text:
dne 11. února 2004 (Úř. věst. L 44, 14.2.2004, s. 19).
 —
 Směrnice Rady 96/53/ES ze dne 25. července 1996, kterou se pro určitá silniční vozidla provozovaná v rámci Společenství stanoví maximální přípustné rozměry pro vnitrostátní a mezinárodní provoz a maximální přípustné hmotnosti pro mezinárodní provoz (Úř. věst. L 235, 17.9.1996, s. 59), ve znění směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/7/ES ze dne 18. února 2002 (Úř. věst. L 67, 9.3.2002, s. 47).
 —
 Nařízení Rady (ES) č. 2411/98 ze dne 3. listopadu 1998 o uznávání rozlišovacích značek členského státu, ve kterém jsou registrována motorová vozidla a jejich přípojná vozidla, v dopravním provozu Společenství (Úř. věst. L 299, 10.11.1998, s. 1).
 —
 Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2000/30/ES ze dne 6. června 2000 o silničních technických kontrolách užitkových vozidel provozovaných ve Společenství (Úř. věst. L 203, 10.8.2000, s. 1) naposledy pozměněná směrnicí Komise 2010/47/EU ze dne 5. července 2010 (Úř. věst. L 173, 8.7.2010, s. 33).
 —
 Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2005/55/ES ze dne 28. září 2005 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se opatření proti emisím plynných znečišťujících látek a znečišťujících částic ze vznětových motorů vozidel a emisím plynných znečišťujících látek ze zážehových motorů vozidel poháněných zemním plynem nebo zkapalněným ropným plynem (Úř. věst. L 275, 20.10.2005, s. 1) naposledy pozměněná směrnicí Komise 2008/74/ES ze dne 18. července 2008 (Úř. věst. L 192, 19.7.2008, s. 51).
 —
 Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/40/ES ze dne 6. května 2009 o technických prohlídkách motorových vozidel a jejich přípojných vozidel (přepracované znění) (Úř. věst. L 141, 6.6.2009, s. 12).
 —
 Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 595/2009 ze dne 18. června 2009 o schvalování typu motorových vozidel a motorů z hlediska emisí z těžkých nákladních vozidel (Euro VI) a o přístupu k informacím o opravách a údržbě vozidel, o změně nařízení (ES) č. 715/2007 a směrnice 2007/46/ES a o zrušení směrnic 80/1269/EHS, 2005/55/ES a 2005/78/ES (Úř. věst. L 188, 18.7.2009, s. 1) naposledy pozměněné nařízením Komise (EU) č. 133/2014 ze dne 31. ledna 2014 (Úř. věst. L 47, 18.2.2014, s. 1).
 —
 Nařízení Komise (EU) č. 582/2011 ze dne 25. května 2011, kterým se provádí a mění nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 595/2009 z hlediska emisí z těžkých nákladních vozidel (Euro VI) a kterým se mění přílohy I a III směrnice Evropského parlamentu a Rady 2007/46/ES (Úř. věst. L 167, 25.6.2011, s. 1), naposledy pozměněné nařízením Komise (EU) č. 627/2014 ze dne 12. června 2014 (Úř. věst. L 174, 13.6.2014, s. 28).
 Přeprava nebezpečného zboží
 —
 Směrnice Rady 95/50/ES ze dne 6. října 1995 o jednotných postupech kontroly při silniční přepravě nebezpečných věcí (Úř. věst. L 249, 17.10.1995, s. 35) naposledy pozměněná směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2008/54/ES ze dne 17. června 2008 (Úř. věst. L 162, 21.6.2008, s. 11).
 —
 Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2008/68/ES ze dne 24. září 2008 o pozemní přepravě nebezpečných věcí (Úř. věst. L 260, 30.9.2008, s. 13) naposledy pozměněná směrnicí Komise 2014/103/EU ze dne 21. listopadu 2014 (Úř. věst. L


text:
335, 22.11.2014, s. 15).
 Pro účely této dohody se ve Švýcarsku použijí tyto odchylky od směrnice 2008/68/ES:
 1. Silniční doprava
 Odchylky pro Švýcarsko podle čl. 6 odst. 2 písm. a) směrnice 2008/68/ES ze dne 24. září 2008 o pozemní přepravě nebezpečných věcí:
 RO–a–CH–1
 Předmět: Přeprava motorové nafty a topného oleje (číslo UN 1202) v cisternových kontejnerech.
 Odkaz na oddíl I.1 přílohy I této směrnice: 1.1.3.6 a 6.8.
 Obsah přílohy směrnice: Výjimky vztahující se na množství přepravovaná v jedné přepravní jednotce, předpisy týkající se konstrukce cisteren.
 Obsah vnitrostátních právních předpisů: Na cisternové kontejnery, které nebyly zkonstruovány podle bodu 6.8, ale podle vnitrostátních právních předpisů a které mají kapacitu nejvýše 1 210 l a jsou používány pro přepravu topného oleje nebo motorové nafty s číslem UN 1202, lze uplatnit výjimku uvedenou v bodě 1.1.3.6 Evropské dohody o mezinárodní silniční přepravě nebezpečných věcí (ADR).
 Původní odkaz na vnitrostátní právní předpisy: Bod 1.1.3.6.3 písm. b) a bod 6.14 dodatku I k vyhlášce o silniční přepravě nebezpečných věcí (SDR; RS 741.621).
 Datum skončení platnosti: 1. ledna 2017.
 RO–a–CH–2
 Předmět: Osvobození od požadavku mít ve vozidle přepravní doklad pro některá množství nebezpečných věcí podle bodu 1.1.3.6.
 Odkaz na oddíl I.1 přílohy I této směrnice: 1.1.3.6 a 5.4.1.
 Obsah přílohy směrnice: Požadavek mít přepravní doklad.
 Obsah vnitrostátních právních předpisů: Přeprava nevyčištěných prázdných kontejnerů patřících do přepravní kategorie 4 a naplněných nebo prázdných lahví se stlačeným plynem pro dýchací zařízení používaná záchrannými službami nebo jako potápěčské vybavení, pokud jejich množství nepřekročí limity stanovené v bodě 1.1.3.6, nepodléhá povinnosti mít ve vozidle přepravní doklad podle bodu 5.4.1.
 Původní odkaz na vnitrostátní právní předpisy: Bod 1.1.3.6.3 písm. c) dodatku I k vyhlášce o silniční přepravě nebezpečných věcí (SDR; RS 741.621).
 Datum skončení platnosti: 1. ledna 2017.
 RO–a–CH–3
 Předmět: Přeprava nevyčištěných prázdných cisteren společnostmi, které provádějí údržbu zařízení na skladování kapalin nebezpečných pro vodu.
 Odkaz na oddíl I.1 přílohy I této směrnice: 6.5, 6.8, 8.2 a 9.
 Obsah přílohy směrnice: Konstrukce, vybavení a kontrola cisteren a vozidel, výcvik řidičů.
 Obsah vnitrostátních právních předpisů: Vozidla a nevyčištěné prázdné cisterny/kontejnery používané společnostmi, které provádějí údržbu zařízení na skladování kapalin nebezpečných pro vodu, a sloužící k uchovávání kapalin během údržby pevných cisteren nepodléhají předpisům o konstrukci, vybavení a kontrole ani předpisům o označování a oranžové tabulce stanoveným dohodou ADR. Vztahují se na ně zvláštní předpisy o označování štítky a nápisy a řidič vozidla nemusí absolvovat výcvik uvedený v bodě 8.2.
 Původní odkaz na vnitrostátní právní předpisy: Bod 1.1.3.6.3.10 dodatku I k vyhlášce o silniční přepravě nebezpečných věcí (SDR; RS 741.621).
 Datum skončení platnosti: 1. ledna 2017.
 Odchylky pro Švýcarsko podle čl. 6 odst. 2 písm. b) bodu i) směrnice 2008/68/ES ze dne 24. září 2008 o pozemní přepravě nebezpečných věcí.
 RO–bi–CH–1
 Předmět: Přeprava odpadu z domácností obsahujícího nebezpečné věci do zařízení na likvidaci odpadu.
 Odkaz na oddíl I.1 přílohy I této směrnice: 2, 4.1.10, 5.2 a 5.4.
 Obsah přílohy směrnice: Klasifikace, společné balení, označování nápisy a štítky, dokumentace.
 Obsah vnitrostátních právních předpisů: Pravidla obsahují ustanovení týkající se zjednodušené klasifikace odpadu z domácností, který obsahuje

type: contracts

jurisdiction: EU


text:
nebezpečné věci (z domácností), odborníkem uznaným příslušným orgánem, používání vhodných nádob a rovněž výcvik řidičů. Odpad z domácností, který nemůže být odborníkem klasifikován, může být převezen v malém množství do zařízení na zpracování odpadu, a to s příslušnými údaji k jednotlivým balením a přepravním jednotkám.
 Původní odkaz na vnitrostátní právní předpisy: bod 1.1.3.7 dodatku I k vyhlášce o silniční přepravě nebezpečných věcí (SDR; RS 741.621).
 Poznámky: Tato pravidla se mohou uplatňovat pouze na přepravu odpadu z domácností obsahujícího nebezpečné věci mezi veřejnými zařízeními na zpracování odpadu a zařízeními na likvidaci odpadu.
 Datum skončení platnosti: 1. ledna 2017.
 RO–bi–CH–2
 Předmět: Zpáteční přeprava výrobků zábavní pyrotechniky.
 Odkaz na oddíl I.1 přílohy I této směrnice: 2.1.2, 5.4.
 Obsah přílohy směrnice: Klasifikace a dokumentace.
 Obsah vnitrostátních právních předpisů: S cílem usnadnit přepravu výrobků zábavní pyrotechniky s čísly UN 0335, 0336 a 0337 od maloobchodníků zpět k dodavatelům se počítá s výjimkami ohledně uvádění čisté hmotnosti a klasifikace výrobku v přepravním dokladu.
 Původní odkaz na vnitrostátní právní předpisy: Bod 1.1.3.8 dodatku I k vyhlášce o silniční přepravě nebezpečných věcí (SDR; RS 741.621).
 Poznámky: Podrobná kontrola přesného obsahu jednotlivých neprodaných výrobků v každém balení je u výrobků určených k maloobchodnímu prodeji prakticky nemožná.
 Datum skončení platnosti: 1. ledna 2017.
 RO–bi–CH–3
 Předmět: Osvědčení o výcviku podle dohody ADR pro cesty podniknuté za účelem přepravy porouchaných vozidel, cesty související s opravami, cesty podniknuté za účelem prohlídky cisternových vozidel/cisteren a pro cesty podniknuté v cisternových vozidlech odborníky odpovědnými za prohlídku těchto vozidel.
 Odkaz na oddíl I.1 přílohy I této směrnice: 8.2.1.
 Obsah přílohy směrnice: Řidiči vozidel musí absolvovat výcvik.
 Obsah vnitrostátních právních předpisů: Výcvik a osvědčení podle dohody ADR se nevyžadují u cest podniknutých za účelem přepravy porouchaných vozidel nebo u zkušebních jízd souvisejících s opravou, u cest v cisternových vozidlech za účelem prohlídky cisternového vozidla nebo jeho cisterny a rovněž u cest podniknutých odborníky odpovědnými za prohlídku cisternových vozidel.
 Původní odkaz na vnitrostátní právní předpisy: Pokyny Federálního ministerstva životního prostředí, dopravy, energetiky a spojů (DETEC) ze dne 30. září 2008 týkající se silniční přepravy nebezpečných věcí.
 Poznámky: Porouchaná vozidla nebo vozidla, u nichž probíhá oprava, a cisternová vozidla, která se připravují na technickou inspekci nebo u nichž v rámci inspekce již probíhá kontrola, v některých případech stále obsahují nebezpečné věci.
 Nadále se použijí požadavky uvedené v bodech 1.3 a 8.2.3.
 Datum skončení platnosti: 1. ledna 2017.
 2. Železniční doprava
 Odchylky pro Švýcarsko podle čl. 6 odst. 2 písm. a) směrnice 2008/68/ES ze dne 24. září 2008 o pozemní přepravě nebezpečných věcí.
 RA–a–CH–1
 Předmět: Přeprava motorové nafty a topného oleje (číslo UN 1202) v cisternových kontejnerech.
 Odkaz na oddíl II.1 přílohy II této směrnice: 6.8.
 Obsah přílohy směrnice: Právní předpisy týkající se konstrukce cisteren.
 Obsah vnitrostátních právních předpisů: Jsou povoleny cisternové kontejnery, které nebyly zkonstruovány podle bodu 6.8, ale podle vnitrostátních právních předpisů a které mají kapacitu nejvýše 1 210 l a jsou používány pro přepravu topného oleje nebo motorové nafty s číslem UN 1202.
 Původní odkaz na vnitrostátní právní předpisy: Příloha vyhlášky ministerstva DETEC ze dne 3. prosince


text:
1996 o přepravě nebezpečných věcí po železnici a na lanových drahách (RSD, RS 742.401.6) a kapitola 6.14 dodatku I k vyhlášce o silniční přepravě nebezpečných věcí (SDR, RS 741.621).
 Datum skončení platnosti: 1. ledna 2017.
 RA–a–CH–2
 Předmět: Přepravní doklad.
 Odkaz na oddíl II.1 přílohy II této směrnice: 5.4.1.1.1.
 Obsah přílohy směrnice: Obecné informace požadované v přepravním dokladu.
 Obsah vnitrostátních právních předpisů: Použití souhrnného označení v přepravním dokladu je možné, pokud je připojen seznam s předepsanými údaji stanovenými výše.
 Původní odkaz na vnitrostátní právní předpisy: Příloha vyhlášky ministerstva DETEC ze dne 3. prosince 1996 o přepravě nebezpečných věcí po železnici a na lanových drahách (RSD, RS 742.401.6).
 Datum skončení platnosti: 1. ledna 2017.
 —
 Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2010/35/EU ze dne 16. června 2010 o přepravitelných tlakových zařízeních a o zrušení směrnic Rady 76/767/EHS, 84/525/EHS, 84/526/EHS, 84/527/EHS a 1999/36/ES (Úř. věst. L 165, 30.6.2010, s. 1).
 ODDÍL 4 – PRÁVA PŘÍSTUPU A TRANZITU V žELEZNIČNÍ DOPRAVĚ
 —
 Směrnice Rady 91/440/EHS ze dne 29. července 1991 o rozvoji železnic Společenství (Úř. věst. L 237, 24.8.1991, s. 25).
 —
 Směrnice Rady 95/18/ES ze dne 19. června 1995 o vydávání licencí železničním podnikům (Úř. věst. L 143, 27.6.1995, s. 70).
 —
 Směrnice Rady 95/19/ES ze dne 19. června 1995 o přidělování kapacit železniční infrastruktury a o zpoplatnění infrastruktury (Úř. věst. L 143, 27.6.1995, s. 75).
 —
 Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/49/ES ze dne 29. dubna 2004 o bezpečnosti železnic Společenství a o změně směrnice Rady 95/18/ES o vydávání licencí železničním podnikům a směrnice 2001/14/ES o přidělování kapacity železniční infrastruktury, zpoplatnění železniční infrastruktury a o vydávání osvědčení o bezpečnosti (směrnice o bezpečnosti železnic) (Úř. věst. L 164, 30.4.2004, s. 44) naposledy pozměněná směrnicí Komise 2014/88/EU ze dne 9. července 2014 (Úř. věst. L 201, 10.7.2014, s. 9).
 —
 Nařízení Komise (ES) č. 653/2007 ze dne 13. června 2007 o používání společného evropského vzoru pro osvědčení o bezpečnosti a žádosti podle článku 10 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/49/ES a o platnosti osvědčení o bezpečnosti předkládaných podle směrnice 2001/14/ES (Úř. věst. L 153, 14.6.2007, s. 9) ve znění nařízení Komise (EU) č. 445/2011 ze dne 10. května 2011 (Úř. věst. L 122, 11.5.2011, s. 22).
 —
 Rozhodnutí Komise 2007/756/ES ze dne 9. listopadu 2007, kterým se přijímá společná specifikace celostátního registru vozidel stanoveného podle čl. 14 odst. 4 a 5 směrnic 96/48/ES a 2001/16/ES (Úř. věst. L 305, 23.11.2007, s. 30), ve znění rozhodnutí Komise 2011/107/EU ze dne 10. února 2011 (Úř. věst. L 43, 17.2.2011, s. 33).
 —
 Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2008/57/ES ze dne 17. června 2008 o interoperabilitě železničního systému ve Společenství (přepracované znění) (Úř. věst. L 191, 18.7.2008, s. 1) naposledy pozměněná směrnicí Komise 2014/38/EU ze dne 10. března 2014 (Úř. věst. L 70, 11.3.2014, s. 20).
 —
 Nařízení Komise (ES) č. 352/2009 ze dne 24. dubna 2009 o přijetí společné bezpečnostní metody pro hodnocení a posuzování rizik, jak je uvedeno v čl. 6 odst. 3 písm. a) směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/49/ES (Úř. věst. L 108, 29.4.2009,


text:
s. 4).
 —
 Rozhodnutí Komise 2010/713/EU ze dne 9. listopadu 2010 o modulech pro postupy posuzování shody, vhodnosti pro použití a ES ověřování, které mají být použity v technických specifikacích pro interoperabilitu přijatých na základě směrnice Evropského parlamentu a Rady 2008/57/ES (Úř. věst. L 319, 4.12.2010, s. 1).
 —
 Nařízení Komise (EU) č. 1158/2010 ze dne 9. prosince 2010 o společné bezpečnostní metodě pro posuzování shody s požadavky pro získání osvědčení o bezpečnosti železnic (Úř. věst. L 326, 10.12.2010, s. 11).
 —
 Nařízení Komise (EU) č. 1169/2010 ze dne 10. prosince 2010 o společné bezpečnostní metodě pro posuzování shody s požadavky pro získání schválení z hlediska bezpečnosti železnic (Úř. věst. L 327, 11.12.2010, s. 13).
 —
 Nařízení Komise (EU) č. 201/2011 ze dne 1. března 2011 o vzoru prohlášení o shodě s povoleným typem železničního vozidla (Úř. věst. L 57, 2.3.2011, s. 8).
 —
 Rozhodnutí Komise 2011/275/EU ze dne 26. dubna 2011 o technické specifikaci pro interoperabilitu subsystému ‚infrastruktura‘ transevropského konvenčního železničního systému (Úř. věst. L 126, 14.5.2011, s. 53) ve znění rozhodnutí Komise 2012/464/EU ze dne 23. července 2012 (Úř. věst. L 217, 14.8.2012, s. 20).
 —
 Nařízení Komise (EU) č. 445/2011 ze dne 10. května 2011 o systému udělování osvědčení pro subjekty odpovědné za údržbu nákladních vozů a o změně nařízení (ES) č. 653/2007 (Úř. věst. L 122, 11.5.2011, s. 22).
 —
 Nařízení Komise (EU) č. 454/2011 ze dne 5. května 2011 o technické specifikaci pro interoperabilitu týkající se subsystému ‚využití telematiky v osobní dopravě‘ transevropského železničního systému (Úř. věst. L 123, 12.5.2011, s. 11) naposledy pozměněné nařízením Komise (EU) 2015/302 ze dne 25. února 2015 (Úř. věst. L 55, 26.2.2015, s. 2).
 —
 Prováděcí rozhodnutí Komise 2011/633/EU ze dne 15. září 2011 o společných specifikacích registru železniční infrastruktury (Úř. věst. L 256, 1.10.2011, s. 1).
 —
 Prováděcí rozhodnutí Komise 2011/665/EU ze dne 4. října 2011 o evropském registru povolených typů železničních vozidel (Úř. věst. L 264, 8.10.2011, s. 32).
 —
 Rozhodnutí Komise 2012/88/EU ze dne 25. ledna 2012 o technické specifikaci pro interoperabilitu týkající se subsystémů pro řízení a zabezpečení transevropského železničního systému (Úř. věst. L 51, 23.2.2012, s. 1) naposledy pozměněné rozhodnutím Komise (EU) 2015/14 ze dne 5. ledna 2015 (Úř. věst. L 3, 7.1.2015, s. 44).
 —
 Rozhodnutí Komise 2012/757/EU ze dne 14. listopadu 2012 o technické specifikaci pro interoperabilitu týkající se subsystému ‚provoz a řízení dopravy‘ železničního systému v Evropské unii a o změně rozhodnutí 2007/756/ES (Úř. věst. L 345, 15.12.2012, s. 1) ve znění rozhodnutí Komise 2013/710/EU ze dne 2. prosince 2013 (Úř. věst. L 323, 4.12.2013, s. 35).
 —
 Nařízení Komise (EU) č. 1077/2012 ze dne 16. listopadu 2012 o společné bezpečnostní metodě pro dozor vykonávaný vnitrostátními bezpečnostními orgány po vydání osvědčení o bezpečnosti nebo schválení z hlediska bezpečnosti (Úř. věst. L 320, 17.11.2012, s. 3).
 —
 Nařízení Komise (EU) č. 1078/2012 ze dne 16. listopadu 2012 o společné bezpečnostní metodě sledování, kterou mají používat železniční podniky, provozovatelé infrastruktury po získání osvědčení o bezpečnosti nebo schválení z hlediska bezpečnosti a subjekty odpovědné


text:
za údržbu (Úř. věst. L 320, 17.11.2012, s. 8).
 —
 Nařízení Komise (EU) č. 321/2013 ze dne 13. března 2013 o technické specifikaci pro interoperabilitu subsystému ‚kolejová vozidla – nákladní vozy‘ železničního systému v Evropské unii a o zrušení rozhodnutí Komise 2006/861/ES (Úř. věst. L 104, 12.4.2013, s. 1) ve znění nařízení Komise (EU) č. 1236/2013 (Úř. věst. L 322, 3.12.2013, s. 23).
 —
 Nařízení Komise (EU) č. 1300/2014 ze dne 18. listopadu 2014 o technických specifikacích pro interoperabilitu týkajících se přístupnosti železničního systému Unie pro osoby se zdravotním postižením a osoby s omezenou schopností pohybu a orientace (Úř. věst. L 356, 12.12.2014, s. 110).
 —
 Nařízení Komise (EU) č. 1301/2014 ze dne 18. listopadu 2014 o technické specifikaci pro interoperabilitu subsystému energie železničního systému v Unii (Úř. věst. L 356, 12.12.2014, s. 179).
 —
 Nařízení Komise (EU) č. 1302/2014 ze dne 18. listopadu 2014 o technické specifikaci pro interoperabilitu subsystému kolejová vozidla – lokomotivy a kolejová vozidla pro přepravu osob železničního systému v Evropské unii (Úř. věst. L 356, 12.12.2014, s. 228).
 —
 Nařízení Komise (EU) č. 1303/2014 ze dne 18. listopadu 2014 o technické specifikaci pro interoperabilitu týkající se bezpečnosti v železničních tunelech železničního systému Evropské unie (Úř. věst. L 356, 12.12.2014, s. 394).
 —
 Nařízení Komise (EU) č. 1304/2014 ze dne 26. listopadu 2014 o technické specifikaci pro interoperabilitu subsystému kolejová vozidla – hluk, kterým se mění rozhodnutí 2008/232/ES a zrušuje rozhodnutí 2011/229/EU (Úř. věst. L 356, 12.12.2014, s. 421).
 —
 Nařízení Komise (EU) č. 1305/2014 ze dne 11. prosince 2014 o technické specifikaci pro interoperabilitu subsystému ‚Využití telematiky v nákladní dopravě‘ železničního systému Evropské unie a zrušuje rozhodnutí (ES) č. 62/2006 (Úř. věst. L 356, 12.12.2014, s. 438).
 ODDÍL 5 – JINÉ OBLASTI
 —
 Směrnice Rady 92/82/EHS ze dne 19. října 1992 o sbližování sazeb spotřebních daní z minerálních olejů (Úř. věst. L 316, 31.10.1992, s. 19).
 —
 Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/54/ES ze dne 29. dubna 2004 o minimálních bezpečnostních požadavcích na tunely transevropské silniční sítě (Úř. věst. L 167, 30.4.2004, s. 39).
 —
 Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2008/96/ES ze dne 19. listopadu 2008 o řízení bezpečnosti silniční infrastruktury (Úř. věst. L 319, 29.11.2008, s. 59).“
 PŘÍLOHA 2
 „PŘÍLOHA 3
 EVROPSKÉ SPOLEČENSTVÍ
 (a) (Barva Pantone light blue 290 nebo co nejbližší této barvě, celulózový papír formát DIN A4, alespoň 100 g/m2)(První strana povolení)
 (Znění v (jednom) úředním jazyce členského státu vydávajícího povolení)
 Rozlišovací znak státu (1) vydávajícího povolení:
 Název příslušného orgánu:
 POVOLENÍ č. ...
 nebo
 OVĚŘENÁ KOPIE č. ...
 pro mezinárodní přepravu zboží po silnici pro cizí potřebu
 Toto povolení opravňuje (2): ...
 ...
 ...
 k účasti na mezinárodní přepravě zboží po silnici pro cizí potřebu a použití jakékoli trasy pro jízdy nebo části jízd uskutečněných na území Společenství, jak je stanoveno v nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1072/2009 ze dne 21. října 2009 o společných pravidlech pro přístup na trh mezinárodní silniční nákladní dopravy a podle obecných ustanovení tohoto povolení.
 Zvláštní poznámky: ...
 ...
 Toto povolení platí od ...
 do


text:
...
 Vydáno v ...,
 Dne ...
 ... (3)
 (b) (Druhá strana povolení)(Znění v (jednom) úředním jazyce členského státu vydávajícího povolení)
 OBECNÁ USTANOVENÍ
 Toto povolení se vydává podle nařízení (ES) č. 1072/2009.
 Toto povolení opravňuje držitele k provozování mezinárodní přepravy zboží po silnici pro cizí potřebu a k použití jakékoli trasy, k jízdám nebo částem jízd, které jsou uskutečněny na území Společenství, a podle potřeby za těchto podmínek:
 —
 pokud se výchozí místo a místo určení nachází ve dvou odlišných členských státech, s tranzitem nebo bez tranzitu přes území jednoho nebo více členských států nebo třetích zemí,
 —
 z členského státu do třetí země nebo naopak, s tranzitem nebo bez tranzitu přes území jednoho nebo více členských států nebo třetích zemí,
 —
 mezi třetími zeměmi s tranzitem přes území jednoho nebo více členských států
 a jízdám bez nákladu v souvislosti s takovou přepravou.
 V případě přepravy z členského státu do třetí země nebo naopak platí toto povolení pro tu část jízdy, která vedla po území Společenství. Na území členského státu, ve kterém proběhla nakládka a vykládka, platí toto povolení až po uzavření nezbytné dohody mezi Společenstvím a dotyčnou třetí zemí v souladu s nařízením (ES) č. 1072/2009.
 Toto povolení se vydává osobně držiteli a je nepřenosné.
 Příslušný orgán členského státu, který povolení vydal, může povolení odebrat, zejména jestliže dopravce:
 —
 nesplnil všechny podmínky pro vydání povolení,
 —
 uvedl nesprávné údaje nezbytné pro vydání nebo prodloužení povolení.
 Originál povolení si ponechá dopravní podnik.
 Ověřená kopie povolení musí být uložena ve vozidle (4). V případě jízdní soupravy musí být ověřená kopie uložena v motorovém vozidle. Povolení se vztahuje na soupravu vozidel, i když přívěs nebo návěs není registrovaný na jméno držitele povolení či nemá povolení k použití v silničním provozu na jeho jméno, nebo pokud je registrovaný nebo má povolení k použití v silničním provozu v jiném členském státě.
 Povolení je nutno předložit kdykoli na požádání zmocněného kontrolního pracovníka.
 Na území každého členského státu musí držitel povolení dodržovat podmínky právních a správních předpisů použitelných v daném státě, zejména co se týče dopravy a provozu.“
 (1) Rozlišovací znaky členských států jsou: (A) Rakousko, (B) Belgie, (BG) Bulharsko, (CZ) Česká republika, (CY) Kypr, (D) Německo, (DK) Dánsko, (E) Španělsko), (EST) Estonsko, (F) Francie, (FIN) Finsko, (GR) Řecko, (H) Maďarsko, (HR) Chorvatsko, (I) Itálie, (IRL) Irsko, (L) Lucembursko, (LV) Lotyšsko, (LT) Litva, (MT) Malta, (NL) Nizozemsko, (P) Portugalsko, (PL) Polsko, (RO) Rumunsko, (S) Švédsko, (SLO) Slovinsko, (SK) Slovensko, (UK) Spojené království.
 (2) Název nebo obchodní jméno a celá adresa dopravce.
 (3) Podpis a razítko vydávajícího příslušného orgánu.
 (4) „Vozidlo“ znamená motorové vozidlo registrované v členském státě nebo jízdní souprava vozidel, z nichž přinejmenším motorové vozidlo je registrováno v členském státě, a používané výhradně k přepravě zboží.
 PŘÍLOHA 3
 „PŘÍLOHA 4
 DRUHY PŘEPRAVY A JÍZDY BEZ NÁKLADU PROVÁDĚNÉ V SOUVISLOSTI S TOUTO PŘEPRAVOU, KTERÉ NEPODLÉHAJÍ PŘEPRAVNÍM LICENCÍM A POVOLENÍM
 1.
 Přeprava poštovních zásilek, která se uskutečňuje v rámci všeobecné služby.
 2.
 Přeprava poškozených nebo havarovaných vozidel.
 3.
 Přeprava zboží motorovými vozidly, jejichž celková přípustná hmotnost včetně celkové


text:
hmotnosti připojeného vozidla nepřesahuje 3,5 tuny.
 4.
 Přeprava zboží motorovými vozidly, pokud jsou splněny tyto podmínky:
 a)
 přepravované zboží je ve vlastnictví podniku nebo je jím prodáváno, kupováno, pronajímáno, najímáno, vyráběno, získáváno, zpracováváno nebo opravováno;
 b)
 účelem přepravy je převést zboží z podniku nebo do podniku, nebo jeho přemístění jak uvnitř podniku, nebo mimo podnik, jde-li o přepravu pro vlastní potřebu;
 c)
 motorová vozidla vykonávající takovou přepravu musí být řízena zaměstnanci podniku nebo jim dána k dispozici na základě smluvního závazku;
 d)
 vozidla přepravující zboží musí být ve vlastnictví podniku, nebo jím být pořízena na splátky nebo je musí mít podnik v pronájmu, přičemž v naposledy uvedeném případě musí tato vozidla splňovat podmínky směrnice Evropského parlamentu a Rady 2006/1/ES (1).
 Toto ustanovení neplatí pro použití náhradního vozidla během dočasné poruchy vozidla, které by bylo používané za normálních okolností;
 e)
 přeprava smí být pouze pomocnou činností v rámci celkové činnosti podniku.
 5.
 Přeprava léků, zdravotnických přístrojů a vybavení, jakož i dalšího materiálu pro poskytování pomoci v naléhavých případech (zejména při živelných pohromách).“
 (1) Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2006/1/ES ze dne 18. ledna 2006 o užívání vozidel najatých bez řidiče pro silniční přepravu zboží (Úř. věst. L 33, 4.2.2006, s. 82).
 PŘÍLOHA 4
 „PŘÍLOHA 7
 MEZINÁRODNÍ PŘEPRAVA CESTUJÍCÍCH AUTOKAREM A AUTOBUSEM
 Článek 1
 Definice
 Pro účely této dohody platí tyto definice:
 1. Linková doprava
 1.1. Linkovou dopravou se rozumí přeprava cestujících v určených časech a po určených trasách, kdy cestující mohou vystupovat a nastupovat na předem určených místech. S výjimkou případné povinné rezervace je linková doprava přístupná všem.
 Pravidelnost linkové dopravy není nijak dotčena tím, že provozní podmínky této dopravy mohou být upraveny.
 1.2. Doprava, organizovaná kýmkoliv, zajišťující přepravu zvláštních kategorií cestujících s vyloučením jiných cestujících, pokud je tato doprava zajišťována za podmínek stanovených v bodu 1.1, se považuje za linkovou dopravu. Tato doprava je dále nazývána ‚zvláštní linková doprava‘.
 Zvláštní linková doprava zahrnuje:
 a)
 přepravu zaměstnanců mezi bydlištěm a pracovištěm;
 b)
 přepravu žáků a studentů mezi bydlištěm a vzdělávacími institucemi.
 Pravidelnost zvláštní linkové dopravy není nijak dotčena tím, že provozní podmínky této dopravy mohou být upraveny podle potřeb uživatelů.
 1.3. Organizace souběžných nebo dočasných linkových spojů poskytovaných stejným uživatelům jako linkové spoje, nezastavujících na určitých zastávkách a zastavujících na dodatečných zastávkách ke stávajícím linkovým spojům, se řídí stejnými pravidly jako stávající linkové spoje.
 2. Příležitostná doprava
 2.1. Příležitostnou dopravou se rozumí doprava, která nesplňuje požadavky linkové dopravy ani zvláštní linkové dopravy a která se vyznačuje zejména tím, že přepravuje skupiny vytvořené z podnětu zákazníka nebo samotného dopravce.
 Organizace souběžných nebo dočasných linkových spojů srovnatelných se stávající linkovou dopravou a určených jejím uživatelům je vázána na povolení v souladu s postupem stanoveným v části 1.
 2.2. Samotná skutečnost, že doprava uvedená v bodě 2 je provozována v určitých intervalech, nepostačuje k tomu, aby přestala být považována za příležitostnou dopravu.
 2.3. Příležitostná doprava může být zajišťována skupinou dopravců, kteří jednají na účet jediného objednavatele.
 Jména takových dopravců a případně přestupní místa na trase se oznamují příslušným orgánům dotyčných členských zemí Evropské unie


text:
a Švýcarska v souladu s postupem stanoveným společným výborem.
 3. Doprava na vlastní náklady
 Doprava na vlastní náklady je doprava provozovaná za neziskovým nebo nekomerčním účelem fyzickými nebo právnickými osobami, pokud:
 —
 doprava je pro fyzickou nebo právnickou osobu pouze vedlejší činností,
 —
 použitá vozidla jsou ve vlastnictví fyzické nebo právnické osoby nebo jsou pořizována formou splátek nebo dlouhodobé leasingové smlouvy a jsou řízena zaměstnancem této fyzické nebo právnické osoby nebo přímo touto fyzickou osobou nebo zaměstnancem podniku či jim byla dána k dispozici na základě smluvního závazku.
 Část I
 LINKOVÉ SPOJE PODLÉHAJÍCÍ POVOLENÍ
 Článek 2
 Charakter povolení
 1. Povolení se vydávají na jméno dopravního podniku; nejsou jím přenosná na třetí strany. Nicméně dopravce, který získal povolení, může se souhlasem orgánu uvedeného v čl. 3 odst. 1 této přílohy provozovat služby prostřednictvím pověřené osoby. V tomto případě se v povolení vyznačí název tohoto podniku a jeho funkce pověřené osoby. Pověřená osoba musí splňovat podmínky stanovené v článku 17 této dohody.
 V případě podniků spojených pro účely poskytování linkových spojů se povolení vydává na jména všech podniků. Vydává se podniku, který řídí provoz, a ostatní obdrží opisy povolení. V povolení musí být uvedena jména všech provozovatelů.
 2. Doba platnosti povolení nesmí překročit pět let.
 3. V povolení se uvádí:
 a)
 druh spoje;
 b)
 trasa spoje, zejména výchozí místo a místo určení;
 c)
 období platnosti povolení;
 d)
 zastávky a jízdní řád.
 4. Povolení musí odpovídat vzoru stanovenému v nařízení Komise (EU) č. 361/2014 (1).
 5. Povolení opravňuje jeho držitele k provozování linkového spoje na území smluvních stran.
 6. Provozovatel linkových spojů může použít pro vyřešení dočasných nebo výjimečných situací náhradní vozidla.
 V tomto případě musí dopravce zajistit, aby bylo vozidlo vybaveno těmito doklady:
 —
 kopií povolení linkového spoje,
 —
 kopií smlouvy mezi provozovatelem linkového spoje a podnikem poskytujícím náhradní vozidla nebo odpovídajícím dokladem,
 —
 ověřenou kopií licence Společenství v případě dopravců Evropské unie nebo podobné švýcarské licence v případě švýcarských dopravců, která byla vydána provozovateli, který poskytuje pro linkový spoj náhradní vozidla.
 Článek 3
 Podání žádosti o povolení
 1. Provozovatelé Evropské unie žádající o povolení předloží své žádosti v souladu ustanoveními článku 7 nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1073/2009 (2) a švýcarští provozovatelé žádající o povolení předloží své žádosti v souladu s ustanoveními kapitoly 3 vyhlášky ze dne 4. listopadu 2009 o přepravě cestujících (OTV) (3). V případě spojů, které nepodléhají povolení ve Švýcarsku, ale podléhají povolení v Evropské unii, švýcarští provozovatelé žádající o povolení předkládají své žádosti příslušným švýcarským orgánům, nachází-li se výchozí místo spoje ve Švýcarsku.
 2. Žádosti musí odpovídat vzoru stanovenému v nařízení (EU) č. 361/2014.
 3. Osoby žádající o povolení uvádějí veškeré doplňkové informace, které považují za důležité nebo které požaduje vydávající orgán. Zejména musí žadatelé předložit časový plán jízdy, který umožňuje zkontrolovat, zda spoje splňují ustanovení právních předpisů o době jízdy a odpočinku. Dopravci Evropské unie také předkládají kopii licence Společenství pro mezinárodní přepravu cestujících po silnici pro cizí potřebu a švýcarští dopravci podobnou švýcarskou licenci vydanou provozovateli linkového spoje.
 Článek 4
 Povolovací postup
 1.


text:
Povolení se vydávají po dohodě s příslušnými orgány smluvních stran, na jejichž území cestující nastupují nebo vystupují. Vydávající orgán zasílá své hodnocení těmto orgánům, jakož i příslušným orgánům členských států Evropské unie, jejichž územím projíždějí bez zastávky k vystoupení nebo nastoupení cestujících, spolu s kopií žádosti a kopiemi veškeré další související dokumentace.
 2. Příslušné orgány Švýcarska a členských států Evropské unie, o jejichž souhlas bylo požádáno, oznámí vydávajícímu orgánu své rozhodnutí do dvou měsíců. Tato časová lhůta běží ode dne přijetí žádosti o souhlas a tento den je uveden na potvrzení přijetí. Pokud v této lhůtě vydávající orgán neobdrží odpověď, má se za to, že dožádaný orgán poskytl svůj souhlas, a vydávající orgán vydá povolení. Je-li rozhodnutí obdržené od příslušných orgánů smluvních stran, o jejichž souhlas bylo požádáno, záporné, musí být řádně zdůvodněno.
 3. S výhradou odstavců 7 a 8 vydávající orgán vydá rozhodnutí během čtyř měsíců ode dne podání žádosti dopravcem.
 4. Žádost se udělí, pokud nebude zjištěno toto:
 a)
 žadatel není schopen provozovat spoj, na který se žádost vztahuje, vybavením, se kterým je oprávněn přímo nakládat;
 b)
 žadatel v minulosti porušil vnitrostátní nebo mezinárodní právní předpisy o silniční dopravě, zejména podmínky a požadavky související s povolováním mezinárodní silniční přepravy cestujících, nebo se dopustil závažného porušení právních předpisů v oblasti pravidel bezpečnosti silničního provozu, zejména ustanovení, která se vztahují na vozidla, dobu řízení a odpočinku řidičů;
 c)
 v případě žádosti o prodloužení povolení nesplnil žadatel podmínky pro udělení tohoto povolení;
 d)
 příslušný orgán jedné ze smluvních stran rozhodne na základně podrobné analýzy, že příslušný spoj by na dotčených přímých úsecích vážně narušil životaschopnost srovnatelného spoje provozovaného v rámci jedné či několika smluv o veřejné službě podle platného práva smluvní strany. V tomto případě příslušný orgán stanoví nediskriminační kritéria, jež umožní určit, zda by spoj, který je předmětem žádosti, vážně narušil životaschopnost výše uvedeného srovnatelného spoje, a na žádost společného výboru mu je sdělí;
 e)
 příslušný orgán jedné ze smluvních stran rozhodne na základně podrobné analýzy, že hlavním cílem spoje není přeprava cestujících mezi zastávkami na území smluvních stran.
 Pokud stávající autokarová nebo autobusová služba vážně ovlivňuje na dotčených přímých úsecích životaschopnost srovnatelného spoje provozovaného v rámci jedné nebo několika smluv o veřejné službě podle práva jedné smluvní strany následkem mimořádných okolností, které nebylo možno předvídat v okamžiku, kdy bylo povolení vydáno, příslušný orgán jedné ze smluvních stran může po souhlasu společného výboru pozastavit nebo odebrat povolení k provozování mezinárodního spoje autobusem a autokarem poté, co šest měsíců předem dopravce na tuto možnost upozorní.
 Samotná skutečnost, že dopravce nabízí nižší ceny než jiní provozovatelé silniční dopravy nebo že je příslušný spoj již provozován jinými provozovateli silniční dopravy, neopravňuje k odmítnutí žádosti.
 5. Povolující orgán může odmítnout žádosti jen z důvodů slučitelných s touto dohodou.
 6. Jestliže postup pro dosažení dohody podle odstavce 1 neumožňuje povolujícímu orgánu o žádosti rozhodnout, je záležitost předána společnému výboru.
 7. Společný výbor co nejrychleji přijme rozhodnutí, které nabývá účinnosti do třiceti dnů od jeho oznámení Švýcarsku a dotčeným členským státům Evropské unie.
 8. Po ukončení


text:
postupu podle tohoto článku uvědomí povolující orgán všechny orgány uvedené v odstavci 1 o svém rozhodnutí a případně jim zašle kopii povolení.
 Článek 5
 Udělení a prodloužení povolení
 1. Po ukončení postupu uvedeného v článku 4 této přílohy udělí povolující orgán povolení nebo žádost formálně zamítne.
 2. Rozhodnutí, kterým byla žádost zamítnuta, musí být zdůvodněno. Smluvní strany zajistí dopravcům, aby se v případě zamítnutí žádosti mohli domáhat svých práv.
 3. Článek 4 této přílohy platí obdobně pro žádosti o prodloužení povolení nebo o změnu podmínek provozování spoje, který podléhá povolení.
 O menších změnách provozních podmínek, zejména úpravách četnosti spoje, jízdného a jízdních řádů, uvědomí vydávající orgán příslušné orgány druhé smluvní strany.
 Článek 6
 Zánik platnosti povolení
 Postup, kterým se řídí zánik platnosti povolení, se stanoví v článku 10 nařízení (ES) č. 1073/2009 a článku 46 OTV.
 Článek 7
 Povinnosti dopravce
 1. S výjimkou tzv. vyšší moci musí provozovatel linkové dopravy přijmout během doby platnosti povolení všechna opatření k provozování spoje, tak aby odpovídal všem požadavkům pro návaznost, přesnost a přepravní kapacitu a splňoval ostatní podmínky stanovené příslušným orgánem podle čl. 2 odst. 3 této přílohy.
 2. Dopravce musí trasu, zastávky, jízdní řád, jízdné a ostatní podmínky přepravy zveřejnit tak, aby tyto informace byly snadno k dispozici všem uživatelům.
 3. Švýcarsko a dotyčné členské státy Evropské unie mohou vzájemnou dohodou a po dohodě s držitelem povolení změnit provozní podmínky linkové přepravy.
 Část II
 PŘÍLEŽITOSTNÁ DOPRAVA A JINÁ DOPRAVA, NA KTEROU SE NEVZTAHUJE POVOLENÍ
 Článek 8
 Kontrolní doklady
 1. Doprava podle čl. 18 odst. 1 dohody probíhá na základě kontrolního dokladu (jízdního listu).
 2. Dopravce provozující příležitostnou dopravu je povinen vyplnit jízdní list před započetím každé jízdy.
 3. Knihy jízdních listů poskytují příslušné orgány Švýcarska nebo členského státu Evropské unie, v němž je dopravce usazen, nebo jimi určené subjekty.
 4. Vzor kontrolního dokladu a způsob jeho používání se stanoví v nařízení (EU) č. 361/2014.
 5. U dopravy podle čl. 18 odst. 2 dohody slouží jako kontrolní doklad smlouva nebo její ověřená kopie.
 Článek 9
 Osvědčení
 Osvědčení podle čl. 18 odst. 6 dohody se vydává příslušným orgánem Švýcarska nebo členského státu Evropské unie, kde je vozidlo registrováno.
 Musí odpovídat vzoru stanovenému v nařízení (EU) č. 361/2014.
 Část III
 KONTROLY A SANKCE
 Článek 10
 Jízdenky
 1. Provozovatelé linkové dopravy, s výjimkou zvláštní linkové dopravy, vystavují jednotlivou nebo hromadnou jízdenku, která uvádí tyto údaje:
 —
 výchozí a cílové místo, případně i zpáteční jízdy,
 —
 dobu platnosti jízdenky,
 —
 cenu přepravy.
 2. Jízdenka ve smyslu odstavce 1 se předkládá na požádání oprávněného kontrolního pracovníka.
 Článek 11
 Silniční kontroly a kontroly v podniku
 1. U dopravy pro cizí potřebu musí být ve vozidle uloženy a na žádost oprávněného kontrolního pracovníka předloženy tyto doklady: ověřená kopie licence Společenství pro dopravce Evropské unie nebo obdobná švýcarská licence u švýcarských dopravců a v závislosti na druhu služby buď povolení (nebo jeho ověřená kopie) nebo jízdní list.
 U dopravy na vlastní náklady musí být ve vozidle uloženo a na žádost oprávněného kontrolního pracovníka předloženo osvědčení (nebo jeho ověřená kopie).
 2. Dopravci


text:
mezinárodní přepravy cestujících, kteří provozují autokary a autobusy, umožní všechny kontroly zajišťující řádné provozování této přepravy, zejména pokud jde o dobu řízení a odpočinku.
 Článek 12
 Vzájemná pomoc a sankce
 1. Příslušné orgány smluvních stran si poskytují vzájemnou pomoci, aby zajistily provádění a kontrolu ustanovení této přílohy. Vyměňují si informace prostřednictvím vnitrostátních kontaktních míst zřízených podle článku 18 nařízení (ES) č. 1071/2009 (4).
 2. Příslušné orgány smluvní strany, ve které je dopravce usazen, odejmou licenci Společenství dopravcům Evropské unie nebo obdobnou švýcarskou licenci v případě švýcarských dopravců, jestliže držitel:
 a)
 nesplňuje podmínky čl. 17 odst. 1 dohody, nebo
 b)
 poskytl nepřesné informace o údajích nezbytných pro vydání licence Společenství dopravcům Evropské unie nebo obdobné švýcarské licence v případě švýcarských dopravců.
 3. Vydávající orgán odejme povolení, jestliže držitel nesplňuje podmínky, na jejichž základě bylo podlé této dohody povolení vydáno, zejména, požádají-li o to příslušné orgány smluvní strany, ve které je dopravce usazen. Vydávající orgán o tom neprodleně uvědomí příslušné orgány druhé smluvní strany.
 4. Příslušné orgány smluvní strany, ve které je dopravce usazen, mohou zejména odejmout licenci Společenství dopravci Evropské unie nebo obdobnou švýcarskou licenci v případě švýcarského dopravce nebo mohou dočasně nebo částečně odejmout ověřené kopie jeho licence Společenství nebo obdobné švýcarské licence u švýcarského dopravce v případě, že dopravce závažným způsobem porušil dopravní předpisy a pravidla bezpečnosti silničního provozu, zejména ustanovení týkající se doby jízdy a odpočinku řidičů a neoprávněného provozování souběžné nebo příležitostné dopravy podle čl. 1 bodu 2.1.
 Tyto sankce se stanoví podle závažnosti přestupku spáchaného držitelem licence Společenství u dopravců Evropské unie nebo obdobné švýcarské licence v případě švýcarských dopravců a podle celkového počtu ověřených kopií, které drží v souvislosti s mezinárodní dopravou.
 Příslušné orgány smluvní strany, na jejímž území je dopravce usazen, uvedou příslušným orgánům smluvní strany, na jejímž území byly přestupky zjištěny, a to v nejkratší možné lhůtě a nejpozději do šesti týdnů po přijetí konečného rozhodnutí o daném případě, zda došlo k udělení výše uvedených sankcí. Nejsou-li tyto sankce uděleny, příslušné orgány smluvní strany, na jejímž území je dopravce usazen, sdělí důvody neudělení.
 5. Pokud se příslušné orgány jedné ze smluvních stran dozví o vážném porušení této přílohy nebo právních předpisů v oblasti přepravy po silnici, jež je přičitatelné dopravci, který v ní nesídlí, předá smluvní strana, na jejímž území byl přestupek zjištěn, příslušným orgánům smluvní strany, na jejímž území je dopravce usazen, a to v nejkratší možné lhůtě a nejpozději do šesti týdnů po přijetí jejich konečného rozhodnutí, tyto informace:
 a)
 popis přestupku a den a hodinu, kdy k němu došlo;
 b)
 kategorii, typ a vážnost přestupku a
 c)
 udělené a provedené sankce.
 Příslušné orgány přijímající smluvní strany mohou požádat příslušné orgány smluvní strany, na jejímž území je dopravce usazen, aby udělily správní sankce podle odstavce 4.
 6. Smluvní strany zaručují, že dopravci mají možnost odvolání proti každé správní sankci, která by jim byla udělena uplatněním tohoto článku.
 Článek 13
 Zápis do vnitrostátního elektronického rejstříku
 Smluvní strany zajistí, aby závažná porušení právních předpisů v oblasti silniční dopravy, kterých se dopustili podnikatelé v


text:
silniční osobní dopravě usazení na jejich území a jež vedla k uložení sankce příslušnými orgány členského státu Evropské unie nebo Švýcarska, jakož i dočasné nebo trvalé odejmutí licence Společenství dopravcům z Evropské unie či podobné švýcarské licence v případě švýcarských dopravců nebo jejího ověřeného opisu byly zapsány do vnitrostátního elektronického rejstříku podniků silniční dopravy. Položky v rejstříku, které se týkají dočasného nebo trvalého odejmutí licence Společenství dopravcům z Evropské unie či podobné švýcarské licence v případě švýcarských dopravců, zůstávají v databázi po dobu alespoň dvou let ode dne uplynutí doby, na kterou byla licence dočasně odejmuta, nebo dvou let ode dne trvalého odejmutí licence.“
 (1) Nařízení Komise (EU) č. 361/2014 ze dne 9. dubna 2014, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1073/2009 ohledně dokladů pro mezinárodní přepravu cestujících autokary a autobusy a kterým se zrušuje nařízení Komise (ES) č. 2121/98 (Úř. věst. L 107, 10.4.2014, s. 39).
 (2) Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1073/2009 ze dne 21. října 2009 o společných pravidlech pro přístup na mezinárodní trh autokarové a autobusové dopravy a o změně nařízení (ES) č. 561/2006 (Úř. věst. L 300, 14.11.2009, s. 88).
 (3) RS/SR/745.11.
 (4) Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1071/2009 ze dne 21. října 2009, kterým se zavádějí společná pravidla týkající se závazných podmínek pro výkon povolání podnikatele v silniční dopravě a zrušuje směrnice Rady 96/26/ES (Úř. věst. L 300, 14.11.2009, s. 51).


text:
 24.1.2013
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 L 21/54
 ROZHODNUTÍ SMÍŠENÉHO VÝBORU EHP
 č. 202/2012
 ze dne 26. října 2012,
 kterým se mění příloha XX (Životní prostředí) Dohody o EHP
 SMÍŠENÝ VÝBOR EHP,
 s ohledem na Dohodu o Evropském hospodářském prostoru (dále jen „Dohoda o EHP“), a zejména na článek 98 této dohody,
 vzhledem k těmto důvodům:
 (1)
 Do Dohody o EHP má být začleněno nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1005/2009 ze dne 16. září 2009 o látkách, které poškozují ozonovou vrstvu (1).
 (2)
 Do Dohody o EHP má být začleněno nařízení Komise (EU) č. 744/2010 ze dne 18. srpna 2010, kterým se mění nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1005/2009 o látkách, které poškozují ozonovou vrstvu, s ohledem na kritická použití halonů (2).
 (3)
 Do Dohody o EHP má být začleněno nařízení Komise (EU) č. 291/2011 ze dne 24. března 2011 o základním použití jiných regulovaných látek než hydrochlorfluoruhlovodíků pro laboratorní a analytické účely v Unii podle nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1005/2009 o látkách, které poškozují ozonovou vrstvu (3).
 (4)
 Nařízením (ES) č. 1005/2009 se zrušuje nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 2037/2000 (4), které je začleněno do Dohody o EHP, a které je proto třeba v této dohodě zrušit.
 (5)
 Aniž je dotčen budoucí vývoj určený Smíšeným výborem EHP, je třeba poznamenat, že do Dohody o EHP není začleněno nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 450/2008 ze dne 23. dubna 2008, kterým se stanoví celní kodex Společenství (Modernizovaný celní kodex) (5). Odkazy na toto nařízení by se proto neměly použít.
 (6)
 Příloha XX Dohody o EHP by proto měla být odpovídajícím způsobem změněna,
 PŘIJAL TOTO ROZHODNUTÍ:
 Článek 1
 Příloha XX Dohody o EHP se mění takto:
 1)
 Bod 21aa (nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 2037/2000) se nahrazuje tímto:
 „32009 R 1005: Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1005/2009 ze dne 16. září 2009 o látkách, které poškozují ozonovou vrstvu (Úř. věst. L 286, 31.10.2009, s. 1), ve znění:
 —
 32010 R 0744: nařízení Komise (EU) č. 744/2010 ze dne 18. srpna 2010 (Úř. věst. L 218, 19.8.2010, s. 2).
 Pro účely této Dohody se nařízení upravuje takto:
 a)
 Odkazy na nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 450/2008 ze dne 23. dubna 2008, kterým se stanoví celní kodex Společenství (Modernizovaný celní kodex), se nepoužijí.
 b)
 Ustanovení čl. 8 odst. 4 a čl. 5 písm. b) se nepoužijí.
 c)
 Pokud jde o státy ESVO, slova „, příslušná množství, dobu platnosti výjimky a uživatele, kteří mohou tato základní laboratorní a analytická použití využívat“ uvedená v čl. 10 odst. 2 se nepoužijí.
 d)
 Ustanovení čl. 10 odst. 6 se nepoužije.
 e)
 V čl. 11 odst. 2 se za slova „ustanovení čl. 10 odst. 3 až 7“ vloží slova „, s výjimkou ustanovení čl. 10 odst. 6“.
 f)
 Ustanovení čl. 11 odst. 5 se nepoužije.
 g)
 Ustanovení čl. 14 odst. 1, 3 a 4 se nepoužijí.
 h)
 Kapitola IV se nepoužije.
 i)
 Ustanovení týkající se dovozu a vývozu uvedená v článku


text:
24 se nepoužijí.
 j)
 Články 27 a 28 se nepoužijí.
 Státy ESVO uvedou na vnitrostátní úrovni v platnost opatření nutná k dosažení souladu s odpovídajícími ustanoveními Montrealského protokolu a s odpovídajícími ustanoveními nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1005/2009.“
 2)
 Za bod 21aa (nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1005/2009) se vkládá nový bod, který zní:
 „21aaa.
 32011 R 0291: Nařízení Komise (EU) č. 291/2011 ze dne 24. března 2011 o základním použití jiných regulovaných látek než hydrochlorfluoruhlovodíků pro laboratorní a analytické účely v Unii podle nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1005/2009 o látkách, které poškozují ozonovou vrstvu (Úř. věst. L 79, 25.3.2011, s. 4).“
 Článek 2
 Znění nařízení (ES) č. 1005/2009, (EU) č. 744/2010 a (EU) č. 291/2011 v islandském a norském jazyce, která mají být zveřejněna v dodatku EHP Úředního věstníku Evropské unie, jsou platná.
 Článek 3
 Toto rozhodnutí vstupuje v platnost dnem 1. listopadu 2012 za předpokladu, že Smíšenému výboru EHP jsou učiněna veškerá oznámení podle čl. 103 odst. 1 Dohody o EHP (6).
 Článek 4
 Toto rozhodnutí bude zveřejněno v oddíle EHP a v dodatku EHP Úředního věstníku Evropské unie.
 V Bruselu dne 26. října 2012.
 Za Smíšený výbor EHP
 předseda
 Atle LEIKVOLL
 (1) Úř. věst. L 286, 31.10.2009, s. 1.
 (2) Úř. věst. L 218, 19.8.2010, s. 2.
 (3) Úř. věst. L 79, 25.3.2011, s. 4.
 (4) Úř. věst. L 244, 29.9.2000, s. 1.
 (5) Úř. věst. L 145, 4.6.2008, s. 1.
 (6) Nebyly oznámeny žádné ústavní požadavky.


text:
 14.3.2019
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 L 72/81
 Pouze původní texty EHK OSN mají podle mezinárodního veřejného práva právní účinek. Je zapotřebí ověřit si status a datum vstupu tohoto předpisu v platnost v nejnovější verzi dokumentu EHK OSN o statusu TRANS/WP.29/343, který je k dispozici na internetové adrese:
 http://www.unece.org/trans/main/wp29/wp29wgs/wp29gen/wp29fdocstts.html
 Předpis Evropské hospodářské komise Organizace spojených národů (EHK OSN) č. 120 – Jednotná ustanovení pro schvalování spalovacích motorů pro montáž do zemědělských a lesnických traktorů a do nesilničních mobilních strojů z hlediska měření netto výkonu, netto točivého momentu a měrné spotřeby paliva [2019/405]
 Zahrnuje veškerá platná znění až po:
 sérii změn 02 – datum vstupu v platnost: 29. prosince 2018
 OBSAH
 PŘEDPIS
 1.
 Oblast působnosti
 2.
 Definice
 3.
 Žádost o schválení
 4.
 Schválení
 5.
 Specifikace a zkoušky
 6.
 Shodnost výroby
 7.
 Postihy za neshodnost výroby
 8.
 Změny a rozšíření schválení typu motoru nebo rodiny motorů
 9.
 Definitivní ukončení výroby
 10.
 Názvy a adresy technických zkušeben odpovědných za provádění schvalovacích zkoušek a názvy a adresy schvalovacích orgánů
 PŘÍLOHY
 1.
 Vzory dokumentace výrobce a informačního dokumentu
 2.
 Sdělení
 3.
 Uspořádání značek schválení typu
 4.
 Metoda měření netto výkonu spalovacího motoru
 5.
 Parametry pro definování typů motorů a rodin motorů a jejich provozních režimů
 6.
 Kontroly shodnosti výroby
 7.
 Technické vlastnosti referenčního paliva určeného pro schvalovací zkoušky a k ověřování shody výroby
 1. OBLAST PŮSOBNOSTI
 1.1. Tento předpis se týká sestavování křivek výkonu, točivého momentu a měrné spotřeby paliva při plném zatížení motoru jako funkcí otáček spalovacího motoru, který je podle výrobce určen:
 1.1.1.
 pro vozidla kategorie T (1),
 1.1.2.
 pro nesilniční mobilní stroje (1) s proměnnými nebo stálými otáčkami.
 1.2. Spalovací motory spadají do jedné z těchto kategorií:
 1.2.1.
 pístové spalovací motory s vratným pohybem pístu (zážehové nebo vznětové), avšak s výjimkou motorů s volnými písty;
 1.2.2.
 motory s rotačním pístem (zážehové nebo vznětové).
 2. DEFINICE
 2.1.
 „Schválením motoru“ se rozumí schválení typu motoru z hlediska jeho netto výkonu naměřeného podle postupu popsaného v příloze 4 tohoto předpisu;
 2.2.
 „schválením rodiny motorů“ se rozumí schválení typů patřících do jedné rodiny motorů z hlediska netto výkonu podle postupu popsaného v bodech 3 a 4 tohoto předpisu;
 2.3.
 „motorem s konstantními otáčkami“ se rozumí motor, jehož schválení typu je omezeno na provoz s konstantními otáčkami s výjimkou motorů, u nichž je funkce regulace konstantních otáček odstraněna nebo vyřazena z činnosti; může být dodán s funkcí volnoběžných otáček, které lze využívat během zapínání nebo vypínání motoru, a může být vybaven regulátorem, který lze nastavit na alternativní otáčky, když se motor zastaví;
 2.4.
 „provozem s konstantními otáčkami“ se rozumí provoz motoru s regulátorem, který automaticky reguluje požadavky obsluhy tak, aby byly zachovány otáčky motoru, a to i při proměnlivém zatížení;
 2.5.
 „systémem ke snížení emisí NOX“ se rozumí systém následného zpracování výfukových plynů, které má snížit emise oxidů dusíku (NOX) (např. pasivní a aktivní katalyzátory NOX chudých směsí, adsorbéry NOX a systémy selektivní katalytické redukce (SCR));
 2.6.
 „motorem dual fuel“ se rozumí motor zkonstruovaný tak, aby fungoval současně na kapalné a plynné palivo, přičemž obě paliva


text:
se měří zvlášť a poměr spotřeby jednotlivých paliv se může měnit v závislosti na provozu;
 2.7.
 „elektronicky řízeným motorem“ se rozumí motor, který používá elektronické řízení ke stanovení množství a časování vstřikování paliva;
 2.8.
 „rodinou motorů“ se rozumí výrobcem stanovená skupina motorů, které díky své konstrukci splňují kritéria pro zařazení do jedné skupiny stanovená v příloze 5 tohoto předpisu;
 2.9.
 „typem motoru“ se rozumí kategorie motorů, které se neliší v základních vlastnostech motoru vymezených v příloze 5 tohoto předpisu;
 2.10.
 „recirkulací výfukových plynů“ nebo „EGR“ se rozumí technické zařízení, které je součástí systému regulace emisí a snižuje emise tím, že výfukové plyny vypouštěné ze spalovací komory (komor) vhání zpět do motoru, aby se smísily s nasávaným vzduchem před spalováním nebo během něho, s výjimkou časování ventilů za účelem zvýšení objemu zbytkového výfukového plynu ve spalovací komoře (komorách), který se před spalováním nebo během něho směšuje s nasávaným vzduchem;
 2.11.
 „plynným palivem“ se rozumí každé palivo, které se za běžných podmínek prostředí (298 K, absolutní tlak prostředí 101,3 kPa) nachází v úplně plynném stavu;
 2.12.
 „spalovacím motorem“ nebo „motorem“ se rozumí měnič energie, s výjimkou plynové turbíny, projektovaný za účelem přeměny chemické energie (vstup) na mechanickou energii (výstup) na základě vnitřního spalovacího procesu; jeho případnou součástí je systém regulace emisí a komunikační rozhraní (technické vybavení a hlášení) mezi elektronickou řídicí jednotkou nebo jednotkami motoru a jakýmkoli jiným hnacím ústrojím či řídicí jednotkou nesilničního mobilního stroje nebo vozidla kategorie T, jež jsou nezbytné pro splnění ustanovení tohoto předpisu;
 2.13.
 „faktorem posunu λ“ nebo „Sλ“ se rozumí výraz, který popisuje požadovanou pružnost řídicí jednotky motoru z hlediska změny poměru přebytku vzduchu λ, jestliže motor pracuje s plynem rozdílného složení, než má čistý methan;
 2.14.
 „kapalným palivem“ se rozumí palivo, které se za běžných podmínek prostředí (298 K, absolutní tlak prostředí 101,3 kPa) nachází v kapalném stavu;
 2.15.
 „režimem kapalného paliva“ se rozumí normální provozní režim motoru dual fuel, v němž motor není poháněn plynným palivem za žádných provozních podmínek motoru;
 2.16.
 „výrobcem“ se rozumí jakákoli fyzická nebo právnická osoba, která schvalovacímu orgánu odpovídá za všechna hlediska schválení a zajištění shodnosti výroby motoru bez ohledu na to, zda je tato osoba přímo zapojena do všech stupňů návrhu a výroby motoru, který je předmětem schvalovacího postupu;
 2.17.
 „maximálním netto výkonem“ se rozumí nejvyšší hodnota netto výkonu daného typu motoru na křivce jmenovitého výkonu při jeho plném zatížení;
 2.18.
 „otáčkami při maximálním netto výkonu“ se rozumí otáčky, při kterých motor dosahuje maximálního netto výkonu, podle údajů výrobce;
 2.19.
 „maximálním točivým momentem“ se rozumí nejvyšší hodnota netto točivého momentu naměřená při plném zatížení motoru;
 2.20.
 „otáčkami maximálního točivého momentu“ se rozumí otáčky motoru, při kterých je dosaženo maximálního točivého momentu, podle údajů výrobce;
 2.21.
 „mechanicky řízeným motorem“ se rozumí motor, který používá mechanické prostředky ke stanovení množství a časování dodávaného paliva;
 2.22.
 „netto výkonem“ se rozumí výkon dosažený na zkušebním stavu na konci klikového hřídele nebo rovnocenného orgánu při odpovídajících otáčkách motoru vybaveného pomocnými zařízeními a příslušenstvím podle tabulky 1 v příloze 4 tohoto předpisu; výkon se


text:
stanoví za referenčních atmosférických podmínek;
 2.23.
 „základním motorem“ se rozumí motor vybraný z rodiny motorů tak, aby splňoval požadavky stanovené v příloze 5 tohoto předpisu;
 2.24.
 „systémem následného zpracování pevných částic“ se rozumí systém následného zpracování výfukových plynů určený ke snížení emisí pevných znečišťujících látek pomocí mechanické, aerodynamické, difúzní nebo inerční separace;
 2.25.
 „jmenovitým netto výkonem“ se rozumí netto výkon uvedený výrobcem pro jmenovité otáčky;
 2.26.
 „jmenovitými otáčkami“ se rozumí výrobcem stanovené nejvyšší otáčky (*1) při plném zatížení, které umožňuje regulátor motoru, nebo není-li regulátor použit, otáčky, při kterých je dosaženo maximálního netto výkonu motoru;
 2.27.
 „činidlem“ se rozumí jakékoli spotřebitelné nebo neobnovitelné médium potřebné a používané pro účinné fungování systému následného zpracování výfukových plynů;
 2.28.
 „referenčním výkonem“ se rozumí maximální netto výkon u motorů s proměnnými otáčkami a jmenovitý netto výkon u motorů s konstantními otáčkami;
 2.29.
 „otáčkami při referenčním výkonu“ se rozumí otáčky, při kterých motor dosahuje referenčního výkonu, podle údajů výrobce;
 2.30.
 „regenerací“ se rozumí proces, v jehož průběhu se mění úrovně emisí a současně se z konstrukčního hlediska obnovuje výkonnost systému následného zpracování výfukových plynů a který lze klasifikovat jako kontinuální regeneraci nebo jako občasnou (periodickou) regeneraci;
 2.31.
 „nedovolenými zásahy“ se rozumí deaktivace, úprava nebo změna řídicího systému motoru, včetně jakýchkoli softwarových či jiných logických ovládacích prvků takového systému, které záměrně či nezáměrně změní vlastnosti motoru;
 2.32.
 „motorem s proměnnými otáčkami“ se rozumí motor, který není motorem s konstantními otáčkami;
 2.33.
 „Wobbeho indexem“ nebo „W“ se rozumí poměr odpovídající výhřevnosti plynu (Hplyn) na jednotku objemu k druhé odmocnině poměrné hustoty plynu za stejných referenčních podmínek.
 3. ŽÁDOST O SCHVÁLENÍ
 3.1. Žádost o schválení typu motoru nebo rodiny motorů z hlediska měření netto výkonu podává výrobce motoru nebo jeho řádně pověřený zástupce.
 3.2. Žadatel předloží schvalovacímu orgánu dokumentaci výrobce, která obsahuje:
 a)
 informační dokument, včetně seznamu referenčních paliv, požaduje-li to výrobce, jakýchkoli jiných specifikovaných paliv, směsí paliv nebo emulzí paliv uvedených v bodě 5.2.3 a popsaných v souladu s přílohou 7 tohoto předpisu;
 b)
 veškeré důležité údaje, nákresy, fotografie a další informace týkající se typu motoru nebo případně základního motoru;
 c)
 jakékoli další informace požadované schvalovacím orgánem v souvislosti s postupem pro podávání žádostí o schválení typu.
 Popis typu motoru a případně údaje o rodině motorů podle přílohy 5 tohoto předpisu.
 3.3. Výrobce může dokumentaci dodat v papírové nebo elektronické podobě, která je přijatelná pro technickou zkušebnu a schvalovací orgán.
 3.3.1. Žádosti podávané na papíře se podávají ve třech vyhotoveních. Výkresy musí být vyhotoveny ve vhodném měřítku a dostatečném detailu a předloženy na listech formátu A4 nebo větších, složených na formát A4. Případné fotografie musí být dostatečně podrobné.
 3.4. Výrobci předloží technické zkušebně odpovědné za provádění zkoušek schválení typu vymezených v bodě 5 motor shodný s vlastnostmi typu motoru nebo v případě rodiny motorů s vlastnostmi základního motoru uvedenými v příloze 5 tohoto předpisu.
 3.5. Jestliže v případě žádosti o schválení typu pro rodinu motorů technická zkušebna rozhodne, že z hlediska vybraného základního motoru předložená žádost ne zcela reprezentuje rodinu motorů popsanou v příloze 5, výrobci předloží


text:
alternativní a, je-li to nutné, další základní motor, který technická zkušebna považuje za reprezentativní pro danou rodinu motorů.
 4. SCHVÁLENÍ
 4.1. Splňuje-li výkon motoru předkládaného ke schválení podle tohoto předpisu požadavky bodu 5, schválení typu motoru nebo rodiny motorů se udělí.
 4.2. Každému schválenému typu motoru nebo rodině motorů se přidělí číslo schválení. Jeho první dvě číslice (v současné době 02, což odpovídá předpisu v jeho znění) udávají sérii změn, která zahrnuje poslední podstatné technické změny předpisu v době vydání schválení. Stejná smluvní strana nesmí přidělit totéž číslo jinému typu motoru nebo rodině motorů.
 4.3. Oznámení o udělení nebo rozšíření nebo odmítnutí schválení typu motoru nebo rodiny motorů podle tohoto předpisu se sdělí smluvním stranám dohody z roku 1958, které uplatňují tento předpis, a to prostřednictvím formuláře podle vzoru v příloze 2 tohoto předpisu.
 4.4. Na každém motoru, který se shoduje s typem motoru nebo rodinou motorů schválenými podle tohoto přepisu, se viditelně a na snadno přístupném místě uvedeném ve formuláři schválení umístí povinné označení, které se skládá z:
 4.4.1.
 písmene „E“ v kružnici, za nímž následuje rozlišovací číslo země, která schválení udělila (2);
 4.4.2.
 čísla tohoto předpisu následovaného písmenem „R“, pomlčkou a číslem schválení, a to vpravo od kružnice stanovené v bodě 4.4.1.
 Pokud povinné označení motoru není viditelné bez odmontování některých součástek, opatří výrobce motoru viditelně vozidlo kategorie T nebo nesilniční mobilní stroj duplikátem tohoto označení poskytnutým výrobcem.
 4.5. Shoduje-li se motor s typem motoru nebo rodinou motorů schválenými podle jednoho nebo několika dalších předpisů, jež jsou připojeny k dohodě, v zemi, která udělila schválení typu podle tohoto předpisu, není třeba symbol předepsaný v bodě 4.4.1 opakovat; v takovém případě se čísla předpisů a čísla schválení a doplňkové symboly podle všech předpisů, podle nichž bylo schválení uděleno podle tohoto nařízení, umístí ve svislých sloupcích napravo od symbolu předepsaného v bodě 4.4.1.
 4.6. Povinné označení se umístí poblíž tabulky s údaji, připevněné výrobcem ke schválenému typu, nebo přímo na ni.
 4.7. V příloze 3 tohoto předpisu jsou uvedeny příklady uspořádání značky schválení typu.
 4.8. Každý motor, který se shoduje s typem motoru nebo rodinou motorů schválenými podle tohoto předpisu, musí být kromě značky schválení typu opatřen:
 a)
 výrobní nebo obchodní značkou výrobce motoru a adresou, na které jej lze kontaktovat;
 b)
 označením typu motoru nebo rodiny motorů v případě, že typ motoru patří do rodiny;
 c)
 specifickým identifikačním číslem motoru.
 5. SPECIFIKACE A ZKOUŠKY
 5.1. Obecně
 Konstrukční části, které mohou ovlivnit výkon motoru, musí být navrženy, vyrobeny a smontovány tak, aby motor při normálním použití splňoval ustanovení tohoto předpisu navzdory vibracím, kterým může být vystaven.
 5.1.1. Pro tento účel se netto výkon motoru měřený v souladu se zkušebními podmínkami a podrobnými technickými postupy stanovenými v příloze 4 tohoto předpisu, s použitím paliva nebo paliv uvedených v bodě 5.2.3 a korigovaný podle opravných faktorů výkonu definovaných v bodě 5 přílohy 4 tohoto předpisu neodchýlí od křivek výkonu deklarovaných výrobcem více, než kolik činí dovolené odchylky uvedené v bodě 5.3.
 5.2. Popis zkoušek spalovacích motorů
 5.2.1. Zkouška ke stanovení netto výkonu


text:
se provádí buď
 a)
 při plném plynu u mechanicky řízených zážehových motorů a při pevném nastavení vstřikovacího čerpadla pro plné zatížení u mechanicky řízených vznětových motorů, nebo
 b)
 při požadovaném nastavení palivového systému k dosažení výrobcem stanoveného výkonu u elektronicky řízených motorů.
 Motor musí splňovat parametry podle tabulky 1 přílohy 4 tohoto předpisu.
 5.2.2. Měří se při dostatečném počtu různých otáček motoru, umožňujícím správně stanovit křivku výkonu, točivého momentu a měrné spotřeby paliva od nejnižších po nejvyšší otáčky doporučené výrobcem. V tomto intervalu otáček musí být zahrnuty otáčky, při kterých motor dosahuje svého jmenovitého netto výkonu, svého maximálního výkonu a maximálního točivého momentu.
 5.2.3. Zkoušky typu motoru nebo rodiny motorů se provádějí s použitím následujících referenčních paliv nebo případně jejich kombinací popsaných v příloze 7:
 a)
 motorová nafta;
 b)
 benzin;
 c)
 směs motorového benzinu a oleje pro dvoutaktové zážehové motory;
 d)
 zemní plyn/biomethan;
 e)
 zkapalněný ropný plyn (LPG);
 f)
 ethanol.
 Typ motoru nebo rodina motorů musí navíc splňovat požadavky stanovené v bodě 5.1.1 ve vztahu k jakýmkoli jiným palivům, směsím paliv nebo emulzím paliv uvedeným výrobcem v žádosti o schválení typu a popsaným v příloze 1 tohoto předpisu.
 5.2.3.1. Palivo, které bylo použito, se uvede ve zkušebním protokolu.
 5.2.4. Měření se provádějí podle ustanovení přílohy 4 tohoto předpisu.
 5.2.5. Protokol o zkoušce musí obsahovat výsledky a veškeré výpočty nutné ke stanovení netto výkonu podle dodatku A.1 k příloze 2 tohoto předpisu, spolu s údaji o vlastnostech motoru podle přílohy 1 tohoto předpisu.
 5.3. Interpretace výsledků
 5.3.1. Netto výkon
 Netto výkon udávaný výrobcem pro typ motoru (nebo základního motoru) se přijme, pokud se od korigovaných hodnot naměřených technickou zkušebnou na motoru dodaném ke zkouškám neliší více než o hodnoty uvedené v tabulce níže:
 Typ motoru
 Referenční výkon [%]
 Ostatní body měření na křivce [%]
 Tolerance otáček motoru [%]
 Obecně
 ± 2
 ± 4
 ± 1,5
 Benzinové zážehové motory s regulátorem
 ± 4
 ± 6
 ± 4
 Benzinové zážehové motory bez regulátoru
 ± 4
 ± 10
 ± 4
 5.3.2. Otáčky při referenčním výkonu
 Otáčky při referenčním výkonu udávané výrobcem se nesmí od hodnoty naměřené technickou zkušebnou na motoru dodaném ke zkouškám lišit o více než 100 min.– 1. Pokud jde o benzinové zážehové motory, otáčky při referenčním výkonu udávané výrobcem se od hodnoty naměřené technickou zkušebnou na motoru dodaném ke zkouškám nesmí lišit o více než 150 min.– 1 u motorů vybavených regulátorem a o 350 min.– 1, nebo 4 %, podle toho, která z hodnot je menší, u motorů bez regulátoru.
 5.3.3. Spotřeba paliva
 Měrná spotřeba paliva udávaná výrobcem pro typ motoru (nebo základního motoru) se přijme, pokud se neliší o více než ± 8 % u všech bodů měření na křivce od hodnot naměřených ve stejných bodech technickou zkušebnou na motoru dodaném ke zkouškám.
 5.3.4. Rodina motorů
 Splňuje-li základní motor podmínky v bodech 5.3.1 a 5.3.2, přijetí se automaticky rozšíří na všechny udávané křivky motorů dané rodiny.
 5.4. Typy motorů a rodiny motorů musí být navrženy a osazeny s ovládáním motoru tak, aby v největší možné míře zabránily nedovoleným zásahům.


text:
6. SHODNOST VÝROBY
 Postupy pro zajištění shodnosti výroby musí odpovídat postupům stanoveným v dodatku 1 dohody (E/EHK/TRANS/505/Rev.3), přičemž musí být splněny následující požadavky:
 6.1.
 Motory schválené podle tohoto předpisu musí být vyrobeny tak, aby byly shodné se schváleným typem.
 6.2.
 Musí být splněny minimální požadavky na postupy kontroly shodnosti výroby stanovené v příloze 6 tohoto předpisu.
 7. POSTIHY ZA NESHODNOST VÝROBY
 7.1. Schválení typu, které bylo uděleno určitému typu motoru nebo rodině motorů podle tohoto předpisu, může být odejmuto, pokud nejsou splněny požadavky stanovené výše v bodě 6.1 nebo pokud motor nebo rodina motorů se značkou schválení typu neodpovídá schválenému typu.
 7.2. Pokud smluvní strana dohody z roku 1958, která uplatňuje tento předpis, odejme schválení typu, které již dříve udělila, musí o tom okamžitě uvědomit ostatní smluvní strany, které uplatňují tento předpis, a to prostřednictvím formuláře sdělení podle vzoru v příloze 2 tohoto předpisu.
 8. ZMĚNY A ROZŠÍŘENÍ SCHVÁLENÍ TYPU MOTORU NEBO RODINY MOTORŮ
 8.1. Jakákoli změna typu motoru nebo rodiny motorů, pokud jde o vlastnosti uvedené v příloze 1, musí být oznámena schvalovacímu orgánu, který příslušný typ motoru nebo rodinu motorů schválil. Schvalovací orgán pak může buď:
 8.1.1.
 usoudit, že provedené úpravy pravděpodobně nemají žádný významně nepříznivý vliv a že motor v každém případě stále splňuje požadavky, nebo
 8.1.2.
 požadovat od technické zkušebny odpovědné za provedení zkoušek další zkušební protokol.
 8.2. Potvrzení nebo zamítnutí schválení, a to s uvedením úprav, se oznámí smluvním stranám dohody, které uplatňují tento předpis, postupem stanoveným v bodě 4.3 výše.
 8.3. Schvalovací orgán, který vydává rozšíření schválení, přidělí tomuto rozšíření pořadové číslo a informuje o něm ostatní smluvní strany dohody z roku 1958, které uplatňují tento předpis, a to prostřednictvím formuláře sdělení podle vzoru v příloze 2 tohoto předpisu.
 9. DEFINITIVNÍ UKONČENÍ VÝROBY
 Pokud držitel schválení typu zcela ukončí výrobu typu motoru nebo rodiny motorů schválených podle tohoto předpisu, musí o tom informovat orgán, který schválení typu udělil. Po obdržení příslušného sdělení podá uvedený orgán zprávu o ukončení výroby ostatním smluvním stranám dohody z roku 1958, které uplatňují tento předpis, a to prostřednictvím formuláře sdělení podle vzoru v příloze 2 tohoto předpisu.
 10. NÁZVY A ADRESY TECHNICKÝCH ZKUŠEBEN ODPOVĚDNÝCH ZA PROVÁDĚNÍ SCHVALOVACÍCH ZKOUŠEK A NÁZVY A ADRESY SCHVALOVACÍCH ORGÁNŮ
 Strany dohody, které uplatňují tento předpis, sdělí sekretariátu Organizace Spojených národů názvy a adresy technických zkušeben odpovědných za provádění schvalovacích zkoušek a/nebo schvalovacích orgánů, které schválení udělují a kterým mají být zasílány formuláře osvědčující vydání, rozšíření nebo zamítnutí schválení vydané v jiných zemích.
 (1) Podle definice v Úplném usnesení o konstrukci vozidel (R.E.3.), dokument ECE/TRANS/WP.29/78/Rev.6, bod 2 – www.unece.org/trans/main/wp29/wp29wgs/wp29gen/wp29resolutions.html.
 (*1) Poznámka sekretariátu: pro účely tohoto předpisu se „otáčkami“ rozumí „otáčky motoru“.
 (2) Rozlišovací čísla smluvních stran dohody z roku 1958 jsou uvedena v příloze 3 Úplného usnesení o konstrukci vozidel (R.E.3), dokument ECE/TRANS/WP.29/78/Rev.6, příloha 3 – www.unece.org/trans/main/wp29/wp29wgs/wp29gen/wp29resolutions.html
 PŘÍLOHA 1
 VZORY DOKUMENTACE VÝROBCE A INFORMAČNÍHO DOKUMENTU
 1. DOKUMENTACE VÝROBCE
 Dokumentace výrobce podle bodu 3 tohoto předpisu musí obsahovat následující:
 1.1.
 soupis obsahu;
 1.2.
 prohlášení výrobce spolu se souvisejícími údaji dokládající, že osazené ovládání motoru je navrženo


text:
tak, aby v co největší míře zabránilo nedovoleným zásahům, jak je uvedeno v bodě 5.4;
 1.2.1.
 u elektronicky řízených typů motorů a rodin motorů, které jako součást řídicího systému motoru používají elektronickou řídicí jednotku (ECU), musí tyto informace obsahovat popis opatření proti nedovoleným zásahům do jednotky ECU, včetně zařízení pro aktualizaci prostřednictvím výrobcem schváleného programu nebo pro kalibraci, a proti jejím úpravám;
 1.2.2.
 u mechanicky řízených typů motorů a rodin motorů musí tyto informace obsahovat popis opatření proti nedovoleným zásahům do nastavitelných parametrů řídicího systému motoru a proti jejich úpravám. Sem patří konstrukční části odolné proti nedovoleným zásahům, jako např. krytky omezovače karburátoru nebo těsnění šroubů karburátoru nebo speciální uživatelem nenastavitelné šrouby;
 1.3.
 popis obecných systémů řízení kvality z hlediska shodnosti výroby podle bodu 6 tohoto předpisu;
 1.4.
 vyplněný informační dokument podle bodu 2 této přílohy;
 1.4.1.
 změní-li se údaje v informačním dokumentu pro schválení motoru, předloží výrobce schvalovacímu orgánu revidované stránky a zřetelně na nich vyznačí povahu změny (změn) a datum nového vydání;
 1.5.
 veškeré relevantní údaje, výkresy, fotografie a další informace dle požadavků v informačním dokumentu.
 2. INFORMAČNÍ DOKUMENT
 Informační dokument musí mít referenční číslo vydané žadatelem.
 2.1. Všechny informační dokumenty musí obsahovat:
 2.1.1.
 obecné informace uvedené v části A dodatku A.1 k této příloze;
 2.1.2.
 informace uvedené v části B dodatku A.1 k této příloze pro uvedení společných konstrukčních parametrů všech typů motorů v rodině motorů nebo týkajících se typu motoru, který nepatří do rodiny motorů, určených k schválení typu;
 2.1.3.
 informace uvedené v části C dodatku A.1 k této příloze;
 2.2. Vysvětlivky k přípravě informačního dokumentu:
 2.2.1.
 Po dohodě se schvalovacím orgánem mohou být informace v bodě 2.1.2 a 2.1.3 předloženy v jiném formátu.
 2.2.2.
 Vyhrazeno
 2.2.3.
 Uvedou se jen body této přílohy, které jsou relevantní pro konkrétní rodinu motorů, typy motorů v rodině motorů nebo typ motorů; seznam musí být v každém případě v souladu s navrženým systémem číslování.
 2.2.4.
 Pokud je u položky uvedeno několik možností oddělených lomítkem, musí být nepoužité možnosti přeškrtnuty, nebo uvedeny pouze použité možnosti.
 2.2.5.
 Pokud hodnota nebo popis určité vlastnosti motoru platí pro více nebo všechny členy rodiny motorů, lze příslušné buňky sloučit.
 2.2.6.
 Pokud je vyžadován obrázek, schéma nebo detailní informace, lze odkázat na dodatek.
 2.2.7.
 Pokud je vyžadován „druh“ nebo „typ“ konstrukční části, musí uvedená informace identifikovat pouze danou konstrukční část; může jít o seznam vlastností, název výrobce a číslo výkresu nebo číslo části, výkres, nebo o kombinaci výše uvedeného nebo o jinou metodu, jejíž výsledek je stejný.
 2.3. Označení typu motoru a označení rodiny motorů
 Výrobce každému typu motoru a rodině motorů přidělí jedinečný alfanumerický kód.
 2.3.1. V případě typu motoru se takový kód nazývá označení typu motoru (engine type designation) a jasně a jednoznačně identifikuje ty motory, které mají jedinečnou kombinaci technických vlastností u položek uvedených v části C dodatku A.1 k této příloze týkajících se typu motoru.
 2.3.2. V případě typů motorů v rodině motorů se celý kód nazývá Rodina-Typ (Family-Type, FT) a skládá se ze dvou částí: první část se nazývá označení rodiny


text:
motorů (engine family designation) a identifikuje rodinu motorů; druhá část je pak označení typu motoru každého jednotlivého typu motoru v rodině motorů.
 Označení rodiny motorů jasně a jednoznačně identifikuje ty motory, které mají jedinečnou kombinaci technických vlastností u položek uvedených v částech B a C dodatku A.1 k této příloze týkajících se konkrétní rodiny motorů.
 Kód FT jasně a jednoznačně identifikuje ty motory, které mají jedinečnou kombinaci technických vlastností položek uvedených v části C dodatku A.1 k této příloze týkajících se typu motoru v rodině motorů.
 2.3.2.1. Výrobce může použít stejné označení rodiny motorů k identifikování stejné rodiny motorů ve dvou nebo vícero kategoriích motorů.
 2.3.2.2. Výrobce nesmí použít stejné označení rodiny motorů k identifikování více než jedné rodiny motorů ve stejné kategorii motorů.
 2.3.2.3. Vyobrazení kódu FT
 Mezi označení rodiny motorů a označení typu motoru v kódu FT se vkládá mezera, jak je znázorněno u tohoto příkladu:
 „159AF[mezera]0054“
 2.3.3. Počet znaků
 Počet znaků nesmí být vyšší než:
 a)
 15 pro označení rodiny motorů;
 b)
 25 pro označení typu motoru;
 c)
 40 pro celý kód FT.
 2.3.4. Povolené znaky
 Označení typu motoru a označení rodiny motorů se skládá s písmen latinky a/nebo arabských číslic.
 2.3.4.1. Použití závorek a spojovníků je povoleno, pokud nenahrazují písmeno nebo číslici.
 2.3.4.2. Použití proměnných znaků je povoleno; proměnné znaky se označují znakem „#“ tam, kde v okamžiku oznámení není proměnný znak znám.
 2.3.4.2.1. Technické zkušebně a schvalovacímu orgánu musí být sděleny důvody pro použití proměnných znaků.
 DODATEK A.1
 VZOR INFORMAČNÍHO DOKUMENTU
 Vysvětlivka k dodatku A.1: všechny níže uvedené vzory byly upraveny podle dodatku 3 k příloze 1 na znění série změn 05 předpisu OSN č. 96 a bylo zachováno odpovídající číslování, aby se usnadnilo používání jak výrobci, tak schvalovacími orgány.
 ČÁST A
 1. OBECNÉ INFORMACE
 1.1. Značka (obchodní firma (firmy) výrobce): ...
 1.2. Případný obchodní název (názvy): ...
 1.3. Název společnosti a adresa výrobce: ...
 1.4. Jméno a adresa případného oprávněného zástupce výrobce: ...
 1.5. Název (názvy) a adresa (adresy) montážního/výrobního závodu (závodů): ...
 1.6. Označení typu motoru/označení rodiny motorů/FT (1): ...
 1.11. Referenční výkon je: jmenovitý netto výkon/maximální netto výkon (1)
 ČÁST B
 2. SPOLEČNÉ KONSTRUKČNÍ PARAMETRY RODINY MOTORŮ (2)
 2.1. Spalovací cyklus (1): čtyřtakt/dvoutakt/rotační/jiný (upřesněte) ...
 2.2. Typ zapalování (1): vznětové/zážehové
 2.3. Uspořádání válců
 2.3.1. Řazení válců v bloku (1): jeden/V/v řadě/protilehlé/radiální/jiné (upřesněte): ...
 2.3.2. Rozteč vrtání (mm): ...
 2.4. Druh/konstrukce spalovací komory
 2.4.1. Otevřená komora/dělená komora/jiná (upřesněte) (1)
 2.4.2. Konfigurace ventilů a kanálů: ...
 2.4.3. Počet ventilů na jeden válec: ...
 2.5. Rozsah zdvihového objemu jednotlivého válce (cm3): ...
 2.6. Hlavní chladicí médium (1): vzduch/voda/olej
 2.7. Způsob sání vzduchu (1): atmosférické sání/přeplňování/přeplňování s chladičem
 2.8. Palivo
 2.8.1. Druh paliva (1): motorová nafta (plynový olej pro nesilniční použití)/ethanol pro dedikované vznětové motory (ED95)/benzin (E10)/ethanol (E85)/(zemní plyn/biomethan)/zkapalněný ropný plyn (LPG)
 2.8.1.1. Druh subpaliva (jen u zemního plynu/biomethanu) (1): palivo s univerzální použitelností – palivo s vysokou výhřevností (plyn H) a palivo s nízkou výhřevností (plyn L)/palivo s omezenou použitelností – palivo s vysokou výhřevností (plyn H)/palivo s omezenou použitelností – palivo s nízkou výhřevností


text:
(plyn L)/palivo se specifickou použitelností (LNG)
 2.8.2. Uspořádání palivového systému (1): pouze kapalné palivo/pouze plynné palivo/dual fuel typ 1 A/dual fuel typ 1B/dual fuel typ 2 A/dual fuel typ 2B/dual fuel typ 3B
 2.8.3. Seznam doplňkových paliv, palivových směsí nebo emulzí kompatibilních s použitím v motoru deklarovaných výrobcem podle bodu 5.2.3 tohoto předpisu (uveďte odkaz na uznanou normu nebo specifikaci): ...
 2.8.4. Mazivo přidané do paliva (1): ano/ne
 2.8.4.1. Specifikace: ...
 2.8.4.2. Poměr paliva k oleji: ...
 2.8.5. Způsob dodávky paliva (1): čerpadlo (vysokotlaké) potrubí a vstřikovací tryska/řadové čerpadlo nebo čerpadlo s rozdělovačem/vstřikovací jednotka/common rail/(karburátor)/vstřikování do sacího kanálu/přímé vstřikování/směšovač/jiný (upřesněte): ...
 2.9. Řídicí jednotky motoru (1): mechanická/strategie elektronického řízení (3)
 2.10. Další zařízení (1): ano/ne (pokud ano, předložte schéma umístění a pořadí zařízení)
 2.10.1. Recirkulace výfukových plynů (EGR) (1): ano/ne (pokud ano, vyplňte oddíl 3.10.1 a předložte schéma umístění a pořadí zařízení)
 2.10.2. Vstřikování vody (1): ano/ne (pokud ano, vyplňte oddíl 3.10.2 a předložte schéma umístění a pořadí zařízení)
 2.10.3. Vstřikování vzduchu (1): ano/ne (pokud ano, vyplňte oddíl 3.10.3 a předložte schéma umístění a pořadí zařízení)
 2.10.4. Jiné (1): ano/ne (pokud ano, vyplňte oddíl 3.10.4 a předložte schéma umístění a pořadí zařízení): ...
 2.11. Systém následného zpracování výfukových plynů (1): ano/ne (pokud ano, předložte schéma umístění a pořadí zařízení)
 2.11.1. Oxidační katalyzátor (1): ano/ne
 (pokud ano, vyplňte oddíl 3.11.2)
 2.11.2. Systém ke snížení emisí NOX se selektivní redukcí NOX (přidávání redukčního činidla) (1): ano/ne
 (pokud ano, vyplňte oddíl 3.11.3)
 2.11.3. Jiné systémy ke snížení emisí NOX (1): ano/ne
 (pokud ano, vyplňte oddíl 3.11.3)
 2.11.4. Třícestný katalyzátor kombinující oxidaci a redukci emisí NOX (1): ano/ne
 (pokud ano, vyplňte oddíl 3.11.3)
 2.11.5. Systém následného zpracování pevných částic s pasivní regenerací (1): ano/ne
 (pokud ano, vyplňte oddíl 3.11.4)
 2.11.5.1. Uzavřený (wall-flow)/neuzavřený (1)
 2.11.6. Systém následného zpracování pevných částic s aktivní regenerací (1): ano/ne
 (pokud ano, vyplňte oddíl 3.11.4)
 2.11.6.1. Uzavřený (wall-flow)/neuzavřený (1)
 2.11.7. Jiné systémy následného zpracování pevných částic (1): ano/ne
 (pokud ano, vyplňte oddíl 3.11.4)
 2.11.8. Jiná zařízení následného zpracování (upřesněte): ...
 (pokud ano, vyplňte oddíl 3.11.5)
 ČÁST C
 Číslo položky
 Popis položky
 Základní motor/typ motoru
 Typy motorů v rodině motorů (v příslušných případech)
 Vysvětlivky (není uvedeno v dokumentu)
 typ 2
 typ 3
 typ ...
 typ n
 3.1
 Identifikace motoru
 3.1.1
 Označení typu motoru
 3.1.2
 Označení typu motoru uvedeno na označení motoru: ano/ne
 3.1.3
 Umístění povinného označení:
 3.1.4
 Způsob připevnění povinného označení:
 3.1.5
 Výkresy umístění identifikačního čísla motoru (úplný příklad s rozměry):
 3.2
 Parametry výkonu
 3.2.1
 Deklarované jmenovité otáčky (ot/min):
 3.2.1.1
 Dodávka paliva na jeden zdvih (mm3) u naftového motoru, průtok paliva (g/h) u ostatních motorů, při jmenovitém netto výkonu:
 3.2.1.2
 Deklarovaný jmenovitý netto výkon (kW):
 3.2.2
 Otáčky při maximálním výkonu (ot/min):
 Liší-li se od jmenovitých otáček
 3.2.2.1
 Dodávka paliva na jeden zdvih (mm3) u naftového motoru, průtok paliva (g/h) u ostatních motorů, při maximálním netto výkonu:
 3.2.2.2
 Maximální netto výkon (kW):
 Liší-li se od jmenovitých otáček
 3.2.3
 Deklarované otáčky při maximálním točivém momentu (ot/min):
 Přichází-li v úvahu
 3.2.3.1
 Dodávka paliva na jeden zdvih (mm3) u naftového motoru, průtok paliva (g/h) u


text:
ostatních motorů, při otáčkách při maximálním točivém momentu:
 3.2.3.2
 Deklarovaný maximální točivý moment (Nm):
 Přichází-li v úvahu
 3.2.4
 Deklarované 100 % otáčky při zkoušce:
 Přichází-li v úvahu
 3.2.5
 Deklarované mezilehlé otáčky při zkoušce:
 Přichází-li v úvahu
 3.2.6
 Otáčky volnoběhu (ot/min):
 Přichází-li v úvahu
 3.2.7
 Maximální otáčky bez zatížení (ot/min):
 Přichází-li v úvahu
 3.2.8
 Deklarovaný minimální točivý moment (Nm)
 Přichází-li v úvahu
 3.3
 Postup záběhu
 Nepovinné, výrobce má možnost volby
 3.3.1
 Doba záběhu:
 3.3.2
 Cyklus záběhu:
 3.4
 Zkouška motoru
 3.4.1
 Požadováno zvláštní upevnění: ano/ne
 Přichází-li v úvahu
 3.4.1.1
 Popis (včetně fotografií a/nebo výkresů) systému pro namontování motoru na zkušební stav a připojení hnací hřídele na dynamometr:
 3.4.2
 Výfuková směšovací komora povolena výrobcem: ano/ne
 Přichází-li v úvahu
 3.4.2.1
 Popis, fotografie a/nebo výkres výfukové směšovací komory:
 Přichází-li v úvahu
 3.5
 Systém mazání
 3.5.1
 Teplota maziva
 Přichází-li v úvahu
 3.5.1.1
 Minimální (°C):
 3.5.1.2
 Maximální (°C):
 3.6
 Válec spalovacího motoru
 3.6.1
 Vrtání (mm):
 3.6.2
 Zdvih (mm):
 3.6.3
 Počet válců:
 3.6.4
 Celkový zdvihový objem motoru (cm3):
 3.6.5
 Zdvihový objem válce jako % zdvihového objemu základního motoru:
 Pokud existuje rodina motorů
 3.6.6
 Objemový kompresní poměr:
 Uveďte dovolenou odchylku
 3.6.7
 Popis systému spalování:
 3.6.8
 Výkresy spalovací komory a hlavy pístu:
 3.6.9
 Minimální průřez sacím a výfukovým potrubím (mm2):
 3.6.10
 Časování ventilů
 3.6.10.1
 Maximální zdvih ventilů a úhly otevření a zavření vzhledem k úvrati nebo rovnocenné údaje:
 3.6.10.2
 Referenční a/nebo seřizovací rozpětí:
 3.6.10.3
 Systém proměnného časování ventilů: ano/ne
 Přichází-li v úvahu a pokud sání a/nebo výfuk
 3.6.10.3.1
 Typ: plynulý/zap/vyp
 3.6.10.3.2
 Úhel fáze vačkového hřídele:
 3.6.11
 Konfigurace kanálů
 Pouze u dvoutaktu, přichází-li v úvahu
 3.6.11.1
 Umístění, rozměr a počet:
 3.7
 Systém chlazení
 Vyplňte příslušný oddíl
 3.7.1
 Chlazení kapalinou
 3.7.1.1
 Druh kapaliny:
 3.7.1.2
 Oběhová čerpadla: ano/ne
 3.7.1.2.1
 Typ(y):
 3.7.1.2.2
 Převodový poměr (poměry) pohonu:
 Přichází-li v úvahu
 3.7.1.3
 Minimální teplota chladicí kapaliny na výstupu (°C):
 3.7.1.4
 Maximální teplota chladicí kapaliny na výstupu (°C):
 3.7.2
 Chlazení vzduchem
 3.7.2.1
 Ventilátor: ano/ne
 3.7.2.1.1
 Typ(y):
 3.7.2.1.2
 Převodový poměr (poměry) pohonu:
 Přichází-li v úvahu
 3.7.2.2
 Maximální teplota v referenčním bodě (°C):
 3.7.2.2.1
 Poloha referenčního bodu
 3.8
 Sání
 3.8.1
 Maximální přípustný podtlak sání při 100 % otáčkách a při 100 % zatížení (kPa)
 3.8.1.1
 S čistým čističem vzduchu:
 3.8.1.2
 Se špinavým čističem vzduchu:
 3.8.1.3
 Místo měření:
 3.8.2
 Přeplňovací dmychadlo (dmychadla): ano/ne
 3.8.2.1
 Typ(y):
 3.8.2.2
 Popis a schéma systému (např. max. plnicí tlak, obtokový ventil, VGT, Twin turbo atd.):
 3.8.3
 Chladič plnicího vzduchu: ano/ne
 3.8.3.1
 Typ: vzduch-vzduch/vzduch-voda/jiný (upřesněte)
 3.8.3.2
 Maximální výstupní teplota chladiče plnicího vzduchu při 100 % otáčkách a 100 % zatížení (°C):
 3.8.3.3
 Maximální přípustný pokles tlaku v chladiči při 100 % otáčkách a 100 % zatížení (kPa):
 3.8.4
 Sací škrticí ventil: ano/ne
 3.8.5
 Zařízení pro recyklaci plynů z klikové skříně: ano/ne
 3.8.5.1
 Pokud ano, popis a výkresy:
 3.8.5.2
 Pokud ne, soulad s bodem 5.7 tohoto předpisu: ano/ne
 3.8.6
 Trasa sání
 Přichází-li v úvahu
 3.8.6.1
 Popis trasy sání (s výkresy, fotografiemi a/nebo čísly dílů):
 3.8.7
 Vzduchový filtr
 Přichází-li v úvahu
 3.8.7.1
 Typ:
 3.8.8
 Tlumič sání vzduchu
 Přichází-li v úvahu
 3.8.8.1
 Typ:
 3.9
 Výfukový systém
 3.9.1
 Popis výfukového systému (s nákresy, fotografiemi a/nebo dle potřeby čísly dílů):
 Přichází-li


text:
v úvahu
 3.9.2
 Maximální teplota na výfuku (°C):
 3.9.3
 Maximální přípustný protitlak výfuku při 100 % otáčkách a 100 % zatížení (kPa):
 3.9.3.1
 Místo měření:
 3.9.4
 Protitlak výfuku na úrovni zatížení specifikovaný výrobcem pro následné zpracování výfukových plynů s variabilním omezením na začátku zkoušky (kPa):
 3.9.4.1
 Místo a stav otáček/zatížení:
 3.9.5
 Výfukový škrticí ventil: ano/ne
 3.10
 Další zařízení: ano/ne
 3.10.1
 Recirkulace výfukových plynů (EGR)
 3.10.1.1
 Vlastnosti: chlazený/nechlazený systém, vysokotlaký/nízkotlaký systém, jiný (upřesněte):
 3.10.2
 Vstřikování vody
 3.10.2.1
 Pracovní princip:
 3.10.3
 Vstřikování vzduchu
 3.10.3.1
 Pracovní princip:
 3.10.4
 Jiné
 3.10.4.1
 Typ(y)
 3.11
 Systém následného zpracování výfukových plynů
 3.11.1
 Umístění
 3.11.1.1
 Umístění a maximální/minimální vzdálenost(i) od motoru k prvnímu zařízení k následnému zpracování výfukových plynů:
 3.11.1.2
 Maximální pokles teploty na výstupu výfuku nebo turbíny u prvního zařízení k následnému zpracování výfukových plynů (°C), je-li hodnota uvedena:
 3.11.1.2.1
 Zkušební podmínky měření:
 3.11.1.3
 Minimální teplota na vstupu do prvního zařízení k následnému zpracování výfukových plynů (°C), je-li hodnota uvedena:
 3.11.1.3.1
 Zkušební podmínky měření:
 3.11.2
 Oxidační katalyzátor
 3.11.2.1
 Počet katalyzátorů a částí:
 3.11.2.2
 Rozměry a objem katalyzátoru (katalyzátorů):
 nebo výkres
 3.11.2.3
 Celková náplň drahých kovů (g):
 3.11.2.4
 Relativní koncentrace každé sloučeniny (%):
 3.11.2.5
 Nosič (struktura a materiál):
 3.11.2.6
 Hustota komůrek:
 3.11.2.7
 Typ pouzdra katalyzátoru (katalyzátorů):
 3.11.3
 Katalytický systém následného zpracování výfukových plynů pro NOX nebo třícestný katalyzátor
 3.11.3.1
 Typ:
 3.11.3.2
 Počet katalyzátorů a částí:
 3.11.3.3
 Druh katalytické činnosti:
 3.11.3.4
 Rozměry a objem katalyzátoru (katalyzátorů):
 nebo výkres
 3.11.3.5
 Celková náplň drahých kovů (g):
 3.11.3.6
 Relativní koncentrace každé sloučeniny (%):
 3.11.3.7
 Nosič (struktura a materiál):
 3.11.3.8
 Hustota komůrek:
 3.11.3.9
 Typ pouzdra katalyzátoru (katalyzátorů):
 3.11.3.10
 Metoda regenerace:
 Přichází-li v úvahu
 3.11.3.10.1
 Občasná regenerace: ano/ne:
 Pokud ano, vyplňte oddíl 3.11.6
 3.11.3.11
 Běžné rozmezí provozní teploty (°C):
 3.11.3.12
 Spotřebitelné činidlo: ano/ne
 3.11.3.12.1
 Typ a koncentrace činidla potřebného pro katalytickou činnost:
 3.11.3.12.2
 Nejnižší koncentrace aktivní složky v činidle, která neaktivuje výstražný systém (CDmin) (% obj.):
 3.11.3.12.3
 Normální rozmezí pracovní teploty činidla:
 3.11.3.12.4
 Mezinárodní norma:
 Přichází-li v úvahu
 3.11.3.13
 Sonda (sondy) NOX: ano/ne
 3.11.3.13.1
 Typ:
 3.11.3.13.2
 Umístění:
 3.11.3.14
 Kyslíková sonda (sondy): ano/ne
 3.11.3.14.1
 Typ:
 3.11.3.14.2
 Umístění:
 3.11.4
 Systém následného zpracování pevných částic
 3.11.4.1
 Druh filtrace: uzavřený (wall-flow)/neuzavřený/jiný (upřesněte)
 3.11.4.2
 Typ:
 3.11.4.3
 Rozměry a kapacita systému následného zpracování pevných částic:
 nebo výkres
 3.11.4.4
 Umístění a maximální a minimální vzdálenost(i) od motoru:
 3.11.4.5
 Metoda nebo systém regenerace, popis a/nebo výkres:
 3.11.4.5.1
 Občasná regenerace: ano/ne
 Pokud ano, vyplňte oddíl 3.11.6
 3.11.4.5.2
 Minimální teplota výfukového plynu pro zahájení postupu regenerace (°C):
 3.11.4.6
 Katalytický povlak: ano/ne
 3.11.4.6.1
 Druh katalytické činnosti:
 3.11.4.7
 Katalyzátor v palivu (FBC): ano/ne
 3.11.4.8
 Běžné rozmezí provozní teploty (°C):
 3.11.4.9
 Běžné rozmezí provozního tlaku (kPa)
 3.11.4.10
 Kapacita skladování sazí/popela (g):
 3.11.4.11
 Kyslíková sonda (sondy): ano/ne
 3.11.4.11.1
 Typ:
 3.11.4.11.2
 Umístění:
 3.11.5
 Jiná zařízení následného zpracování
 3.11.5.1
 Popis a činnost:
 3.11.6
 Občasná regenerace
 3.11.6.1
 Počet cyklů s regenerací
 3.11.6.2
 Počet cyklů bez regenerace
 3.11.7
 Jiná zařízení nebo prvky
 3.11.7.1
 Typ(y)
 3.12
 Dodávka paliva u vznětových motorů na kapalná paliva, případně u motorů dual fuel
 3.12.1
 Podávací palivové čerpadlo
 3.12.1.1
 Tlak (kPa) nebo charakteristický diagram:
 3.12.2
 Systém vstřikování
 3.12.2.1
 Čerpadlo
 3.12.2.1.1
 Typ(y):
 3.12.2.1.2
 Jmenovité otáčky čerpadla (ot/min):
 3.12.2.1.3
 mm3