text:
jedna tlaková láhev bez ochranného povlaku se hydrostaticky natlakuje na 26 MPa, přičemž je ponořena ve vodě o teplotě 65 °C. Tlaková láhev se při uvedeném tlaku a teplotě udržuje po dobu 1 000 hodin. Poté se tlaková láhev přetlakuje k roztržení v souladu s postupem definovaným v bodě A.12 výše s tou výjimkou, že tlak při roztržení musí přesáhnout 85 % minimálního projektovaného tlaku při roztržení.
 A.20 Zkouška na poškození při nárazu
 Jedna nebo více dokončených tlakových láhví se zkouší pádem při teplotě okolí bez vnitřního přetlaku a bez připojených ventilů. Povrch, na který jsou tlakové láhve upuštěny, musí být tvořen hladkým vodorovným betonovým panelem nebo podlahou. Jedna tlaková láhev se upustí ve vodorovné poloze se dnem 1,8 m nad povrchem, na který bude upuštěna. Jedna tlaková láhev se upustí ve svislé poloze na každý konec z dostatečné výšky nad podlahou nebo panelem tak, aby potenciální energie činila 488 J, ale v žádném případě nesmí výška nižšího konce přesáhnout 1,8 m. Jedna tlaková láhev se upustí pod úhlem 45° na klenutou část z takové výšky, aby její těžiště bylo ve výšce 1,8 m; je-li však nižší konec blíže k zemi než 0,6 m, upraví se úhel upuštění tak, aby se zachovala minimální výška 0,6 m a těžiště ve výšce 1,8 m.
 Po nárazu pádem se tlakové láhve podrobí tlakovému cyklu od nejvýše 2 MPa do nejméně 26 MPa (bar) po počet cyklů rovný 1 000 násobku stanovené životnosti v rocích. Během cyklování mohou tlakové láhve propouštět, ale nesmí dojít k roztržení. Všechny tlakové láhve, které dokončí zkoušku tlakovým cyklem, musí být zničeny.
 A.21 Zkouška prostupnosti
 Tato zkouška je požadována pouze pro konstrukce typu CNG-4. Jedna dokončená tlaková láhev se naplní stlačeným zemním plynem nebo směsí 90 % dusíku/10 % hélia na pracovní tlak, umístí do hermeticky uzavřené komory při teplotě okolí a monitoruje se z hlediska úniků po dobu dostatečnou ke zjištění rychlosti úniku v ustáleném stavu. Rychlost úniku musí být menší než 0,25 ml zemního plynu nebo hélia za hodinu na litr vodní kapacity tlakové láhve.
 A.22 Vlastnosti plastů v tahu
 Mez kluzu a prodloužení při roztržení materiálu plastové vložky se určí při – 50 °C dle normy ISO 3628 a musí splňovat požadavky bodu 6.3.6 přílohy 3.
 A.23 Teplota tavení plastů
 Polymerické materiály z dokončených vložek se zkouší v souladu s metodou popsanou v normě ISO 306 a musí splňovat požadavky bodu 6.3.6 přílohy 3.
 A.24 Požadavky na přetlakové zařízení
 Musí být prokázáno, že přetlaková zařízení určená výrobcem jsou slučitelná s provozními podmínkami uvedenými v bodě 4. přílohy 3, a to pomocí následujících zkoušek technické způsobilosti:
 a)
 Jeden vzorek se udržuje při řízené teplotě nejméně 95 °C a tlaku nejméně rovném zkušebnímu tlaku (30 MPa) po dobu 24 hodin. Na konci této zkoušky nesmí docházet k žádnému úniku ani k viditelným známkám protlačování jakéhokoli tavitelného kovu použitého v konstrukci.
 b)
 Jeden vzorek se zkouší na únavu materiálu při rychlosti cyklování tlaku nepřesahující 4 cykly za minutu, a to takto:
 i)
 udržuje se při teplotě 82 °C, přičemž


text:
se tlakuje mezi 2 MPa a 26 MPa po 10 000 cyklů;
 ii)
 udržuje se při teplotě – 40 °C, přičemž se tlakuje mezi 2 MPa a 26 MPa po 10 000 cyklů.
 Na konci této zkoušky nesmí docházet k žádnému úniku ani k viditelným známkám protlačování jakéhokoli tavitelného kovu použitého v konstrukci.
 c)
 Nechráněné mosazné součásti přetlakového zařízení, které zadržují tlak, musí odolat bez korozního praskání zkoušce dusičnanem rtuťným popsané v normě ASTM B154. Přetlakové zařízení se ponoří na 30 minut do vodného roztoku dusičnanu rtuťného, který obsahuje 10 g dusičnanu rtuťného a 10 ml kyseliny dusičné na litr roztoku. Po ponoření se přetlakové zařízení zkouší na těsnost pomocí aerostatického tlaku 26 MPa po dobu jedné minuty; během této doby se součást kontroluje na vnější únik, který nesmí přesáhnout 200 cm3/h.
 d)
 Nechráněné součásti přetlakového zařízení z nerezavějící oceli, které zadržují tlak, musí být vyrobeny ze slitiny odolné vůči koroznímu praskání vyvolanému chloridem.
 A.25 Zkouška hrdla ve zkrutu
 Těleso tlakové láhve se zadrží proti rotaci a na každé přípojné hrdlo tlakové láhve se působí krouticím momentem 500 Nm, nejprve ve směru utažení závitového spojení, poté ve směru jeho uvolnění a na závěr opět ve směru utažení.
 A.26 Pevnost pryskyřice ve smyku
 Pryskyřičné materiály se zkouší na vzorkovém kuponu reprezentativním pro kompozitní ovinutí v souladu s normou ASTM D2344 nebo rovnocennou vnitrostátní normou. Po 24 hodinách varu ve vodě musí mít kompozit minimální pevnost ve smyku rovnou 13,8 MPa.
 A.27 Zkouška cyklem se zemním plynem
 Jedna dokončená tlaková láhev se podrobí tlakovému cyklu se stlačeným zemním plynem při tlaku od méně než 2 MPa do pracovního tlaku po 300 cyklů. Každý cyklus, který se skládá z naplnění a vypuštění tlakové láhve, nesmí přesáhnout 1 hodinu. Tlaková láhev se zkouší na těsnost v souladu s bodem A.10 výše a musí splňovat požadavky tam uvedené. Po dokončení cyklování se zemním plynem se tlaková láhev rozřízne a rozhraní vložka/hrdlo se zkontroluje na známky jakéhokoli opotřebení, jako je vznik únavových trhlin nebo elektrostatický výboj.
 POZNÁMKA – Při provádění této zkoušky se musí věnovat zvláštní zřetel bezpečnosti. Před prováděním zkoušky musí tlakové láhve této konstrukce úspěšně splnit požadavky zkoušky dle bodu A.12 výše (zkouška na roztržení hydrostatickým tlakem), bodu 8.6.3 přílohy 3 (zkouška tlakovým cyklem při teplotě okolí) a bodu A.21 výše (zkouška prostupnosti). Před prováděním této zkoušky musí konkrétní tlakové láhve, které budou zkoušeny, splnit požadavky zkoušky dle bodu A.10 výše (zkouška těsnosti).
 A.28 Zkouška ohybu – svařované vložky z nerezové oceli
 Zkoušky ohybu se provádí na materiálu odebraném z válcové části vložky svařené z nerezové oceli v souladu s metodou popsanou v bodě 8.5 normy EN 13322-2. Při ohýbání okolo formy nesmí zkoušená část prasknout až dokud nejsou vnitřní okraje od sebe více vzdáleny než je průměr formy.
 Dodatek B
 (nepřiděleno)
 Dodatek C
 (nepřiděleno)
 Dodatek D
 FORMULÁŘE PROTOKOLŮ
 POZNÁMKA – Tento dodatek není povinnou součástí této přílohy.
 Měly by se používat následující formuláře:
 (1)
 Výrobní protokol a osvědčení o shodě – musí být srozumitelné, čitelné a ve formátu formuláře 1.
 (2)
 Protokol (1)

type: contracts

jurisdiction: EU


text:
o chemické analýze materiálu pro kovové tlakové láhve, vložky nebo hrdla – musí obsahovat základní prvky, identifikaci atd.
 (3)
 Protokol (1) o mechanických vlastnostech materiálu pro kovové tlakové láhve a vložky – musí podávat zprávu o všech zkouškách požadovaných tímto předpisem.
 (4)
 Protokol (1) o fyzikálních a mechanických vlastnostech materiálů pro nekovové vložky – musí podávat zprávu o všech zkouškách a informacích požadovaných tímto předpisem.
 (5)
 Protokol (1) o analýze kompozitních materiálů – musí podávat zprávu o všech zkouškách a údajích požadovaných tímto předpisem.
 (6)
 Protokol o hydrostatických zkouškách, zkouškách periodickým tlakovým cyklem a zkouškách na roztržení – musí podávat zprávu o zkouškách a údajích požadovaných tímto předpisem.
 Formulář 1: Výrobní protokol a osvědčení o shodě
 Výrobce:
 Místo:
 Číslo registrace:
 Značka a číslo výrobce:
 Výrobní číslo: od. ... do ... včetně
 Popis tlakové láhve:
 VELIKOST: vnější průměr: ... mm; délka: ... mm;
 Značky vyražené na rozšířeném konci nebo na štítcích tlakové láhve jsou:
 a)
 „POUZE CNG“: ...
 b)
 „NEPOUŽÍVAT PO“: ...
 c)
 Značka výrobce: ...
 d)
 Číslo části a výrobní číslo: ...
 e)
 Pracovní tlak v MPa: ...
 f)
 Předpis EHK: ...
 g)
 Typ ochrany před ohněm: ...
 h)
 Datum původní tlakové zkoušky (měsíc a rok): ...
 i)
 Hmotnost prázdné tlakové láhve (v kg): ...
 j)
 Značka pověřeného subjektu nebo kontrolního orgánu: ...
 k)
 Vodní kapacita v litrech: ...
 l)
 Zkušební tlak v MPa: ...
 m)
 Jakékoli zvláštní pokyny: ...
 Každá tlaková láhev byla vyrobena v souladu se všemi požadavky předpisu EHK č. ... a v souladu s popisem tlakové láhve uvedeným výše. Požadované protokoly o výsledcích zkoušek jsou přiloženy.
 Tímto potvrzuji, že všechny výsledky uvedených zkoušek dopadly po všech stránkách uspokojivě a jsou v souladu s požadavky na typ uvedenými výše.
 Poznámky:
 Příslušný orgán:
 Podpis kontrolora:
 Podpis výrobce:
 Místo, datum:
 (1) Formuláře protokolů 2 až 6 vypracuje výrobce; protokoly musí plně identifikovat tlakové láhve a požadavky. Každý protokol musí být podepsán příslušným orgánem a výrobcem.
 Dodatek E
 OVĚŘENÍ POMĚRŮ NAPĚTÍ POMOCÍ TENZOMETRŮ
 1. Vztah mezi napětím a deformací je pro vlákna vždy elastický, proto jsou si poměry napětí a poměry deformace rovné.
 2. Jsou nutné tenzometry pro velká délková prodloužení.
 3. Tenzometry by měly být orientovány ve směru vláken, na kterých jsou připevněny (tj. u obručovitých vláken na vnější straně tlakové láhve se tenzometry připevní ve směru obručovitého vinutí).
 4. Metoda 1 (pro tlakové láhve, u kterých se nepoužívá navíjení při vysokém napětí)
 a)
 Tenzometry se připevní před autofretáží a zkalibrují se.
 b)
 Změří se, zda byly dodrženy deformace při autofretáži, nulovém tlaku po autofretáži, pracovním tlaku a minimálním tlaku při roztržení.
 c)
 Ověří se, zda deformace za tlaku při roztržení dělená deformací za pracovního tlaku splňuje požadavky na poměr napětí. Pro hybridní konstrukce se porovnává deformace za pracovního tlaku s deformací při roztržení tlakových láhví vyztužených jedním typem vlákna.
 5. Metoda 2 (použije se na všechny tlakové láhve)
 a)
 Tenzometry se připevní při nulovém tlaku po navíjení a autofretáži a zkalibrují se.
 b)
 Změří se deformace při nulovém tlaku, pracovním tlaku a minimálním tlaku při roztržení.
 c)
 Při


text:
nulovém tlaku, po změření deformací při pracovním tlaku a minimálním tlaku při roztržení a s monitorovanými tenzometry, se rozřízne válcová část tak, že oblast obsahující tenzometr je přibližně pět palců (cca 13 cm) dlouhá. Vložka se vyjme, aniž by se poškodil kompozit. Změří se deformace po vyjmutí vložky.
 d)
 Odečtené deformace při nulovém a pracovním tlaku a minimálním tlaku při roztržení se upraví o výši deformace naměřenou při nulovém tlaku s vložkou a bez ní.
 e)
 Ověří se, zda deformace za tlaku při roztržení dělená deformací za pracovního tlaku splňuje požadavky na poměr napětí. Pro hybridní konstrukce se porovnává deformace za pracovního tlaku s deformací při roztržení tlakových láhví vyztužených jedním typem vlákna.
 Dodatek F
 METODY ZKOUŠENÍ VLASTNOSTÍ V LOMU
 F.1 Určení míst citlivých na únavu materiálu
 Místo a orientace únavového selhání na tlakových láhvích se určí vhodnou analýzou pevnosti nebo kompletními zkouškami na únavu materiálu na dokončených tlakových láhvích, jak požadují zkoušky technické způsobilosti pro každý typ konstrukce. Je-li použita analýza pevnosti pomocí metody konečných prvků, musí být místo citlivé na únavu materiálu určeno na základě místa a orientace nejvyšší koncentrace základních napětí v tahu ve stěně tlakové láhve nebo ve vložce při pracovním tlaku.
 F.2 Únik před prasknutím
 F.2.1 Kritické odborné posouzení.
 Tato analýza se může provádět, aby se prokázalo, že u dokončené tlakové láhve dojde k úniku, pokud vada v tlakové láhvi nebo ve vložce přeroste v trhlinu přes celou tloušťku stěny. Hodnocení úniku před prasknutím se provede na boční stěně tlakové láhve. Pokud je místo citlivé na únavu materiálu mimo boční stěnu, provede se hodnocení úniku před prasknutím rovněž v tomto místě, a to pomocí přístupu úrovně II naznačeného v normě BS PD6493. Hodnocení musí zahrnovat následující kroky:
 a)
 Změří se maximální délka (tj. hlavní osa) výsledné trhliny skrze povrch stěny (obvykle eliptického tvaru) u tří tlakových láhví zkoušených tlakovým cyklem v rámci zkoušky technické způsobilosti návrhu konstrukce (podle bodů A.13 a A.14 dodatku A pro každý typ konstrukce. V analýze se použije největší délka trhliny u dotčených tří tlakových láhví. Namodeluje se půleliptická trhlina přes celou tloušťku stěny s hlavní osou rovnou dvojnásobku nejdelší měřené hlavní osy a vedlejší osou rovnou 0,9násobku tloušťky stěny. Tato půleliptická trhlina se modeluje v místech určených v bodě F.1 dodatku F. Trhlina musí být orientována tak, aby se do ní opíralo nejvyšší hlavní tahové napětí.
 b)
 Pro hodnocení se použijí úrovně napětí ve stěně/vložce při 26 MPa získané z analýzy pevnosti popsané v bodě 6.6 přílohy 3. Příslušné hybné sily trhliny se vypočtou podle oddílu 9.2 nebo 9.3 normy BS PD6493.
 c)
 Lomová houževnatost dokončené tlakové láhve nebo vložky z dokončené tlakové láhve určená při pokojové teplotě pro hliník a při teplotě – 40 °C pro ocel se zjišťuje pomocí normalizované zkušební metody (dle normy ISO/DIS 12737, ASTM 813-89 či BS 7448) v souladu s oddíly 8.4 a 8.5 normy BS PD6493.
 d)
 Podíl plastického zborcení se vypočte v souladu s oddílem 9.4 normy BS PD6493-91.
 e)
 Modelovaná vada musí být přípustná v souladu s oddílem 11.2 normy BS


text:
PD6493-91.
 F.2.2 Únik před prasknutím při roztržení tlakové láhve s vadou
 Provede se lomová zkouška boční stěny tlakové láhve. Jsou-li místa citlivá na únavu materiálu určená podle bodu F.1 (dodatek F) mimo boční stěny, musí být lomová zkouška provedená také v těchto místech. Zkušební postup je následující:
 a) Určení délky vady pro únik před prasknutím
 Délka vady pro zkoušku na únik před prasknutím v místě citlivém na únavu materiálu musí být dvojnásobkem maximální naměřené délky výsledné trhliny skrze povrch stěny u tří tlakových láhví zkoušených tlakovým cyklem do selhání v rámci zkoušky technické způsobilosti návrhu konstrukce pro každý typ konstrukce.
 b) Vady tlakové láhve
 U konstrukcí typu CNG-1, které mají místo citlivé na únavu materiálu ve válcové části ve směru osy, se vnější vady vyhotoví podélně, přibližně v polovině délky válcové části tlakové láhve. Vady musí být umístěny v místě minimální tloušťky stěny střední části určené na základě měření tloušťky ve čtyřech bodech tlakové láhve. U konstrukcí typu CNG-1, které mají místo citlivé na únavu materiálu mimo válcovou část, se vada pro zkoušku na únik před prasknutím provede na vnitřním povrchu tlakové láhve ve směru orientace citlivosti na únavu materiálu. U konstrukcí typů CNG-2 a CNG-3 se vada provede na kovové vložce.
 Pro vady, jež mají být zkoušeny při monotónním růstu tlaku, musí být nástroj na řezání vad přibližně 12,5 mm silný s úhlem 45° a poloměrem hrotu maximálně 0,25 mm. Průměr řezného nástroje musí být 50 mm pro tlakovou láhev s vnějším průměrem menším než 140 mm a 65 až 80 mm pro tlakové láhve s vnějším průměrem větším než 140 mm (doporučuje se standardní řezný nástroj CVN).
 POZNÁMKA – Řezný nástroj musí být pravidelně broušen, aby se zajistilo, že poloměr hrotu splňuje specifikace.
 Hloubka vady může být upravena tak, aby došlo k úniku při monotónním hydrostatickém natlakování. Trhlina se nesmí rozšířit o více než 10 % mimo strojně vytvořenou vadu, měřeno na vnějším povrchu.
 c) Postup zkoušky
 Zkouška se provede monotónním natlakováním nebo cyklickým natlakováním, jak je popsáno níže:
 i)
 Roztržení monotónním natlakováním
 Tlaková láhev se hydrostaticky tlakuje, dokud tlak neunikne z tlakové láhve v místě vady. Natlakování se provede podle bodu A.12 (dodatek A).
 ii)
 Cyklické tlakování
 Postup zkoušky musí být v souladu s požadavky bodu A.13 dodatku A.
 d) Kritéria přijatelnosti pro zkoušku tlakové láhve s vadou
 Tlaková láhev obstojí ve zkouškách, jsou-li splněny následující podmínky:
 i)
 Pro zkoušku na roztržení monotónním natlakováním musí být tlak při selhání alespoň 26 MPa.
 Pro zkoušku na roztržení monotónním natlakováním je povolena celková délka trhliny měřená na vnějším povrchu ve výši 1,1násobku délky původní strojně vyrobené vady.
 ii)
 Pro tlakové láhve zkoušené tlakovým cyklem je povolen růst únavové trhliny nad délku původní strojně vyrobené vady. Způsob selhání však musí být „únik“. K rozšíření vady únavou by mělo dojít na nejméně 90 % délky původní strojně vyrobené vady.
 POZNÁMKA – Nejsou-li tyto požadavky splněny (k selhání dojde pod 36 MPa, i když jde o selhání únikem), lze provést novou zkoušku s mělčí vadou. Rovněž pokud dojde k selhání roztržením při


text:
tlaku větším než 26 MPa a vada je mělká, lze provést novou zkoušku s hlubší vadou.
 F.3 Velikost vady pro nedestruktivní zkoušku (NDE)
 F.3.1 Velikost vady pro nedestruktivní zkoušku pomocí kritického odborného posouzení
 Výpočty musí být provedeny v souladu s britskou normou (BS) PD 6493, oddíl 3, takto:
 a)
 únavové trhliny se modelují v místě vysokého napětí ve stěně/vložce jako rovinné vady;
 b)
 rozsah napětí působícího v místě citlivém na únavu materiálu v důsledku tlaku mezi 2 MPa a 20 MPa se zjistí z analýzy pevnosti popsané v bodě F.1 dodatku F;
 c)
 složky napětí v ohybu a ve stěně lze použít odděleně;
 d)
 minimální počet tlakových cyklů je 15 000;
 e)
 údaje o šíření únavové trhliny se určí ve vzduchu v souladu s normou ASTM E647. Orientace roviny trhliny musí být ve směru C-L (tj. rovina trhliny kolmá na obvod a rovnoběžná s osou tlakové láhve), jak je znázorněno v normě ASTM E399. Rychlost se určí jako průměr zkoušek tří vzorků. Jsou-li dostupné specifické údaje o šíření únavových trhlin pro materiál a provozní podmínky, smí být v hodnocení použity;
 f)
 velikosti růstu trhliny ve směru tloušťky a ve směru délky na tlakový cyklus se určí v souladu s kroky popsanými v bodě 14.2 normy BS PD 6493-91 integrací vztahu mezi rychlostí šíření únavové trhliny zjištěné v bodě e) výše a rozsahem hybné síly trhliny odpovídající aplikovanému tlakovému cyklu;
 g)
 podle výše uvedených kroků se vypočte maximální povolená hloubka a délka vady, která nezpůsobí selhání tlakové láhve během projektované životnosti v důsledku únavy nebo roztržení. Velikost vady pro nedestruktivní zkoušku musí být rovna nebo menší než vypočtená maximální velikost povolené vady pro danou konstrukci.
 F.3.2 Velikost vady pro nedestruktivní zkoušku cyklováním tlakové láhve s vadou
 Pro konstrukce typů CNG-1, CNG-2 a CNG-3 se podrobí tlakovému cyklu k roztržení v souladu se zkušební metodou v bodě A.13 (dodatek A) tři tlakové láhve, které mají uměle vytvořené vady, jež přesahují schopnosti detekce délky a hloubky vad kontrolní metodou použitou při nedestruktivní zkoušce podle bodu 6.15 přílohy 3. U konstrukcí typu CNG-1, které mají místo citlivé na únavu materiálu ve válcové části, se vytvoří vnější vady na boční stěně. U konstrukcí typu CNG-1, které mají místo citlivé na únavu materiálu vně boční stěny, a u konstrukcí typů CNG-2 a CNG-3 se vytvoří vnitřní vady. Vnitřní vady mohou být strojně vyrobeny před tepelným zušlechtěním a uzavřením konce tlakové láhve.
 Tlakové láhve nesmí propouštět nebo se roztrhnout po méně než 15 000 cyklech. Přípustná velikost vady pro nedestruktivní zkoušku je rovna nebo menší než velikost uměle vytvořené vady v daném místě.
 Dodatek G
 Pokyny výrobce nádrže pro manipulaci s tlakovými láhvemi, jejich používání a kontrolu
 G.1 Obecné
 Základní funkcí tohoto dodatku je poskytnout kupujícím, dodavatelům, osobám provádějícím zástavbu a uživatelům tlakových láhví pokyny pro bezpečné používání tlakových láhví po dobu jejich zamýšlené životnosti.
 G.2 Distribuce
 Výrobce musí informovat kupujícího, že pokyny musí být dodány všem stranám zapojeným do distribuce, zástavby a používání tlakových láhví i manipulace s nimi. Dokument může být reprodukován, aby byl k


text:
dispozici dostatečný počet kopií pro tento účel, musí však být označen tak, aby obsahoval odkaz na dodávané tlakové láhve.
 G.3 Odkaz na existující předpisy, normy a nařízení
 Konkrétní pokyny mohou být uvedeny ve formě odkazu na vnitrostátní nebo uznávané předpisy, normy a nařízení.
 G.4 Manipulace s tlakovou láhví
 Musí být poskytnuty postupy pro manipulaci, aby se zajistilo, že tlakové láhve neutrpí během manipulace nepřijatelné poškození nebo kontaminaci.
 G.5 Zástavba
 Musí být poskytnuty pokyny pro montáž, aby se zajistilo, že tlakové láhve neutrpí během zástavby a během normálního provozu po dobu zamýšlené životnosti nepřijatelné poškození.
 Když je upevnění specifikováno výrobcem, musí pokyny obsahovat vhodné podrobnosti, jako je konstrukce upevnění, použití pružných těsnicích materiálů, správné utahovací momenty a zamezení přímému vystavení tlakové láhve prostředí s chemickými a mechanickými kontakty.
 Není-li upevnění specifikováno výrobcem, musí výrobce upozornit kupujícího na možné dlouhodobé dopady systému pro montáž do vozidla, např.: pohyby karoserie vozidla a expanze/kontrakce tlakové láhve při tlakových a teplotních podmínkách provozování.
 Kde je to vhodné, musí být kupující upozorněn na potřebu zajistit takový způsob zástavby, aby nemohlo dojít k hromadění kapalin nebo pevných látek, které by způsobily poškození materiálu tlakové láhve.
 Musí být specifikováno správné přetlakové zařízení, jež má být namontováno.
 G.6 Používání tlakových láhví
 Výrobce musí kupujícího upozornit na zamýšlené provozní podmínky stanovené tímto předpisem, zejména na povolený počet tlakových cyklů tlakové láhve, její životnost v rocích, meze kvality plynu a povolené maximální tlaky.
 G.7 Kontrola za provozu
 Výrobce musí jasně uvést povinnost uživatele dodržovat povinné požadavky na kontrolu tlakových láhví (např. interval opakování kontrol, provádění kontrol oprávněnými pracovníky). Tyto informace musí být v souladu s požadavky pro schválení konstrukce.
 Dodatek H
 ZKOUŠKA ODOLNOSTI PROTI VLIVŮM PROSTŘEDÍ
 H.1 Oblast působnosti
 Cílem zkoušky odolnosti proti vlivům prostředí je prokázat, že tlakové láhve pro vozidla na zemní plyn odolají vystavení prostředí ve spodní části karoserie automobilu a občasnému vystavení jiným kapalinám. Tato zkouška byla vyvinuta automobilovým průmyslem USA v reakci na selhání tlakových láhví způsobená korozním praskáním kompozitního ovinutí.
 H.2 Shrnutí zkušební metody
 Tlaková láhev se nejprve předpřipraví kombinací nárazů kyvadla a štěrku, které simulují možné podmínky ve spodní části karoserie. Poté se tlaková láhev postupně ponoří do simulované posypové soli/kyselého deště a vystaví jiným kapalinám, tlakovým cyklům a vysokým i nízkým teplotám. Na závěr zkušební posloupnosti se tlaková láhev hydraulicky natlakuje, až dojde ke zničení. Zbývající reziduální pevnost při roztržení tlakové láhve musí být nejméně 85 % minimální projektované pevnosti při roztržení.
 H.3 Uspořádání zkoušky a příprava tlakové láhve
 Tlaková láhev se zkouší za podmínek reprezentativních pro geometrii po zástavbě, včetně případného povlaku, konzol, těsnění a tlakových armatur používajících stejnou konfiguraci těsnění (např. těsnicí O-kroužky), jaká je použita za provozu. Konzoly mohou být před montáží pro zkoušku ponořením natřeny nebo povrchově upraveny, pokud se natírají nebo povrchově upravují před zástavbou do vozidla.
 Tlakové láhve se zkouší ve vodorovné poloze a nominálně rozdělené podél své vodorovné osy na „horní“ a „dolní“ část. Dolní část tlakové láhve se střídavě ponořuje do prostředí posypové soli/kyselého deště a zahřátého nebo chlazeného vzduchu.
 Horní část se rozdělí na


text:
5 oddělených oblastí a označí se pro účely přípravy a vystavení kapalinám. Oblasti mají jmenovitý průměr 100 mm. Oblasti se na povrchu tlakové láhve nesmí překrývat. I když je to pro zkoušky praktické, oblasti nemusí být orientovány podél jedné přímky, ale nesmí překrývat ponořenou část tlakové láhve.
 I když se příprava a vystavení kapalinám provádí na válcové části tlakové láhve, celé tlakové láhve, včetně klenutých částí, by měly být stejně odolné vůči vlivům prostředí jako vystavené oblasti.
 Obrázek H.1
 Orientace a rozmístění vystavených oblastí tlakové láhve
 H.4 Zařízení na přípravu tlakové láhve
 Pro přípravu tlakové láhve na zkoušku pomocí nárazů kyvadla a štěrku je potřeba následující zařízení.
 a) Nárazy kyvadla
 Nárazové těleso musí být vyrobeno z oceli a mít tvar pyramidy se stranami tvaru rovnostranných trojúhelníků a čtvercovou základnou, přičemž vrchol a hrany jsou zakulaceny na poloměr 3 mm. Střed úderů kyvadla musí být totožný s těžištěm pyramidy; jeho vzdálenost od osy otáčení kyvadla musí být 1 m. Celková hmotnost kyvadla vzhledem ke středu úderů musí být 15 kg. Energie kyvadla v okamžiku nárazu nesmí být menší než 30 Nm a musí být této hodnotě co možná nejbližší.
 Během nárazu kyvadla se tlaková láhev udržuje ve své poloze pomocí přípojných hrdel nebo pomocí konzol určených k montáži.
 b) Nárazy štěrku
 Stroj je sestrojený podle konstrukčních specifikací znázorněných na obrázku H.2. Postup použití zařízení musí vycházet z postupu popsaného v normě ASTM D3170 „Standardní zkušební metoda pro odolnost povrchových úprav proti odštěpování“, s tou výjimkou, že tlaková láhev může být během nárazů štěrku udržována při teplotě okolí.
 c) Štěrk
 Nánosový silniční štěrk procházející sítem 16 mm, ale zachycený na sítu 9,5 mm. Každá dávka musí sestávat z 550 ml tříděného štěrku (zhruba 250 až 300 kamínků).
 Obrázek H.2
 Nárazová zkouška štěrkem
 H.5 Prostředí pro vystavení
 a) Prostředí pro ponoření
 Ve stanovené fázi posloupnosti zkoušky (tabulka 1) se tlaková láhev uloží vodorovně s dolní třetinou průměru tlakové láhve ponořenou v simulovaném vodném roztoku kyselého deště/posypové soli. Roztok se skládá z následujících složek:
 deionizovaná voda;
 chlorid sodný
 :
 2,5 % hmotnostního ± 0,1 %;
 chlorid vápenatý
 :
 2,5 % hmotnostního ± 0,1 %;
 kyselina sírová
 :
 dostatečné množství k dosažení pH roztoku 4,0 ± 0,2.
 Hladina a pH roztoku se musí upravit před každým krokem zkoušky, který tuto kapalinu používá.
 Teplota lázně musí být 21 ± 5 °C. Během ponoření musí být neponořená část tlakové láhve vystavena okolnímu vzduchu.
 b) Vystavení jiným kapalinám
 V odpovídající fázi posloupnosti zkoušky (tabulka 1) se každá z označených oblastí vystaví působení jednoho z pěti roztoků po dobu 30 minut. Pro každé místo se použije stejné prostředí po celou dobu zkoušky. Uvedené roztoky jsou:
 kyselina sírová:
 19 % objemových ve vodném roztoku;
 hydroxid sodný:
 25 % hmotnostních ve vodném roztoku;
 methanol/benzín:
 koncentrace 30/70 %;
 dusičnan amonný:
 28 % hmotnostních ve vodném roztoku;
 kapalina do ostřikovače.
 Při vystavení kapalině se zkušební vzorek orientuje oblastí vystavení nejvýše. Na oblast vystavení se umístí polštářek skelné vaty o tloušťce jedné vrstvy (přibližně 0,5 mm) a oříznutý na vhodné rozměry. Pipetou se nanese


text:
na oblast vystavení 5 ml zkušební kapaliny. Za 30 minut po natlakování tlakové láhve se polštářek vaty odstraní.
 H.6 Zkušební podmínky
 a) Tlakový cyklus
 Jak je definováno v posloupnosti zkoušky, tlaková láhev musí být podrobena hydraulickému tlakovému cyklu mezi nejvýše 2 MPa nejméně 26 MPa. Celý cyklus musí trvat nejméně 66 sekund a zahrnuje minimálně 60 sekund zadržení na 26 MPa. Jmenovitý cyklický proces je tento:
 rovnoměrné zvýšení tlaku z ≤ 20 MPa na ≥ 26 MPa;
 setrvání na ≥ 26 MPa alespoň po dobu 60 sekund;
 rovnoměrné snížení tlaku z ≥ 26 MPa na ≤ 2 MPa.
 Celkový minimální čas cyklu musí být 66 sekund.
 b) Tlak během vystavení jiným kapalinám
 Po aplikování jiných kapalin se tlaková láhev natlakuje na nejméně 26 MPa po dobu minimálně 30 minut.
 c) Vystavení vysokým a nízkým teplotám
 Jak je definováno v posloupnosti zkoušky, celá tlaková láhev se vystaví vysokým a nízkým teplotám vzduchu, který je v kontaktu s vnějším povrchem. Studený vzduch má teplotu – 40 °C nebo méně a horký vzduch má teplotu 82 °C ± 5 C. Při vystavení nízké teplotě musí být teplota kapaliny tlakových láhví typu CNG-1 monitorována pomocí termočlánku vestavěného uvnitř tlakové láhve, aby se zajistilo, že setrvá na hodnotě – 40 °C nebo nižší.
 H.7 Postup zkoušky
 a) Příprava tlakové láhve
 Každá z pěti oblastí označených pro vystavení jiným kapalinám a horní část tlakové láhve musí se upraví jediným nárazem vrcholku tělesa kyvadla do místa geometrického středu. Po nárazu se dotyčných pět oblastí dále upraví nárazy štěrku.
 Středová část spodku tlakové láhve, který bude ponořen, musí být vystavena nárazu vrcholku tělesa kyvadla ve třech místech rozmístěných přibližně 150 mm od sebe.
 Po nárazu se tatáž středová část, která byla vystavena nárazům, dále upraví nárazy štěrku.
 Během přípravy musí být tlaková láhev bez tlaku.
 b) Posloupnost zkoušky a cykly
 Posloupnost vystavení vlivům prostředí, jakož i tlakové cykly a teploty, jež mají být použity, jsou definovány v tabulce 1.
 Mezi jednotlivými fázemi se povrch tlakové láhve nesmí omývat nebo otírat.
 H.8 Přípustné výsledky
 Po výše uvedené posloupnosti zkoušky se tlaková láhev hydraulicky zkouší až do zničení v souladu s postupem v bodě A.12. Tlak při roztržení tlakové láhve musí být nejméně 85 % minimálního projektovaného tlaku při roztržení.
 Tabulka H.1
 Podmínky a posloupnost zkoušky
 Krok zkoušky
 Prostředí pro vystavení
 Počet tlakových cyklů
 Teplota
 1
 jiné kapaliny
 —
 okolí
 2
 ponoření
 1 875
 okolí
 3
 vzduch
 1 875
 vysoká
 4
 jiné kapaliny
 —
 okolí
 5
 ponoření
 1 875
 okolí
 6
 vzduch
 3 750
 nízká
 7
 jiné kapaliny
 —
 okolí
 8
 ponoření
 1 875
 okolí
 9
 vzduch
 1 875
 vysoká
 10
 jiné kapaliny
 —
 okolí
 11
 ponoření
 1 875
 okolí
 PŘÍLOHA 4 A
 Ustanovení pro schvalování typu automatického ventilu, zpětného ventilu, přetlakového ventilu, přetlakového zařízení (spouštěného teplotou), přepadového ventilu, ručního ventilu a přetlakového zařízení (spouštěného tlakem)
 1. Účelem této přílohy je vymezit ustanovení pro schvalování typu automatického ventilu, zpětného ventilu, přetlakového ventilu, přetlakového zařízení a přepadového ventilu.
 2. Automatický ventil
 2.1 Materiály, z nichž se skládá automatický ventil a které


text:
jsou během provozu v kontaktu s CNG, musí být slučitelné se zkušebním CNG. Slučitelnost se ověří postupem popsaným v příloze 5D.
 2.2 Provozní specifikace
 2.2.1 Automatický ventil musí být navržen tak, aby odolával tlaku ve výši 1,5násobku pracovního tlaku (MPa) bez úniku a deformace.
 2.2.2 Automatický ventil musí být navržen tak, aby byl nepropustný při tlaku ve výši 1,5násobku pracovního tlaku (MPa) (viz příloha 5B).
 2.2.3 Automatický ventil se ve své normální poloze užívání stanovené výrobcem podrobí 20 000 operací; poté se deaktivuje. Ventil musí zůstat nepropustný při tlaku ve výši 1,5násobku pracovního tlaku (MPa) (viz příloha 5B).
 2.2.4 Automatický ventil musí být navržen tak, aby pracoval při teplotách stanovených v příloze 5O.
 2.3 Případný elektrický systém musí být izolován od tělesa automatického ventilu. Izolační odpor musí být > 10 ΜΩ.
 2.4 Automatický ventil aktivovaný elektrickým proudem musí být při vypnutém proudu v poloze „uzavřeno“.
 2.5 Automatický ventil musí být v souladu se zkušebními postupy pro třídu součástí určenou podle schématu na obrázku 1-1 bodu 2 tohoto předpisu.
 3. Zpětný ventil
 3.1 Materiály, z nichž se skládá jednosměrný ventil a které jsou během provozu v kontaktu s CNG, musí být slučitelné se zkušebním CNG. Slučitelnost se ověří postupem popsaným v příloze 5D.
 3.2 Provozní specifikace
 3.2.1 Zpětný ventil musí být navržen tak, aby odolával tlaku ve výši 1,5násobku pracovního tlaku (MPa) bez úniku a deformace.
 3.2.2 Zpětný ventil musí být navržen tak, aby byl nepropustný (zvnějšku) při tlaku ve výši 1,5násobku pracovního tlaku (MPa) (viz příloha 5B).
 3.2.3 Zpětný ventil se ve své normální poloze užívání stanovené výrobcem podrobí 20 000 operací; poté se deaktivuje. Ventil musí zůstat nepropustný (zvnějšku) při tlaku ve výši 1,5násobku pracovního tlaku (MPa) (viz příloha 5B).
 3.2.4 Zpětný ventil musí být navržen tak, aby pracoval při teplotách stanovených v příloze 5O.
 3.3 Zpětný ventil musí být v souladu se zkušebními postupy pro třídu součástí určenou podle schématu na obrázku 1-1 bodu 2 tohoto předpisu. Přetlakový ventil a přetlakové zařízení
 4. Přetlakový ventil a přetlakové zařízení
 4.1 Materiály, z nichž se skládá přetlakový ventil a přetlakové zařízení a které jsou během provozu v kontaktu s CNG, musí být slučitelné se zkušebním CNG. Slučitelnost se ověří postupem popsaným v příloze 5D.
 4.2 Provozní specifikace
 4.2.1 Přetlakový ventil a přetlakové zařízení třídy 0 musí být navrženy tak, aby odolávaly tlaku ve výši 1,5násobku pracovního tlaku (MPa).
 4.2.2 Přetlakový ventil a přetlakové zařízení třídy 1 musí být navrženy tak, aby byly s uzavřenými výstupy nepropustné při tlaku ve výši 1,5násobku pracovního tlaku (MPa) (viz příloha 5B).
 4.2.3 Přetlakový ventil třídy 1 nebo 2 musí být navržen tak, aby byl s uzavřeným výstupem nepropustný při dvojnásobku pracovního tlaku.
 4.2.4 Přetlakové zařízení musí být navrženo tak, aby otevřelo pojistku při teplotě 110 ± 10 °C.
 4.2.5 Přetlakový ventil třídy 0 musí být navržen tak, aby pracoval při teplotách od - 40 °C do 85 °C.
 4.3 Přetlakový ventil a přetlakové zařízení musí být v souladu se zkušebními postupy pro třídu součástí určenou podle schématu na obrázku 1-1 bodu 2 tohoto předpisu.


text:
5. Přepadový ventil
 5.1 Materiály, z nichž se skládá přepadový ventil a které jsou během provozu v kontaktu s CNG, musí být slučitelné se zkušebním CNG. Slučitelnost se ověří postupem popsaným v příloze 5D.
 5.2 Provozní specifikace
 5.2.1 Přepadový ventil, není-li integrován do tlakové láhve, musí být navržen tak, aby odolával tlaku ve výši 1,5násobku pracovního tlaku (MPa).
 5.2.2 Přepadový ventil musí být navržen tak, aby byl nepropustný při tlaku ve výši 1,5 násobku pracovního tlaku (MPa).
 5.2.3 Přepadový ventil musí být navržen tak, aby pracoval při teplotách stanovených v příloze 5O.
 5.3 Přepadový ventil musí být namontován uvnitř nádrže.
 5.4 Přepadový ventil musí být navržen s obtokem, aby umožňoval vyrovnání tlaků.
 5.5 Přepadový ventil se musí uzavřít při rozdílu tlaků na ventilu rovném 650 kPa.
 5.6 Když je přepadový ventil v uzavřené poloze, obtokový průtok ventilem nesmí přesáhnout 0,05 standardních m3/min při rozdílovém tlaku 10 000 kPa.
 5.7 Zařízení musí být v souladu se zkušebními postupy pro třídu součástí určenou podle schématu na obrázku 1-1 bodu 2 tohoto předpisu s výjimkou přetlaku, vnějšího úniku, zkoušky odolnosti proti suchému teplu a stárnutí v ozonovém prostředí.
 6. Ruční ventil
 6.1 Zařízení ručního ventilu třídy 0 musí být navrženo tak, aby odolávalo tlaku ve výši 1,5násobku pracovního tlaku.
 6.2 Zařízení ručního ventilu třídy 0 musí být navrženo tak, aby pracovalo při teplotách od - 40 °C do 85 °C.
 6.3 Požadavky na zařízení ručního ventilu
 Jeden vzorek se vystaví zkoušce na únavu materiálu při míře cyklického tlakování nepřesahující 4 cykly za minutu tímto způsobem:
 i)
 udržování při teplotě 20 °C při natlakování na 2 000 cyklů mezi 2 MPa a 26 MPa.
 7. Přetlakové zařízení (spouštěné tlakem)
 7.1 Materiály, z nichž je vyrobeno PRD (spouštěné tlakem) a které jsou ve styku s CNG za provozu, musí být kompatibilní se zkouškou CNG. Pro ověření kompatibility se použije postup popsaný v příloze 5D.
 7.2 Provozní specifikace
 7.2.1 Zařízení PRD (spouštěné tlakem) třídy 0 musí být navrženo tak, aby mohlo být provozováno za teplot uvedených v příloze 5O.
 7.2.2 Tlak při roztržení musí být 34 MPa ± 10 % při běžné okolní teplotě a při maximální provozní teplotě pak podle hodnot uvedených v příloze 5O.
 7.3 Zařízení musí vyhovět zkušebním postupům pro součásti dané třídy, jak jsou uvedeny v nákresu na obrázku 1-1 v odstavci 2 tohoto předpisu, s výjimkou přetlaku a vnitřního vnějšího propouštění.
 7.4 Požadavky na zařízení PRD (spouštěné tlakem)
 7.4.1 Nepřetržitý provoz
 7.4.1.1 Zkušební postup
 Cyklujte zařízení PRD (spouštěné tlakem) podle tabulky 3 s tím, že voda bude mít mezi 10 a 100 procenty provozního tlaku a maximální frekvence bude 10 cyklů za minutu a teplota bude 82 °C ± 2 °C nebo 57 °C ± 2 °C.
 Tabulka 3
 Zkušební teploty a cykly
 Teplota (°C)
 Cykly
 82
 2 000
 57
 18 000
 7.4.1.2 Požadavky
 7.4.1.2.1
 Na konci zkoušky nesmí součástka propouštět více než 15 cm3/h, když je vystavena tlaku plynu odpovídajícímu maximálnímu provoznímu tlaku při běžné okolní teplotě; při maximální provozní teplotě pak v souladu s tím, jak je uvedeno v


text:
příloze 5O.
 7.4.1.2.2
 Na konci zkoušky musí být tlak při roztržení PRD (spouštěného tlakem) 34 MPa ± 10 % při běžné okolní teplotě a při maximální provozní teplotě pak v souladu s tím, jak je uvedeno v příloze 5O.
 7.4.2 Zkouška odolnosti proti korozi
 7.4.2.1 Zkušební postup
 Zařízení PRD (spouštěné tlakem) musí projít zkušebním postupem popsaným v příloze 5E, kromě zkoušky propustnosti.
 7.4.2.2 Požadavky
 7.4.2.2.1
 Na konci zkoušky nesmí součástka propouštět více než 15 cm3/h, když je vystavena tlaku plynu odpovídajícímu maximálnímu provoznímu tlaku při běžné okolní teplotě a při maximální provozní teplotě pak v souladu s tím, jak je uvedeno v příloze 5O.
 7.4.2.2.2
 Na konci zkoušky musí být tlak při roztržení PRD (spouštěného tlakem) 34 MPa ± 10 % při běžné okolní teplotě a při maximální provozní teplotě pak v souladu s tím, jak je uvedeno v příloze 5O.
 PŘÍLOHA 4B
 USTANOVENÍ PRO SCHVALOVÁNÍ TYPU OHEBNÝCH PALIVOVÝCH VEDENÍ NEBO HADIC
 Oblast působnosti
 Účelem této přílohy je vymezit ustanovení pro schvalování typu ohebných hadic pro použití s CNG.
 Tato příloha pokrývá tři typy ohebných hadic:
 i)
 vysokotlaké hadice (třída 0),
 ii)
 středotlaké hadice (třída 1),
 iii)
 nízkotlaké hadice (třída 2).
 1. VYSOKOTLAKÉ HADICE ZAŘAZENÉ DO TŘÍDY 0
 1.1 Obecné specifikace
 1.1.1 Hadice musí být navrženy tak, aby odolávaly maximálnímu pracovnímu tlaku ve výši 1,5násobku pracovního tlaku (MPa).
 1.1.2 Hadice musí být navrženy tak, aby odolávaly teplotám stanoveným v příloze 5O.
 1.1.3 Vnitřní průměr musí být v souladu s tabulkou 1 normy ISO 1307.
 1.2 Konstrukce hadice
 1.2.1 Hadice musí být tvořena trubicí s hladkým vnitřním povrchem, obalem z vhodného syntetického materiálu a musí být vyztužena jednou nebo několika mezivrstvami.
 1.2.2 Vyztužující mezivrstva/mezivrstvy musí být obalem chráněna/chráněny proti korozi.
 Pokud je pro vyztužující mezivrstvu/mezivrstvy použit korozivzdorný materiál (tj. nerezavějící ocel), není obal nutný.
 1.2.3 Potah vnitřních stěn a obal musí být hladké a bez pórů, děr a cizích těles.
 Záměrné propíchnutí obalu se nepovažuje za vadu.
 1.2.4 Obal musí být záměrně perforovaný, aby se zabránilo tvorbě bublin.
 1.2.5 Je-li obal perforován a mezivrstva není vyrobena z korozivzdorného materiálu, musí být mezivrstva chráněna proti korozi.
 1.3 Specifikace a zkoušky pro potah vnitřních stěn
 1.3.1 Pevnost v tahu a délkové prodloužení u materiálu z gumy a termoplastických elastomerů (TPE)
 1.3.1.1
 Pevnost v tahu a délkové prodloužení při přetržení podle ISO 37. Pevnost v tahu nejméně 20 MPa a délkové prodloužení při přetržení nejméně 250 %.
 1.3.1.2
 Odolnost vůči n-pentanu podle ISO 1817 za následujících podmínek:
 i)
 médium: n-pentan,
 ii)
 teplota: 23°C (tolerance podle ISO 1817),
 iii)
 doba ponoření: 72 hodin.
 Požadavky:
 i)
 maximální změna objemu 20 %,
 ii)
 maximální změna pevnosti v tahu 25 %,
 iii)
 maximální změna délkového prodloužení při přetržení 30 %.
 Po skladování na vzduchu o teplotě 40 °C po dobu 48 hodin se hmotnost nesmí v porovnání s původní hodnotou snížit o více než 5 %.
 1.3.1.3
 Odolnost vůči stárnutí podle ISO 188 za následujících podmínek:
 i)
 teplota: 115 °C (zkušební teplota = maximální provozní teplota – 10 °C),
 ii)
 doba působení: 24 a 336 hodin.
 Zkušební vzorky


text:
musí být po stárnutí klimatizovány při teplotě 23 °C a relativní vlhkosti 50 % alespoň 21 dní před tím, než se provede zkouška tahem v souladu s bodem 1.3.1.1.
 Požadavky:
 i)
 maximální změna pevnosti v tahu 35 % po 336 hodinách stárnutí v porovnání s pevností v tahu u materiálu zestárlého 24 hodin.
 ii)
 maximální změna délkového prodloužení při přetržení 25 % po 336 hodinách stárnutí v porovnání s pevností v tahu u materiálu zestárlého 24 hodin.
 1.3.2 Pevnost v tahu a délkové prodloužení specifické pro termoplastické materiály.
 1.3.2.1
 Pevnost v tahu a délkové prodloužení při přetržení podle ISO 527-2 za následujících podmínek:
 i)
 typ vzorku: typ 1 BA,
 ii)
 rychlost tahu: 20 mm/min.
 Materiál musí být před provedením zkoušky klimatizován minimálně po dobu 21 dnů při teplotě 23 °C a relativní vlhkosti 50 %.
 Požadavky:
 i)
 pevnost v tahu nejméně 20 MPa,
 ii)
 délkové prodloužení při přetržení nejméně 100 %.
 1.3.2.2
 Odolnost vůči n-pentanu podle ISO 1817 za následujících podmínek:
 i)
 médium: n-pentan,
 ii)
 teplota: 23 °C (tolerance podle ISO 1817),
 iii)
 doba ponoření: 72 hodin.
 Požadavky:
 i)
 maximální změna objemu 2 %,
 ii)
 maximální změna pevnosti v tahu 10 %,
 iii)
 maximální změna délkového prodloužení při přetržení 10 %.
 Po skladování na vzduchu o teplotě 40 °C po dobu 48 hodin se hmotnost nesmí v porovnání s původní hodnotou snížit o více než 5 %.
 1.3.2.3
 Odolnost vůči stárnutí podle ISO 188 za následujících podmínek:
 i)
 teplota: 115 °C (zkušební teplota = maximální provozní teplota – 10 °C),
 ii)
 doba působení: 24 a 336 hodin.
 Zkušební vzorky musí být po stárnutí klimatizovány při teplotě 23 °C a relativní vlhkosti 50 % alespoň 21 dní před tím, než se provede zkouška tahem v souladu s bodem 1.3.2.1.
 Požadavky:
 i)
 maximální změna pevnosti v tahu 35 % po 336 hodinách stárnutí v porovnání s pevností v tahu u materiálu zestárlého 24 hodin,
 ii)
 maximální změna délkového prodloužení při přetržení 25 % po 336 hodinách stárnutí v porovnání s pevností v tahu u materiálu zestárlého 24 hodin.
 1.4 Specifikace a zkušební metoda pro obal
 1.4.1 Pevnost v tahu a délkové prodloužení u materiálu z gumy a termoplastických elastomerů (TPE)
 1.4.1.1
 Pevnost v tahu a délkové prodloužení při přetržení podle ISO 37. Pevnost v tahu nejméně 10 MPa a délkové prodloužení při přetržení nejméně 250 %.
 1.4.1.2
 Odolnost vůči n-hexanu podle ISO 1817 za následujících podmínek:
 i)
 médium: n-hexan,
 ii)
 teplota: 23 °C (tolerance podle ISO 1817),
 iii)
 doba ponoření: 72 hodin.
 Požadavky:
 i)
 maximální změna objemu 30 %,
 ii)
 maximální změna pevnosti v tahu 35 %,
 iii)
 maximální změna délkového prodloužení při přetržení 35 %.
 1.4.1.3
 Odolnost vůči stárnutí podle ISO 188 za následujících podmínek:
 i)
 teplota: 115 °C (zkušební teplota = maximální provozní teplota – 10 °C),
 ii)
 doba působení: 24 a 336 hodin.
 Zkušební vzorky musí být po stárnutí klimatizovány při teplotě 23 °C a relativní vyhosti 50 % alespoň 21 dní před tím, než se provede zkouška tahem v souladu s bodem 1.4.1.1.
 Požadavky:
 i)
 maximální změna pevnosti


text:
v tahu 35 % po 336 hodinách stárnutí v porovnání s pevností v tahu u materiálu zestárlého 24 hodin,
 ii)
 maximální změna délkového prodloužení při přetržení 25 % po 336 hodinách stárnutí v porovnání s pevností v tahu u materiálu zestárlého 24 hodin.
 1.4.2 Pevnost v tahu a délkové prodloužení specifické pro termoplastické materiály.
 1.4.2.1
 Pevnost v tahu a délkové prodloužení při přetržení podle ISO 527 za následujících podmínek:
 i)
 typ vzorku: typ 1 BA,
 ii)
 rychlost tahu: 20 mm/min.
 Materiál musí být před provedením zkoušky klimatizován minimálně po dobu 21 dnů při teplotě 23 °C a relativní vlhkosti 50 %.
 Požadavky:
 i)
 pevnost v tahu nejméně 20 MPa,
 ii)
 délkové prodloužení při přetržení nejméně 100 %.
 1.4.2.2
 Odolnost vůči n-hexanu podle ISO 1817 za následujících podmínek:
 i)
 médium: n-Hexan,
 ii)
 teplota: 23 °C (tolerance podle ISO 1817),
 iii)
 doba ponoření: 72 hodin.
 Požadavky:
 i)
 maximální změna objemu 2 %,
 ii)
 maximální změna pevnosti v tahu 10 %,
 iii)
 maximální změna délkového prodloužení při přetržení 10 %.
 Po skladování na vzduchu o teplotě 40 °C po dobu 48 hodin se hmotnost nesmí v porovnání s původní hodnotou snížit o více než 5 %.
 1.4.2.3
 Odolnost vůči stárnutí podle ISO 188 za následujících podmínek:
 i)
 teplota: 115 °C (zkušební teplota = maximální provozní teplota – 10 °C),
 ii)
 doba působení: 24 a 336 hodin.
 Zkušební vzorky musí být po stárnutí klimatizovány při teplotě 23 °C a relativní vlhkosti 50 % alespoň 21 dní před tím, než se provede zkouška tahem v souladu s bodem 1.4.2.1.
 Požadavky:
 i)
 maximální změna pevnosti v tahu 20 % po 336 hodinách stárnutí v porovnání s pevností v tahu u materiálu zestárlého 24 hodin,
 ii)
 maximální změna délkového prodloužení při přetržení 50 % po 336 hodinách stárnutí v porovnání s pevností v tahu u materiálu zestárlého 24 hodin.
 1.4.3 Odolnost vůči ozonu
 1.4.3.1
 Zkouška musí být provedena v souladu s normou ISO 1431/1.
 1.4.3.2
 Zkušební vzorky natažené na délkové prodloužení 20 % se nejprve vystavení působení vzduchu o teplotě 40 °C s koncentrací ozonu 50 dílů na sto miliónů po dobu 120 hodin.
 1.4.3.3
 Není přípustné žádné popraskání zkušebních vzorků.
 1.5 Specifikace nepřipojené hadice
 1.5.1 Plynotěsnost (propustnost)
 1.5.1.1
 Hadice s volnou délkou 1 m musí být připojena k nádrži naplněné kapalným propanem o teplotě 23° ± 2 °C.
 1.5.1.2
 Zkouška se musí provádět v souladu s metodou popsanou v normě ISO 4080.
 1.5.1.3
 Únik stěnou hadice nesmí přesáhnout 95 cm3 na metr hadice za 24 hodin.
 1.5.2 Odolnost za nízkých teplot
 1.5.2.1
 Zkouška se musí provádět v souladu s metodou popsanou v normě ISO 4672-1978, metoda B.
 1.5.2.2
 Zkušební teplota: – 40 °C ± 3 °C nebo případně – 20 °C ± 3 °C.
 1.5.2.3
 Není přípustné žádné popraskání nebo roztržení.
 1.5.3 Ohybová zkouška
 1.5.3.1
 Prázdná hadice délky přibližně 3,5 m musí být schopna odolávat 3 000 krát dále předepsané zkoušce střídavým ohýbáním, aniž by se zlomila. Po zkoušce musí být hadice schopna odolávat zkušebnímu tlaku uvedenému v bodě 1.5.4.2. Zkouška bude provedena na nové hadici


text:
a po stárnutí podle ISO 188, jak předepisuje bod 1.4.2.3 a následně podle ISO 1817, jak předepisuje bod 1.4.2.2.
 1.5.3.2
 Obrázek 1 (pouze příklad)
 Vnitřní průměr hadice
 [mm]
 Poloměr ohybu
 [mm]
 (Obr. 1)
 Vzdálenost mezi středy
 [mm]
 (Obr. 1)
 Svislá
 .b
 Vodorovná
 a
 do 13
 102
 241
 102
 13 až 16
 153
 356
 153
 od 16 do 20
 178
 419
 178
 1.5.3.3
 Zkušební stroj (obrázek 1) se skládá z ocelového rámu opatřeného dvěma dřevěnými koly s šířkou ráfku přibližně 130 mm.
 Obvod kol musí být drážkovaný pro vedení hadice.
 Poloměr kol měřený ke dnu drážky musí být takový, jak je uvedeno v bodě 1.5.3.2.
 Podélné středové roviny obou kol musí ležet ve stejné svislé rovině a vzdálenost mezi středy kol musí být v souladu s bodem 1.5.3.2.
 Každé z kol se musí volně otáčet kolem svého středu otáčení.
 Pohonný mechanismus táhne hadici přes kola rychlostí čtyř kompletních pohybů za minutu.
 1.5.3.4
 Hadice se nasadí na kola tak, aby vytvořila tvar „S“ (viz obrázek 1).
 Konec, který prochází přes horní kolo, se zatíží dostatečnou hmotností, aby se dosáhlo úplného přitisknutí hadice ke kolům. Část, která prochází přes dolní kolo, se připojí k pohonnému mechanismu.
 Mechanismus musí být nastaven tak, aby hadice urazila celkovou vzdálenost 1,2 m v obou směrech.
 1.5.4 Zkouška hydraulickým tlakem a určení minimálního tlaku při roztržení
 1.5.4.1
 Zkouška se musí provádět v souladu s metodou popsanou v normě ISO 1402.
 1.5.4.2
 Zkušební tlak, který je 1,5násobkem pracovního tlaku (MPa), musí být aplikován po dobu 10 minut, a to bez jakéhokoli úniku.
 1.5.4.3
 Tlak při roztržení nesmí být menší než 45 MPa.
 1.6 Spojky
 1.6.1 Spojky musí být vyrobeny z oceli nebo mosazi a jejich povrch musí být korozivzdorný.
 1.6.2 Spojky musí být krimpovacího typu.
 1.6.2.1
 Převlečná matice musí být vybavena závitem U.N.F.
 1.6.2.2
 Těsnicí kužel typu převlečné matice musí být typu s polovertikálním úhlem 45°.
 1.6.2.3
 Spojky mohou být vyrobeny jako typ s převlečnou maticí nebo jako rychlospojky.
 1.6.2.4
 Rychlospojky nesmí být možné rozpojit bez zvláštních opatření nebo bez použití jednoúčelových nástrojů.
 1.7 Sestava hadice a spojek
 1.7.1 Konstrukce spojek musí být taková, aby nebylo nutné olupovat obal, pokud vyztužení hadice nesestává z korozivzdorného materiálu.
 1.7.2 Sestava hadice musí být podrobena zkoušce tlakovými rázy v souladu s normou ISO 1436.
 1.7.2.1
 Zkouška musí být provedena cirkulujícím olejem o teplotě 93 °C a minimálním tlaku 26 MPa.
 1.7.2.2
 Hadice musí být podrobena 150 000 tlakových rázů.
 1.7.2.3
 Po zkoušce tlakovými rázy musí hadice odolat zkušebnímu tlaku uvedenému v bodě 1.5.4.2.
 1.7.3 Plynotěsnost
 1.7.3.1
 Sestava hadice (hadice se spojkami) musí po dobu pěti minut bez jakéhokoli úniku odolávat tlaku plynu rovnému 1,5násobku pracovního tlaku (v MPa).
 1.8 Značení
 1.8.1 Každá hadice musí nést v rozestupech nejvýše 0,5 m následující jasně čitelná a nesmazatelná identifikační označení skládající se z písmen, číslic nebo symbolů:
 1.8.1.1
 obchodní název nebo značka výrobce,
 1.8.1.2
 rok a měsíc výroby,
 1.8.1.3
 označení velikosti a typu,
 1.8.1.4
 identifikační označení „CNG třída 0“.
 1.8.2 Každá spojka musí nést obchodní název nebo značku montujícího výrobce.
 2. STŘEDOTLAKÉ HADICE ZAŘAZENÉ DO


text:
TŘÍDY 1
 2.1 Obecné specifikace
 2.1.1 Hadice musí být navrženy tak, aby odolávaly maximálnímu pracovnímu tlaku 3 MPa.
 2.1.2 Hadice musí být navrženy tak, aby odolávaly teplotám stanoveným v příloze 5O.
 2.1.3 Vnitřní průměr musí být v souladu s tabulkou 1 normy ISO 1307.
 2.2 Konstrukce hadice
 2.2.1 Hadice musí být tvořena trubicí s hladkým vnitřním povrchem, obalem z vhodného syntetického materiálu a musí být vyztužena jednou nebo několika mezivrstvami.
 2.2.2 Vyztužující mezivrstva/mezivrstvy musí být obalem chráněna/chráněny proti korozi.
 Pokud je pro vyztužující mezivrstvu/mezivrstvy použit korozivzdorný materiál (tj. nerezavějící ocel), není obal nutný.
 2.2.3 Potah vnitřních stěn a obal musí být hladké a bez pórů, děr a cizích těles.
 Záměrné propíchnutí obalu se nepovažuje za vadu.
 2.3 Specifikace a zkoušky pro potah vnitřních stěn
 2.3.1 Pevnost v tahu a délkové prodloužení u materiálu z gumy a termoplastických elastomerů (TPE)
 2.3.1.1
 Pevnost v tahu a délkové prodloužení při přetržení podle ISO 37. Pevnost v tahu nejméně 10 MPa a délkové prodloužení při přetržení nejméně 250 %.
 2.3.1.2
 Odolnost vůči n-pentanu podle ISO 1817 za následujících podmínek:
 i)
 médium: n-pentan,
 ii)
 teplota: 23 °C (tolerance podle ISO 1817),
 iii)
 doba ponoření: 72 hodin.
 Požadavky:
 i)
 maximální změna objemu 20 %,
 ii)
 maximální změna pevnosti v tahu 25 %,
 iii)
 maximální změna délkového prodloužení při přetržení 30 %.
 Po skladování na vzduchu o teplotě 40 °C po dobu 48 hodin se hmotnost nesmí v porovnání s původní hodnotou snížit o více než 5 %.
 2.3.1.3
 Odolnost vůči stárnutí podle ISO 188 za následujících podmínek:
 i)
 teplota: 115 °C (zkušební teplota = maximální provozní teplota – 10 °C),
 ii)
 doba působení: 24 a 336 hodin.
 Zkušební vzorky musí být po stárnutí klimatizovány při teplotě 23 °C a relativní vlhkosti 50 % alespoň 21 dní před tím, než se provede zkouška tahem v souladu s bodem 2.3.1.1.
 Požadavky:
 i)
 maximální změna pevnosti v tahu 35 % po 336 hodinách stárnutí v porovnání s pevností v tahu u materiálu zestárlého 24 hodin,
 ii)
 maximální změna délkového prodloužení při přetržení 25 % po 336 hodinách stárnutí v porovnání s pevností v tahu u materiálu zestárlého 24 hodin.
 2.3.2 Pevnost v tahu a délkové prodloužení specifické pro termoplastické materiály.
 2.3.2.1
 Pevnost v tahu a délkové prodloužení při přetržení podle ISO 527-2 za následujících podmínek:
 i)
 typ vzorku: typ 1 BA,
 ii)
 rychlost tahu: 20 mm/min.
 Materiál musí být před provedením zkoušky klimatizován minimálně po dobu 21 dnů při teplotě 23 °C a relativní vlhkosti 50 %.
 Podmínkou je:
 i)
 pevnost v tahu nejméně 20 MPa,
 ii)
 délkové prodloužení při přetržení nejméně 100 %.
 2.3.2.2
 Odolnost vůči n-pentanu podle ISO 1817 za následujících podmínek:
 i)
 médium: n-pentan,
 ii)
 teplota: 23 °C (tolerance podle ISO 1817),
 iii)
 doba ponoření: 72 hodin.
 Požadavky:
 i)
 maximální změna objemu 2 %,
 ii)
 maximální změna pevnosti v tahu 10 %,
 iii)
 maximální změna délkového prodloužení při přetržení 10 %.
 Po skladování na vzduchu o teplotě 40 °C po dobu 48 hodin se hmotnost nesmí v porovnání s původní hodnotou snížit o více než 5


text:
%.
 2.3.2.3
 Odolnost vůči stárnutí podle ISO 188 za následujících podmínek:
 i)
 teplota: 115 °C (zkušební teplota = maximální provozní teplota – 10 °C),
 ii)
 doba působení: 24 a 336 hodin.
 Zkušební vzorky musí být po stárnutí klimatizovány při teplotě 23 °C a relativní vlhkosti 50 % alespoň 21 dní před tím, než se provede zkouška tahem v souladu s bodem 2.3.2.1.
 Požadavky:
 i)
 maximální změna pevnosti v tahu 35 % po 336 hodinách stárnutí v porovnání s pevností v tahu u materiálu zestárlého 24 hodin,
 ii)
 maximální změna délkového prodloužení při přetržení 25 % po 336 hodinách stárnutí v porovnání s pevností v tahu u materiálu zestárlého 24 hodin.
 2.4 Specifikace a zkušební metoda pro obal
 2.4.1 Pevnost v tahu a délkové prodloužení u materiálu z gumy a termoplastických elastomerů (TPE)
 2.4.1.1
 Pevnost v tahu a délkové prodloužení při přetržení podle ISO 37. Pevnost v tahu nejméně 10 MPa a délkové prodloužení při přetržení nejméně 250 %.
 2.4.1.2
 Odolnost vůči n-hexanu podle ISO 1817 za následujících podmínek:
 i)
 médium: n-hexan,
 ii)
 teplota: 23 °C (tolerance podle ISO 1817),
 iii)
 doba ponoření: 72 hodin.
 Požadavky:
 i)
 maximální změna objemu 30 %,
 ii)
 maximální změna pevnosti v tahu 35 %,
 iii)
 maximální změna délkového prodloužení při přetržení 35 %.
 2.4.1.3
 Odolnost vůči stárnutí podle ISO 188 za následujících podmínek:
 i)
 teplota: 115 °C (zkušební teplota = maximální provozní teplota – 10 °C),
 ii)
 doba působení: 24 a 336 hodin.
 Zkušební vzorky musí být po stárnutí klimatizovány při teplotě 23 °C a relativní vlhkosti 50 % alespoň 21 dní před tím, než se provede zkouška tahem v souladu s bodem 2.4.1.1.
 Požadavky:
 i)
 maximální změna pevnosti v tahu 35 % po 336 hodinách stárnutí v porovnání s pevností v tahu u materiálu zestárlého 24 hodin,
 ii)
 maximální změna délkového prodloužení při přetržení 25 % po 336 hodinách stárnutí v porovnání s pevností v tahu u materiálu zestárlého 24 hodin.
 2.4.2 Pevnost v tahu a délkové prodloužení specifické pro termoplastické materiály.
 2.4.2.1
 Pevnost v tahu a délkové prodloužení při přetržení podle ISO 527-2 za následujících podmínek:
 i)
 typ vzorku: typ 1 BA,
 ii)
 rychlost tahu: 20 mm/min.
 Materiál musí být před provedením zkoušky klimatizován minimálně po dobu 21 dnů při teplotě 23 °C a relativní vlhkosti 50 %.
 Požadavky:
 i)
 pevnost v tahu nejméně 20 MPa,
 ii)
 délkové prodloužení při přetržení nejméně 100 %.
 2.4.2.2
 Odolnost vůči n-hexanu podle ISO 1817 za následujících podmínek:
 i)
 médium: n-Hexan,
 ii)
 teplota: 23 °C (tolerance podle ISO 1817),
 iii)
 doba ponoření: 72 hodin.
 Požadavky:
 i)
 maximální změna objemu 2 %,
 ii)
 maximální změna pevnosti v tahu 10 %,
 iii)
 maximální změna délkového prodloužení při přetržení 10 %.
 Po skladování na vzduchu o teplotě 40 °C po dobu 48 hodin se hmotnost nesmí v porovnání s původní hodnotou snížit o více než 5 %.
 2.4.2.3
 Odolnost vůči stárnutí podle ISO 188 za následujících podmínek:
 i)
 teplota: 115 °C (zkušební teplota = maximální provozní teplota – 10 °C),
 ii)
 doba působení: 24 a 336 hodin.
 Zkušební vzorky musí


text:
být po stárnutí klimatizovány při teplotě 23 °C a relativní vlhkosti 50 % alespoň 21 dní před tím, než se provede zkouška tahem v souladu s bodem 2.4.2.1.
 Požadavky:
 i)
 maximální změna pevnosti v tahu 20 % po 336 hodinách stárnutí v porovnání s pevností v tahu u materiálu zestárlého 24 hodin.
 ii)
 maximální změna délkového prodloužení při přetržení 50 % po 336 hodinách stárnutí v porovnání s pevností v tahu u materiálu zestárlého 24 hodin.
 2.4.3 Odolnost vůči ozonu
 2.4.3.1
 Zkouška musí být provedena v souladu s normou ISO 1431/1.
 2.4.3.2
 Zkušební vzorky natažené na délkové prodloužení 20 % se nejprve vystavení působení vzduchu o teplotě 40 °C s koncentrací ozonu 50 dílů na sto miliónů po dobu 120 hodin.
 2.4.3.3
 Není přípustné žádné popraskání zkušebních vzorků.
 2.5 Specifikace nepřipojené hadice
 2.5.1 Plynotěsnost (propustnost)
 2.5.1.1
 Hadice s volnou délkou 1 m musí být připojena k nádrži naplněné kapalným propanem o teplotě 23° ± 2 °C.
 2.5.1.2
 Zkouška se musí provádět v souladu s metodou popsanou v normě ISO 4080.
 2.5.1.3
 Únik stěnou hadice nesmí přesáhnout 95 cm3 na metr hadice za 24 hod.
 2.5.2 Odolnost za nízkých teplot
 2.5.2.1
 Zkouška se musí provádět v souladu s metodou popsanou v normě ISO 4672-1978, metoda B.
 2.5.2.2
 Zkušební teplota: – 40 °C ± 3 °C nebo případně – 20 °C ± 3 °C.
 2.5.2.3
 Není přípustné žádné popraskání nebo roztržení.
 2.5.3 Ohybová zkouška
 2.5.3.1
 Prázdná hadice délky přibližně 3,5 m musí být schopna odolávat 3 000 krát dále předepsané zkoušce střídavým ohýbáním, aniž by se zlomila. Po zkoušce musí být hadice schopna odolávat zkušebnímu tlaku uvedenému v bodě 2.5.4.2. Zkouška bude provedena na nové hadici a po stárnutí podle ISO 188, jak předepisuje bod 2.4.2.3 a následně podle ISO 1817, jak předepisuje bod 2.4.2.2.
 2.5.3.2
 Obrázek 2 (pouze příklad)
 Vnitřní průměr hadice
 [mm]
 Poloměr ohybu
 [mm]
 (Obr. 2)
 Vzdálenost mezi středy
 [mm]
 (Obr. 2)
 Svislá
 b
 Vodorovná
 a
 do 13
 102
 241
 102
 13 až 16
 153
 356
 153
 od 16 do 20
 178
 419
 178
 2.5.3.3
 Zkušební stroj (obrázek 2) se skládá z ocelového rámu opatřeného dvěma dřevěnými koly s šířkou ráfku přibližně 130 mm.
 Obvod kol musí být drážkovaný pro vedení hadice.
 Poloměr kol měřený ke dnu drážky musí být takový, jak je uvedeno v bodě 2.5.3.2.
 Podélné středové roviny obou kol musí ležet ve stejné svislé rovině a vzdálenost mezi středy kol musí být v souladu s bodem 2.5.3.2.
 Každé z kol se musí volně otáčet kolem svého středu otáčení.
 Pohonný mechanismus táhne hadici přes kola rychlostí čtyř kompletních pohybů za minutu.
 2.5.3.4
 Hadice se nasadí na kola tak, aby vytvořila tvar „S“ (viz obrázek 2).
 Konec, který prochází přes horní kolo, se zatíží dostatečnou hmotností, aby se dosáhlo úplného přitisknutí hadice ke kolům. Část, která prochází přes dolní kolo, se připojí k pohonnému mechanismu.
 Mechanismus musí být nastaven tak, aby hadice urazila celkovou vzdálenost 1,2 m v obou směrech.
 2.5.4 Zkouška hydraulickým tlakem
 2.5.4.1
 Zkouška se musí provádět v souladu s metodou popsanou v normě ISO 1402.


text:
2.5.4.2
 Zkušební tlak 3 MPa musí být aplikován po dobu 10 minut, a to bez jakéhokoli úniku.
 2.6 Spojky
 2.6.1 Je-li na hadici namontována spojka, musí být splněny následující podmínky:
 2.6.2 Spojky musí být vyrobeny z oceli nebo mosazi a jejich povrch musí být korozivzdorný.
 2.6.3 Spojky musí být krimpovacího typu.
 2.6.4 Spojky mohou být vyrobeny jako typ s převlečnou maticí nebo jako rychlospojky.
 2.6.5 Rychlospojky nesmí být možné rozpojit bez zvláštních opatření nebo bez použití jednoúčelových nástrojů.
 2.7 Sestava hadice a spojek
 2.7.1 Konstrukce spojek musí být taková, aby nebylo nutné olupovat obal, pokud vyztužení hadice nesestává z korozivzdorného materiálu.
 2.7.2 Sestava hadice musí být podrobena zkoušce tlakovými rázy v souladu s normou ISO 1436.
 2.7.2.1
 Zkouška musí být provedena cirkulujícím olejem o teplotě 93 °C a minimálním tlaku rovném 1,5násobku maximálního pracovního tlaku.
 2.7.2.2
 Hadice musí být podrobena 150 000 tlakových rázů.
 2.7.2.3
 Po zkoušce tlakovými rázy musí hadice odolat zkušebnímu tlaku uvedenému v bodě 2.5.4.2.
 2.7.3 Plynotěsnost
 2.7.3.1
 Sestava hadice (hadice se spojkami) musí po dobu pěti minut bez jakéhokoli úniku odolávat tlaku plynu 3 MPa.
 2.8 Značení
 2.8.1 Každá hadice musí nést v rozestupech nejvýše 0,5 m následující jasně čitelná a nesmazatelná identifikační označení skládající se z písmen, číslic nebo symbolů:
 2.8.1.1
 obchodní název nebo značka výrobce,
 2.8.1.2
 rok a měsíc výroby,
 2.8.1.3
 označení velikosti a typu,
 2.8.1.4
 identifikační označení „CNG třída 1“.
 2.8.2 Každá spojka musí nést obchodní název nebo značku montujícího výrobce.
 3. NÍZKOTLAKÉ HADICE ZAŘAZENÉ DO TŘÍDY 2
 3.1 Obecné specifikace
 3.1.1 Hadice musí být navrženy tak, aby odolávaly maximálnímu pracovnímu tlaku 450 kPa.
 3.1.2 Hadice musí být navrženy tak, aby odolávaly teplotám stanoveným v příloze 5O.
 3.1.3 Vnitřní průměr musí být v souladu s tabulkou 1 normy ISO 1307.
 3.2 (nepřiděleno)
 3.3 Specifikace a zkoušky pro potah vnitřních stěn
 3.3.1 Pevnost v tahu a délkové prodloužení u materiálu z gumy a termoplastických elastomerů (TPE)
 3.3.1.1
 Pevnost v tahu a délkové prodloužení při přetržení podle ISO 37
 Pevnost v tahu nejméně 10 MPa a délkové prodloužení při přetržení nejméně 250 %.
 3.3.1.2
 Odolnost vůči n-pentanu podle ISO 1817 za následujících podmínek:
 i)
 médium: n-pentan,
 ii)
 teplota: 23 °C (tolerance podle ISO 1817),
 iii)
 doba ponoření: 72 hodin.
 Požadavky:
 i)
 maximální změna objemu 20 %,
 ii)
 maximální změna pevnosti v tahu 25 %,
 iii)
 maximální změna délkového prodloužení při přetržení 30 %.
 Po skladování na vzduchu o teplotě 40 °C po dobu 48 hodin se hmotnost nesmí v porovnání s původní hodnotou snížit o více než 5 %.
 3.3.1.3
 Odolnost vůči stárnutí podle ISO 188 za následujících podmínek:
 i)
 teplota: 115 °C (zkušební teplota = maximální provozní teplota – 10 °C).,
 ii)
 doba působení: 24 a 336 hodin.
 Zkušební vzorky musí být po stárnutí klimatizovány při teplotě 23 °C a relativní vlhkosti 50 % alespoň 21 dní před tím, než se provede zkouška tahem v souladu s bodem 3.3.1.1.
 Požadavky:
 i)
 maximální změna pevnosti v tahu 35 % po 336 hodinách stárnutí v porovnání s pevností v tahu u materiálu zestárlého 24 hodin.
 ii)


text:
maximální změna délkového prodloužení při přetržení 25 % po 336 hodinách stárnutí v porovnání s pevností v tahu u materiálu zestárlého 24 hodin.
 3.3.2 Pevnost v tahu a délkové prodloužení specifické pro termoplastické materiály.
 3.3.2.1
 Pevnost v tahu a délkové prodloužení při přetržení podle ISO 527 za následujících podmínek:
 i)
 typ vzorku: typ 1 BA,
 ii)
 rychlost tahu: 20 mm/min.
 Materiál musí být před provedením zkoušky klimatizován minimálně po dobu 21 dnů při teplotě 23 °C a relativní vlhkosti 50 %.
 Podmínkou je:
 i)
 pevnost v tahu nejméně 20 MPa,
 ii)
 délkové prodloužení při přetržení nejméně 100 %.
 3.3.2.2
 Odolnost vůči n-pentanu podle ISO 1817 za následujících podmínek:
 i)
 médium: n-pentan,
 ii)
 teplota: 23 °C (tolerance podle ISO 1817),
 iii)
 doba ponoření: 72 hodin.
 Požadavky:
 i)
 maximální změna objemu 2 %,
 ii)
 maximální změna pevnosti v tahu 10 %,
 iii)
 maximální změna délkového prodloužení při přetržení 10 %.
 Po skladování na vzduchu o teplotě 40 °C po dobu 48 hodin se hmotnost nesmí v porovnání s původní hodnotou snížit o více než 5 %.
 3.3.2.3
 Odolnost vůči stárnutí podle ISO 188 za následujících podmínek:
 i)
 teplota: 115 °C (zkušební teplota = maximální provozní teplota – 10 °C),
 ii)
 doba působení: 24 a 336 hodin.
 Zkušební vzorky musí být po stárnutí klimatizovány při teplotě 23 °C a relativní vlhkosti 50 % alespoň 21 dní před tím, než se provede zkouška tahem v souladu s bodem 3.3.2.1.
 Požadavky:
 i)
 maximální změna pevnosti v tahu 35 % po 336 hodinách stárnutí v porovnání s pevností v tahu u materiálu zestárlého 24 hodin,
 ii)
 maximální změna délkového prodloužení při přetržení 25 % po 336 hodinách stárnutí v porovnání s pevností v tahu u materiálu zestárlého 24 hodin.
 3.4 Specifikace a zkušební metoda pro obal
 3.4.1 Pevnost v tahu a délkové prodloužení u materiálu z gumy a termoplastických elastomerů (TPE)
 3.4.1.1
 Pevnost v tahu a délkové prodloužení při přetržení podle ISO 37
 Pevnost v tahu nejméně 10 MPa a délkové prodloužení při přetržení nejméně 250 %.
 3.4.1.2
 Odolnost vůči n-hexanu podle ISO 1817 za následujících podmínek:
 i)
 médium: n-hexan,
 ii)
 teplota: 23 °C (tolerance podle ISO 1817),
 iii)
 doba ponoření: 72 hodin.
 Požadavky:
 i)
 maximální změna objemu 30 %,
 ii)
 maximální změna pevnosti v tahu 35 %,
 iii)
 maximální změna délkového prodloužení při přetržení 35 %.
 3.4.1.3
 Odolnost vůči stárnutí podle ISO 188 za následujících podmínek:
 i)
 teplota: 115 °C (zkušební teplota = maximální provozní teplota – 10 °C),
 ii)
 doba působení: 24 a 336 hodin.
 Zkušební vzorky musí být po stárnutí klimatizovány při teplotě 23 °C a relativní vlhkosti 50 % alespoň 21 dní před tím, než se provede zkouška tahem v souladu s bodem 3.4.1.1.
 Požadavky:
 i)
 maximální změna pevnosti v tahu 35 % po 336 hodinách stárnutí v porovnání s pevností v tahu u materiálu zestárlého 24 hodin,
 ii)
 maximální změna délkového prodloužení při přetržení 25 % po 336 hodinách stárnutí v porovnání s pevností v tahu u materiálu zestárlého 24 hodin.
 3.4.2 Pevnost v tahu a délkové prodloužení specifické pro termoplastické


text:
materiály.
 3.4.2.1
 Pevnost v tahu a délkové prodloužení při přetržení podle ISO 527-2 za následujících podmínek:
 i)
 typ vzorku: typ 1 BA,
 ii)
 rychlost tahu: 20 mm/min.
 Materiál musí být před provedením zkoušky klimatizován minimálně po dobu 21 dnů při teplotě 23 °C a relativní vlhkosti 50 %.
 Požadavky:
 i)
 pevnost v tahu nejméně 20 MPa,
 ii)
 délkové prodloužení při přetržení nejméně 100 %.
 3.4.2.2
 Odolnost vůči n-hexanu podle ISO 1817 za následujících podmínek:
 i)
 médium: n-Hexan,
 ii)
 teplota: 23 °C (tolerance podle ISO 1817),
 iii)
 doba ponoření: 72 hodin.
 Požadavky:
 i)
 maximální změna objemu 2 %,
 ii)
 maximální změna pevnosti v tahu 10 %,
 iii)
 maximální změna délkového prodloužení při přetržení 10 %.
 Po skladování na vzduchu o teplotě 40 °C po dobu 48 hodin se hmotnost nesmí v porovnání s původní hodnotou snížit o více než 5 %.
 3.4.2.3
 Odolnost vůči stárnutí podle ISO 188 za následujících podmínek:
 i)
 teplota: 115 °C (zkušební teplota = maximální provozní teplota – 10 °C),
 ii)
 doba působení: 24 a 336 hodin.
 Zkušební vzorky musí být po stárnutí klimatizovány při teplotě 23 °C a relativní vlhkosti 50 % alespoň 21 dní před tím, než se provede zkouška tahem v souladu s bodem 3.4.2.1.
 Požadavky:
 i)
 maximální změna pevnosti v tahu 20 % po 336 hodinách stárnutí v porovnání s pevností v tahu u materiálu zestárlého 24 hodin.
 ii)
 maximální změna délkového prodloužení při přetržení 50 % po 336 hodinách stárnutí v porovnání s pevností v tahu u materiálu zestárlého 24 hodin.
 3.4.3 Odolnost vůči ozonu
 3.4.3.1
 Zkouška musí být provedena v souladu s normou ISO 1431/1.
 3.4.3.2
 Zkušební vzorky natažené na délkové prodloužení 20 % se nejprve vystaví působení vzduchu o teplotě 40 °C a relativní vlhkosti 50 % ± 10 % s koncentrací ozonu 50 dílů na sto miliónů po dobu 120 hodin.
 3.4.3.3
 Není přípustné žádné popraskání zkušebních vzorků.
 3.5 Specifikace nepřipojené hadice
 3.5.1 Plynotěsnost (propustnost)
 3.5.1.1
 Hadice s volnou délkou 1 m musí být připojena k nádrži naplněné kapalným propanem o teplotě 23° ± 2 °C.
 3.5.1.2
 Zkouška se musí provádět v souladu s metodou popsanou v normě ISO 4080.
 3.5.1.3
 Únik stěnou hadice nesmí přesáhnout 95 cm3 na metr hadice za 24 hodin.
 3.5.2 Odolnost za nízkých teplot
 3.5.2.1
 Zkouška se musí provádět v souladu s metodou popsanou v normě ISO 4672, metoda B.
 3.5.2.2
 Zkušební teplota: – 40 °C ± 3 °C nebo případně – 20 °C ± 3 °C.
 3.5.2.3
 Není přípustné žádné popraskání nebo roztržení.
 3.5.3 Odolnost za vysokých teplot
 3.5.3.1
 Vzorek hadice o minimální délce 0,5 m natlakovaný na 450 kPa musí být vložen do pece při teplotě 120 °C ± 2 °C po dobu 24 hodin. Zkouška bude provedena na nové hadici a po stárnutí podle ISO 188, jak předepisuje bod 3.4.2.3 a následně podle ISO 1817, jak předepisuje bod 3.4.2.2.
 3.5.3.2
 Únik stěnou hadice nesmí přesáhnout 95 cm3 na metr hadice za 24 hod.
 3.5.3.3
 Po zkoušce musí hadice odolávat zkušebnímu tlaku 50 kPa po dobu 10 minut. Únik stěnou hadice nesmí


text:
přesáhnout 95 cm3 na metr hadice za 24 hod.
 3.5.4 Ohybová zkouška
 3.5.4.1
 Prázdná hadice délky přibližně 3,5 m musí být schopna odolávat 3 000 krát dále předepsané zkoušce střídavým ohýbáním, aniž by se zlomila.
 3.5.4.2
 Obrázek 3 (pouze příklad)
 Zkušební stroj (obrázek 3) se skládá z ocelového rámu opatřeného dvěma dřevěnými koly s šířkou ráfku zhruba 130 mm.
 Obvod kol musí být drážkovaný pro vedení hadice.
 Poloměr kol měřený ke dnu drážky musí být 102 mm.
 Podélné středové roviny obou kol musí ležet ve stejné svislé rovině. Vzdálenost mezi středy kol musí být: svislá 241 mm, vodorovná 102 mm.
 Každé z kol se musí volně otáčet kolem svého středu otáčení.
 Pohonný mechanismus táhne hadici přes kola rychlostí čtyř kompletních pohybů za minutu.
 3.5.4.3
 Hadice se nasadí na kola tak, aby vytvořila tvar „S“ (viz obrázek 3).
 Konec, který prochází přes horní kolo, se zatíží dostatečnou hmotností, aby se dosáhlo úplného přitisknutí hadice ke kolům. Část, která prochází přes dolní kolo, se připojí k pohonnému mechanismu.
 Mechanismus musí být nastaven tak, aby hadice urazila celkovou vzdálenost 1,2 m v obou směrech.
 3.6 Značení
 3.6.1 Každá hadice musí nést v rozestupech nejvýše 0,5 m následující jasně čitelná a nesmazatelná identifikační označení skládající se z písmen, číslic nebo symbolů:
 3.6.1.1
 obchodní název nebo značka výrobce,
 3.6.1.2
 rok a měsíc výroby,
 3.6.1.3
 označení velikosti a typu,
 3.6.1.4
 identifikační označení „CNG třída 2“.
 3.6.2 Každá spojka musí nést obchodní název nebo značku montujícího výrobce.
 PŘÍLOHA 4C
 USTANOVENÍ PRO SCHVALOVÁNÍ TYPU FILTRU CNG
 1. Účelem této přílohy je vymezit ustanovení pro schvalování typu filtru CNG.
 2. Provozní podmínky
 2.1
 Filtr CNG musí být navržen tak, aby pracoval za teplot stanovených v příloze 5O.
 2.2
 Filtr CNG musí být klasifikován z hlediska maximálního pracovního tlaku (viz bod 2 tohoto předpisu):
 2.2.1 Třída 0: filtr CNG musí být navržen tak, aby odolával tlaku ve výši 1,5násobku pracovního tlaku (MPa).
 2.2.2 Třída 1 a třída 2: filtr CNG musí být navržen tak, aby odolával tlaku ve výši dvojnásobku pracovního tlaku.
 2.2.3 Třída 3: filtr CNG musí být navržen tak, aby odolával tlaku ve výši dvojnásobku odlehčovacího tlaku přetlakového ventilu, ke kterému je příslušný.
 2.3
 Materiály použité ve filtru CNG, které jsou během provozu v kontaktu s CNG, musí být slučitelné s tímto plynem (viz příloha 5D).
 2.4
 Součást musí být v souladu se zkušebními postupy pro třídu součástí podle schématu na obrázku 1-1 bodu 2 tohoto předpisu.
 PŘÍLOHA 4D
 USTANOVENÍ PRO SCHVALOVÁNÍ TYPU REGULÁTORU TLAKU
 1. Účelem této přílohy je vymezit ustanovení pro schvalování typu regulátoru tlaku.
 2. Regulátor tlaku
 2.1
 Materiál, z něhož se skládá regulátor a který je během provozu v kontaktu s CNG, musí být slučitelný se zkušebním CNG. Slučitelnost se ověří postupem podle přílohy 5D.
 2.2
 Materiál, z něhož se skládá regulátor a který je během provozu v kontaktu s médiem tepelné výměny regulátoru, musí být s touto kapalinou slučitelný.
 2.3
 Součást musí být v souladu se zkušebními postupy stanovenými ve třídě 0 pro části vystavené vysokému tlaku a ve třídách 1, 2, 3


text:
a 4 pro části vystavené střednímu a nízkému tlaku.
 2.4
 Zkouška životnosti (nepřetržitý provoz) regulátoru tlaku:
 Regulátor musí vydržet 50 000 cyklů bez jakékoliv poruchy při zkoušení následujícím postupem. Tam, kde jsou stupně/fáze regulace tlaku odděleny, považuje se za pracovní tlak ve vzestupné fázi provozní tlak v písmenech a) až f).
 a)
 Nastavte regulátor na 95 % celkového počtu cyklů při pokojové teplotě a při provozním tlaku. Každý cyklus musí zahrnovat průtok plynu až dokud se nedosáhne stabilního tlaku na výstupu. Následně se přívod plynu zastaví pomocí výstupního ventilu na 1 s, dokud se nestabilizuje spodní uzavřený tlak. Stabilizované tlaky na výstupu jsou definovány jako stabilní tlak s tolerancí ± 15 % po dobu nejméně 5 s.
 b)
 Nastavte vstupní tlak regulátoru na 1 % celkového počtu cyklů při pokojové teplotě od 100 % do 50 % provozního tlaku. Doba trvání každého cyklu nesmí být kratší než 10 s.
 c)
 Opakujte postup cyklování podle písm. a) při 120 °C a provozním tlaku nastaveném na 1 % celkového počtu cyklů.
 d)
 Opakujte postup cyklování podle písmene b) při 120 °C a provozním tlaku nastaveném na 1 % celkového počtu cyklů.
 e)
 Opakujte postup cyklování podle písmene a) při – 40 °C nebo – 20 °C podle situace a při 50 % provozního tlaku na 1 % celkového počtu cyklů.
 f)
 Opakujte postup cyklování podle písmene b) při – 40 °C nebo – 20 °C podle situace a při 50 % provozního tlaku na 1 % celkového počtu cyklů.
 g)
 Po dokončení všech zkoušek uvedených v písmenech a), b), c), d), e) a f) by regulátor měl být nepropustný (viz příloha 5B) při teplotách buď – 40 °C nebo – 20 °C, podle situace, při pokojové teplotě a při teplotě + 120 °C.
 3. Klasifikace a zkušební tlaky
 3.1
 Část regulátoru tlaku, která je v kontaktu s tlakem v nádrži, se považuje za část třídy 0.
 3.1.1
 Část regulátoru tlaku zařazená do třídy 0 musí být nepropustná (viz příloha 5B) při tlaku do 1,5násobku pracovního tlaku (MPa) s uzavřeným výstupem/výstupy dané části.
 3.1.2
 Část regulátoru tlaku zařazená do třídy 0 musí odolávat tlaku do výše 1,5násobku pracovního tlaku (MPa).
 3.1.3
 Část regulátoru tlaku zařazená do třídy 1 nebo 2 musí být nepropustná (viz příloha 5B) při tlaku do dvojnásobku pracovního tlaku.
 3.1.4
 Část regulátoru tlaku zařazená do třídy 1 nebo 2 musí odolávat tlaku do dvojnásobku pracovního tlaku.
 3.1.5
 Část regulátoru tlaku zařazená do třídy 3 musí odolávat tlaku do dvojnásobku odlehčovacího tlaku přetlakového ventilu, ke kterému je příslušná.
 3.2
 Regulátor tlaku musí být navržen tak, aby pracoval při teplotách stanovených v příloze 5O.
 PŘÍLOHA 4E
 Ustanovení pro schvalování typu snímačů tlaku a teploty
 1. Účelem této přílohy je vymezit ustanovení pro schvalování typu snímačů tlaku a teploty.
 2. Snímače tlaku a teploty
 2.1
 Materiál, z něhož se skládají snímače tlaku a teploty a který je během provozu v kontaktu s CNG, musí být slučitelný se zkušebním CNG. Slučitelnost se ověří postupem podle přílohy 5D.
 2.2
 Snímače tlaku a teploty se klasifikují


text:
do tříd podle schématu 1-1 v bodě 2 tohoto předpisu.
 3. Klasifikace a zkušební tlaky
 3.1
 Část snímačů tlaku a teploty, která je v kontaktu s tlakem v nádrži, se považuje za část třídy 0.
 3.1.1
 Část snímačů tlaku a teploty zařazená do třídy 0 musí být nepropustná při tlaku do 1,5násobku pracovního tlaku (MPa) (viz příloha 5B).
 3.1.2
 Část snímačů tlaku a teploty zařazená do třídy 0 musí odolávat tlaku do 1,5násobku pracovního tlaku (MPa).
 3.1.3
 Část snímačů tlaku a teploty zařazená do třídy 1 nebo 2 musí být nepropustná při tlaku do dvojnásobku pracovního tlaku (viz příloha 5B).
 3.1.4
 Část snímačů tlaku a teploty zařazená do třídy 1 nebo 2 musí odolávat tlaku do dvojnásobku pracovního tlaku.
 3.1.5
 Část snímačů tlaku a teploty zařazená do třídy 3 musí odolávat tlaku do dvojnásobku odlehčovacího tlaku přetlakového ventilu, ke kterému je příslušná.
 3.2
 Snímače tlaku a teploty musí být navrženy tak, aby pracovaly při teplotách stanovených v příloze 5O.
 3.3
 Případný elektrický systém musí být izolován od tělesa snímačů tlaku a teploty. Izolační odpor musí být > 10 ΜΩ.
 PŘÍLOHA 4F
 USTANOVENÍ PRO SCHVALOVÁNÍ TYPU PLNICÍ JEDNOTKY (NÁDRŽ)
 1. Oblast působnosti
 Účelem této přílohy je vymezit ustanovení pro schvalování typu plnicí jednotky.
 2. Plnicí jednotka
 2.1
 Plnicí jednotka musí splňovat požadavky stanovené v odstavci 3 a musí mít rozměry stanovené v odstavci 4.
 2.2
 Plnicí jednotky navržené v souladu s normami ISO 14469-1, první vydání, 2004-11-01 (1) nebo ISO 14469-2:2007 (2) a splňující požadavky v nich uvedené se považují za vyhovující požadavkům odstavců 3 a 4 této přílohy.
 3. Postupy zkoušení plnicí jednotky
 3.1
 Plnicí jednotka musí splňovat požadavky třídy 0 a řídit se zkušebními postupy podle přílohy 5 s následujícími specifickými požadavky.
 3.2
 Materiál, z něhož se skládá plnicí jednotka a který je během provozu zařízení v kontaktu s CNG, musí být slučitelný s CNG. Slučitelnost se ověří postupem podle přílohy 5D.
 3.3
 Plnicí jednotka nesmí vykazovat únik při tlaku ve výši 1,5násobku pracovního tlaku (MPa) (viz příloha 5B).
 3.4
 Plnicí jednotka musí odolávat tlaku 33 MPa.
 3.5
 Plnicí jednotka musí být navržena tak, aby pracovala při teplotách stanovených v příloze 5O.
 3.6
 Plnicí jednotka musí vydržet 10 000 cyklů v testu životnosti popsaném v příloze 5L.
 4. Rozměry plnicí jednotky
 4.1
 Obrázek 1 znázorňuje rozměry plnicí jednotky pro vozidla kategorií M1 a N1
 (3).
 Obrázek 1
 20 MPa plnicí jednotka (nádrž) pro vozidla kategorií M1 a N1
 Rozměry v milimetrech
 Vysvětlivky
 Místo, kde nesmí být žádné součásti.1. Povrch těsnění rovnající se rozměrům kroužkové podložky č. 110:
 9,19 mm ± 0,127 mm ID
 2,62 mm ± 0,076 mm šířky
 Hrubost povrchu ≤ Ra 3,2 μm
 Jemnost povrchu těsnění: 0,8 μm to 0,05 μm
 Tvrdost materiálu: minimálně 75 Rockwell (HRB 75)
 a Minimální délka nádrže, na níž nejsou žádná zařízení pro uchycení ochranných lišt.
 4.2
 Obrázek 2 znázorňuje rozměry plnicí jednotky pro vozidla kategorií M2, M3, N2 a N3
 Obrázek 2
 20 MPa plnicí jednotka velikosti 2 (nádrž) pro vozidla kategorií M2, M3, N2 a N3
 Rozměry v milimetrech
 Vysvětlivkya


text:
Místo, kde nesmí být žádné součásti.1.
 Těsnění ID = Ø 15,47 ± 0,1 šířka = Ø 3,53 ± 0,2
 Hrubost povrchu < Ra 3,2 μm
 Jemnost povrchu těsnění: 0,8 μm to 0,05 μm
 Tvrdost materiálu: minimálně 75 Rockwell (HRB 75)
 (1) Konektor pro přívod paliva silničních vozidel poháněných stlačeným zemním plynem (CNG) - část 1: 20 MPa (200 bar) konektor.
 (2) Silniční vozidla – konektor pro přívod stlačeného zemního plynu (CNG) – Část 2: 20 MPa (200 bar) konektor, velikost 2
 (3) Podle definice v příloze 7 úplného usnesení o konstrukci vozidel (R.E.3) (TRANS/WP.29/78/Rev.1/Amend.2).
 PŘÍLOHA 4G
 Ustanovení pro schvalování typu nastavovače průtoku plynu a/nebo směšovače plyn/vzduch nebo vstřikovače
 1. Účelem této přílohy je vymezit ustanovení pro schvalování typu nastavovače průtoku plynu a směšovače plyn/vzduch nebo vstřikovače.
 2. Směšovač plyn/vzduch nebo vstřikovač
 2.1 Materiál, z něhož se skládá směšovač plyn/vzduch nebo vstřikovač a který je v kontaktu s CNG, musí být slučitelný s CNG. Slučitelnost se ověří postupem podle přílohy 5D.
 2.2 Směšovač plyn/vzduch nebo vstřikovač musí podle své klasifikace splňovat požadavky na součásti třídy 1 nebo 2.
 2.3 Zkušební tlaky
 2.3.1
 Směšovač plyn/vzduch nebo vstřikovač třídy 2 musí odolávat tlaku rovnému dvojnásobku pracovního tlaku.
 2.3.1.1
 Směšovač plyn/vzduch nebo vstřikovač třídy 2 nesmí vykazovat únik při tlaku rovnému dvojnásobku pracovního tlaku.
 2.3.2
 Směšovač plyn/vzduch nebo vstřikovač třídy 1 nebo 2 musí být navržen tak, aby pracoval při teplotách stanovených v příloze 5O.
 2.4 Elektricky ovládané součásti, které obsahují CNG, musí splňovat tyto požadavky:
 i)
 musí mít samostatné uzemnění;
 ii)
 elektrický systém musí být izolován od tělesa součásti;
 iii)
 vstřikovač musí být v uzavřené poloze, když je elektrický proud vypnut.
 3. Nastavovač průtoku plynu
 3.1 Materiál, ze kterého se skládá nastavovač průtoku plynu a který je v kontaktu s CNG, musí být slučitelný s CNG. Slučitelnost se ověří postupem podle přílohy 5D.
 3.2 Nastavovač průtoku plynu musí podle své klasifikace splňovat požadavky na součásti třídy 1 nebo 2.
 3.3 Zkušební tlaky
 3.3.1
 Nastavovač průtoku plynu třídy 2 musí odolávat tlaku rovnému dvojnásobku pracovního tlaku.
 3.3.1.1
 Nastavovač průtoku plynu třídy 2 nesmí vykazovat únik při tlaku rovném dvojnásobku pracovního tlaku.
 3.3.2
 Nastavovač průtoku plynu třídy 1 nebo 2 musí být navržen tak, aby pracoval při teplotách stanovených v příloze 5O.
 3.4 Elektricky ovládané součásti, které obsahují CNG, musí splňovat tyto požadavky:
 i)
 musí mít samostatné uzemnění;
 ii)
 elektrický systém musí být izolován od tělesa součásti.
 PŘÍLOHA 4H
 USTANOVENÍ PRO SCHVALOVÁNÍ TYPU ELEKTRONICKÉ ŘÍDICÍ JEDNOTKY
 1. Účelem této přílohy je vymezit ustanovení pro schvalování typu elektronické řídicí jednotky.
 2. Elektronická řídicí jednotka
 2.1
 Elektronickou řídicí jednotkou může být jakékoli zařízení, které řídí spotřebu CNG v motoru a iniciuje odpojení automatického ventilu v případě prasklého potrubí přívodu paliva, v případě zastavení motoru, či dojde-li ke kolizi.
 2.2
 Zpoždění vypnutí automatického ventilu po zastavení motoru nesmí být delší než 5 sekund.
 2.3
 Zařízení může být vybaveno automatickým regulátorem načasování předstihu zážehu, který může být samostatný nebo začleněný do modulu elektroniky.
 2.4
 Zařízení může být integrováno s maketou vstřikovačů, aby se umožnilo správné fungování elektronické řídicí jednotky


text:
pro benzín během provozu na CNG.
 2.5
 Elektronická řídicí jednotka musí být navržena tak, aby pracovala při teplotách stanovených v příloze 5O.
 PŘÍLOHA 5
 POSTUPY ZKOUŠEK
 1. KLASIFIKACE
 1.1
 Součásti pro CNG pro použití ve vozidlech se dělí do kategorií z hlediska maximálního pracovního tlaku a funkce podle bodu 2 tohoto předpisu.
 1.2
 Klasifikace součástí určuje zkoušky, které musí být provedeny pro schválení typu součásti nebo částí součásti.
 2. POUŽITÉ POSTUPY ZKOUŠEK
 V tabulce 5.1 níže jsou uvedeny postupy zkoušek, které se použijí podle klasifikace.
 Tabulka 5.1
 Zkouška
 Třída 0
 Třída 1
 Třída 2
 Třída 3
 Třída 4
 Bod
 Přetlak nebo pevnost
 X
 X
 X
 X
 O
 5A
 Vnější únik
 X
 X
 X
 X
 O
 5B
 Vnitřní únik
 A
 A
 A
 A
 O
 5C
 Trvanlivost
 A
 A
 A
 A
 O
 5L
 Slučitelnost s CNG
 A
 A
 A
 A
 A
 5D
 Odolnost proti korozi
 X
 X
 X
 X
 X
 5E
 Odolnost proti suchému teplu
 A
 A
 A
 A
 A
 5F
 Stárnutí v ozonovém prostředí
 A
 A
 A
 A
 A
 5G
 Roztržení/destruktivní zkoušky
 X
 O
 O
 O
 O
 5M
 Teplotní cyklus
 A
 A
 A
 A
 O
 5H
 Tlakový cyklus
 X
 O
 O
 O
 O
 5I
 Odolnost proti otřesům
 A
 A
 A
 A
 O
 5N
 Provozní teploty
 X
 X
 X
 X
 X
 5O
 X
 =
 použije se
 O
 =
 nepoužije se
 A
 =
 případně se použije
 Poznámky:
 a) Vnitřní únik: použitelné v případě, že třída dané součásti sestává ze sedel vnitřních ventilů, které jsou běžně uzavřené, je-li motor ve stavu „VYPNUTO“.
 b) Zkouška životnosti: použitelné v případě, že třída dané součásti sestává z vnitřních částí, které se během provozu motoru opakovaně pohybují.
 c) Slučitelnost s CNG, odolnost proti suchému teplu, stárnutí v ozonovém prostředí: použitelné v případě, že třída dané součásti sestává ze syntetických/nekovových částí.
 d) Zkouška teplotním cyklem: použitelné v případě, že třída dané součásti sestává ze syntetických/nekovových částí.
 e) Zkouška odolnosti proti otřesům: použitelné v případě, že třída dané součásti sestává z vnitřních částí, které se během provozu motoru opakovaně pohybují.
 Materiály použité pro součásti musí mít písemné specifikace, které alespoň splňují nebo přesahují (zkušební) požadavky stanovené v této příloze, pokud jde o:
 i)
 teplotu,
 ii)
 tlak,
 iii)
 slučitelnost s CNG,
 iv)
 trvanlivost.
 3. OBECNÉ POŽADAVKY
 3.1
 Zkoušky těsnosti se provádí tlakovým plynem, jako je vzduch nebo dusík.
 3.2
 K získání požadovaného tlaku pro hydrostatickou zkoušku pevnosti se smí použít voda nebo jiná kapalina.
 3.3
 Doba trvání zkoušek těsnosti a hydrostatických zkoušek pevnosti musí být nejméně 3 minuty.
 PŘÍLOHA 5A
 PŘETLAKOVÁ ZKOUŠKA (ZKOUŠKA PEVNOSTI)
 1.
 Součást obsahující CNG musí při pokojové teplotě odolávat bez jakékoli viditelné známky roztržení nebo trvalé deformace hydraulickému tlaku rovnému 1,5–2násobku maximálního pracovního tlaku po dobu minimálně tří minut, a to se zaslepeným výstupem vysokotlaké části. Jako zkušební médium může být použita voda nebo jakákoli jiná vhodná hydraulická kapalina.
 2.
 Vzorky, které byly předtím podrobeny zkoušce trvanlivosti dle přílohy 5L, se připojí ke zdroji hydrostatického tlaku. Na přívodní potrubí hydrostatického tlaku se namontuje automatický uzavírací ventil a tlakoměr s rozsahem v rozmezí nejméně 1,5násobku a nejvýše 2násobku


text:
zkušebního tlaku.
 3.
 Tabulka 5.2 ukazuje pracovní tlaky a tlaky při zkoušce na roztržení podle klasifikace dle bodu 2 tohoto předpisu.
 Tabulka 5.2
 Klasifikace součásti
 Pracovní tlak
 [kPa]
 Přetlak
 [kPa]
 Třída 0
 3 000 < p < 26 000
 1,5 násobek pracovního tlaku
 Třída 1
 450 < p < 3 000
 1,5 násobek pracovního tlaku
 Třída 2
 20 < p < 450
 2 násobek pracovního tlaku
 Třída 3
 450 < p < 3 000
 2 násobek odlehčovacího tlaku
 PŘÍLOHA 5B
 ZKOUŠKA VNĚJŠÍ TĚSNOSTI
 1. Při zkoušce popsané v bodech 2 a 3 této přílohy nesmí součást propouštět těsněními vřetene nebo tělesa ani jinými spoji a nesmí vykazovat známky pórovitosti odlitku při jakémkoli aerostatickém tlaku mezi 0 a tlakem uvedeným v tabulce 5.2.
 2. Zkouška se provede za následujících podmínek:
 i)
 při pokojové teplotě,
 ii)
 při minimální provozní teplotě,
 iii)
 při maximální provozní teplotě.
 Maximální a minimální provozní teploty jsou uvedeny v příloze 5O.
 3. Během této zkoušky je zkoušené zařízení připojeno ke zdroji aerostatického tlaku. Na přívodním potrubí tlaku musí být namontován automatický ventil a tlakoměr s rozsahem v rozmezí nejméně 1,5násobku a nejvýše 2násobku zkušebního tlaku. Tlakoměr musí být namontován mezi automatickým ventilem a zkoušeným vzorkem. Za účelem zjištění úniku by vzorek měl být po dobu vystavení zkušebnímu tlaku ponořen ve vodě, nebo se použije jakákoli jiná rovnocenná zkušební metoda (měření průtoku nebo poklesu tlaku).
 4. Vnější únik musí být nižší než požadavky uvedené v přílohách, nebo nižší než 15 cm3/hod., nejsou-li žádné požadavky uvedeny.
 5. Zkouška za vysoké teploty
 Součást obsahující CNG nesmí se zaslepeným výstupem při vystavení tlaku plynu rovnému maximálnímu pracovnímu tlaku a při maximální provozní teplotě uvedené v příloze 5O propouštět více než 15 cm3/h. Součást musí být klimatizována při dané teplotě nejméně 8 hodin.
 6. Zkouška za nízké teploty
 Součást obsahující CNG nesmí se zaslepeným výstupem při vystavení tlaku plynu rovnému maximálnímu pracovnímu tlaku, jak jej udává výrobce, a při minimální provozní teplotě propouštět více než 15 cm3/h. Součást musí být klimatizována při dané teplotě nejméně 8 hodin.
 PŘÍLOHA 5C
 ZKOUŠKA VNITŘNÍ TĚSNOSTI
 1.
 Následující zkoušky musí být provedeny na vzorcích ventilů nebo plnicí jednotky, které byly předtím podrobeny zkoušce vnější těsnosti dle přílohy 5B výše.
 2.
 Sedla ventilů nesmí v uzavřené poloze propouštět při libovolném aerostatickém tlaku mezi 0 a 1,5násobkem pracovního tlaku (kPa).
 3.
 Zpětný ventil vybavený pružným (elastickým) sedlem nesmí v uzavřené poloze propouštět při libovolném aerostatickém tlaku mezi 0 a 1,5násobkem pracovního tlaku (kPa).
 4.
 Zpětný ventil vybavený sedlem „kov na kov“ nesmí v uzavřené poloze propouštět v míře přesahující 0,47 dm3/s při rozdílu aerostatických tlaků ve výši 138 kPa efektivního tlaku.
 5.
 Sedlo horního zpětného ventilu použité v sestavě plnicí jednotky nesmí v uzavřené poloze propouštět při libovolném aerostatickém tlaku mezi 0 a 1,5násobkem pracovního tlaku (kPa).
 6.
 Zkoušky vnitřní těsnosti se provádí se vstupem zkoušeného ventilu připojenému ke zdroji aerostatického tlaku, s ventilem v uzavřené poloze a s otevřeným výstupem. Na přívodním potrubí tlaku musí být namontován automatický ventil a tlakoměr s rozsahem v rozmezí nejméně 1,5násobku a


text:
nejvýše 2násobku zkušebního tlaku. Tlakoměr musí být namontován mezi automatickým ventilem a zkoušeným vzorkem. Není-li uvedeno jinak, musí být při vystavení zkušebnímu tlaku únik sledován s otevřeným výstupem ponořeným ve vodě. Soulad s body 2 až 5 se ověří připojením kusu potrubí na výstup ventilu.
 7.
 Soulad s body 2 až 5 se ověří připojením kusu potrubí na výstup ventilu. Otevřený konec výstupního potrubí musí být umístěn uvnitř obráceného odměrného válce se stupnicí kalibrovanou v krychlových centimetrech. Obrácený válec musí být uzavřen vodotěsným těsněním. Přístroj musí být seřízen tak, aby:
 (1)
 konec výstupního potrubí byl umístěn přibližně 13 mm nad úrovní vody v obráceném odměrném válci a
 (2)
 hladina vody uvnitř a vně odměrného válce byla na stejné úrovni. Po provedení těchto úprav se zaznamená hladina vody uvnitř válce. S ventilem v uzavřené poloze, o které se předpokládá, že je výsledkem normálního provozu, se do vstupu ventilu přivádí vzduch nebo dusík o stanoveném zkušebním tlaku po zkušební dobu nejméně dvou minut. V průběhu této doby se případně upraví vertikální poloha odměrného válce, aby byla zachována stejná úroveň hladiny vody uvnitř a vně válce.
 Po uplynutí zkušební doby a při stejné hladině vody uvnitř a vně odměrného válce se znovu zaznamená hladina vody uvnitř odměrného válce. Míra úniku se vypočte ze změny objemu uvnitř odměrného válce podle následujícího vzorce:
 kde:
 V1
 =
 míra úniku v centimetrech krychlových vzduchu nebo dusíku za hodinu,
 Vt
 =
 nárůst objemu uvnitř odměrného válce během zkoušky,
 t
 =
 doba zkoušky v minutách,
 P
 =
 barometrický tlak během zkoušky v kPa,
 T
 =
 teplota okolí během zkoušky v K.
 8.
 Namísto metody popsané výše může být únik měřen pomocí průtokoměru namontovaného na přívodní straně zkoušeného ventilu. Průtokoměr musí být schopen pro použité zkušební médium přesně změřit maximální povolenou míru únikového průtoku.
 PŘÍLOHA 5D
 ZKOUŠKA SLUČITELNOSTI S CNG
 1.
 Syntetické části v kontaktu s CNG nesmí vykazovat nadměrnou změnu objemu nebo ztrátu hmotnosti.
 Odolnost vůči n-pentanu podle ISO 1817 za následujících podmínek:
 i)
 médium: n-pentan,
 ii)
 teplota: 23 °C (tolerance podle ISO 1817),
 iii)
 doba ponoření: 72 hodin.
 2.
 Požadavky:
 maximální změna objemu 20 %.
 Po skladování na vzduchu o teplotě 40 °C po dobu 48 hodin se hmotnost nesmí v porovnání s původní hodnotou snížit o více než 5 %.
 PŘÍLOHA 5E
 ZKOUŠKA ODOLNOSTI PROTI KOROZI
 Postupy zkoušek:
 1.
 Kovové součásti obsahující CNG musí po vystavení zkoušce solným postřikem podle ISO 15500-2 po dobu 144 hodin se všemi vstupy uzavřenými splňovat požadavky zkoušek těsnosti uvedených v přílohách 5B a 5C.
 2.
 Měděné nebo mosazné součásti obsahující CNG musí po ponoření do roztoku amoniaku podle ISO CD 15500-2 se všemi vstupy uzavřenými po dobu 24 hodin splňovat požadavky zkoušek těsnosti uvedených v přílohách 5B a 5C.
 PŘÍLOHA 5F
 ODOLNOST PROTI SUCHÉMU TEPLU
 1.
 Zkouška musí být provedena v souladu s ISO 188. Zkušební vzorky musí být vystaveny vzduchu o teplotě rovné maximální provozní teplotě po dobu 168 hodin.
 2.
 Povolená změna pevnosti v tahu nesmí přesáhnout + 25 %. Povolená změna prodloužení při roztržení nesmí přesáhnout následující hodnoty: