloze tvořilo mechanický tvarový spoj. V případě ruční manipulace nesmí ovládací síla překročit 20 daN. Pohyb musí být omezen mechanickými dorazy.
 1.5. Spojovací koule a tažná zařízení pro připojení přívěsu musí vyhovět zkouškám uvedeným v bodech 3.1 nebo 3.10 přílohy 6, podle volby výrobce. Nadále však platí požadavky uvedené v bodech 3.1.7 a 3.1.8.
 1.6. Zvláštní požadavky pro normalizované spojovací koule a přírubové držáky třídy A50-1 až A50-5 včetně:
 1.6.1.
 Rozměry spojovacích koulí s přírubovým držákem třídy A50-1 musí odpovídat rozměrům na obrázku 3 a v tabulce 2.
 1.6.2.
 Rozměry spojovacích koulí s přírubovým držákem třídy A50-2, A50-3, A50-4 a A50-5 musí odpovídat rozměrům na obrázku 4 a v tabulce 2.
 1.6.3.
 Spojovací koule s přírubovým držákem třídy A50-1 až A50-5 včetně musí být vhodné a ověřené zkouškou z hlediska charakteristických hodnot uvedených v tabulce 3.
 Obrázek 3
 Rozměry normalizovaných spojovacích koulí s přírubovým držákem třídy A 50-1
 (viz tabulka 2)
 Obrázek 4
 Rozměry normalizovaných spojovacích koulí s přírubovým držákem třídy A50-2 až A50-5
 (viz tabulka 2)
 Tabulka 2
 Rozměry normalizovaných spojovacích koulí s přírubovým držákem (mm)
 (viz obrázek 3 a 4)
 Třída
 A50-1
 A50-2, A50-4
 A50-3, A50-5
 Poznámky
 e1
 90
 83
 120
 ± 0,5
 e2
 —
 56
 55
 ± 0,5
 d2
 17
 10,5
 15
 H13
 f
 130
 110
 155
 + 6,0 – 0
 g
 50
 85
 90
 + 6,0 – 0
 c
 15
 15
 15
 maximální
 l
 55
 110
 120
 ± 5,0
 h
 70
 80
 80
 ± 5,0
 Tabulka 3
 Minimální charakteristické hodnoty normalizovaných spojovacích koulí s přírubovým držákem
 Třída
 A50-1
 A50-2
 A50-3
 A50-4
 A50-5
 D
 17
 20
 30
 20
 30
 S
 120
 120
 120
 150
 150
 D
 =
 hodnota D (kN)
 S
 =
 statické zatížení (kg)
 1.7. Výrobci spojovacích koulí s držákem určených pro trh s autopříslušenstvím, kteří nemají žádnou spojitost s příslušným výrobcem vozidel, si musí být vědomi požadavků na připojení spojovacího zařízení uvedených v bodě 2 této přílohy a musí splňovat příslušné požadavky v příloze 7 tohoto předpisu.
 2. Spojovací hlavice
 2.1. Spojovací hlavice třídy B50 musí být konstruovány tak, aby se mohly bezpečně


text:
používat se spojovacími koulemi popsanými v bodě 1 této přílohy a zároveň si udržely předepsané vlastnosti.
 Spojovací hlavice musí být konstruovány tak, aby bylo zajištěno bezpečné spojení i při opotřebení spojovacích zařízení.
 2.2. Spojovací hlavice musí vyhovět při zkouškách stanovených v bodě 3.2 přílohy 6.
 2.3. Případná doplňková zařízení (např. brzdové zařízení, stabilizátor atd.) nesmějí mechanické spojení nepříznivě ovlivnit.
 2.4. Spojovací hlavice, není-li namontována na vozidle, musí mít možnost otáčet se ve vodorovné rovině nejméně o 90° na každou stranu od střednice spojovací koule s připevněním podle bodu 1 této přílohy. Zároveň se musí pohybovat volně ve svislé rovině v úhlu 20° nad vodorovnou rovinu a pod ni. Mimoto při natočení ve vodorovné rovině v úhlu 90° musí být pohyblivá okolo vodorovné osy v úhlu 25° v obou směrech. Musí být možné tyto kombinace pohybů ve všech úhlech vodorovného natočení:
 a)
 svislé naklonění ± 15° s axiálním otočením ± 25°
 b)
 axiální otočení ± 10° se svislým nakloněním ± 20°
 3. Spojovací zařízení ojí
 Požadavky bodů 3.1 až 3.6 této přílohy se vztahují na všechna zařízení pro připojení oje třídy C50. Doplňkové požadavky, které musí splňovat normalizovaná zařízení pro připojení oje třídy C50-1 až C50-6, jsou uvedeny v bodě 3.7 této přílohy.
 3.1. Požadavky na zatížitelnost – Všechna zařízení pro připojení oje musí vyhovět při zkouškách stanovených v bodě 3.3 přílohy 6.
 3.2. Vhodná oka ojí – Zařízení pro připojení oje třídy C50 musí být schopna spojení se všemi oky ojí třídy D50 a ve spojení s nimi musí vykazovat předepsané vlastnosti.
 3.3. Hubice
 Zařízení pro připojení oje třídy C50 musí mít hubici konstruovanou tak, aby do zařízení zaváděla odpovídající oko oje.
 Je-li hubice nebo část nesoucí hubici výkyvná okolo svislé osy, musí se samočinně ustavit v obvyklé poloze a při vysunutém spojovacím čepu se musí v této poloze účinně udržovat, aby během postupu spojování bezpečně zavedla oko oje.
 Je-li hubice nebo část nesoucí hubici výkyvná okolo vodorovné příčné osy, musí být kloub, který umožňuje výkyvný pohyb, zadržován ve své obvyklé poloze blokovacím torzním momentem. Tento moment musí být dostatečně velký, aby zabránil vychýlení kloubu z obvyklé polohy při síle 200 N působící svisle vzhůru na vrchol hubice. Blokovací moment musí být větší než moment vyvolaný použitím ruční páky, jak je popsáno v bodě 3.6 této přílohy. Hubici musí být možno uvést do obvyklé polohy ručně. Hubice, která je výkyvná okolo vodorovné příčné osy, může být schválena pouze pro svislé zatížení spoje S do 50 kg a pro hodnotu V do 5 kN.
 Je-li hubice nebo část nesoucí hubici otočná okolo podélné osy, musí být bráněno otáčení blokovacím torzním momentem nejméně 100 Nm.
 Nejmenší požadovaný rozměr hubice závisí na hodnotě D spojovacího zařízení:
 hodnota D ≤ 18 kN
 –
 šířka 150 mm, výška 100 mm
 hodnota D > 18 kN ≤ 25 kN
 –
 šířka 280 mm, výška 170 mm
 hodnota D > 25 kN
 –
 šířka 360 mm, výška 200 mm
 Vnější rohy hubice mohou být zaobleny.
 Menší hubice jsou přípustné pro zařízení pro připojení oje třídy C50-X, je-li


text:
jejich použití omezeno na přívěsy s nápravami uprostřed s maximální přípustnou hmotností do 3,5 t nebo není-li z technických důvodů možno použít hubici rozměrů uvedených v tabulce výše, jakož i tehdy, umožňují-li to zvláštní okolnosti, například vizuální pomůcky pro zajištění bezpečného průběhu postupu automatického spojení, a je-li ve schválení rozsah použití omezen podle informací uvedených výrobcem spojovacího zařízení ve formuláři sdělení v příloze 1.
 3.4. Minimální pohyblivost připojeného oka oje
 Oko připojené na zařízení pro připojení oje, avšak nenamontované na vozidlo, musí mít možnost otáčet se v rozsahu uvedeném níže. Je-li část tohoto pohybu zajišťována zvláštním kloubem (pouze u zařízení pro připojení oje třídy C50-X), musí být rozsah použití uvedený ve formuláři sdělení podle přílohy 1 omezen na případy stanovené v bodě 1.3.8 přílohy 7.
 3.4.1. Ve vodorovné rovině okolo svislé osy o ± 90° od podélné osy vozidla – viz obrázek 5.
 Obrázek 5
 Otáčení připojeného oka oje ve vodorovné rovině
 Podélná osa tažného vozidla
 90°min
 90°min
 3.4.2. Ve svislé rovině okolo příčné osy o ± 20° od vodorovné roviny vozidla – viz obrázek 6.
 Obrázek 6
 Otáčení připojeného oka oje ve svislé rovině
 Vodorovná rovina
 kloub
 20°min
 20°min
 20°min
 20°min
 3.4.3. Axiální otáčení okolo podélné osy o ± 25° od vodorovné roviny vozidla – viz obrázek 7.
 Obrázek 7
 Axiální otáčení připojeného oka oje
 Vodorovná rovina
 25°min
 25°min
 25°min
 25°min
 3.5. Zajištění proti neúmyslnému rozpojení:
 Spojovací čep musí být v uzavřené poloze zajištěn dvěma spojovacími zařízeními s mechanickým tvarovým spojem, z nichž jedno musí zůstat v činnosti, jestliže druhé selže.
 Poloha, kdy je spojovací zařízení uzavřeno a zajištěno, musí být navenek zřetelně indikována mechanickým zařízením. Polohu indikačního zařízení musí být možno ověřit hmatem, např. za tmy.
 Mechanické zařízení musí indikovat vykonání jistících úkonů oběma zajišťovacími zařízeními (podmínka je splněna, pouze jsou-li zajištěna právě obě zařízení).
 Avšak postačí indikace vykonání jistícího úkonu pouze jednoho zajišťovacího zařízení v případě, že jistící úkon druhého zajišťovacího zařízení je součástí vlastní konstrukce.
 3.6. Otevírací zařízení
 3.6.1. Ruční páky
 Ruční páky musí mít vhodnou konstrukci pro snadné používání, se zaobleným koncem. Spojovací zařízení nesmí mít v blízkosti ruční páky žádné ostré hrany nebo místa s možností přiskřípnutí, která by mohla vést k poranění při spojování. Síla potřebná k rozpojení spojovacího zařízení, měřená bez oka oje, nesmí být větší než 250 N ve směru kolmém ke směru pracovního pohybu ruční páky.
 3.6.2. Dálkové ovládání
 Pro zařízení s dálkovým ovládáním platí ustanovení bodu 12.3.6 přílohy 5.
 3.7. Zvláštní požadavky na normalizovaná zařízení pro připojení oje třídy C50-1 až C50-6:
 3.7.1.
 Otáčivého pohybu oka oje okolo příčné osy se musí dosahovat kulovým tvarem spojovacího čepu (nikoli kloubem);
 3.7.2.
 Tahová a tlaková rázová zatížení v podélné ose způsobovaná vůlí mezi spojovacím čepem a okem oje musí být tlumena pružinou a/nebo tlumiči (s výjimkou třídy C50-1).
 3.7.3.
 Musí být dodrženy rozměry uvedené na obrázku 8 a v tabulce 4.
 3.7.4.
 Zařízení pro připojení oje musí být vhodné a ověřené zkouškou z hlediska charakteristických hodnot uvedených v tabulce 5.
 Obrázek 8
 Rozměry normalizovaného zařízení pro připojení oje (mm)
 (viz tabulka


text:
4)
 Tabulka 4
 Rozměry normalizovaných zařízení pro připojení oje (mm)
 (viz obrázek 8)
 Třída
 C50-1
 C50-2
 C50-3
 C50-4
 C50-5
 C50-6
 C50-7
 Poznámky
 e1
 83
 83
 120
 140
 160
 160
 ± 0,5
 e2
 56
 56
 55
 80
 100
 100
 ± 0,5
 d1
 —
 54
 74
 84
 94
 94
 maximální
 d2
 10,5
 10,5
 15
 17
 21
 21
 H13
 f
 110
 110
 155
 180
 200
 200
 + 6,0 – 0
 g
 85
 85
 90
 120
 140
 140
 ± 3,0
 a
 100
 170
 200
 200
 200
 200
 + 20,0 – 0
 b
 150
 280
 360
 360
 360
 360
 + 20,0 – 0
 c
 20
 20
 24
 30
 30
 30
 maximální
 h
 150
 190
 265
 265
 265
 265
 maximální
 l1
 —
 150
 250
 300
 300
 300
 maximální
 l2
 150
 300
 330
 330
 330
 330
 maximální
 l3
 100
 160
 180
 180
 180
 180
 ± 20,0
 T
 —
 15
 20
 35
 35
 35
 maximální
 Tabulka 5
 Minimální charakteristické hodnoty normalizovaných zařízení pro připojení oje
 Třída
 C50-1
 C50-2
 C50-3
 C50-4
 C50-5
 C50-6
 C50-7
 D
 18
 25
 70
 100
 130
 190
 190
 Dc
 18
 25
 50
 70
 90
 120
 130
 S
 200
 250
 650
 900
 1 000
 1 000
 1 000
 V
 12
 10
 18
 25
 35
 50
 75
 D
 =
 hodnota D (kN)
 Dc
 =
 hodnota D (kN) pro přívěsy s nápravami uprostřed
 S
 =
 statické svislé zatížení spoje (kg)
 V
 =
 hodnota V (kN)
 4. Oka ojí
 4.1. Obecné požadavky pro oka ojí třídy D50:
 Všechna oka ojí třídy D50 musí vyhovět při zkoušce uvedené v bodě 3.4 přílohy 6.
 Oka ojí třídy D50 jsou určena ke spojení se zařízeními pro připojení oje, C50. Oka ojí se nesmějí axiálně otáčet (protože jsou otočná odpovídající zařízení pro připojení oje).
 Jsou-li součástí ok ojí pouzdra, musí mít tato pouzdra rozměry podle obrázku 9 (nepřípustná pro třídu D50-C) nebo obrázku 10.
 Pouzdra nesmějí být k okům ojí přivařena. Oka ojí třídy D50 musí mít rozměry uvedené v bodě 4.2. Tvar dříku ok ojí třídy D50-X není stanoven, avšak ve vzdálenosti 210 mm od středu oka musí být výška „h“ a šířka „b“ v mezích uvedených v tabulce 6.
 Obrázek 9
 Proříznuté pouzdro pro oka ojí třídy D50
 Obrázek 10
 Neproříznuté pouzdro pro oka ojí třídy D50-C
 Tabulka 6
 Rozměry ok ojí D50-A a D50-X (viz obrázek 11)
 Třída
 h (mm)
 b (mm)
 D50-A
 65 + 2/– 1
 60 + 2/– 1
 D50-X
 80 maximální
 62 maximální
 Tabulka 7
 Minimální charakteristické hodnoty pro normalizovaná oka ojí
 Třída
 D
 Dc
 S
 V
 D50-A
 130
 90
 1 000
 30
 D50-B
 130
 90
 1 000
 25
 D50-C
 190
 120
 1 000
 50
 D50-D
 190
 130
 1 000
 75
 4.2. Zvláštní požadavky pro oka ojí třídy D50:
 4.2.1.
 Oka ojí třídy D50-A a D50-X musí mít rozměry znázorněné na obrázku 11.
 Obrázek 11
 Rozměry ok ojí třídy D50-A a D50-X
 (viz tabulka 6)
 Text obrazu
 Koule
 A-A znázorněno bez pouzdra
 4.2.2.
 Oka ojí třídy D50-B musí mít rozměry uvedené na obrázku 12.
 Obrázek 12
 Rozměry ok ojí třídy D50-B
 (ostatní rozměry viz obrázek 11)
 Text


text:
obrazu
 70,6 mezi stěnami
 70,6 ± 0,1 mezi stěnami
 Zásuvka oje
 Oko oje
 4.2.3.
 Oka ojí třídy D50-C a D50-D musí mít rozměry znázorněné na obrázku 13.
 Obrázek 13
 Rozměry ok ojí třídy D50-C a D50-D
 (ostatní rozměry viz obrázek 11)
 Text obrazu
 úsek AA
 4.2.4.
 Oka ojí třídy D50-C a D50-D musí být namontována s neproříznutými pouzdry znázorněnými na obrázku 10.
 4.3. Hodnoty zatížení pro normalizovaná oka ojí
 Normalizovaná oka ojí a prostředky připojení musí být vhodné a ověřené zkouškou z hlediska hodnot zatížení uvedených v tabulce 7.
 4.4. Obecné požadavky na toroidní oka ojí třídy L:
 4.4.1.
 Toroidní oka ojí třídy L jsou určena pro použití se spojovacími zařízeními pomocí háku třídy K.
 4.4.2.
 Při použití se spojovacím zařízením pomocí háku třídy K musí splňovat požadavky pohyblivosti uvedené v bodě 10.2 této přílohy.
 4.4.3.
 Toroidní oka ojí třídy L musí mít rozměry uvedené na obrázku 14 a v tabulce 8.
 Obrázek 14
 Rozměry toroidních ok ojí třídy L
 (viz tabulka 8)
 4.4.4.
 Toroidní oka ojí třídy L musí vyhovět zkouškám uvedeným v bodě 3.4 přílohy 6 a musí být vhodná pro charakteristické hodnoty uvedené v tabulce 9.
 Tabulka 8
 Rozměry toroidních ok ojí třídy L
 (viz obrázek 14)
 (v mm)
 Třída
 L1
 L2
 L3
 L4
 L5
 Poznámky
 a
 68 + 1,6/– 0,0
 76,2 ± 0,8
 76,2 ± 0,8
 76,2 ± 0,8
 68 + 1,6/– 0,0
 b
 41,2 ± 0,8
 41,2 ± 0,8
 41,2 ± 0,8
 41,2 ± 0,8
 41,2 ± 0,8
 c
 70
 65
 65
 65
 70
 minimální
 Tabulka 9
 Minimální charakteristické hodnoty toroidních ok ojí třídy L
 Třída
 L1
 L2
 L3
 L4
 L5
 D kN
 30
 70
 100
 130
 180
 Dc kN
 27
 54
 70
 90
 120
 S kg
 200
 700
 950
 1 000
 1 000
 V kN
 12
 18
 25
 35
 50
 5. Oje
 5.1. Oje třídy E musí vyhovět při zkouškách předepsaných v bodě 3.3 přílohy 6.
 5.2. Ke spojení s tažným vozidlem mohou mít oje buď spojovací hlavice podle bodu 2, nebo oka ojí podle bodu 4 této přílohy. Spojovací hlavice a oka ojí mohou být připevněny šroubovým spojem, přírubovým spojem nebo svařením.
 5.3. Zařízení pro seřízení výšky výkyvných ojí
 5.3.1. Výkyvné oje musí mít zařízení pro seřízení oje na výšku spojovacího zařízení nebo hubice. Tato zařízení musí být konstruována tak, aby oj byla schopna seřídit jedna osoba bez nářadí nebo jiných pomůcek.
 5.3.2. Zařízení pro seřízení výšky musí umožnit nastavení ok ojí nebo spojovacích hlavic pro spojovací koule z vodorovné polohy nad vozovkou do polohy zvýšené nebo snížené nejméně o 300 mm. V tomto rozsahu musí být oj seřiditelná plynule nebo po stupních nejvýše 50 mm, měřeno na oku oje nebo na spojovací hlavici.
 5.3.3. Zařízení pro seřízení výšky nesmí bránit snadnému pohybu oje po spojení.
 5.3.4. Zařízení pro seřízení výšky nesmí ovlivňovat činnost žádného typu setrvačné, nájezdové brzdy.
 5.4. Je-li na oji ústrojí setrvačných, nájezdových brzd, musí být vzdálenost mezi středem oka oje a koncem volné části dříku oka oje nejméně 200 mm v poloze při brzdění. Při plném zasunutí dříku oka


text:
oje musí být tato vzdálenost nejméně 150 mm.
 5.5. Oje určené k použití na přívěsech s nápravami uprostřed musí mít moment odporu proti příčným silám nejméně poloviční velikosti ve srovnání s momentem odporu proti svislým silám.
 6. Připevňovací mezičleny
 6.1. Připevňovací mezičleny třídy F musí vyhovět při zkouškách předepsaných v bodě 3.3 přílohy 6.
 6.2. Způsob vrtání pro montáž normalizovaných zařízení pro připojení oje třídy C musí odpovídat obrázku 15 a tabulce 10 níže.
 6.3. Připevňovací mezičleny nesmějí být k rámu podvozku, karoserii nebo jiné části vozidla přivařeny.
 Obrázek 15
 Montážní rozměry normalizovaných zařízení pro připojení oje
 (viz tabulka 10)
 Tabulka 10
 Montážní rozměry normalizovaných zařízení pro připojení oje
 (viz obrázek 15)
 (v mm)
 Třída
 C50-1
 C50-2
 C50-3
 C50-4
 C50-5
 C50-6
 C50-7
 Poznámky
 e1
 83
 83
 120
 140
 160
 160
 ± 0,5
 e2
 56
 56
 55
 80
 100
 100
 ± 0,5
 d1
 —
 55
 75
 85
 95
 95
 + 1,0/– 0,5
 d2
 10,5
 10,5
 15
 17
 21
 21
 H13
 T
 —
 15
 20
 35
 35
 35
 maximální
 F
 120
 120
 165
 190
 210
 210
 minimální
 G
 95
 95
 100
 130
 150
 150
 minimální
 L1
 —
 200
 300
 400
 400
 400
 minimální
 7. Točnice a řídicí klíny
 Požadavky bodů 7.1 až 7.7 se vztahují na všechny točnice třídy G50.
 Další požadavky, které musí splňovat normalizovaná spojovací zařízení, jsou uvedeny v bodě 7.9.
 Řídicí klíny musí splňovat požadavky stanovené v bodě 7.8.
 7.1. Vhodné návěsné čepy
 Točnice třídy G50 musí být konstruovány tak, aby mohly být použity s návěsnými čepy třídy H50 a spolu s nimi vykazovaly předepsané vlastnosti.
 7.2. Vedení
 Točnice musí mít vedení, které zajistí bezpečné a správné zasunutí návěsného čepu. Šířka vedení na vstupu u 50 mm normalizovaných točnic musí být nejméně 350 mm (viz obrázek 16).
 U malých, nenormalizovaných točnic třídy G50-X s maximální hodnotou D = 25 kN, musí být šířka na vstupu nejméně 250 mm.
 Obrázek 16
 Rozměry normalizovaných točnic
 (viz tabulka 11)
 Poznámky:
 Text obrazu
 opěrná patka pro řídicí klin
 zkosení hubice
 uzamykatelná čelist
 minimum ± 12°
 Úsek AA
 Detail spojovacího čepu
 Obrázek 16a
 Přípustné odchylky montážních otvorů pro základní desky točnic třídy J
 (viz bod 9.1 této přílohy)
 Podélná osa tažného vozidla
 Umístění spojovacího čepu
 Tabulka 11
 Rozměry normalizovaných točnic
 (viz obrázek 16)
 (v mm)
 Třída
 G50-1
 G50-2
 G50-3
 G50-4
 G50-5
 G50-6
 H
 140–159
 160–179
 180–199
 200–219
 220–239
 240–260
 7.3. Minimální pohyblivost točnice
 S připojeným návěsným čepem, u točnice nepřimontované k vozidlu nebo k základní desce, ale s ohledem na působení montážních šroubů, umožní spojovací zařízení pohyb návěsného čepu zároveň v těchto minimálních hodnotách:
 7.3.1.
 ± 90° okolo svislé osy (nevztahuje se na točnice pro nucené řízení návěsu);
 7.3.2.
 ± 12° okolo vodorovné osy kolmé ke směru jízdy. Tento úhel nemusí postačovat pro použití vozidel v terénu.
 7.3.3.
 Připouští se axiální otáčení okolo podélné osy do ± 3°. Avšak u plně výkyvných točnic může být tento úhel překročen, jestliže blokovací mechanismus umožňuje omezit toto otáčení na maximální hodnoty do ± 3°.
 7.4. Zajišťovací zařízení bránící odpojení na točnici
 Točnice musí být zajištěna v uzavřené


text:
poloze dvěma spojovacími zařízeními s mechanickým tvarovým spojem, z nichž jedno musí zůstat v činnosti, jestliže druhé selže.
 Základní zajišťovací zařízení se musí uvést v činnost samočinně, ale druhotné zajišťovací zařízení může být automatické, nebo ovladatelné ručně. Druhotné zajišťovací zařízení může být konstruováno tak, že ve spojení se základním zajišťovacím zařízením umožňuje další mechanické zajištění základního zařízení. Druhotné zajišťovací zařízení musí být možné uvést do uzavřené polohy pouze tehdy, je-li první zařízení již plně uzavřeno.
 Zajišťovací zařízení se nesmí uvolnit neúmyslně. Jeho uvolnění musí vyžadovat úmyslný úkon řidiče nebo osoby obsluhující vozidlo.
 Uzavřená a zajištěná poloha spojovacího zařízení musí být viditelně indikována mechanickým zařízením a polohu indikačního zařízení musí být možno ověřit hmatem, např. aby bylo možno zkontrolovat polohu za tmy. Indikační zařízení musí indikovat vykonání jistícího úkonu jak základního, tak i druhotného zajišťovacího zařízení, avšak postačí indikace vykonání jistícího úkonu pouze jednoho zajišťovacího zařízení v případě, že jistící úkon druhého zajišťovacího zařízení proběhne zároveň a je součástí vlastní konstrukce.
 7.5. Ovládací zařízení nebo uvolňovací mechanismy
 V uzavřené pozici musí být ovládací zařízení nebo uvolňovací mechanismy zajištěny tak, aby se zabránilo neúmyslnému nebo náhodnému ovládacímu úkonu. Zajišťovací systém musí vyžadovat vědomý úkon pro uvolnění zajišťovacího zařízení proto, aby mohl být uveden v činnost uvolňovací mechanismus.
 7.6. Povrchová úprava
 Povrch desky točnice a uzávěru pro návěsný čep musí funkčně vyhovovat a musí být pečlivě opracovány, vykovány, odlity nebo vylisovány.
 7.7. Požadavky na zatížitelnost
 Všechny točnice musí vyhovět při zkouškách popsaných v bodě 4.7 přílohy 6.
 7.8. Řídicí klíny
 7.8.1. Řídicí klíny pro nucené řízení návěsů musí mít rozměry podle obrázku 17.
 Obrázek 17
 Rozměry odpružených řídicích klínů
 Text obrazu
 218 max spojeno
 rozpojeno
 úsek AA
 7.8.2. Řídicí klín musí umožňovat bezpečné a jisté spojení vozidel a musí být odpružen. Síla pružiny musí být zvolena tak, aby bylo možné připojit nenaložený návěs a aby řídicí klín byl při plně naloženém návěsu a při provozu pevně ve styku s vodícími plochami na točnici. Musí být možné odpojit od točnice naložený i nenaložený návěs.
 7.9. Zvláštní požadavky na normalizované točnice:
 7.9.1.
 Normalizované točnice musí mít rozměry podle obrázku 16 a tabulky 11.
 7.9.2.
 Normalizované točnice musí být vhodné a ověřené zkouškou pro hodnoty D = 150 kN a U = 20 t.
 7.9.3.
 Točnici musí být možno uvolnit ruční pákou namontovanou přímo na točnici.
 7.9.4.
 Normalizované točnice musí být vhodné pro nucené řízení návěsů pomocí řídicích klínů – viz bod 7.8.
 8. Návěsné čepy
 8.1. Návěsné čepy třídy H50 (ISO 337) musí mít rozměry podle obrázku 18.
 Obrázek 18
 Rozměry návěsných čepů třídy H50
 8.2. Návěsné čepy musí vyhovět při zkouškách popsaných v bodě 3.9 přílohy 6.
 9. Základní desky
 9.1. Základní desky točnic třídy J musí mít kruhové montážní otvory umístěné podle obrázku 16a, jsou-li určeny pro normalizované točnice. Avšak montážní otvory musí mít průměr 17 mm + 2,0 mm/– 0,0 mm. Otvory musí být kruhové, NIKOLI štěrbinové (viz obrázek 16a).
 9.2. Základní desky pro normalizované točnice musí být vhodné pro nucené řízení návěsů (pomocí řídicích klínů). Základní desky pro nenormalizované točnice, které


text:
se nehodí pro nucené řízení návěsu, musí být příslušně označeny.
 9.3. Základní desky pro točnice musí vyhovět při zkouškách popsaných v bodě 3.8 přílohy 6.
 10. Spojovací zařízení pomocí háku
 10.1. Obecné požadavky pro připojení pomocí háku třídy K:
 10.1.1.
 Všechna spojovací zařízení pomocí háku třídy K musí vyhovět zkouškám uvedeným v bodě 3.5 přílohy 6 a musí být vhodná pro charakteristické hodnoty uvedené v tabulce 13.
 10.1.2.
 Spojovací zařízení pomocí háku třídy K musí mít rozměry uvedené na obrázku 19 a v tabulce 12. Třída K1 až K4 jsou neautomatická spojovací zařízení určená pouze pro použití na přívěsech nepřesahujících maximální přípustnou hmotnost 3,5 t a třída KA1 až KA3 jsou automatická spojovací zařízení.
 Obrázek 19
 Rozměry a rozsah pohybu připojení pomocí háku třídy K
 10.1.3.
 Připojení pomocí háku musí být použito pouze s toroidními oky ojí a při použití s toroidním okem oje třídy L musí mít spojovací zařízení třídy K rozsah pohybu uvedený v bodě 10.2 této přílohy.
 10.1.4.
 Spojovací zařízení pomocí háku třídy K se musí používat s toroidním okem poskytujícím minimální volný prostor nebo volný pohyb v rozsahu 3 mm a maximální volný prostor 5 mm, je-li nové. Vhodná oka ojí musí být udána výrobcem spojovacího zařízení ve formuláři sdělení uvedeném v příloze 1.
 10.2. Spojovací zařízení třídy K, jsou-li použita s toroidním okem třídy L, přičemž nejsou přimontována k vozidlu, musí mít následující nesimultánní úhly pohyblivosti – viz též obrázek 19:
 10.2.1.
 ± 90° vodorovně okolo svislé osy spojovacího zařízení;
 10.2.2.
 ± 40° svisle okolo vodorovné příčné osy spojovacího zařízení;
 10.2.3.
 ± 20° axiální otáčení okolo vodorovné podélné střednice spojovacího zařízení.
 10.3. Automatická spojovací zařízení pomocí háku třídy K musí mít hubici konstruovanou tak, aby do spojovacího zařízení zaváděla oko oje.
 10.4. Zajištění proti neúmyslnému rozpojení:
 Spojovací zařízení musí být v uzavřené poloze zajištěno dvěma mechanickými zajišťovacími zařízeními s tvarovým spojem, z nichž jedno musí zůstat v činnosti, jestliže druhé selže.
 Poloha, kdy je spojovací zařízení uzavřeno a zajištěno, musí být navenek zřetelně indikována mechanickým zařízením. Polohu indikačního zařízení musí být možno ověřit hmatem, např. za tmy.
 Mechanické zařízení musí indikovat vykonání jistících úkonů oběma zajišťovacími zařízeními (podmínka je splněna, pouze jsou-li zajištěna právě obě zařízení).
 Avšak postačí indikace vykonání jistícího úkonu pouze jednoho zajišťovacího zařízení v případě, že jistící úkon druhého zajišťovacího zařízení je součástí vlastní konstrukce.
 10.5. Ruční páky
 Ruční páky musí mít vhodnou konstrukci pro snadné používání, se zaobleným koncem. Spojovací zařízení nesmí mít v blízkosti ruční páky žádné ostré hrany nebo místa s možností přiskřípnutí, která by mohla vést k poranění při spojování. Síla potřebná k rozpojení spojovacího zařízení, měřená bez oka oje, nesmí být větší než 250 N ve směru kolmém ke směru pracovního pohybu ruční páky.
 Tabulka 12
 Rozměry spojovacích zařízení pomocí háku třídy K
 (viz obrázek 19)
 Třída
 K1
 K2
 K3
 K4
 KA1
 KA2
 KA3
 Poznámky
 e1
 —
 83
 83
 120
 120
 140
 160
 ± 0,5
 e2
 —
 56
 56
 55
 55
 80
 100
 ± 0,5
 e3
 90
 —
 —
 —
 —
 —
 —
 ± 0,5
 d2
 17


text:
10,5
 10,5
 15
 15
 17
 21
 H13
 c
 3
 3
 3
 3
 3
 3
 3
 minimální
 f
 130
 175
 175
 180
 180
 200
 200
 maximální
 g
 100
 100
 100
 120
 120
 140
 200
 maximální
 a
 45
 45
 45
 45
 45
 45
 45
 + 1,6/– 0,0
 L1
 120
 120
 120
 120
 250
 300
 300
 maximální
 L2
 74
 74
 63
 74
 90
 90
 90
 maximální
 L3
 110
 130
 130
 150
 150
 200
 200
 maximální
 Tabulka 13
 Minimální charakteristické hodnoty spojovacích zařízení pomocí háku třídy K
 Třída
 K1
 K2
 K3
 K4
 KA1
 KA2
 KA3
 D kN
 17
 20
 20
 25
 70
 100
 130
 Dc kN
 —
 —
 17
 20
 54
 70
 90
 S kg
 120
 120
 200
 250
 700
 900
 1 000
 V kN
 —
 —
 10
 10
 18
 25
 35
 11. Spojovací zařízení pro vybrané oje – třída T
 11.1. Spojovací zařízení pro vybrané oje třídy T jsou určena k použití na zvláštních soupravách vozidel, například u vozidel pro dopravu automobilů.
 Tato vozidla mají speciální konstrukci a mohou vyžadovat zvláštní a neobvyklé umístění spojovacího zařízení.
 11.2. Spojovací zařízení třídy T musí být omezena na použití s přívěsy s nápravami uprostřed a toto omezení bude uvedeno ve formuláři sdělení podle přílohy 1.
 11.3. Spojovací zařízení třídy T musí být schvalována jako sobě odpovídající dvojice a nesmí být možné oddělit spojovací zařízení jinde než v dílně pomocí nástrojů, které nejsou součástí běžné výbavy vozidla.
 11.4. Obsluha spojovacích zařízení třídy T nesmí být samočinná.
 11.5. Spojovací zařízení třídy T musí splňovat příslušné požadavky zkoušek uvedené v bodě 3.3 přílohy 6, s výjimkou bodu 3.3.4.
 11.6. Spojovací zařízení nenamontované na vozidlo, ale sestavené, musí umožňovat následující minimální a simultánní úhly pohybu, a to ve stejné obvyklé poloze, jako když je namontované na vozidlo;
 11.6.1.
 ± 90° vodorovně okolo svislé osy;
 11.6.2.
 ± 8° svisle okolo vodorovné příčné osy;
 11.6.3.
 ± 3° axiální otáčení okolo vodorovné podélné osy.
 12. Spojovací zařízení pro oje – třída W
 12.1.1. Spojovací zařízení třídy W musí v rámci automatizovaného sledu činností automaticky mechanicky spojit dvě vozidla a vytvořit přenosové spojení elektrického okruhu a pneumatického brzdění.
 12.1.2. Spojovací zařízení třídy W musí v rámci automatizovaného sledu činností automaticky přerušit přenosové spojení elektrického okruhu a pneumatického brzdění a obě vozidla mechanicky rozpojit.
 12.2. Spojovací zařízení třídy W musí splňovat příslušné požadavky zkoušek uvedené v bodě 3.3 přílohy 6, s výjimkou bodu 3.3.4. Uzávěr a veškerá zajišťovací zařízení musí být zkoušena statickou silou 0,25 D působící ve směru otevírání. Při zkoušce nesmí dojít k otevření uzávěru. Zajišťovací zařízení musí být po zkoušce plně funkční. U válcových spojovacích čepů postačuje zkušební síla 0,1 D.
 12.3. Spojovací zařízení nenamontované na vozidlo, ale sestavené a připojené, musí umožňovat následující minimální a simultánní úhly pohybu, a to ve stejné obvyklé poloze, jako když je namontované na vozidlo:
 12.3.1.
 ± 90° vodorovně okolo svislé osy;
 12.3.2.
 ± 20° svisle okolo vodorovné příčné osy;
 12.3.3.
 ± 25° axiální otáčení okolo vodorovné podélné osy.
 12.4. Spojovací zařízení třídy W s dálkovým ovládáním musí splňovat požadavky bodu 13 této přílohy.
 12.5. Dálková


text:
indikace spojovacího zařízení třídy W musí splňovat požadavky bodu 13 této přílohy.
 13. Zařízení pro dálkovou indikaci a dálkové ovládání
 13.1. Zařízení pro dálkovou indikaci a dálkové ovládání jsou přípustná pouze u automatických zařízení pro připojení oje a automatické točnice.
 Zařízení pro dálkovou indikaci a dálkové ovládání jsou přípustná pouze u automatických spojovacích zařízení třídy C50-X a G50-X.
 Zařízení pro dálkovou indikaci a dálkové ovládání nesmějí bránit minimálnímu volnému pohybu připojeného oka oje nebo připojeného návěsu. Musí být trvale spojena s vozidlem.
 Všechna zařízení pro dálkovou indikaci nebo dálkové ovládání se podrobují celému rozsahu zkoušek a schvalování spojovacího zařízení spolu se všemi částmi ovládacích a převodových zařízení.
 13.2. Dálková indikace
 13.2.1. Při automatickém způsobu spojování musí zařízení pro dálkovou indikaci opticky indikovat uzavřený stav zajištěný oběma uzávěry spojovacího zařízení podle bodu 13.2.2. Kromě toho může být indikována otevřená poloha. V tomto případě se indikace musí provést podle bodu 13.2.3.
 Zařízení pro dálkovou indikaci se musí samočinně uvést do chodu a seřídit při každém otevření nebo uzavření spojovacího zařízení.
 13.2.2. Změna z otevřené do uzavřené polohy zajištěné oběma uzávěry musí být indikována zeleným optickým signálem.
 13.2.3. Pro indikaci otevřené a/nebo nezajištěné polohy se použije červený optický signál.
 13.2.4. V případě indikace ukončení automatického postupu spojování musí dálkový indikátor reagovat pouze tehdy, dosáhne-li návěsný čep konečné polohy zajištěné oběma uzávěry.
 13.2.5. Při poruše v systému dálkové indikace nesmí indikátor během postupu spojování signalizovat uzavřený a zajištěný stav, jestliže návěsný čep nedosáhl své konečné polohy.
 13.2.6. Při rozpojení jednoho z obou zajišťovacích zařízení musí zelený optický signál zhasnout a musí se rozsvítit červený optický signál (je-li namontován).
 13.2.7. Mechanické indikátory umístěné přímo na spojovacím zařízení musí zůstat zachovány.
 13.2.8. S cílem zajistit, aby při běžné jízdě nebyl řidič rozptylován, musí být možnost vypnutí zařízení pro dálkovou indikaci, které se však musí samočinně opět uvést do chodu při dalším otevření a zavření spojovacího zařízení – viz bod 13.2.1.
 13.2.9. Jsou-li namontována v kabině vozidla, zařízení pro dálkovou indikaci musí být umístěna přímo v zorném poli řidiče a jasně označena.
 Jsou-li namontována na boku vozidla, musí být zařízení pro dálkovou indikaci trvale a zřetelně rozpoznatelná.
 13.3. Dálkové ovládání
 13.3.1. Při použití dálkového ovládání definovaného v bodě 2.8 tohoto předpisu musí být rovněž použito zařízení pro dálkovou indikaci popsané v bodě 13.2.
 13.3.2. Pro otevření nebo uzavření spojovacího zařízení pomocí dálkového ovládání musí být na vozidle k tomu účelu určené spínací zařízení (tj. hlavní spínač, páka nebo ventil). Není-li tento hlavní spínač umístěn v kabině řidiče, nesmí být na místě, které je volně přístupné neoprávněným osobám, nebo musí být uzamykatelné. Ovládání spojovacího zařízení z kabiny řidiče musí být možné jen tehdy, je-li vyloučen neúmyslný zásah, například při úkonu vyžadujícím použití obou rukou.
 Musí být možné se přesvědčit, zda otevření spojovacího zařízení dálkovým ovládáním bylo ukončeno, či nikoli.
 13.3.3. Jestliže se při dálkovém ovládání spojovací zařízení otevírá působením vnější síly, musí být řidiči vhodným způsobem indikovány podmínky, za nichž tato vnější síla na spojovací zařízení působí. Nutnost této indikace odpadá, působí-li vnější síla jen během činnosti dálkového


text:
ovládání.
 13.3.4. Je-li ovládač otevírání spojovacího zařízení pomocí dálkového ovládání umístěn na vozidle zvenčí, musí být možno pozorovat prostor mezi spojenými vozidly, nesmí však být nutno vstupovat do tohoto prostoru za účelem ovládání tohoto zařízení.
 13.3.5. Jednotlivá chyba při ovládání nebo výskyt jediné poruchy v systému nesmí mít za následek náhodné otevření spojovacího zařízení při běžné jízdě. Veškeré poruchy v systému musí být buď přímo indikovány, nebo musí být bezprostředně patrné při příštím ovládacím úkonu, např. selháním funkce.
 13.3.6. V případě poruchy dálkového ovládání musí být ve stavu nouze možné otevřít spojovací zařízení nejméně jedním jiným způsobem. Je-li zapotřebí použít k tomu nářadí, musí být toto nářadí v soupravě nářadí na vozidle. Požadavky bodu 3.6 této přílohy se nevztahují na ruční páky určené výhradně k otevření spojovacího zařízení ve stavu nouze.
 13.3.7. Zařízení pro dálkové ovládání musí být trvale a zřetelně rozpoznatelné.
 PŘÍLOHA 6
 ZKOUŠENÍ MECHANICKÝCH SPOJOVACÍCH ZAŘÍZENÍ NEBO KONSTRUKČNÍCH ČÁSTÍ
 1. Všeobecné zkušební požadavky
 1.1. Vzorky spojovacích zařízení se podrobují pevnostní i funkční zkoušce. Zkoušky se provádí pro nejméně příznivý případ.
 Za účelem stanovení podmínek nejméně příznivého případu lze provést teoretické posouzení. Fyzické zkoušky se musí provádět ve všech možných případech, ale není-li uvedeno jinak, schvalovací orgán nebo technická zkušebna může od fyzické pevnostní zkoušky upustit, jestliže jednoduchá konstrukce určitého dílu umožňuje posoudit jeho pevnost teoreticky.
 V každém případě musí teoretické posouzení zajistit výsledky stejné kvality jako dynamické nebo statické zkoušky. V případě pochybností jsou rozhodující výsledky fyzických zkoušek.
 Viz též bod 4.10 tohoto předpisu.
 1.2. Pevnost spojovacích zařízení se ověřuje dynamickou zkouškou (zkouškou životnosti). V určitých případech mohou být nutné některé doplňkové statické zkoušky (viz bod 3 této přílohy).
 1.3. Při dynamických zkouškách (s výjimkou zkoušky podle bodu 3.10 této přílohy) se používá přibližně sinusové zatížení (střídavé a/nebo pulzující) s počtem zatěžovacích cyklů příslušným pro daný materiál. Při zkoušce nesmí vzniknout trhliny nebo lomy.
 1.4. Při předepsaných statických zkouškách se připouští jen malá trvalá deformace. Není-li uvedeno jinak, trvalá plastická deformace po uvolnění nesmí být větší než 10 % maximální deformace měřené v průběhu zkoušky. V případě, že měření deformace v průběhu zkoušky vystavuje testovací přístroj riziku, pak za předpokladu, že stejný parametr je ověřován při jiných zkouškách, například dynamických, lze od této části statické zkoušky upustit.
 1.5. Základem pro volbu zatížení při dynamických zkouškách je vodorovná složka síly v podélné ose vozidla a svislá složka síly. Vodorovné složky síly kolmé k podélné ose vozidla a momenty se neberou v úvahu, jestliže jsou jen málo významné. Toto zjednodušení se neuplatní na zkušební postup podle bodu 3.10 této přílohy.
 Jestliže konstrukce spojovacího zařízení nebo jeho připevnění k vozidlu nebo připevnění doplňkových systémů (např. stabilizátorů, spojovacích systémů pro krátké spojení atd.) vyvolává vznik dalších sil nebo momentů, může schvalovací orgán nebo technická zkušebna vyžadovat doplňující zkoušky.
 Vodorovná složka síly v podélné ose vozidla je představována teoreticky určenou referenční silou, hodnotou D nebo Dc. Svislá složka síly, pokud přichází v úvahu, je představována statickým svislým zatížením S, jež působí v bodě spojení, a předpokládaným svislým zatížením V nebo statickým svislým zatížením


text:
U v případě točnic.
 1.6. Charakteristické hodnoty D, Dc, S, V a U, na nichž jsou zkoušky založeny a které jsou definovány v bodě 2.11 tohoto předpisu, se převezmou z informací výrobce uvedených v žádosti o udělení schválení typu – viz formuláře sdělení v přílohách 1 a 2.
 1.7. Zajišťovací zařízení, které se udržuje ve své poloze silou pružiny, musí zůstat ve své zajištěné poloze, je-li vystaveno síle působící v nejméně příznivém směru a rovné trojnásobku hmotnosti zajišťovacího mechanismu.
 2. Zkušební postupy
 V případě použití zkušebního postupu podle bodu 3.10 této přílohy se neuplatní body 2.1, 2.2, 2.3 a 2.5.
 2.1. Při dynamických a statických zkouškách se vzorek upne do vhodného zkušebního zařízení s vhodným způsobem aplikace zatížení, aby na něj vedle stanoveného zkušebního zatížení nepůsobily žádné další síly nebo momenty. Při zkouškách se střídavým zatížením se směr působícího zatížení nesmí odchýlit od stanoveného směru o více než ± 1°. Při zkouškách s pulzujícím nebo statickým zatížením je nutno nastavit úhel působení maximálního zatížení. Zpravidla je k tomu zapotřebí kloub v místě působení zatížení (tj. v bodě spojení) a další kloub v přiměřené vzdálenosti.
 2.2. Frekvence při zkoušce nesmí být větší než 35 Hz. Zvolená frekvence musí mít dostatečný odstup od rezonančních frekvencí zkušebního zařízení, včetně zkoušeného vzorku. Při asynchronní zkoušce musí být rozdíl mezi frekvencemi obou složek zatížení přibližně 1 %, nejvýše 3 %. U spojovacích zařízení vyrobených z oceli je počet zatěžovacích cyklů 2 × 106. U spojovacích zařízení vyrobených z jiných materiálů než z oceli může být zapotřebí větší počet zatěžovacích cyklů. Přítomnost trhlin se zjišťuje v průběhu zkoušky kapilární metodou s barevnou indikací nebo jinou rovnocennou metodou.
 2.3. U zkoušek s pulzujícím zatížením se hodnota zkušebního zatížení pohybuje mezi maximálním zatížením a nižším, minimálním zatížením, jež nesmí být větší než 5 % maximálního zatížení, není-li zvláštními požadavky na zkoušení stanoveno jinak.
 2.4. U statických zkoušek, s výjimkou zvláštních zkoušek požadovaných podle bodu 3.2.3 této přílohy, musí zkušební zatížení působit plynule a rychle a musí se udržovat po dobu nejméně 60 sekund.
 2.5. Spojovací zařízení nebo části se při zkoušce zpravidla připevňují ke zkušebnímu zařízení co nejtužším způsobem a ve skutečné poloze, v které budou užívána na vozidle. Použijí se připevňovací zařízení určená výrobcem nebo žadatelem o schválení; jedná se o zařízení, která jsou určena k připevnění spojovacího zařízení na vozidlo a/nebo která mají shodné mechanické vlastnosti.
 2.6. Spojovací zařízení nebo části je nutno zkoušet ve stavu, v jakém jsou určena k použití v silničním provozu. Avšak na přání výrobce a se souhlasem technické zkušebny mohou být pružné členy odpojeny, jestliže je to nezbytné s ohledem na postup zkoušky a nezpůsobí-li tento postup zkreslení výsledku zkoušky oproti skutečným podmínkám.
 Pružné členy, které se vlivem tohoto zrychleného postupu zkoušky přehřály, mohou být v průběhu zkoušky nahrazeny. Zkušební zatížení lze aplikovat pomocí zvláštních zařízení bez vůle.
 3. Zvláštní zkušební požadavky
 V případě použití zkušebního postupu podle bodu 3.10 této přílohy se neuplatní požadavky bodů 3.1.1 až 3.1.6.
 3.1. Spojovací koule s držákem
 3.1.1. U mechanických spojovacích zařízení s koulí


text:
se rozeznávají tyto druhy:
 a)
 spojovací koule z jednoho kusu, včetně zařízení s nezaměnitelnými snímatelnými spojovacími koulemi (viz obrázky 20a a 20b);
 b)
 spojovací koule skládající se z více částí, které lze odmontovat (viz obrázky 20c, 20d a 20e);
 c)
 držáky pro spojovací koule bez namontované koule (viz obrázek 20f).
 Obrázek 20
 Uspořádání držáků pro spojovací koule
 a
 Držák a spojovací koule z jednoho kusu.
 b
 Koule na výše uvedeném vyobrazení může být ručně odnímatelná bez použití nářadí, může mít například bajonetovou patici.
 c
 Držák s koulí odnímatelnou za pomoci nářadí.
 d
 Držák s odnímatelnou koulí na podpěře, například třídy A50
 e
 Držák s koulí odnímatelnou za pomoci nářadí.
 f
 Držák s nenamontovanou koulí.
 3.1.2. Základní zkouškou je dynamická zkouška životnosti. Zkušebním vzorkem je spojovací koule, dřík k této kouli a připevňovací části potřebné k montáži na vozidlo. Spojovací koule a držák se tuhým způsobem a ve skutečné poloze, v níž má být používána, připevní ke zkušebnímu zařízení umožňujícímu vytvářet střídavé zatížení.
 3.1.3. Polohu bodů připevnění spojovací koule a držáku určí výrobce vozidla (viz dodatek přílohy 2 tohoto předpisu).
 3.1.4. Zařízení předaná ke zkoušce musí mít všechny části a konstrukční detaily, které mohou ovlivnit pevnostní vlastnosti (např. desku pro elektrický konektor, případné značení atd.). Zkušební vzorek musí obsahovat všechny části, včetně bodů ukotvení nebo připevnění k vozidlu. Geometrická poloha spojovací koule a bodů připevnění spojovacího zařízení vůči vztažné přímce musí být určena výrobcem vozidla a uvedena ve zkušebním protokolu. Na zkušebním zařízení musí být reprodukovány všechny relativní polohy bodů ukotvení vzhledem ke vztažné přímce, o které je výrobce tažného vozidla povinen dodat výrobci tažného zařízení všechny potřebné informace.
 3.1.5. Vzorek namontovaný na zkušebním zařízení se podrobí zkoušce střídavým zatěžováním působícím na spojovací kouli pod úhlem znázorněným na obrázcích 21 nebo 22.
 Směr úhlu při zkoušce musí být určen svislým vztahem mezi vodorovnou vztažnou přímkou procházející středem koule a vodorovnou přímkou procházející nejvýše položeným z nejbližších bodů připevnění spojovacího zařízení, měřeno ve vodorovné rovině, k příčné svislé rovině procházející středem koule. Je-li přímka bodu připevnění nad vodorovnou vztažnou přímkou, provede se zkouška při úhlu α = + 15° ± 1°, a je-li pod touto přímkou, provede se zkouška při úhlu α = – 15° ± 1° (viz obrázek 21). Body připevnění, které mají být vzaty v úvahu při určení úhlu pro zkoušku a které přenášejí hlavní tažné síly na strukturu tažného vozidla, musí odpovídat úhlům udaným výrobcem vozidla.
 Tento úhel je zvolen tak, aby se bralo v úvahu svislé statické a dynamické zatížení a může být použit jen do přípustného statického svislého zatížení nejvýše:
 S = 120 × D
 [N]
 Je-li statické svislé zatížení větší než výše uvedený výpočet, musí být úhel za obou podmínek zvětšen na 20°.
 Při dynamické zkoušce se použije následující síla:
 Fhs res = ± 0,6 D
 3.1.6. Jednotlivé druhy spojovacích zařízení (viz bod 3.1.1 této přílohy) se zkoušejí těmito způsoby:
 3.1.6.1.
 spojovací koule z jednoho kusu, včetně zařízení s nezaměnitelnými snímatelnými spojovacími koulemi (viz obrázky 20a a 20b);
 3.1.6.1.1. pevnostní zkouška zařízení znázorněných na obrázcích 20a


text:
a 20b se provede podle požadavků bodu 3.1.5.
 Obrázek 21
 Úhly působení zkušebního zatížení
 Pozn.: Přímka rovnoběžná se vztažnou přímkou probíhá středem nejvyššího a nejbližšího bodu pro montáž držáku na vozidlo – viz bod 3.1.5 přílohy 6.
 Obrázek 22
 Úhly působení zkušebního zatížení
 Pozn.: Směr střídavého zkušebního zatížení Fhs res v závislosti na umístění vodorovné vztažné střednice koule ve vztahu k přímce rovnoběžné s touto vztažnou přímkou – viz obrázek 21.
 3.1.6.2.
 Spojovací koule skládající se z částí, které lze odmontovat.
 Rozeznávají se tyto kategorie:
 a)
 držák a spojovací koule (viz obrázek 20c);
 b)
 držák a spojovací koule s podpěrou (viz obrázek 20d);
 c)
 držák se snímatelnou spojovací koulí (viz obrázek 20e);
 d)
 držák bez spojovací koule (viz obrázek 20f).
 3.1.6.2.1. Pevnostní zkouška zařízení znázorněných na obrázcích 20c až 20f se provede podle požadavků bodu 3.1.5. Ve zkušebním protokolu se uvedou rozměry e a f, jež mohou mít výrobní toleranci ± 5 mm.
 Zkouška držáku (viz obrázek 20f) se provede s namontovanou spojovací koulí (na podpěře). V úvahu se berou pouze výsledky, které se vztahují k držáku mezi body jeho připevnění a povrchem, k němuž je přimontována podpěra spojovací koule.
 Výrobní přípustná odchylka rozměrů e a f je ± 5 mm. Tyto rozměry určí výrobce spojovacího zařízení.
 3.1.6.3.
 Spojovací zařízení s proměnlivými rozměry e a f pro snímatelné a zaměnitelné spojovací koule – viz obrázek 22.
 3.1.6.3.1. Pevnostní zkoušky těchto držáků se provedou podle požadavků bodu 3.1.5.
 3.1.6.3.2. Jestliže se výrobce a schvalovací orgán nebo technická zkušebna dohodnou na uspořádání, které je nejméně příznivé, postačí zkouška tohoto jediného uspořádání.
 V ostatních případech se musí odzkoušet několik poloh koule zjednodušeným zkušebním programem podle bodu 3.1.6.3.3.
 3.1.6.3.3. Při zjednodušeném zkušebním programu se hodnota f stanoví v intervalu mezi hodnotou fmin a hodnotou fmax, která nesmí být větší než 100 mm. Vzdálenost mezi koulí a podpěrou emax musí být 130 mm. S cílem prověřit veškeré možné polohy koule v poli daném vodorovnou vzdáleností od povrchu připevnění a svislým intervalem f (fmin až fmax), zkoušejí se dvě zařízení:
 a)
 jedno s koulí v horní poloze (fmax) a
 b)
 jedno s koulí v dolní poloze (fmin).
 Úhel působení zkušebního zatížení bude kladný nebo záporný v závislosti na vztahu vodorovné vztažné střednice koule k rovnoběžné přímce procházející nejvyšším a nejbližším připevňovacím bodem spojovacího zařízení. Úhly, které mají být použity, jsou znázorněny na obrázku 22.
 3.1.7. V případě, kdy jsou snímatelné sestavy koulí připevněny pomocí upevňovacích zařízení jiných než šroubů, například pružinovými svorkami, a kdy aspekt spojovacího zařízení s mechanickým tvarovým spojem není v průběhu dynamické zkoušky ověřován, musí být zařízení podrobeno statické zkoušce působící na kouli nebo na spojovací zařízení s mechanickým tvarovým spojem v příslušném směru. Tam, kde spojovací zařízení s mechanickým tvarovým spojem udržuje kouli ve svislé poloze, musí v rámci statické zkoušky působit vzestupná svislá síla na kouli rovnající se hodnotě „D“. Tam, kde spojovací zařízení s mechanickým tvarovým spojem udržuje kouli pomocí příčné vodorovné konstrukce, musí v rámci statické zkoušky působit v tomto směru síla rovnající se 0,25 D. Spojovací zařízení s


text:
mechanickým tvarovým spojem nesmí selhat a nesmí dojít ke zprohýbání, které by mohlo mít pravděpodobně nepříznivý vliv na jeho funkci.
 3.1.8. Body připojení u druhotného spojovacího zařízení uvedené v bodě 4.8 musí snést vodorovné statické zatížení rovnající se 2D s maximem 15 kN. V případě samostatného bodu připojení pro lanko rozpojovací brzdy musí tento bod snést vodorovné statické zatížení rovnající se D.
 3.2. Spojovací hlavice
 3.2.1. Základní zkouškou je zkouška životnosti se střídavým zkušebním zatížením, po níž následuje statická zkouška (zkouška zdviháním) stejného zkušebního vzorku.
 3.2.2. Při dynamické zkoušce spojovací hlavice se použije spojovací koule třídy A dostatečné pevnosti. Na zkušebním zařízení musí být spojovací hlavice a spojovací koule uspořádány podle pokynů výrobce a rovněž způsobem, který odpovídá jejich připevnění na vozidle při běžném provozu. Není přípustné, aby vedle zkušebního zatížení působily na vzorek další síly. Zkušební zatížení se aplikuje podél přímky procházející středem koule a skloněné směrem dozadu dolů pod úhlem 15° (viz obrázek 23). Při zkoušce únavy se na zkušební vzorek působí zkušební silou:
 Fhs res w = ± 0,6 D
 Pokud maximální přípustné statické svislé zatížení S přesáhne 120 D, musí se úhel při zkoušce zvýšit na 20°.
 Obrázek 23
 Dynamická zkouška
 3.2.3. Musí se též provést statická zkouška oddělení. Spojovací koule použitá při této zkoušce musí mít průměr 49,00 až 49,13 mm, aby představovala opotřebenou spojovací kouli. Síla Fa působí kolmo na příčnou i podélnou střední osu spojovací hlavice a plynule a rychle se zvýší na hodnotu:
 Fa = g(C + S/1 000) kN a udržuje se po dobu 10 sekund.
 Spojovací hlavice se nesmí od koule oddělit a na jejích součástech nesmí vzniknout trvalá deformace, která by mohla nepříznivě ovlivnit její funkční způsobilost.
 3.2.4. Body připojení u druhotného spojovacího zařízení uvedené v bodě 4.9 musí snést statické zatížení rovnající se 2D s maximem 15 kN.
 3.3. Zařízení pro připojení oje a připevňovací mezičleny
 3.3.1. Zkušební vzorek se podrobí zkoušce životnosti. Spojovací zařízení musí mít všechny připevňovací části potřebné k jeho montáži na vozidlo. Všechna zařízení, která jsou namontována mezi zařízení pro připojení oje a rám vozidla (tj. připevňovací mezičleny), se musí zkoušet stejnými silami jako spojovací zařízení. Při zkoušení připevňovacích mezičlenů určených pro normalizovaná zařízení pro připojení oje se aplikuje svislé zatížení v takové vodorovné vzdálenosti od svislé roviny procházející body připevnění, jaká odpovídá poloze odpovídajícího normalizovaného spojovací zařízení.
 3.3.2. Zařízení pro připojení oje určená pro výkyvné oje (S = 0)
 Dynamická zkouška se provede s vodorovným střídavým zatížením velikosti Fhw= ± 0,6 D působícím podél přímky, která je rovnoběžná s vozovkou, ve střední podélné rovině tažného vozidla a která prochází středem spojovacího čepu.
 3.3.3. Zařízení pro připojení oje určená pro přívěsy s nápravami uprostřed (S > 0).
 3.3.3.1. Přívěsy s nápravami uprostřed o hmotnosti do 3,5 t včetně: Zařízení pro připojení oje určená k připojení přívěsů s nápravami uprostřed o hmotnosti do 3,5 t včetně se zkoušejí stejným způsobem jako spojovací koule s držáky popsané v bodě 3.1 této přílohy.
 3.3.3.2. Přívěsy s nápravami uprostřed o hmotnosti větší než 3,5 t:
 Vzorek se podrobí