text:
soudu podán návrh na zahájení řízení nebo jiná rovnocenná písemnost, za předpokladu, že žalobce následně neopomene učinit kroky nezbytné k řádnému doručení písemnosti žalovanému, nebo
 2.
 okamžik, kdy je písemnost předána úřadu, který provádí doručení, pokud musí být písemnost před svým podáním soudu doručena žalovanému, za předpokladu, že žalobce následně neopomene učinit kroky nezbytné k řádnému podání písemnosti u soudu.
 ODDÍL 10
 Předběžná a zajišťovací opatření
 Článek 31
 Předběžná nebo zajišťovací opatření, která jsou upravena právem jednoho státu vázaného touto úmluvou, je možné u soudů tohoto státu navrhnout i tehdy, kdy je pro rozhodnutí ve věci samé příslušný na základě této úmluvy soud jiného státu vázaného touto úmluvou.
 HLAVA III
 UZNÁVÁNÍ A VÝKON
 Článek 32
 Pro účely této úmluvy se „rozhodnutím“ rozumí každé rozhodnutí vydané soudem státu vázaného touto úmluvou bez ohledu na to, je-li označeno jako rozsudek, usnesení, příkaz nebo nařízení výkonu rozhodnutí, včetně rozhodnutí o nákladech řízení vydaného soudním úředníkem.
 ODDÍL 1
 Uznávání
 Článek 33
 1. Rozhodnutí vydaná v některém státě vázaném touto úmluvou jsou v ostatních státech vázaných touto úmluvou uznávána, aniž by bylo vyžadováno zvláštní řízení.
 2. Stane-li se sporným, zda rozhodnutí má být uznáno, může každá strana, která uplatňuje uznání jako hlavní věc v daném sporu, v řízení podle oddílů 2 a 3 této hlavy navrhnout, že soudní rozhodnutí má být uznáno.
 3. Je-li otázka uznání rozhodnutí vznesena u soudu státu vázaného touto úmluvou jako předběžná otázka, může o ní tento soud rozhodnout.
 Článek 34
 Rozhodnutí se neuzná,
 1.
 je-li takové uznání zjevně v rozporu s veřejným pořádkem státu, v němž se o uznání žádá;
 2.
 jestliže žalovanému, v jehož nepřítomnosti bylo rozhodnutí vydáno, nebyl doručen návrh na zahájení řízení nebo jiná rovnocenná písemnost v dostatečném předstihu a takovým způsobem, který mu umožňuje přípravu na jednání před soudem, ledaže žalovaný nevyužil žádný opravný prostředek proti rozhodnutí, i když k tomu měl možnost;
 3.
 je-li neslučitelné s rozhodnutím vydaným v řízení mezi týmiž stranami ve státě, v němž se o uznání žádá;
 4.
 je-li neslučitelné s dřívějším rozhodnutím, které bylo vydáno v jiném státě vázaném touto úmluvou nebo ve třetí zemi v řízení mezi týmiž stranami a pro tentýž nárok, pokud toto dřívější rozhodnutí splňuje podmínky nezbytné pro uznání ve státě, v němž se o uznání žádá.
 Článek 35
 1. Rozhodnutí se rovněž neuzná, pokud je v rozporu s oddílem 3, 4 nebo 6 hlavy II nebo jedná-li se o případ uvedený v článku 68. Rozhodnutí dále nemusí být uznáno ve všech případech uvedených v čl. 64 odst. 3 nebo v čl. 67 odst. 4.
 2. Při posuzování toho, zda je dána příslušnost uvedená v předchozím odstavci, je dožádaný soud nebo orgán vázán skutkovými zjištěními, na nichž soud státu původu založil svou příslušnost.
 3. Aniž je dotčen odstavec 1, nesmí být příslušnost soudu státu původu přezkoumávána. Hledisko veřejného pořádku uvedené v čl. 34 bodě 1 nelze uplatnit v případě pravidel pro určení příslušnosti.
 Článek 36
 Cizí rozhodnutí nesmí být v žádném případě přezkoumáváno ve věci samé.
 Článek 37
 1. Soud státu vázaného touto úmluvou, v němž


text:
se žádá o uznání rozhodnutí vydaného v jiném státě vázaném touto úmluvou, může řízení přerušit, jestliže byl proti rozhodnutí podán řádný opravný prostředek.
 2. Soud státu vázaného touto úmluvou, v němž se žádá o uznání rozhodnutí vydaného v Irsku nebo ve Spojeném království, může řízení přerušit, jestliže je jeho výkon ve státě původu z důvodu podání opravného prostředku odložen.
 ODDÍL 2
 Výkon
 Článek 38
 1. Rozhodnutí vydané v jednom státě vázaném touto úmluvou, které je v tomto státě vykonatelné, bude vykonáno v jiném státě vázaném touto úmluvou poté, co zde bylo na návrh kterékoli zúčastněné strany prohlášeno za vykonatelné.
 2. Ve Spojeném království však bude takové rozhodnutí vykonáno v Anglii a Walesu, ve Skotsku nebo Severním Irsku poté, co bylo na návrh kterékoli zúčastněné strany v této části Spojeného království zaregistrováno za účelem výkonu.
 Článek 39
 1. Návrh se podává u soudu nebo příslušného orgánu uvedeného v seznamu v příloze II.
 2. Místní příslušnost se určuje podle bydliště strany, vůči níž je výkon navrhován, nebo podle místa výkonu.
 Článek 40
 1. Postup při podání návrhu se řídí právem státu, v němž se podává návrh na výkon.
 2. Navrhovatel musí uvést adresu pro doručování v obvodě soudu, u kterého návrh podává. Jestliže však právo státu, v němž podává návrh na výkon, uvedení takové adresy nevyžaduje, ustanoví navrhovatel zástupce pro doručování.
 3. K návrhu se připojí písemnosti uvedené v článku 53.
 Článek 41
 Rozhodnutí se prohlásí za vykonatelné, jakmile jsou splněny formální náležitosti uvedené v článku 53, aniž by bylo přezkoumáváno podle článků 34 a 35. Strana, vůči níž je výkon navrhován, není v této části řízení oprávněna činit k návrhu jakákoli podání.
 Článek 42
 1. Rozhodnutí o návrhu na prohlášení vykonatelnosti se bez odkladu sdělí navrhovateli postupem stanoveným právem dožádaného státu.
 2. Prohlášení vykonatelnosti se doručí straně, vůči níž je výkon navrhován, spolu s rozhodnutím, pokud jí toto ještě nebylo doručeno.
 Článek 43
 1. Proti rozhodnutí o návrhu na prohlášení vykonatelnosti může kterákoli strana podat opravný prostředek.
 2. Opravný prostředek se podává u soudu uvedeného v seznamu v příloze III.
 3. Opravný prostředek se projednává v souladu s předpisy upravujícími sporná řízení.
 4. Jestliže se strana, vůči níž je výkon navrhován, nedostaví k řízení o odvolacím prostředku u odvolacího soudu, použijí se čl. 26 odst. 2 až 4, i když strana, vůči níž je výkon navrhován, nemá bydliště v žádném státě vázaném úmluvou.
 5. Opravný prostředek proti prohlášení vykonatelnosti musí být podán ve lhůtě jednoho měsíce od doručení tohoto prohlášení. Má-li strana, vůči níž je výkon navrhován, bydliště v jiném státě vázaném úmluvou, než ve kterém bylo prohlášení vykonatelnosti vydáno, činí lhůta pro podání opravného prostředku dva měsíce a počíná běžet dnem jeho doručení straně, vůči níž je výkon navrhován, osobně nebo do místa jejího bydliště. Prodloužení této lhůty z důvodu vzdálenosti je vyloučeno.
 Článek 44
 Rozhodnutí vydané o opravném prostředku může být napadeno pouze opravným prostředkem uvedeným v příloze IV.
 Článek 45
 1. Soud, u něhož byl opravný prostředek podle článku 43 nebo 44 podán, zamítne nebo zruší prohlášení vykonatelnosti

type: contracts

jurisdiction: EU


text:
rozhodnutí pouze na základě důvodů uvedených v článcích 34 a 35. Soud vydá neprodleně rozhodnutí.
 2. Cizí rozhodnutí nesmí být v žádném případě přezkoumáváno ve věci samé.
 Článek 46
 1. Soud, u něhož byl podán opravný prostředek podle článku 43 nebo 44, může na návrh strany, vůči níž je výkon navrhován, řízení přerušit, jestliže byl proti rozhodnutí ve státě, v němž bylo vydáno, podán řádný opravný prostředek nebo jestliže lhůta pro podání takového řádného opravného prostředku ještě neuplynula; v druhém případě může soud určit lhůtu, v níž se opravný prostředek má podat.
 2. Pokud bylo rozhodnutí vydáno v Irsku nebo ve Spojeném království, je každý opravný prostředek, který je přípustný ve státě, v němž bylo rozhodnutí vydáno, řádným opravným prostředkem ve smyslu odstavce 1.
 3. Soud může výkon rozhodnutí podmínit složením jistoty, kterou sám stanoví.
 Článek 47
 1. Musí-li být rozhodnutí uznáno v souladu s touto úmluvou, není navrhovatel omezen v podávání návrhů na přijetí předběžných nebo ochranných opatření v souladu s právem dožádaného státu, aniž by bylo nezbytné prohlášení vykonatelnosti soudního rozhodnutí podle článku 41.
 2. Prohlášení vykonatelnosti s sebou nese možnost přijmout ochranná opatření.
 3. Dokud běží lhůta stanovená v čl. 43 odst. 5 k podání opravného prostředku proti prohlášení vykonatelnosti a dokud není o tomto opravném prostředku rozhodnuto, nesmí být učiněna jiná opatření než opatření k zajištění majetku strany, vůči níž je výkon navrhován.
 Článek 48
 1. Bylo-li vydáno cizí rozhodnutí o více nárocích uplatněných žalobou a nemůže-li být prohlášení vykonatelnosti vydáno v plném rozsahu, vydá soud nebo jiný příslušný orgán prohlášení vykonatelnosti pro jeden nebo více těchto nároků.
 2. Navrhovatel může požádat, aby bylo prohlášení vykonatelnosti omezeno pouze na část nároků vyplývajících z rozhodnutí.
 Článek 49
 Cizí soudní rozhodnutí o zaplacení penále jsou v dožádaném státě vykonatelná pouze tehdy, jestliže je výše penále s konečnou platností stanovena soudy státu původu.
 Článek 50
 1. Navrhovatel, jemuž se ve státě původu dostává výhod úplné nebo částečné bezplatné právní pomoci nebo který je osvobozen od úhrady nákladů nebo výdajů, požívá v řízení podle tohoto oddílu nejvýhodnější právní pomoci nebo nejširšího osvobození od úhrady nákladů a výdajů podle práva dotčeného státu.
 2. Navrhovatel, který žádá o výkon rozhodnutí o výživném vydaném správním orgánem v Dánsku, na Islandu nebo v Norsku, však v dožádaném státě může žádat o výhody uvedené v odstavci 1, předloží-li vyjádření dánského, islandského nebo norského ministerstva spravedlnosti o tom, že splňuje požadavky pro nárok na příspěvek nebo na úplnou či částečnou bezplatnou právní pomoc nebo na osvobození od úhrady nákladů a výdajů.
 Článek 51
 Po straně, která v jednom státě vázaném touto úmluvou, navrhuje výkon rozhodnutí vydaného v jiném státě vázaném touto úmluvou, nesmí být na základě skutečnosti, že je cizím státním příslušníkem nebo že nemá bydliště nebo pobyt ve státě, v němž se výkon navrhuje, požadována žádná záruka ani jistota, jakkoli označená.
 Článek 52
 V řízení o prohlášení vykonatelnosti nemůže být ve státě, kde se podává návrh na výkon, vybírán žádný poplatek stanovený podle hodnoty předmětu sporu.
 ODDÍL 3
 Společná ustanovení
 Článek 53
 1. Strana, která


text:
žádá o uznání rozhodnutí nebo o prohlášení vykonatelnosti, musí předložit jedno vyhotovení rozhodnutí, které splňuje podmínky nezbytné pro uznání jeho pravosti.
 2. Strana, která podává návrh na prohlášení vykonatelnosti, musí rovněž předložit osvědčení podle článku 54, aniž je dotčen článek 55.
 Článek 54
 Soud nebo příslušný orgán státu vázaného touto úmluvou, ve kterém bylo rozhodnutí vydáno, vydá na žádost kterékoli dotčené strany osvědčení za použití standardního formuláře uvedeného v příloze V této úmluvy.
 Článek 55
 1. Pokud není předloženo osvědčení uvedené ve článku 54, může soud nebo příslušný orgán určit lhůtu pro jeho předložení, přijmout rovnocennou písemnost nebo, pokud nepovažuje za potřebné další objasnění, jeho předložení prominout.
 2. Na požádání soudu nebo příslušného orgánu je třeba předložit překlad takových písemností. Překlad musí být ověřen osobou k tomu oprávněnou v některém státě vázaném touto úmluvou.
 Článek 56
 Písemnosti uvedené v článku 53 nebo v čl. 55 odst. 2 nebo písemnosti o procesní plné moci nevyžadují ověřování ani jiné podobné formality.
 HLAVA IV
 VEŘEJNÉ LISTINY A SOUDNÍ SMÍRY
 Článek 57
 1. Veřejné listiny, které byly vyhotoveny a jsou vykonatelné v některém státě vázaném touto úmluvou, se na návrh prohlásí za vykonatelné v jiném státě vázaném touto úmluvou postupem podle článku 38 a následujících. Soud, ke kterému je podán opravný prostředek podle článku 43 nebo 44, zamítne nebo zruší prohlášení vykonatelnosti jen tehdy, pokud by výkon rozhodnutí na základě této listiny byl zjevně v rozporu s veřejným pořádkem státu, v němž byl návrh podán.
 2. Za veřejné listiny ve smyslu odstavce 1 se rovněž pokládají dohody o placení výživného uzavřené před správními orgány nebo jimi ověřené.
 3. Předložená listina musí splňovat podmínky nezbytné pro uznání její pravosti ve státě, v němž byla vydána.
 4. Oddíl 3 hlavy III se použije přiměřeně. Příslušný orgán státu vázaného touto úmluvou, ve kterém byla veřejná listina vyhotovena, vydá na návrh kterékoli zúčastněné strany osvědčení s použitím standardního formuláře uvedeného v příloze VI této úmluvy.
 Článek 58
 Smír, který byl schválen soudem v průběhu řízení a je vykonatelný ve státě vázaném touto úmluvou, v němž byl uzavřen, je v jiném státě, v němž byl podán návrh na výkon, vykonatelný za stejných podmínek jako veřejné listiny. Soud nebo příslušný orgán státu vázaného touto úmluvou, ve kterém byl soudní smír schválen, vydá na žádost kterékoli dotčené strany osvědčení s použitím standardního formuláře uvedeného v příloze V této úmluvy.
 HLAVA V
 OBECNÁ USTANOVENÍ
 Článek 59
 1. Pro posouzení, zda má strana řízení bydliště na území státu vázaného touto úmluvou, u jehož soudů byl podán návrh, použije soud své právo.
 2. Nemá-li strana řízení bydliště ve státě, u jehož soudů byl návrh podán, použije soud pro posouzení, zda má strana řízení bydliště v jiném státě vázaném touto úmluvou, právo tohoto státu.
 Článek 60
 1. Pro účely této úmluvy se v případě společností nebo jiných právnických osob nebo sdružení fyzických nebo právnických osob „bydlištěm“ rozumí místo, kde má tato osoba své
 a)
 sídlo nebo
 b)
 ústředí nebo
 c)
 hlavní provozovnu.
 2. Pro účely Spojeného království a Irska se „sídlem“ rozumí „registered office“ nebo


text:
tam, kde takové sídlo neexistuje, místo vzniku společnosti („place of incorporation“) nebo tam, kde takové místo neexistuje, místo, podle jehož práva byly společnost, jiná právnická osoba nebo sdružení fyzických nebo právnických osob založeny („formation“).
 3. K určení, zda má trust sídlo ve státě vázaném touto úmluvou, u jehož soudů byla žaloba podána, použije soud pravidla svého mezinárodního práva soukromého.
 Článek 61
 Aniž jsou dotčena výhodnější ustanovení vnitrostátních právních předpisů, může být osoba s bydlištěm na území státu vázaného touto úmluvou, proti které je vedeno trestní řízení za nedbalostní trestný čin u soudů jiného státu vázaného touto úmluvou, jehož není státním příslušníkem, obhajována k tomu způsobilými zástupci i v případě, že se k soudu nedostaví osobně. Soud vedoucí řízení však může její osobní účast nařídit; v případě, že se tato osoba nedostaví, nemusí být rozhodnutí vydané ve věci občanskoprávního nároku, v němž dotyčná osoba nemohla zajistit svou obhajobu, uznáno ani vykonáno v jiných státech vázaných touto úmluvou.
 Článek 62
 Pro účely této úmluvy se „soudem“ rozumí jakýkoli orgán, kterému stát vázaný touto úmluvou přiznává příslušnost ve věcech spadajících do oblasti působnosti této úmluvy.
 HLAVA VI
 PŘECHODNÁ USTANOVENÍ
 Článek 63
 1. Tato úmluva se vztahuje pouze na řízení zahájená a na listiny vyhotovené nebo registrované jako veřejné listiny po vstupu této úmluvy v platnost ve státě původu, a je-li žádáno o uznání nebo výkon rozhodnutí nebo veřejných listin, také v dožádaném státě.
 2. Pokud však bylo řízení zahájeno ve státě původu přede dnem vstupu této úmluvy v platnost, rozhodnutí, která byla vydána po tomto dni, se uznají a vykonají podle hlavy III,
 a)
 pokud bylo řízení zahájeno ve státě původu až poté, co Luganská úmluva ze dne 16. září 1988 vstoupila v platnost jak ve státě původu, tak i v dožádaném státě;
 b)
 ve všech dalších případech za předpokladu, že soud byl příslušný podle pravidel, která se shodují s pravidly pro určení příslušnosti obsaženými v hlavě II nebo v dohodě uzavřené mezi státem původu a dožádaným státem, která byla platná v době zahájení řízení.
 HLAVA VII
 VZTAH K NAŘÍZENÍ RADY (ES) č. 44/2001 A DALŠÍM PRÁVNÍM AKTŮM
 Článek 64
 1. Touto úmluvou není dotčeno používání nařízení Rady (ES) č. 44/2001 o příslušnosti a uznávání a výkonu soudních rozhodnutí v občanských a obchodních věcech a veškerých jeho změn, Úmluvy o příslušnosti a výkonu rozhodnutí v občanských a obchodních věcech, podepsané v Bruselu dne 27. září 1968, protokolu o výkladu této úmluvy Soudním dvorem Evropských společenství, podepsaného v Lucemburku dne 3. června 1971 a pozměněného úmluvami o přistoupení států přistupujících k Evropským společenstvím k dotyčné úmluvě a k dotyčnému protokolu a Dohody mezi Evropským společenstvím a Dánským královstvím o příslušnosti a uznávání a výkonu soudních rozhodnutí v občanských a obchodních věcech, podepsané v Bruselu dne 19. října 2005, členskými státy Evropského společenství.
 2. Tato úmluva se však vždy použije
 a)
 ve věcech příslušnosti, má-li žalovaný bydliště na území státu, v němž platí tato úmluva, ale neplatí žádný z právních aktů uvedených v odstavci 1 tohoto článku, nebo pokud články 22 nebo 23 této úmluvy


text:
určují příslušnost soudů tohoto státu;
 b)
 ve vztahu k litispendenci nebo k závislým řízením, jak stanoví články 27 a 28, jsou-li řízení zahájena ve státě, v němž platí tato úmluva, ale neplatí žádný z právních aktů uvedených v odstavci 1 tohoto článku, a ve státě, v němž platí jak tato úmluva, tak i některý z právních aktů uvedených v odstavci 1 tohoto článku;
 c)
 ve věcech uznávání a výkonu, pokud buď ve státě původu, anebo v dožádaném státě neplatí žádný z právních aktů uvedených v odstavci 1 tohoto článku.
 3. Vedle důvodů uvedených v hlavě III mohou být uznání nebo výkon zamítnuty, je-li důvod příslušnosti, na němž je rozhodnutí založeno, odlišný od toho, co vyplývá z této úmluvy, a směřuje-li uznání nebo výkon proti straně, která má bydliště ve státě, v němž platí tato úmluva, ale neplatí žádný z právních aktů uvedených v odstavci 1 tohoto článku, ledaže by rozhodnutí mohlo být uznáno nebo vykonáno v dožádaném státě podle jiného právního pravidla.
 Článek 65
 Není-li stanoveno jinak v čl. 63 odst. 2 a články 66 a 67, nahrazuje tato úmluva mezi státy jí vázanými smlouvy uzavřené mezi dvěma nebo více státy, které upravují stejné věci jako tato úmluva. Nahrazují se zejména smlouvy uvedené v příloze VII.
 Článek 66
 1. Smlouvy uvedené v článku 65 se i nadále použijí ve věcech, na něž se tato úmluva nevztahuje.
 2. Nadále se použijí na rozhodnutí a veřejné listiny, které byly formálně vyhotoveny nebo registrovány jako veřejné listiny před vstupem této úmluvy v platnost.
 Článek 67
 1. Touto úmluvou nejsou dotčeny smlouvy, jimiž jsou vázány smluvní strany nebo státy vázané touto úmluvou a jež upravují příslušnost, uznání nebo výkon rozhodnutí ve zvláště vymezených věcech. Aniž jsou dotčeny závazky vyplývající z jiných dohod mezi některými smluvními stranami, nebrání tato úmluva smluvním stranám takové smlouvy uzavírat.
 2. Tato úmluva nebrání tomu, aby soud státu vázaného touto úmluvou, který je stranou smlouvy o zvláště vymezené věci, založil svou příslušnost v souladu s takovou smlouvou i tehdy, když má žalovaný bydliště na území jiného státu vázaného touto úmluvou, který není smluvní stranou takové smlouvy. V každém případě takový soud použije článek 26 této úmluvy.
 3. Rozhodnutí, která vydal ve státě vázaném touto úmluvou soud, který svou příslušnost založil v souladu s takovou smlouvou o zvláště vymezené věci, jsou v ostatních státech vázaných touto úmluvou uznávána a vykonávána v souladu s hlavou III této úmluvy.
 4. Vedle důvodů uvedených v hlavě III mohou být uznání nebo výkon zamítnuty, není-li dožádaný stát vázaný ve zvláště vymezené věci touto úmluvou a směřuje-li uznání nebo výkon proti osobě, která má bydliště v tomto státě, nebo, je-li dožádaným státem členský stát Evropského společenství a jedná se o smlouvy, které by musely být uzavřeny Evropským společenstvím, v jakémkoli členském státě Evropského společenství, ledaže by rozhodnutí mohlo být uznáno nebo vykonáno v dožádaném státě podle jiného právního pravidla.
 5. Stanoví-li smlouva o zvláště vymezené věci, jejímiž smluvními stranami jsou stát původu i dožádaný stát, podmínky uznání a výkonu rozhodnutí, použijí se tyto podmínky. V každém


text:
případě je však možné použít ustanovení této úmluvy týkající se řízení o uznávání a výkonu rozhodnutí.
 Článek 68
 1. Touto úmluvou nejsou dotčeny smlouvy, kterými se státy vázané touto úmluvou před vstupem této úmluvy v platnost zavázaly neuznávat rozhodnutí vydaná v jiných státech vázaných touto úmluvou proti žalovaným s trvalým bydlištěm nebo obvyklým pobytem ve třetím státě, pokud by v případě stanoveném v článku 4 takové rozhodnutí mohlo být vydáno pouze na základě příslušnosti určené podle čl. 3 odst. 2. Aniž jsou dotčeny závazky vyplývající z jiných smluv mezi některými smluvními stranami, nebrání tato úmluva smluvním stranám takové smlouvy uzavírat.
 2. Smluvní strana se však nesmí vůči třetímu státu zavázat neuznávat rozhodnutí vydaná v jiném státě vázaném touto úmluvou soudem, který zakládá svou příslušnost na skutečnosti, že zde žalovaný má umístěn svůj majetek nebo zde byl majetek žalobcem zadržen,
 a)
 pokud je podána žaloba na určení nebo uplatnění vlastnického práva anebo práva držby k tomuto majetku, kterou se žalobce domáhá práva nakládat s tímto majetkem, anebo tato žaloba vyplývá z jiného sporu týkajícího se tohoto majetku, nebo
 b)
 představuje-li tento majetek zajištění dluhu, který je předmětem žaloby.
 HLAVA VIII
 ZÁVĚREČNÁ USTANOVENÍ
 Článek 69
 1. Tato úmluva je otevřena k podpisu Evropskému společenství, Dánsku a státům, které jsou v době otevření k podpisu členy Evropského sdružení volného obchodu.
 2. Tato úmluva podléhá ratifikaci signatářů. Ratifikační listiny budou uloženy u Švýcarské spolkové rady, která je depozitářem této úmluvy.
 3. Během ratifikace mohou smluvní strany předkládat prohlášení v souladu s články I, II a III protokolu 1.
 4. Tato úmluva vstupuje v platnost prvním dnem šestého měsíce následujícího po dni, kdy Evropské společenství a jeden člen Evropského sdružení volného obchodu uloží své ratifikační listiny.
 5. Tato úmluva vstupuje v platnost ve vztahu k jakékoli straně prvním dnem třetího měsíce následujícího po uložení její ratifikační listiny.
 6. Aniž je dotčen čl. 3 odst. 3 protokolu 2, nahrazuje tato úmluva dnem svého vstupu v platnost podle odstavců 4 a 5 tohoto článku Úmluvu o příslušnosti a výkonu rozhodnutí v občanských a obchodních věcech, uzavřenou v Luganu dne 16. září 1988. Jakýkoli odkaz na Luganskou úmluvu z roku 1988 v jiných právních aktech se považuje za odkaz na tuto úmluvu.
 7. Ve vztazích mezi členskými státy Evropského společenství a neevropskými územími uvedenými v čl. 70 odst. 1 písm. b) nahrazuje tato úmluva Úmluvu o příslušnosti a výkonu rozhodnutí v občanských a obchodních věcech, podepsanou v Bruselu dne 27. září 1968, a Protokol o výkladu této úmluvy Soudním dvorem Evropských společenství, podepsaný v Lucemburku dne 3. června 1971, ve znění úmluv o přistoupení států přistupujících k Evropským společenstvím k dotyčné úmluvě a k dotyčnému protokolu, a to dnem vstupu této úmluvy v platnost vůči těmto územím v souladu s čl. 73 odst. 2.
 Článek 70
 1. Po svém vstupu v platnost bude tato úmluva otevřena k přistoupení
 a)
 států, které se po otevření této úmluvy k podpisu stanou členy Evropského sdružení volného obchodu, za podmínek stanovených v článku 71;
 b)
 členských států Evropského společenství jednajících jménem určitých


text:
neevropských území, která jsou součástí území tohoto členského státu nebo za jejichž vnější vztahy je tento členský stát odpovědný, za podmínek stanovených v článku 71;
 c)
 jakýchkoli jiných států, za podmínek stanovených v článku 72.
 2. Státy uvedené v odstavci 1, které si přejí stát se smluvní stranou této úmluvy, zašlou svou žádost depozitáři. K žádosti, která musí obsahovat informace uvedené v článcích 71 a 72, musí být přiložen překlad do angličtiny a francouzštiny.
 Článek 71
 1. Kterýkoli stát uvedený v čl. 70 odst. 1 písm. a) a b), který si přeje stát se smluvní stranou této úmluvy,
 a)
 sdělí informace požadované pro uplatňování této úmluvy;
 b)
 může předložit prohlášení v souladu s články I a III protokolu 1.
 2. Depozitář předá veškeré informace obdržené podle odstavce 1 ostatním smluvním stranám předtím, než dotčený stát uloží listinu o přistoupení.
 Článek 72
 1. Kterýkoli stát uvedený v čl. 70 odst. 1 písm. c), který si přeje stát se smluvní stranou této úmluvy,
 a)
 sdělí informace požadované pro uplatňování této úmluvy;
 b)
 může předložit prohlášení v souladu s články I a III protokolu 1 a
 c)
 poskytne depozitáři informace, zejména
 1.
 o svém soudním systému, včetně informací o jmenování a nezávislosti soudců;
 2.
 o svém vnitrostátním právu týkajícím se občanského soudního řízení a výkonu rozhodnutí a
 3.
 o svém mezinárodním právu soukromém týkajícím se občanského soudního řízení.
 2. Depozitář předá veškeré informace obdržené podle odstavce 1 ostatním smluvním stranám předtím, než vyzve dotčený stát, aby k úmluvě přistoupil v souladu s odstavcem 3.
 3. Aniž je dotčen odstavec 4, vyzve depozitář dotčený stát, aby k úmluvě přistoupil, pouze tehdy, obdrží-li jednohlasný souhlas smluvních stran. Smluvní strany usilují vyjádřit svůj souhlas do jednoho roku po výzvě depozitáře.
 4. Úmluva vstupuje v platnost jen ve vztazích mezi přistupujícím státem a smluvními stranami, které proti přistoupení nepodaly žádné námitky před prvním dnem třetího měsíce následujícího po uložení listiny o přistoupení.
 Článek 73
 1. Listiny o přistoupení budou uloženy u depozitáře.
 2. Vůči přistupujícímu státu uvedenému v článku 70 vstupuje úmluva v platnost prvním dnem třetího měsíce následujícího po uložení jeho listiny o přistoupení. Od tohoto okamžiku je přistupující stát považován za smluvní stranu úmluvy.
 3. Kterákoli smluvní strana může předložit depozitáři znění této úmluvy ve svém jazyce nebo jazycích a toto znění je platné, bylo-li tak dohodnuto smluvními stranami v souladu s článkem 4 protokolu 2.
 Článek 74
 1. Tato úmluva se uzavírá na dobu neurčitou.
 2. Kterákoli smluvní strana může kdykoli vypovědět tuto úmluvu zasláním oznámení depozitáři.
 3. Takové vypovězení nabývá účinku na konci kalendářního roku následujícího po uplynutí lhůty šesti měsíců ode dne, kdy depozitář obdrží oznámení o vypovězení.
 Článek 75
 K této úmluvě jsou přiloženy
 —
 protokol 1 o některých otázkách příslušnosti, postupu a výkonu rozhodnutí,
 —
 protokol 2 o jednotném výkladu úmluvy a o Stálém výboru,
 —
 protokol 3 o použití článku 67 této úmluvy,
 —
 přílohy I až IV a příloha VII, obsahující informace týkající se uplatňování této úmluvy,
 —
 příloha V a VI, obsahující osvědčení uvedená v článcích 54,


text:
58 a 57 této úmluvy,
 —
 příloha VIII, obsahující jazyky platných znění uvedené v článku 79 této úmluvy,
 —
 příloha IX, týkající se uplatňování článku II protokolu 1.
 Uvedené protokoly a přílohy jsou nedílnou součástí úmluvy.
 Článek 76
 Aniž je dotčen článek 77, může kterákoli strana úmluvy požádat o přezkoumání této úmluvy. Za tímto účelem svolá depozitář Stálý výbor, jak je stanoveno v článku 4 protokolu 2.
 Článek 77
 1. Smluvní strany sdělí depozitáři znění veškerých právních ustanovení, které mění seznamy uvedené v přílohách I až IV, a každé zrušení nebo doplnění položek na seznam v příloze VII a den jejich vstupu v platnost. Tato sdělení musí být učiněna v dostatečném předstihu před vstupem těchto ustanovení v platnost a musí k nim být přiložen překlad do angličtiny a francouzštiny. Depozitář po konzultaci se Stálým výborem v souladu s článkem 4 protokolu 2 dotčené přílohy přiměřeně upraví. K tomuto účelu poskytnou smluvní strany překlad daných změn ve svých jazycích.
 2. Jakoukoli změnu příloh V až VI a VIII až IX této úmluvy přijímá Stálý výbor v souladu s článkem 4 protokolu 2.
 Článek 78
 1. Depozitář oznámí smluvním stranám
 a)
 uložení každé ratifikační listiny nebo listiny o přistoupení;
 b)
 dny vstupu této úmluvy v platnost vůči smluvním stranám;
 c)
 veškerá prohlášení obdržená v souladu s články I až IV protokolu 1;
 d)
 veškerá sdělení učiněná v souladu s čl. 74 odst. 2, s čl. 77 odst. 1 a s odstavcem 4 protokolu 3.
 2. K oznámením se přiloží překlad do angličtiny a francouzštiny.
 Článek 79
 Tato úmluva, sepsaná v jediném vyhotovení v jazycích uvedených v příloze VIII, přičemž všechna znění mají stejnou platnost, bude uložena v archivu Švýcarské spolkové rady. Švýcarská spolková rada předá ověřený opis každé smluvní straně.
 NA DŮKAZ ČEHOŽ připojili níže podepsaní, řádně pověření zplnomocnění zástupci k této úmluvě své podpisy.
 Съставено в Лугано на тридесети октомври две хиляди и седма година.
 Hecho en Lugano el treinta de octubre de dos mil siete.
 V Luganu dne třicátého října dva tisíce sedm.
 Udfærdiget i Lugano, den tredivte oktober to tusind og syv.
 Geschehen zu Lugano am dreißigsten Oktober zweitausendsieben.
 Lugano, kolmekümnes oktoober kaks tuhat seitse
 Έγινε στο Λουγκάνο στις τριάντα Οκτωβρίου του έτους δύο χιλιάδες επτά.
 Done at Lugano, on the thirtieth day of October in the year two thousand and seven.
 Fait à Lugano, le trente octobre deux mille sept.
 Arna dhéanamh in Lugano, an tríochadú lá de Dheireadh Fómhair sa bhliain dhá mhíle a seacht.
 Fatto a Lugano, addì trenta ottobre duemilasette
 Gerður í Lúganó þrítugasta dag október mánaðar árið tvö þúsund og sjö.
 Lugâno, divi tûkstoði septîtâ gada trîsdesmitajâ oktobrî.
 Priimta Lugane, du tûkstanèiai septintais metais spalio trisdeðimtà dienà.
 Kelt Luganóban, a kétezer-hetedik év október havának harmincadik napján.
 Magħmul f'Lugano, fit-tlettax-il jum ta' Ottubru fis-sena elfejn u seba'.
 Gedaan te Lugano, op dertig oktober tweeduizend zeven.
 Utferdiget i Lugano den trettiende oktober totusenogsyv.
 Sporządzono w Lugano dnia trzydziestego października dwa tysiące siódmego roku
 Feito em Lugano, aos trinta dias de Outubro do ano de dois mil


text:
e sete
 Încheiatã la Lugano, la treizeci octombrie anul douã mii șapte.
 V Lugane tridsiateho októbra dvetisícsedem.
 Sestavljeno v Luganu, tridesetega oktobra leta dva tisoč sedem.
 Tehty Luganossa kolmantenakymmenentenä päivänä lokakuuta vuonna kaksituhattaseitsemän.
 Utfärdad i Lugano den trettionde oktober år tjugohundrasju.
 За Европейската общност
 Por la Comunidad Europea
 Za Evropské společenstvi
 For Det Europæiske Fællesskab
 Für die Europäische Gemeinschaft
 Euroopa Ühenduse nimel
 Thar ceann an Chomhphobail Eorpaigh
 Για την Ευρωπαϊκή Κοινότητα
 For the European Community
 Pour la Communauté européenne
 Thar ceann an Chomhphobail Eorpaigh
 Per la Comunità europea
 Europos bendrijos vārdā
 az Európai Közösség részéröl
 Għall-Komunità Ewropea
 Voor de Europese Gemeenschap
 W imieniu Wspólnoty Europejskiej
 Pela Comunidade Europeia
 Pentru Comunitatea Europeană
 Za Európske spoločenstvo
 Za Evropsko skupnost
 Euroopan yhteisön puolesta
 På Europeiska gemenskapens vägnar
 For Kongeriget Danmark
 Fyrir hönd lýðveldisins Íslands
 For Kongeriket Norge
 Für die Schweizerische Eidgenossenschaft
 Pour la Confédération suisse
 Per la Confederazione svizzera
 PROTOKOL 1
 o některých otázkách příslušnosti, postupu a výkonu rozhodnutí
 VYSOKÉ SMLUVNÍ STRANY SE DOHODLY TAKTO:
 Článek I
 1. Soudní a mimosoudní písemnosti vyhotovené v jednom ze států vázaných úmluvou, které mají být doručeny osobám v jiném státě vázaném úmluvou, se předávají postupy stanovenými ve smlouvách, které mezi těmito státy platí.
 2. Nevznese-li smluvní strana, na jejímž území se má doručení uskutečnit, u depozitáře námitku ve formě prohlášení, mohou být tyto písemnosti též zasílány příslušnými veřejnými činiteli státu, v němž byly vyhotoveny, přímo příslušným veřejným činitelům státu, v němž se má nacházet příjemce. V tom případě zašle veřejný činitel státu původu opis písemnosti činiteli dožádaného státu, který je pověřen doručit jej příjemci. Písemnost se doručuje způsobem stanoveným právem dožádaného státu. Doručení se zaznamenává osvědčením, které se zašle přímo veřejnému činiteli státu původu.
 3. Členské státy Evropského společenství vázané nařízením Rady (ES) č. 1348/2000 ze dne 29. května 2000 nebo Dohodou mezi Evropským společenstvím a Dánským královstvím o doručování soudních a mimosoudních písemností v občanských nebo obchodních věcech, podepsanou v Bruselu dne 19. listopadu 2005, uplatňují pro své vzájemné vztahy uvedené nařízení a uvedenou dohodu.
 Článek II
 1. K příslušnosti stanovené v čl. 6 bodě 2 a v článku 11 pro žaloby o záruku nebo pro intervenční žaloby se zcela nepřihlíží ve státech vázaných touto úmluvou uvedených v příloze IX. Jakákoli osoba, která má bydliště na území jiného státu vázaného touto úmluvou, může být u soudů těchto států žalována na základě pravidel stanovených v příloze IX.
 2. Při ratifikaci může Evropské společenství prohlásit, že k řízením uvedeným v čl. 6 bodě 2 a 11 se nepřihlíží i v některých jiných členských státech, a poskytnout informace o pravidlech, která se použijí.
 3. Rozhodnutí vydaná jinými státy vázanými úmluvou podle čl. 6 bodu 2 nebo článku 11 se uznají a jsou vykonatelná ve státech uvedených v odstavcích 1 a 2 v souladu s hlavou III. Veškeré účinky, které za použití odstavců 1 a 2 mají rozhodnutí vydaná v těchto státech vůči třetím osobám, se uznají rovněž v ostatních členských státech vázaných úmluvou.
 Článek III
 1. Švýcarsko si vyhrazuje právo prohlásit při ratifikaci, že nebude používat tuto část


text:
čl. 34 odst. 2:
 „ledaže žalovaný nevyužil žádný opravný prostředek proti rozhodnutí, i když k tomu měl možnost“.
 Pokud Švýcarsko toto prohlášení učiní, použijí ostatní smluvní strany tutéž výhradu vůči rozhodnutím vydaným soudy Švýcarska.
 2. Smluvní strany mohou ohledně rozhodnutí vydaných v jednom z přistupujících států uvedených v čl. 70 odst. 1 písm. c) učinit prohlášením výhradu:
 a)
 k právu uvedenému v odstavci 1 a
 b)
 k právu orgánu uvedeného v článku 39, bez ohledu na článek 41, přezkoumat z vlastního podnětu, zda existují důvody pro zamítnutí uznání a výkonu rozhodnutí.
 3. Pokud jedna ze smluvních stran učinila tuto výhradu vůči přistupujícímu státu, jak je uvedeno v odstavci 2, může tento přistupující stát učinit prohlášením tutéž výhradu vůči rozhodnutím vydaným soudy této smluvní strany.
 4. S výjimkou výhrady uvedené v odstavci 1 jsou prohlášení platná po dobu pěti let a na konci těchto období obnovitelná. Smluvní strana oznámí obnovení svého prohlášení uvedeného v odstavci 2 nejpozději šest měsíců před koncem tohoto období. Přistupující stát může své prohlášení učiněné podle odstavce 3 obnovit až po obnovení příslušného prohlášení učiněného podle odstavce 2.
 Článek IV
 Prohlášení uvedená v tomto protokolu lze oznámením depozitáři kdykoli odvolat. K oznámením musí být přiložen překlad do angličtiny a francouzštiny. Smluvní strany poskytnou překlad ve svých jazycích. Každé odvolání nabývá účinku prvním dnem třetího měsíce následujícího po měsíci oznámení.
 PROTOKOL 2
 o jednotném výkladu úmluvy a o Stálém výboru
 PREAMBULE
 VYSOKÉ SMLUVNÍ STRANY,
 S OHLEDEM NA článek 75 úmluvy,
 BEROUCE V ÚVAHU zásadní provázanost mezi úmluvou, Luganskou úmluvou z roku 1988 a akty uvedenými v čl. 64 odst. 1 úmluvy,
 BEROUCE V ÚVAHU, že Soudní dvůr Evropských společenství má pravomoc vydávat rozhodnutí o výkladu ustanovení aktů uvedených v čl. 64 odst. 1 úmluvy,
 BEROUCE V ÚVAHU, že úmluva se stává součástí pravidel Společenství, a že Soudní dvůr Evropských společenství má tedy pravomoc rozhodovat o výkladu ustanovení této úmluvy, pokud jde o používání této úmluvy soudy členských států Evropského společenství,
 VĚDOMY si rozhodnutí vydaných Soudním dvorem Evropských společenství o výkladu aktů uvedených v čl. 64 odst. 1 úmluvy do okamžiku podpisu této úmluvy a vědomy si rozhodnutí vydaných soudy smluvních stran Luganské úmluvy z roku 1988 o zmíněné úmluvě do okamžiku podpisu úmluvy,
 BEROUCE V ÚVAHU, že souběžný přezkum Luganské úmluvy z roku 1988 i Bruselské úmluvy, který vedl k dokončení revidovaného znění obou úmluv, byl v podstatě založen na výše uvedených rozhodnutích o Bruselské úmluvě z roku 1968 a o Luganské úmluvě z roku 1988,
 BEROUCE V ÚVAHU, že revidované znění Bruselské úmluvy bylo po vstupu Amsterodamské smlouvy v platnost začleněno do nařízení (ES) č. 44/2001,
 BEROUCE V ÚVAHU, že toto revidované znění také představuje základ pro znění této úmluvy,
 PŘEJÍCE SI, ve vší úctě k nezávislosti soudů, předcházet rozdílným výkladům a docházet k co nejjednotnějšímu výkladu ustanovení úmluvy i ustanovení nařízení (ES) č. 44/2001, která jsou v úmluvě podstatnou měrou opakována, a ostatních aktů uvedených v čl. 64 odst. 1 úmluvy,
 SE DOHODLY TAKTO:
 Článek 1
 1. Každý soud používající a vykládající úmluvu bere řádný ohled


text:
na zásady stanovené jakýmkoli významným rozhodnutím vydaným soudy států vázaných úmluvou a Soudním dvorem Evropských společenství k dotčenému / dotčeným ustanovení/m nebo jakémukoli podobnému / jakýmkoli podobným ustanovení/m Luganské úmluvy z roku 1988 a aktů uvedených v čl. 64 odst. 1 úmluvy.
 2. Pro soudy členských států Evropského společenství platí povinnost stanovená v odstavci 1, aniž jsou dotčeny jejich závazky vůči Soudnímu dvoru Evropských společenství vyplývající ze Smlouvy o založení Evropského společenství nebo z Dohody mezi Evropským společenstvím a Dánským královstvím o příslušnosti a uznávání a výkonu soudních rozhodnutí v občanských a obchodních věcech, podepsané v Bruselu dne 19. října 2005.
 Článek 2
 Každý stát vázaný úmluvou, který není členským státem Evropského společenství, má v souladu s článkem 23 Protokolu o statutu Soudního dvora Evropských společenství právo předkládat podání nebo písemná vyjádření, pokud soud členského státu Evropského společenství požádá Soudní dvůr o rozhodnutí o předběžné otázce týkající se výkladu úmluvy nebo aktů uvedených v jejím čl. 64 odst. 1.
 Článek 3
 1. Komise Evropských společenství zřídí systém výměny informací o významných rozhodnutích vydaných podle úmluvy i významných rozhodnutích podle Luganské úmluvy z roku 1988 a podle aktů uvedených v čl. 64 odst. 1 úmluvy. Tento systém bude přístupný veřejnosti a bude obsahovat rozhodnutí vydaná soudy v poslední instanci a Soudním dvorem Evropských společenství i pravomocná rozhodnutí zvláštního významu, která byla vydána podle úmluvy, podle Luganské úmluvy z roku 1988 a podle aktů uvedených v čl. 64 odst. 1 úmluvy. Rozhodnutí budou roztříděna a opatřena abstrakty.
 Systém bude zahrnovat také postupy, kterými budou příslušné orgány států vázaných úmluvou předávat Komisi rozhodnutí uvedená výše, která byla vydána soudy těchto států.
 2. Vedoucí soudní kanceláře Soudního dvora Evropských společenství vybere věci se zvláštním zájmem pro řádné uplatňování úmluvy a vybranou judikaturu předloží v souladu s článkem 5 tohoto protokolu na schůzce odborníků.
 3. Dokud Evropská společenství nezřídí systém podle odstavce 1, zachovává Soudní dvůr Evropských společenství systém výměny informací o rozhodnutích vydaných podle úmluvy a podle Luganské úmluvy z roku 1988, jenž byl zřízen protokolem 2 k Luganské úmluvě z roku 1988.
 Článek 4
 1. Zřizuje se Stálý výbor složený ze zástupců smluvních stran.
 2. Na požádání kterékoli ze smluvních stran svolá depozitář úmluvy schůzi výboru za účelem
 —
 konzultace ke vztahu mezi úmluvou a jinými akty mezinárodního práva,
 —
 konzultace k použití článku 67, včetně zamýšlených přistoupení ke smlouvám o zvlášť vymezených věcech podle čl. 67 odst. 1 a navrhovaných právních předpisů podle protokolu 3,
 —
 posouzení přistoupení nových států. Výbor se zejména může přistupujících států uvedených v čl. 70 odst. 1 písm. c) dotazovat na jejich soudní systémy a na provádění úmluvy. Výbor může také posoudit případné změny úmluvy nezbytné pro možnost uplatňovat úmluvu v přistupujících státech,
 —
 připuštění nových platných jazykových znění podle čl. 73 odst. 3 úmluvy a souhlasu s potřebnými změnami přílohy VIII,
 —
 konzultace k přezkumu úmluvy podle jejího článku 76,
 —
 konzultace ke změnám příloh I až IV a přílohy VII podle čl. 77 odst. 1 úmluvy,
 —
 přijetí změn příloh V až VI podle čl.


text:
77 odst. 2 úmluvy,
 —
 odvolání výhrad a prohlášení učiněných smluvními stranami podle protokolu 1 a provedení potřebných změn přílohy IX.
 3. Výbor přijme jednací řád upravující jeho fungování a rozhodování. Jednací řád stanoví možnost konzultovat a rozhodovat písemně.
 Článek 5
 1. Depozitář může, je-li to zapotřebí, svolat schůzku odborníků, aby si vyměnili názory na fungování úmluvy, zejména s ohledem na vývoj judikatury a nových právních předpisů, které mohou používání úmluvy ovlivnit.
 2. Na této schůzce budou přítomni odborníci smluvních stran, států vázaných úmluvou, Soudního dvora Evropských společenství a Evropského sdružení volného obchodu. Schůzky se mohou zúčastnit jacíkoli další odborníci, jejichž přítomnost bude považována za vhodnou.
 3. Jakékoli potíže vyplývající z používání úmluvy lze předložit za účelem dalších kroků Stálému výboru uvedenému v článku 4 tohoto protokolu.
 PROTOKOL 3
 o použití článku 67 úmluvy
 VYSOKÉ SMLUVNÍ STRANY SE DOHODLY TAKTO:
 1.
 Pro účely této úmluvy se s ustanoveními, která ve zvláště vymezených věcech upravují příslušnost nebo uznávání nebo výkon rozhodnutí a která jsou nebo budou obsažena v aktech orgánů Evropských společenství, zachází stejně jako se smlouvami uvedenými v čl. 67 odst. 1 úmluvy.
 2.
 Pokud by se některá ze smluvních stran domnívala, že určité ustanovení uvedené v navrhovaných aktech orgánů Evropského společenství není slučitelné s touto úmluvou, zváží smluvní strany neodkladně změnu úmluvy podle jejího článku 76, aniž by byl dotčen postup stanovený protokolem 2.
 3.
 Pokud některá ze smluvních stran nebo více stran společně začlení některá nebo všechna ustanovení obsažená v právních předpisech orgánů Evropského společenství uvedená v odstavci 1 do svého vnitrostátního práva, zachází se s těmito ustanoveními vnitrostátního práva stejně jako se smlouvami uvedenými v čl. 67 odst. 1 úmluvy.
 4.
 Smluvní strany sdělí depozitáři znění ustanovení uvedených v odstavci 3. K tomuto sdělení přiloží překlad do angličtiny a francouzštiny.
 PŘÍLOHA I
 Pravidla pro určení příslušnosti ve smyslu čl. 3 odst. 2 a čl. 4 odst. 2 jsou tato:
 —
 v Belgii: články 5 až 14 zákona ze dne 16. července 2004 o mezinárodním právu soukromém,
 —
 v Bulharsku: čl. 4 odst. 1 zákona o mezinárodním právu soukromém,
 —
 v České republice: § 86 zákona č. 99/1963 Sb., občanský soudní řád, ve znění pozdějších předpisů,
 —
 v Dánsku: čl. 246 odst. 2 a 3 zákona o organizaci soudnictví (lov om rettens pleje),
 —
 v Německu: § 23 občanského soudního řádu (Zivilprozessordnung),
 —
 v Estonsku: § 86 občanského soudního řádu (tsiviilkohtumenetluse seadustik),
 —
 v Řecku: článek 40 občanského soudního řádu (Κώδικας Πολιτικής Δικονομίας),
 —
 ve Francii: články 14 a 15 občanského zákoníku (Code civil),
 —
 na Islandu: čl. 32 odst. 4 občanského soudního řádu (Lög um meðferð einkamála nr. 91/1991),
 —
 v Irsku: předpisy, podle nichž je příslušnost založena doručením písemnosti zahajující řízení žalovanému za jeho přechodné přítomnosti v Irsku,
 —
 v Itálii: články 3 a 4 zákona č. 218 ze dne 31. května 1995,
 —
 na Kypru: čl. 21 odst. 2 zákona o soudech č. 14 z roku 1960, ve znění pozdějších předpisů,
 —
 v Lotyšsku: § 27 a § 28 odst. 3, 5, 6 a 9


text:
občanského soudního řádu (Civilprocesa likums),
 —
 v Litvě: § 31 občanského soudního řádu (Civilinio proceso kodeksas),
 —
 v Lucembursku: články 14 a 15 občanského zákoníku (Code civil),
 —
 v Maďarsku: článek 57 zákonného dekretu č. 13 z roku 1979 o mezinárodním právu soukromém (a nemzetközi magánjogról szóló 1979. évi 13. törvényerejű rendelet),
 —
 na Maltě: články 742, 743 a 744 zákoníku organizace soudů a civilního řízení – kapitola 12 (Kodiċi ta' Organizzazzjoni u Proċedura Ċivili – Kap. 12) a článek 549 obchodního zákoníku – kapitola 13 (Kodiċi tal-kummerċ – Kap. 13),
 —
 v Norsku: čl. 4-3 odst. 2 druhá věta zákona o soudních sporech (tvisteloven),
 —
 v Rakousku: § 99 zákona o organizaci soudnictví (Jurisdiktionsnorm),
 —
 v Polsku: články 1103 a 1110 občanského soudního řádu (Kodeks postępowania cywilnego), nakolik stanoví příslušnost na těchto základech: žalovaný má bydliště v Polsku, žalovaný vlastní v Polsku majetek nebo má nárok na vlastnická práva vůči majetku v Polsku, objekt sporu se nachází v Polsku nebo skutečnost, že jedna ze stran je polský občan,
 —
 v Portugalsku: články 65 a 65A občanského soudního řádu (Código de Processo Civil) a článek 11 zákoníku o řízení v pracovních věcech (legge federale sul diritto internazionale privato),
 —
 v Rumunsku: články 148–157 zákona č. 105/1992 o vztazích mezinárodního práva soukromého,
 —
 ve Slovinsku: čl. 48 odst. 2 zákona o mezinárodním právu soukromém a procesním řádu (Zakon o mednarodnem zasebnem pravu in postopku) ve vztahu s čl. 47 odst. 2 zákona o občanském právu procesním (Zakon o pravdnem postopku) a článek 58 zákona o mezinárodním právu soukromém a procesním řádu (Zakon o mednarodnem zasebnem pravu in postopku) ve vztahu k článku 59 zákona o občanském právu procesním (Zakon o pravdnem postopku),
 —
 na Slovensku: § 37 až 37e zákona č. 97/1963 o mezinárodním právu soukromém a procesním,
 —
 ve Švýcarsku: le for du lieu du séquestre/Gerichtsstand des Arrestortes/foro del luogo del sequestro ve smyslu článku 4 loi fédérale sur le droit international privé/Bundesgesetz über das internationale Privatrecht Privatrecht/legge federale sul diritto internazionale privato,
 —
 ve Finsku: druhá, třetí a čtvrtá věta odstavce 1 oddílu 1 kapitoly 10 občanského soudního řádu (oikeudenkäymiskaari/rättegångsbalken),
 —
 ve Švédsku: první věta odstavce 1 oddílu 3 kapitoly 10 občanského soudního řádu (rättegångsbalken),
 —
 ve Spojeném království: předpisy, podle nichž je příslušnost založena:
 a)
 doručením písemnosti zahajující řízení žalovanému za jeho přechodné přítomnosti ve Spojeném království, nebo
 b)
 existencí majetku žalovaného ve Spojeném království nebo
 c)
 zajištěním majetku, který se nachází ve Spojeném království, žalobcem.
 PŘÍLOHA II
 Soudy nebo příslušné orgány, u kterých se podává návrh podle článku 39 této úmluvy:
 —
 v Belgii: „tribunal de première instance“ nebo „rechtbank van eerste aanleg“ nebo „erstinstanzliches Gericht“,
 —
 v Bulharsku: „Софийски градски съд“,
 —
 v České republice: „okresní soud“ nebo „soudní exekutor“,
 —
 v Dánsku: „byret“,
 —
 v Německu:
 a)
 předsedovi senátu u „Landgericht“;
 b)
 notáři („Notar“) při prohlašování vykonatelnosti veřejné listiny,
 —
 v Estonsku: „maakohus“,
 —
 v Řecku: „Μονομελές Πρωτοδικείο“,
 —
 ve Španělsku: „Juzgado de Primera Instancia“,
 —
 ve Francii:
 a)
 „greffier en chef du tribunal de


text:
grande instance“;
 b)
 „président de la chambre départementale des notaires“ v případě návrhu na prohlášení vykonatelnosti notářských veřejných listin,
 —
 v Irsku: „High Court“,
 —
 na Islandu: „héraðsdómur“,
 —
 v Itálii: „corte d’appello“,
 —
 na Kypru: „Επαρχιακό Δικαστήριο“ nebo v případě rozhodnutí o výživném „Οικογενειακό Δικαστήριο“,
 —
 v Lotyšsku: „rajona (pilsētas) tiesa“,
 —
 v Litvě: „Lietuvos apeliacinis teismas“,
 —
 v Lucembursku: předsedovi senátu u „tribunal d’arrondissement“,
 —
 v Maďarsku: „megyei bíróság székhelyén működő helyi bíróság“ a v Budapešti „Budai Központi Kerületi Bíróság“,
 —
 na Maltě: „Prim’ Awla tal-Qorti Ċivili“ nebo „Qorti tal-Maġistrati ta’ Għawdex fil-ġurisdizzjoni superjuri tagħha“ nebo, jde-li o rozhodnutí ve věcech výživného, „Reġistratur tal-Qorti“ prostřednictvím „Ministru responsabbli għall-Ġustizzja“,
 —
 v Nizozemsku: „voorzieningenrechter van de rechtbank“,
 —
 v Norsku: „tingrett“,
 —
 v Rakousku: „Bezirksgericht“,
 —
 v Polsku: „sąd okręgowy“,
 —
 v Portugalsku: „Tribunal de Comarca“,
 —
 v Rumunsku: „Tribunal“,
 —
 ve Slovinsku: „okrožno sodišče“,
 —
 na Slovensku: „okresný súd“,
 —
 ve Švýcarsku:
 a)
 pokud jde o rozhodnutí přikazující zaplacení peněžité částky, je to „juge de la mainlevée“/„Rechtsöffnungsrichter“/„giudice competente a pronunciare sul rigetto dell’opposizione“, v rámci řízení podle článků 80 a 81 loi fédérale sur la poursuite pour dettes et la faillite/Bundesgesetz über Schuldbetreibung und Konkurs/legge federale sulla esecuzione e sul fallimento;
 b)
 pokud jde o rozhodnutí přikazující jiné plnění než zaplacení peněžité částky, je to „juge cantonal d’exequatur“compétent/zuständiger„kantonaler Vollstreckungsrichter“/„giudice cantonale“competente a pronunciare l’exequatur,
 —
 ve Finsku: „käräjäoikeus/tingsrätt“,
 —
 ve Švédsku: „Svea hovrätt“,
 —
 ve Spojeném království:
 a)
 v Anglii a Walesu „High Court of Justice“ nebo, jde-li o rozhodnutí ve věcech výživného, „Magistrate’s Court“ prostřednictvím „Secretary of State“;
 b)
 ve Skotsku „Court of Session“ nebo, jde-li o rozhodnutí ve věcech výživného, „Sheriff Court“ prostřednictvím „Secretary of State“;
 c)
 v Severním Irsku „High Court of Justice“ nebo, jde-li o rozhodnutí ve věcech výživného, „Magistrate’s Court“ prostřednictvím „Secretary of State“;
 d)
 na Gibraltaru „Supreme Court of Gibraltar“ nebo, jde-li o rozhodnutí ve věcech výživného, „Magistrate’s Court“ prostřednictvím „Attorney General of Gibraltar“.
 PŘÍLOHA III
 Soudy, u kterých se podává opravný prostředek podle čl. 43 odst. 2 této úmluvy:
 —
 v Belgii:
 a)
 pokud jde o opravné prostředky podané žalovaným, „tribunal de première instance“ nebo „rechtbank van eerste aanleg“ nebo „erstinstanzliches Gericht“;
 b)
 pokud jde o opravné prostředky podané žalobcem: „cour d’appel“ nebo „hof van beroep“,
 —
 v Bulharsku: „Апелативен съд – София“,
 —
 v České republice: odvolací soud prostřednictvím okresního soudu,
 —
 v Dánsku: „landsret“,
 —
 ve Spolkové republice Německo: „Oberlandesgericht“,
 —
 v Estonsku: „ringkonnakohus“,
 —
 v Řecku: „Εφετείο“,
 —
 ve Španělsku: „Juzgado de Primera Instancia“, který vydal napadené rozhodnutí, o němž má v rámci řízení o opravném prostředku rozhodnout Audiencia Provincial,
 —
 ve Francii:
 a)
 „cour d’appel“, pokud jde o rozhodnutí, kterými se návrh povoluje;
 b)
 předsedovi senátu u „tribunal de grande instance“, pokud jde o rozhodnutí, kterými se návrh zamítá,
 —
 v Irsku: „High Court“,
 —
 na Islandu: „héraðsdómur“,
 —
 v Itálii: „corte d’appello“,
 —
 na Kypru: „Επαρχιακό Δικαστήριο“ nebo v případě rozhodnutí o výživném „Οικογενειακό Δικαστήριο“,
 —
 v Lotyšsku: „Apgabaltiesa“ prostřednictvím „rajona (pilsētas) tiesa“,
 —
 v Litvě: „Lietuvos apeliacinis


text:
teismas“,
 —
 v Lucembursku: „Cour supérieure de Justice“, který zasedá jako soud pro opravné prostředky v civilních věcech,
 —
 v Maďarsku: místní soud v místě sídla okresního soudu (v Budapešti u Ústředního okresního soudu Budy); o opravném prostředku rozhoduje okresní soud (v Budapešti Soud hlavního města),
 —
 na Maltě: „Qorti ta' l-Appell“ v souladu s postupem stanoveným pro opravné prostředky v „Kodiċi ta' Organizzazzjoni u Proċedura Ċivili – Kap.12“ nebo, jde-li o rozhodnutí ve věcech výživného, prostřednictvím „ċitazzjoni“„Prim’Awla tal-Qorti ivili jew il-Qorti tal-Maġistrati ta' Għawdex fil-ġurisdizzjoni superjuri tagħha“,
 —
 v Nizozemsku: „rechtsbank“,
 —
 v Norsku: „lagmannsrett“,
 —
 v Rakousku: „Landesgericht“ prostřednictvím „Bezirksgericht“,
 —
 v Polsku: „sąd apelacyjny“ prostřednictvím „sąd okręgowy“,
 —
 v Portugalsku: „Tribunal da Relação“ je příslušným soudem. Opravné prostředky se v souladu s platným vnitrostátním právem podávají formou návrhu podaného u soudu, který napadené rozhodnutí vydal,
 —
 v Rumunsku: „Curte de Apel“,
 —
 ve Slovinsku: „okrožno sodišče“,
 —
 na Slovensku: odvolací soud prostřednictvím okresního soudu, proti jehož rozhodnutí je odvolání podáváno,
 —
 ve Švýcarsku: „tribunal cantonal/Kantonsgericht/tribunale cantonale“,
 —
 ve Finsku: „hovioikeus/hovrätt“,
 —
 ve Švédsku: „Svea hovrätt“,
 —
 ve Spojeném království:
 a)
 v Anglii a Walesu „High Court of Justice“ nebo, jde-li o rozhodnutí ve věcech výživného, „Magistrate’s Court“;
 b)
 ve Skotsku „Court of Session“ nebo, jde-li o rozhodnutí ve věcech výživného, „Sheriff Court“;
 c)
 v Severním Irsku „High Court of Justice“ nebo, jde-li o rozhodnutí ve věcech výživného, „Magistrate’s Court“;
 d)
 na Gibraltaru „Supreme Court of Gibraltar“ nebo, jde-li o rozhodnutí ve věcech výživného, „Magistrate’s Court“.
 PŘÍLOHA IV
 Opravné prostředky podle článku 44 úmluvy jsou tyto:
 —
 v Belgii, Řecku, Španělsku, Francii, Itálii, Lucembursku a Nizozemsku kasační stížnost,
 —
 v Bulharsku: „обжалване пред Върховния касационен съд“,
 —
 v České republice: „dovolání“ a „žaloba pro zmatečnost“,
 —
 v Dánsku: opravný prostředek u „Højesteret“ s povolením od „Procesbevillingsnævnet“,
 —
 ve Spolkové republice Německo: „Rechtsbeschwerde“,
 —
 v Estonsku: „kassatsioonkaebus“,
 —
 v Irsku: opravný prostředek omezený na právní otázky u „Supreme Court“,
 —
 na Islandu: opravný prostředek u „Hæstiréttur“,
 —
 na Kypru: opravný prostředek podaný u Nejvyššího soudu,
 —
 v Lotyšsku: opravný prostředek u „Augstākās tiesas Senāts“ prostřednictvím „Apgabaltiesa“,
 —
 v Litvě: opravný prostředek u „Lietuvos Aukščiausiasis Teismas“,
 —
 v Maďarsku: „felülvizsgálati kérelem“,
 —
 na Maltě: žádný další opravný prostředek neexistuje; v případě rozhodnutí o výživném je zde „Qorti ta' l-Appell“ v souladu s postupem stanoveným k podání opravných prostředků v „Kodiċi ta' Organizzazzjoni u Procedura Ċivili – Kap. 12“,
 —
 v Norsku: opravný prostředek u „Høyesteretts Ankeutvalg“ nebo „Høyesterett“,
 —
 v Rakousku: „Revisionsrekurs“,
 —
 v Polsku: „skarga kasacyjna“,
 —
 v Portugalsku: opravný prostředek omezený na právní otázky,
 —
 v Rumunsku: „contestaţie în anulare“ nebo „revizuire“,
 —
 ve Slovinsku: opravný prostředek u „Vrhovno sodišče Republike Slovenije“,
 —
 na Slovensku: „dovolanie“,
 —
 ve Švýcarsku: „recours devant le Tribunal fédéral“/„Beschwerde beim Bundesgericht“/„ricorso davanti al Tribunale federale“,
 —
 ve Finsku: opravný prostředek u „korkein oikeus/högsta domstolen“,
 —
 ve Švédsku: opravný prostředek u „Högsta domstolen“,
 —
 ve Spojeném království: jediný opravný prostředek omezený na právní otázky.
 PŘÍLOHA V
 Osvědčení o soudních rozhodnutích a soudních smírech podle


text:
článků 54 a 58 Úmluvy o příslušnosti a uznávání a výkonu soudních rozhodnutí v občanských a obchodních věcech
 1.
 Stát původu
 2.
 Soud nebo příslušný orgán vydávající osvědčení
 2.1
 Název
 2.2
 Adresa
 2.3
 Tel./fax/e-mail
 3.
 Soud, který vydal soudní rozhodnutí / schválil soudní smír (*)
 3.1
 Označení soudu
 3.2
 Sídlo soudu
 4.
 Soudní rozhodnutí / soudní smír (*)
 4.1
 Datum
 4.2
 Jednací číslo / spisová značka
 4.3
 Účastníci soudního rozhodnutí / soudního smíru (*)
 4.3.1
 Jméno/a žalobce/ů
 4.3.2
 Jméno/a žalovaného/ných
 4.3.3
 Případné/á jméno/a další/ch stran/y řízení
 4.4
 Datum doručení návrhu na zahájení řízení, byl-li vydán rozsudek pro zmeškání
 4.5
 Znění výroku rozsudku / soudního smíru (*), které je připojeno k tomuto osvědčení
 5.
 Jména stran řízení, kterým byla poskytnuta právní pomoc
 Rozhodnutí / soudní smír (*) je vykonatelné/ý ve státě původu (články 38 a 58 úmluvy) proti:
 Jméno:
 V ........................ dne ..................
 Podpis a/nebo razítko .........................
 (*) Nehodící se škrtněte.
 PŘÍLOHA VI
 Osvědčení o veřejných listinách podle čl. 57 odst. 4 Úmluvy o příslušnosti a uznávání a výkonu soudních rozhodnutí v občanských a obchodních věcech
 1.
 Stát původu
 2.
 Soud nebo příslušný orgán vydávající osvědčení
 2.1
 Název
 2.2
 Adresa
 2.3
 Tel./fax/e-mail
 3.
 Orgán, který veřejnou listinu ověřil
 3.1
 (Popřípadě) orgán, který vyhotovil veřejnou listinu
 3.1.1
 Název a označení orgánu
 3.1.2
 Sídlo orgánu
 3.2
 (Popřípadě) orgán, který veřejnou listinu zaregistroval
 3.2.1
 Druh orgánu
 3.2.2
 Sídlo orgánu
 4.
 Veřejná listina
 4.1
 Označení veřejné listiny
 4.2
 Datum
 4.2.1
 kdy byla vyhotovena
 4.2.2
 pokud se liší: ke kterému byla veřejná listina zaregistrována
 4.3
 Jednací číslo / spisová značka
 4.4
 Účastníci písemného právního úkonu
 4.4.1
 Jméno věřitele
 4.4.2
 Jméno dlužníka
 5.
 Znění vykonatelné pohledávky, která je přiložena k tomuto osvědčení
 Veřejná listina je vykonatelná vůči dlužníkovi ve státě původu (čl. 57 odst. 1 úmluvy).
 V .................................. dne ....................
 Podpis a/nebo razítko ...
 PŘÍLOHA VII
 Smlouvy, jež se podle článku 65 této úmluvy nahrazují, jsou zejména tyto:
 —
 Smlouva mezi Švýcarskou konfederací a Španělskem o vzájemném výkonu soudních rozhodnutí v občanských nebo obchodních věcech, podepsaná v Madridu dne 19. listopadu 1896,
 —
 Úmluva mezi Republikou československou a Švýcarskou konfederací o uznání a výkonu soudních rozhodnutí a dodatkový protokol, podepsané v Bernu dne 21. prosince 1926,
 —
 Úmluva mezi Švýcarskou konfederací a Německou říší o uznávání a výkonu soudních rozhodnutí a rozhodčích nálezů, podepsaná v Bernu dne 2. listopadu 1929,
 —
 Úmluva mezi Dánskem, Finskem, Islandem, Norskem a Švédskem o uznávání a výkonu soudních rozhodnutí, podepsaná v Kodani dne 16. března 1932,
 —
 Úmluva mezi Švýcarskou konfederací a Itálií o uznávání a výkonu soudních rozhodnutí, podepsaná v Římě dne 3. ledna 1933,
 —
 Úmluva mezi Švédskem a Švýcarskou konfederací o uznávání a výkonu soudních rozhodnutí a rozhodčích nálezů, podepsaná ve Stockholmu dne 15. ledna 1936,
 —
 Úmluva mezi Švýcarskou konfederací a Belgií o uznávání a výkonu soudních rozhodnutí a rozhodčích nálezů, podepsaná v Bernu dne 29. dubna 1959,
 —
 Úmluva mezi Rakouskem a Švýcarskou konfederací o uznávání a výkonu soudních rozhodnutí, podepsaná v Bernu dne 16. prosince 1960,
 —
 Úmluva mezi Norskem a Spojeným královstvím o vzájemném


text:
uznávání a výkonu soudních rozhodnutí v občanských věcech, podepsaná v Londýně dne 12. června 1961,
 —
 Úmluva mezi Norskem a Spolkovou republikou Německo o uznávání a výkonu soudních rozhodnutí a dalších exekučních titulů v občanských a obchodních věcech, podepsaná v Oslu dne 17. června 1977,
 —
 Úmluva mezi Dánskem, Finskem, Islandem, Norskem a Švédskem o uznávání a výkonu soudních rozhodnutí v občanských věcech, podepsaná v Kodani dne 11. října 1977, a
 —
 Úmluva mezi Norskem a Rakouskem o uznávání a výkonu soudních rozhodnutí v občanských věcech, podepsaná ve Vídni dne 21. května 1984.
 PŘÍLOHA VIII
 Jazyky uvedenými v článku 79 této úmluvy jsou angličtina, bulharština, čeština, dánština, estonština, finština, francouzština, irština, islandština, italština, litevština, lotyština, maďarština, maltština, němčina, nizozemština, norština, polština, portugalština, rumunština, řečtina, slovenština, slovinština, španělština a švédština.
 PŘÍLOHA IX
 Státy a právní předpisy, na něž se odkazuje v článku II protokolu 1:
 —
 Německo: § 68, 72, 73 a 74 občanského soudního řádu (Zivilprozeßordnung), které platí pro oznámení sporu,
 —
 Rakousko: § 21 občanského soudního řádu (Zivilprozessordnung), který platí pro oznámení sporu,
 —
 Maďarsko: § 58 až 60 občanského soudního řádu (Polgári perrendtartás), které platí pro oznámení sporu,
 —
 Švýcarsko, pokud jde o kantony, jejichž použitelný občanský soudní řád nestanoví příslušnost uvedenou v čl. 6 bodě 2 a v článku 11 této úmluvy: náležitá ustanovení, která platí pro oznámení sporu (litis denuntiatio) podle použitelného občanského soudního řádu.


text:
 30.10.2008
 CS EN
 Úřední věstník Evropské unie
 L 289/3
 DOHODA O HOSPODÁŘSKÉM PARTNERSTVÍ
 mezi státy CARIFORA na jedné straně a Evropským společenstvím a jeho členskými státy na straně druhé
 ANTIGUA A BARBUDA,
 BAHAMSKÉ SPOLEČENSTVÍ,
 BARBADOS,
 BELIZE,
 DOMINICKÉ SPOLEČENSTVÍ,
 DOMINIKÁNSKÁ REPUBLIKA,
 GRENADA,
 GUYANSKÁ REPUBLIKA,
 HAITSKÁ REPUBLIKA,
 JAMAJKA,
 SURINAMSKÁ REPUBLIKA,
 SVATÁ LUCIE,
 FEDERACE SVATÝ KRYŠTOF A NEVIS,
 SVATÝ VINCENC A GRENADINY,
 REPUBLIKA TRINIDAD A TOBAGO,
 dále jen „státy CARIFORA“,
 na jedné straně a
 BELGICKÉ KRÁLOVSTVÍ,
 BULHARSKÁ REPUBLIKA,
 ČESKÁ REPUBLIKA,
 DÁNSKÉ KRÁLOVSTVÍ,
 SPOLKOVÁ REPUBLIKA NĚMECKO,
 ESTONSKÁ REPUBLIKA,
 IRSKO,
 ŘECKÁ REPUBLIKA,
 ŠPANĚLSKÉ KRÁLOVSTVÍ,
 FRANCOUZSKÁ REPUBLIKA,
 ITALSKÁ REPUBLIKA,
 KYPERSKÁ REPUBLIKA,
 LOTYŠSKÁ REPUBLIKA,
 LITEVSKÁ REPUBLIKA,
 LUCEMBURSKÉ VELKOVÉVODSTVÍ,
 MAĎARSKÁ REPUBLIKA,
 MALTA,
 NIZOZEMSKÉ KRÁLOVSTVÍ,
 RAKOUSKÁ REPUBLIKA,
 POLSKÁ REPUBLIKA,
 PORTUGALSKÁ REPUBLIKA,
 RUMUNSKO,
 REPUBLIKA SLOVINSKO,
 SLOVENSKÁ REPUBLIKA,
 FINSKÁ REPUBLIKA,
 ŠVÉDSKÉ KRÁLOVSTVÍ,
 SPOJENÉ KRÁLOVSTVÍ VELKÉ BRITÁNIE A SEVERNÍHO IRSKA,
 strany Smlouvy o založení Evropského společenství a Smlouvy o Evropské unii, dále jen „členské státy Evropské unie“,
 a
 EVROPSKÉ SPOLEČENSTVÍ
 na straně druhé,
 S OHLEDEM NA revidovanou Chaguaramaskou smlouvu o založení Karibského společenství zahrnujícího jednotný trh a hospodářský prostor CARICOM, Basseterrskou smlouvu o založení Organizace východokaribských států a Dohodu o vytvoření zóny volného obchodu mezi Karibským společenstvím a Dominikánskou republikou na jedné straně a na Smlouvu o založení Evropského společenství na straně druhé,
 S OHLEDEM NA Dohodu o partnerství mezi africkými, karibskými a tichomořskými státy na jedné straně a Evropským společenstvím a jeho členskými státy na straně druhé, podepsanou v Cotonou dne 23. června 2000 a revidovanou dne 25. června 2005 (dále jen „dohoda z Cotonou“),
 POTVRZUJÍCE své odhodlání k dodržování lidských práv, demokratických zásad a právního státu, které představují podstatné prvky dohody z Cotonou, a k řádné správě věcí veřejných, která představuje základní prvek dohody z Cotonou,
 S OHLEDEM NA potřebu podporovat a urychlit hospodářský, kulturní a sociální rozvoj států CARIFORA s cílem přispět k míru a bezpečnosti a podpořit stabilní a demokratické politické prostředí,
 S OHLEDEM NA důležitost, kterou přisuzují mezinárodně dohodnutým rozvojovým cílům a rozvojovým cílům tisíciletí Organizace spojených národů,
 S OHLEDEM na potřebu podporovat hospodářský a sociální pokrok pro své obyvatele způsobem, který je v souladu s udržitelným rozvojem, respektováním základních pracovních práv ve shodě se závazky, které přijaly v rámci Mezinárodní organizace práce, a ochranou životního prostředí ve shodě s johannesburskou deklarací z roku 2002,
 POTVRZUJÍCE svůj závazek společně pracovat na dosažení cílů dohody z Cotonou, včetně vymýcení chudoby, udržitelného rozvoje a postupné integrace afrických, karibských a pacifických států (AKT) do světového hospodářství,
 PŘEJÍCE si usnadnit provádění rozvojové vize CARICOM,
 S OHLEDEM NA svůj závazek dodržovat zásady a pravidla, kterými se řídí mezinárodní obchod, zejména ta, která jsou obsažena v Dohodě o zřízení Světové obchodní organizace (WTO),
 S OHLEDEM NA rozdíl v úrovni hospodářského a sociálního rozvoje existující mezi státy CARIFORA a Evropským společenstvím a jeho členskými státy,
 S OHLEDEM NA důležitost stávajících tradičních spojení, a zejména na jejich vzájemné úzké historické, politické a hospodářské vazby,
 S OHLEDEM NA TO, ŽE si přejí posílit tyto vazby a založit trvalé vztahy na základě partnerství a vzájemných práv a závazků, podporované pravidelným dialogem s cílem zlepšit vzájemné poznání


text:
a porozumění,
 PŘEJÍCE SI posílit rámec vzájemných hospodářských a obchodních vztahů prostřednictvím založení dohody o hospodářském partnerství, která může sloužit jako nástroj pro rozvoj států CARIFORA,
 PŘEJÍCE SI rozšířit své hospodářské vztahy, a zejména obchodní a investiční toky, při rozvoji a zlepšování současné úrovně preferenčního přístupu států CARIFORA na trh Evropského společenství,
 POTVRZUJÍCE své odhodlání podporovat proces regionální integrace mezi státy CARIFORA a zejména podporovat regionální hospodářskou integraci jako klíčový nástroj k usnadnění vlastní integrace do světového hospodářství, vyrovnání se s výzvami globalizace a dosažení hospodářského růstu a sociálního pokroku slučitelného s udržitelným rozvojem, o nějž usilují,
 UVĚDOMUJÍCE SI, že pro plné využití zvýšeného počtu obchodních příležitostí a pro dosažení největšího přínosu obchodních reforem je třeba budovat kapacity a řešit omezení nabídky v zemích CARIFORA, a POTVRZUJÍCE podstatnou roli, kterou může hrát rozvojová pomoc, včetně pomoci související s obchodem, při podpoře provádění a využívání této dohody státy CARIFORA,
 PŘIPOMÍNAJÍCE, ŽE Evropská unie (EU) je odhodlána zvyšovat rozvojovou pomoc, včetně pomoci v oblasti obchodu, a zajistit, aby byla podstatná část závazků Evropského společenství a členských států EU věnována zemím AKT,
 ROZHODNUTY zajistit, aby rozvojová spolupráce Evropského společenství v oblasti regionální hospodářské spolupráce a integrace, stanovená v dohodě z Cotonou, byla prováděna tak, aby byly co nejvíce využity očekávané přínosy této dohody,
 ODHODLÁNY spolupracovat, v souladu s Pařížskou deklarací o účinnosti pomoci, Evropským konsensem o rozvoji, Partnerstvím pro růst, stabilitu a rozvoj mezi EU a Karibikem, v zájmu usnadnění příspěvků členských států EU a účasti dalších dárců na podpoře úsilí států CARIFORA dosahovat cílů této dohody,
 PŘESVĚDČENY, že dohoda o hospodářském partnerství vytvoří nové a příznivější podmínky pro jejich vztahy v oblastech obchodu a investic a vytvoří nové dynamické příležitosti pro růst a rozvoj,
 SE DOHODLY TAKTO:
 ČÁST I
 OBCHODNÍ PARTNERSTVÍ PRO UDRŽITELNÝ ROZVOJ
 Článek 1
 Cíle
 Cíli této dohody je
 a)
 přispívat k omezování a konečnému vymýcení chudoby založením obchodního partnerství v souladu s cíli udržitelného rozvoje, rozvojovými cíli tisíciletí a dohodou z Cotonou;
 b)
 podporovat regionální integraci, hospodářskou spolupráci a řádnou správu věcí veřejných, a takto vytvořit a provádět účinný, předvídatelný a průhledný normotvorný rámec pro obchod a investice mezi smluvními stranami a v regionu CARIFORUM;
 c)
 podporovat postupnou integraci států CARIFORA do světového hospodářství, v souladu s jejich politickými volbami a rozvojovými prioritami;
 d)
 zvýšit kapacitu států CARIFORA v oblasti obchodní politiky a v otázkách souvisejících s obchodem;
 e)
 podporovat podmínky pro růst investic a iniciativy soukromého sektoru a rozšiřovat kapacitu nabídky, konkurenceschopnost a hospodářský růst v regionu CARIFORUM;
 f)
 posilovat stávající vztahy mezi smluvními stranami na základě solidarity a společného zájmu. Při zohlednění úrovně rozvoje smluvních stran a v souladu se závazky WTO proto tato dohoda posiluje obchodní a hospodářské vztahy, podporuje novou obchodní dynamiku mezi smluvními stranami prostřednictvím postupné asymetrické liberalizace vzájemného obchodu a posiluje, rozšiřuje a prohlubuje spolupráci ve všech oblastech týkajících se obchodu a investic.
 Článek 2
 Zásady
 1. Tato dohoda vychází ze základních zásad a z podstatných a základních prvků dohody z Cotonou stanovených v jejích článcích 2 a 9. Tato dohoda rozvíjí ustanovení


text:
dohody z Cotonou a předchozích dohod o partnerství AKT-ES v oblasti regionální spolupráce a integrace a rovněž v oblasti hospodářské a obchodní spolupráce.
 2. Smluvní strany se dohodly, že dohoda z Cotonou a tato dohoda budou prováděny vzájemně se doplňujícím a posilujícím způsobem.
 Článek 3
 Udržitelný rozvoj
 1. Smluvní strany potvrzují, že se má cíl udržitelného rozvoje uplatňovat a začleňovat na všech úrovních jejich hospodářského partnerství při plnění překlenovacích závazků stanovených v článcích 1, 2 a 9 dohody z Cotonou, a zejména obecného závazku omezovat a konečně vymýtit chudobu způsobem, který je ve shodě s cíli udržitelného rozvoje.
 2. Smluvní strany v případě této dohody chápou tento cíl jako závazek, že
 a)
 provádění této dohody bude plně zohledňovat nejlepší lidské, kulturní, hospodářské, sociální, zdravotní a environmentální zájmy jejich obyvatelstva a budoucích generací;
 b)
 způsoby rozhodování budou plně ctít základní zásady vlastnictví, účasti a dialogu.
 3. Smluvní strany se proto dohodly na spolupráci při dosahování udržitelného rozvoje zaměřeného na člověka, jenž z něj má hlavní prospěch.
 Článek 4
 Regionální integrace
 1. Smluvní strany uznávají, že regionální integrace je nedílnou součástí jejich partnerství a silným nástrojem pro dosahování cílů této dohody.
 2. Smluvní strany uznávají a potvrzují důležitost regionální integrace mezi státy CARIFORA jako mechanismu, který umožní, aby tyto státy získávaly více obchodních příležitostí, zvyšovaly politickou stabilitu a podporovaly své účinné začlenění do světového hospodářství.
 3. Smluvní strany uznávají úsilí států CARIFORA podporovat regionální a subregionální vzájemnou integraci prostřednictvím revidované Chaguaramaské smlouvy o založení Karibského společenství zahrnujícího jednotný trh a hospodářský prostor CARICOM, Basseterrské smlouvy o založení Organizace východokaribských států a Dohody o založení zóny volného obchodu mezi Karibským společenstvím a Dominikánskou republikou.
 4. Smluvní strany dále uznávají, aniž tím jsou dotčeny závazky přijaté v této dohodě, že určení tempa a obsahu regionální integrace je výlučnou záležitostí států CARIFORA v rámci uplatňování své svrchovanosti a s ohledem na jejich současné a budoucí politické ambice.
 5. Smluvní strany uznávají, že jejich partnerství rozvíjí a usiluje o prohloubení regionální integrace, a zavazují se spolupracovat na jejím dalším rozvoji s přihlédnutím k úrovni rozvoje smluvních stran, jejich potřebám, zeměpisné poloze a strategiím udržitelného rozvoje a rovněž prioritám, které si státy CARIFORA stanovily, a závazkům obsaženým ve stávajících dohodách o regionální integraci uvedených v odstavci 3.
 6. Smluvní strany se zavazují spolupracovat v zájmu usnadnění provádění této dohody a podpory regionální integrace CARIFORA.
 Článek 5
 Sledování
 Smluvní strany se zavazují průběžně sledovat plnění dohody prostřednictvím svých participačních procesů a institucí a pomocí procesů, které jsou vymezeny v této dohodě, aby zajistily dosahování cílů této dohody, její řádné provádění a dosažení co největších přínosů vyplývajících z partnerství pro muže, ženy, mládež a děti. Smluvní strany se rovněž zavazují vzájemně neprodleně konzultovat veškeré vzniklé potíže.
 Článek 6
 Spolupráce na mezinárodních fórech
 Smluvní strany budou usilovat o spolupráci na všech mezinárodních fórech, kde jsou projednávány otázky související s tímto partnerstvím.
 Článek 7
 Rozvojová spolupráce
 1. Smluvní strany uznávají, že rozvojová spolupráce je podstatným prvkem jejich partnerství a zásadním faktorem pro plnění cílů této dohody uvedených v článku 1. Tato


text:
spolupráce může mít finanční i nefinanční podobu.
 2. Rozvojová spolupráce v rámci regionální hospodářské spolupráce a integrace, jak je stanoveno v dohodě z Cotonou, se uskutečňuje tak, aby přinesla co největší očekávané přínosy této dohody. Oblasti spolupráce a technické pomoci jsou stanoveny v příslušných jednotlivých kapitolách této dohody. Spolupráce se uskutečňuje v souladu s tímto článkem, podrobuje se průběžnému přezkumu a podle potřeby se reviduje v souladu s článkem 246 této dohody.
 3. Financování Evropského společenství týkající se rozvojové spolupráce mezi CARIFOREM a Evropským společenstvím na podporu provádění této dohody probíhá v rámci pravidel a příslušných postupů stanovených dohodou z Cotonou, zejména programových postupů Evropského rozvojového fondu (ERF), a v rámci příslušných nástrojů financovaných ze souhrnného rozpočtu Evropské unie. V této souvislosti je podpora provádění této dohody jednou z priorit.
 4. Úměrně svým úlohám a odpovědnosti přijímají Evropské společenství a signatářské státy CARIFORA veškerá opatření nezbytná pro zajištění účinné mobilizace, poskytování a využívání zdrojů určených pro usnadnění činností rozvojové spolupráce stanovených touto dohodou.
 5. Členské státy Evropské unie se společně zavazují prostřednictvím svých rozvojových politik a nástrojů podporovat činnosti rozvojové spolupráce pro regionální hospodářskou spolupráci a integraci a provádění této dohody ve státech CARIFORA a na regionální úrovni, v souladu se zásadami doplňkovosti a účinnosti pomoci.
 6. Stany spolupracují v zájmu usnadnění účasti dalších dárců ochotných podporovat činnosti spolupráce uvedené v odstavci 5 a úsilí států CARIFORA při dosahování cílů této dohody.
 Článek 8
 Priority spolupráce
 1. Rozvojová spolupráce stanovená v článku 7 se zaměřuje především na tyto oblasti, které jsou dále rozvedeny v jednotlivých kapitolách této dohody:
 i)
 poskytování technické pomoci pro budování kapacit v oblasti lidských zdrojů, práva a institucí ve státech CARIFORA s cílem zlepšit jejich schopnost plnit závazky stanovené v této dohodě,
 ii)
 poskytování pomoci pro budování kapacity a institucí pro daňovou reformu v zájmu posílení správy daní a zlepšení výběru příjmů z daní s cílem přesunout závislost na celních a dalších poplatcích na jiné formy nepřímého zdanění,
 iii)
 stanovení podpůrných opatření zaměřených na podporu rozvoje soukromého sektoru a podniků, zejména malých hospodářských subjektů, a zvýšení mezinárodní konkurenceschopnosti firem států CARIFORA a diverzifikaci hospodářství států CARIFORA,
 iv)
 diverzifikace exportu zboží a služeb států CARIFORA prostřednictvím nových investic a rozvoje nových odvětví,
 v)
 rozšiřování schopností států CARIFORA v oblasti technologií a výzkumu v zájmu usnadnění rozvoje a dodržování mezinárodně uznávaných sanitárních a fytosanitárních opatření a technických norem a mezinárodně uznávaných norem v oblasti práce a životního prostředí,
 vi)
 rozvoj inovačních systémů států CARIFORA, včetně rozvoje technologických kapacit,
 vii)
 podpora rozvoje infrastruktury ve státech CARIFORA potřebné pro provádění obchodu.
 2. Priority rozvojové spolupráce, jak jsou obecně popsány v odstavci 1 a dále upřesněny v jednotlivých kapitolách této dohody, se provádějí způsoby uvedenými v článku 7.
 3. Smluvní strany uznávají, že pro mobilizaci a využívání rozvojových zdrojů souvisejících s dohodou o hospodářském partnerství pocházejících z ERF a od dalších potenciálních dárců by byl prospěšný fond regionálního rozvoje zastupující zájmy všech států CARIFORA. Státy CARIFORA v tomto ohledu usilují o založení takového fondu do dvou let ode dne podpisu této


text:
dohody.
 ČÁST II
 OBCHOD A OBCHODNÍ ZÁLEŽITOSTI
 HLAVA I
 OBCHOD ZBOŽÍM
 KAPITOLA 1
 Cla
 Článek 9
 Oblast působnosti
 Tato kapitola se vztahuje na veškeré zboží pocházející ze smluvní strany ES a kteréhokoli státu CARIFORA (1).
 Článek 10
 Pravidla původu
 Pro účely této kapitoly se „původními produkty“ rozumějí produkty splňující pravidla původu stanovená v protokolu I. Do pěti let ode dne vstupu této dohody v platnost přezkoumají smluvní strany tento protokol s cílem dále zjednodušit koncepce a metody používané pro účely určování původu s ohledem na rozvojové potřeby států CARIFORA. Při tomto přezkumu smluvní strany zohlední vývoj technologií, výrobních procesů a všechny další okolnosti, které mohou vyvolávat potřebu změnit protokol I. Veškeré takové úpravy musí být provedeny rozhodnutím Smíšené rady CARIFORUM-ES.
 Článek 11
 Clo
 Clo zahrnuje jakákoli cla nebo poplatky jakéhokoli druhu, včetně jakékoli formy přirážky k dani nebo příplatku, jež se ukládají ve spojení s dovozem nebo vývozem zboží, avšak nezahrnují
 a)
 vnitřní daně nebo jiné vnitřní poplatky uložené v souladu s článkem 27;
 b)
 antidumpingová, vyrovnávací nebo ochranná opatření uplatněná v souladu s kapitolou 2 této hlavy;
 c)
 poplatky nebo jiné dávky uložené v souladu s článkem 13.
 Článek 12
 Zařazení zboží
 Zařazení zboží, na které se vztahuje tato dohoda, odpovídá harmonizovanému systému popisu a číselného označování zboží (dále jen „HS“) v souladu s platnými pravidly pro zařazení. Veškeré otázky týkající se zařazení zboží, které mohou vyvstat při provádění této dohody, řeší Zvláštní výbor pro celní spolupráci a usnadnění obchodu uvedený v článku 36.
 Článek 13
 Poplatky a jiné dávky
 Poplatky a jiné dávky uvedené v článku 11 jsou omezeny částkou přibližných nákladů poskytnutých služeb a nesmějí představovat nepřímou ochranu domácích produktů ani zdanění dovozů či vývozů pro fiskální účely. Nesmějí přesáhnout reálnou hodnotu poskytované služby. Za konzulární služby se poplatky ani dávky neukládají.
 Článek 14
 Odstranění cel u vývozu původních produktů
 1. Vývozní cla se nevztahují na zboží pocházející ze států CARIFORA a dovážené do smluvní strany ES a naopak.
 2. Bez ohledu na odstavec 1 odstraní signatářské státy CARIFORA uvedené v příloze I vývozní cla stanovená v uvedené příloze do tří let ode dne podpisu této dohody.
 Článek 15
 Dovozní cla na produkty pocházející ze států CARIFORA
 Produkty pocházející ze států CARIFORA se dovážejí do smluvních stran ES osvobozené od cla, kromě produktů uvedených v příloze II a za podmínek v ní vymezených.
 Článek 16
 Dovozní cla na produkty pocházející ze smluvní strany ES
 1. Produkty pocházející ze smluvní strany ES nepodléhají při dovozu do států CARIFORA clům vyšším, než jsou cla uvedená v příloze III.
 2. Produkty pocházející ze smluvní strany ES jsou při dovozu do států CARIFORA osvobozeny od veškerých cel ve smyslu článku 11 jiných než cel uvedených v příloze III.
 3. Po dobu deseti let ode dne podpisu této dohody mohou státy CARIFORA nadále uplatňovat jakákoli taková cla ve smyslu článku 11 jiná než uvedená v příloze III na jakékoli dovážené produkty pocházející ze smluvní strany ES, pokud byla tato cla použitelná pro daný produkt ke dni podpisu této dohody a pokud jsou


text:
stejná cla ukládána na obdobné produkty dovážené ze všech ostatních zemí.
 4. Signatářské státy CARIFORA nejsou po dobu sedmi let ode dne podpisu této dohody povinny zahájit postupné odstraňování cel jiných než uvedených v příloze III a v odstavci 2. Tento proces doplní podpora nezbytných daňových reforem, jak je stanoveno v článku 22.
 5. S cílem zajistit průhlednost budou tato cla do šesti měsíců ode dne podpisu této dohody oznámena Výboru CARIFORUM-ES pro obchod a rozvoj. Výboru CARIFORUM-ES pro obchod a rozvoj se rovněž neprodleně oznámí jejich odstranění.
 6. Nastanou-li při dovozu daného produktu závažné potíže, může Výbor CARIFORUM-ES pro obchod a rozvoj na základě vzájemné dohody přezkoumat harmonogram snižování a odstraňování cel s cílem jeho možné změny. Žádná taková změna nesmí vést k prodloužení lhůt pro příslušný produkt v harmonogramu, jehož přezkum byl požadován, přesahujícímu maximální přechodné období pro snižování nebo odstraňování cla pro tento produkt stanovené v příloze III. Nerozhodne-li Výbor CARIFORUM-ES pro obchod a rozvoj do třiceti dnů ode dne podání žádosti o přezkum harmonogramu, mohou státy CARIFORA harmonogram na dobu nepřesahující jeden rok pozastavit.
 Článek 17
 Změny závazků v oblasti celních sazeb
 S ohledem na zvláštní rozvojové potřeby Antiguy a Barbudy, Belize, Dominického společenství, Grenady, Guyanské republiky, Haitské republiky, Federace Svatý Kryštof a Nevis, Svaté Lucie a Svatého Vincence a Grenadin se mohou smluvní strany v rámci Výboru CARIFORUM-ES pro obchod a rozvoj rozhodnout změnit výši cel stanovených v příloze III, kterou lze použít na určitý produkt pocházející ze smluvní strany ES při jeho dovozu do států CARIFORA. Smluvní strany zajistí, aby žádná taková změna nevedla k neslučitelnosti této dohody s požadavky článku XXIV Všeobecné dohody o clech a obchodu z roku 1994 (dále jen „GATT 1994“). Smluvní strany se mohou také podle potřeby rozhodnout současně upravit závazky v oblasti cel stanovené v příloze III a týkající se jiných produktů dovážených ze smluvní strany ES.
 Článek 18
 Pohyb zboží
 Smluvní strany uznávají cíl vybírat cla z dovozu původního zboží do smluvní strany ES nebo do signatářských států CARIFORA pouze jednou. Až do založení režimu potřebného pro dosažení tohoto cíle budou signatářské státy CARIFORA vynakládat v tomto ohledu maximální úsilí. Smluvní strana ES poskytuje technickou pomoc potřebnou pro dosažení tohoto cíle.
 Článek 19
 Příznivější zacházení plynoucí z dohod o volném obchodu
 1. Pokud jde o záležitosti upravené v této kapitole, poskytuje smluvní strana ES státům CARIFORA jakékoli příznivější zacházení uplatnitelné v důsledku skutečnosti, že se smluvní strana ES stane po podpisu této dohody smluvní stranou dohody o volném obchodu se třetími stranami.
 2. Pokud jde o záležitosti upravené v této kapitole, poskytují státy CARIFORA nebo kterýkoli signatářský stát CARIFORA smluvní straně ES jakékoli příznivější zacházení uplatnitelné v důsledku skutečnosti, že se státy CARIFORA nebo kterýkoli signatářský stát CARIFORA stanou po podpisu této dohody smluvní stranou dohody o volném obchodu s obchodní velmocí.
 3. Tuto kapitolu nelze vykládat tak, že by zavazovala smluvní stranu ES nebo kterýkoli signatářský stát CARIFORA ke vzájemnostnímu rozšíření jakéhokoli preferenčního zacházení uplatnitelného v důsledku toho, že smluvní strana ES nebo kterýkoli signatářský stát


text:
CARIFORA je ke dni podpisu této dohody smluvní stranou dohody o volném obchodu se třetími stranami.
 4. Pro účely tohoto článku se „obchodní velmocí“ rozumí jakákoli rozvinutá země nebo jakákoli země nebo území, která se v roce předcházejícím roku, kdy vstoupí v platnost dohoda o volném obchodu uvedená v odstavci 2, podílela na objemu světového vývozu zboží více než jedním (1) procentem, nebo jakákoli skupina zemí jednajících jednotlivě, kolektivně nebo prostřednictvím dohody o volném obchodu, která se v roce předcházejícím roku, kdy vstoupí v platnost dohoda o volném obchodu uvedená v odstavci 2, dohromady podílela na objemu světového vývozu zboží více než půldruhým (1,5) procentem. (2)
 5. Pokud se signatářský stát CARIFORA stane smluvní stranou dohody o volném obchodu uzavřené se třetí stranou uvedené v odstavci 2 a tato dohoda o volném obchodu poskytuje této třetí straně příznivější zacházení, než je zacházení poskytované signatářským státem CARIFORA smluvní straně ES na základě této dohody, zahájí smluvní strany konzultace. Smluvní strany mohou rozhodnout, zda dotyčný signatářský stát CARIFORA může smluvní straně ES odepřít poskytování příznivějšího zacházení uvedených v dohodě o volném obchodu. Smíšená rada CARIFORUM-ES může přijmout jakákoli nezbytná opatření za účelem úpravy této dohody.
 Článek 20
 Zvláštní ustanovení o správní spolupráci
 1. Smluvní strany uznávají, že k provedení a kontrole preferenčního zacházení podle této hlavy je nezbytná správní spolupráce, a zároveň zdůrazňují své odhodlání bojovat proti nesrovnalostem a podvodům v celních a souvisejících záležitostech.
 2. Pokud smluvní strana nebo signatářský stát CARIFORA na základě objektivních informací zjistí nedostatky při poskytování správní spolupráce nebo nesrovnalosti nebo podvod ve smyslu této hlavy, může v souladu s tímto článkem pozastavit preferenční zacházení ve vztahu k dotčenému produktu nebo produktům.
 3. Pro účely tohoto článku se za nedostatky v poskytování správní spolupráce mimo jiné považuje
 a)
 opakované nedodržení povinnosti ověřit status původu dotčeného produktu;
 b)
 opakované odmítnutí nebo bezdůvodné zdržování následného ověření dokladu o původu zboží nebo sdělení výsledků tohoto ověření;
 c)
 opakované odmítnutí nebo nepřípustné zpoždění při získávání povolení k provedení misí zaměřených na správní spolupráci, jejichž cílem je ověření pravosti dokumentů nebo správnosti informací souvisejících s dotčeným přiznáním preferenčního zacházení.
 Pro účely tohoto článku se může jednat o nesrovnalosti nebo podvod mimo jiné v případě, že bez uspokojivého vysvětlení dojde k rychlému nárůstu dovozu zboží, který překračuje obvyklou úroveň výrobní a vývozní kapacity druhé smluvní strany a souvisí s objektivními informacemi týkajícími se nesrovnalostí nebo podvodu.
 4. Pozastavení lze uplatnit, jsou-li splněny tyto podmínky:
 a)
 smluvní strana nebo signatářský stát CARIFORA, které zjistily na základě objektivních informací, že nebyla poskytnuta správní spolupráce nebo že došlo k nesrovnalostem nebo podvodu, oznámí své zjištění společně s objektivními informacemi bez zbytečného odkladu Výboru CARIFORUM-ES pro obchod a rozvoj a zahájí na základě všech příslušných informací a objektivních zjištění konzultace s Výborem CARIFORUM-ES pro obchod a rozvoj s cílem dosáhnout řešení přijatelného pro obě smluvní strany;
 b)
 pokud smluvní strany zahájily konzultace v rámci Výboru CARIFORUM-ES pro obchod a rozvoj a nepodařilo se jim dohodnout se na přijatelném řešení do tří měsíců od oznámení daných skutečností, může


text:
dotčená smluvní strana nebo signatářský stát CARIFORA pozastavit příslušné preferenční zacházení s dotčenými produkty. Pozastavení se bez zbytečného prodlení oznámí Výboru CARIFORUM-ES pro obchod a rozvoj;
 c)
 pozastavení podle tohoto článku se omezí pouze na případy, kdy jsou nezbytně nutná k ochraně finančních zájmů dotčené smluvní strany nebo signatářského státu CARIFORA. Jejich délka nesmí přesáhnout dobu šesti měsíců, kterou lze obnovit. Pozastavení se ihned po jejich přijetí oznámí Výboru CARIFORUM-ES pro obchod a rozvoj. Jsou předmětem pravidelných konzultací v rámci Výboru CARIFORUM-ES pro obchod a rozvoj, zejména s ohledem na své ukončení, jakmile přestanou existovat podmínky pro jejich uplatňování.
 5. Zároveň s oznámením Výboru CARIFORUM-ES pro obchod a rozvoj podle odst. 4 písm. a) dotčená smluvní strana nebo signatářský stát CARIFORA zveřejní ve svém úředním věstníku oznámení pro dovozce. Toto oznámení by mělo ve vztahu k dotčenému výrobku obsahovat sdělení, že na základě objektivních informací byly zjištěny nedostatky při poskytování správní spolupráce nebo nesrovnalosti či podvod.
 Článek 20a
 Na podporu úsilí smluvních stran nalézt přijatelné řešení v záležitostech uvedených v čl. 20 odst. 2 tohoto článku může smluvní strana nebo signatářský stát CARIFORA, jichž se týkalo zjištění oznámené Výboru CARIFORUM-ES pro obchod a rozvoj, podat odvolání k mediátorovi v souladu s čl. 205 odst. 2 až 5. Stanovisko mediátora bude oznámeno ve lhůtě tří měsíců stanovené v čl. 20 odst. 4 písm. b).
 Článek 21
 Řešení správních chyb
 Pokud se příslušné orgány při řádné správě preferenčního systému vývozu, a zejména při uplatňování protokolu I, zmýlí a tato chyba má dopady na dovozní cla, může smluvní strana, která je těmito dopady dotčena, požádat Výbor CARIFORUM-ES pro obchod a rozvoj, aby posoudil možnosti přijetí veškerých vhodných opatření za účelem vyřešení této situace.
 Článek 22
 Spolupráce
 1. Smluvní strany uznávají důležitost spolupráce v zájmu posílení správy daní a zlepšení výběru příjmů z daní.
 2. S výhradou článku 7 se smluvní strany dohodly na spolupráci, včetně formou usnadňování podpory, v těchto oblastech:
 a)
 technická pomoc v oblasti daňové reformy s cílem přesunout závislost na celních a dalších poplatcích na jiné formy nepřímého zdanění a
 b)
 budování kapacity a institucí s ohledem na opatření uvedená v písmenu a).
 KAPITOLA 2
 Nástroje na ochranu obchodu
 Článek 23
 Antidumpingová a vyrovnávací opatření
 1. S výhradou tohoto článku nebrání žádné ustanovení této dohody smluvní straně ES nebo signatářským státům CARIFORA, jednotlivě nebo společně, přijímat antidumpingová nebo vyrovnávací opatření v souladu s příslušnými dohodami WTO. Pro účely tohoto článku se původ zboží určuje v souladu s nepreferenčními pravidly původu smluvních stran nebo signatářských států CARIFORA.
 2. Před uložením konečných dumpingových nebo vyrovnávacích opatření v souvislosti s produkty dováženými ze států CARIFORA zváží smluvní strana ES možnost konstruktivních nápravných opatření stanovených v příslušných dohodách WTO.
 3. Pokud bylo antidumpingové nebo vyrovnávací opatření uloženo regionálním nebo subregionálním orgánem jménem dvou nebo více signatářských států CARIFORA, uskuteční se soudní přezkum v rámci jediného fóra, včetně instančního postupu při odvolání.
 4. Signatářský stát CARIFORA neuplatní antidumpingové nebo vyrovnávací opatření na produkt, který spadá do oblasti působnosti regionálního nebo subregionálního opatření uloženého na tentýž