text:
°C)
 Kategorie vozidla
 Třída
 Hmotnost oxidu uhelnatého
 (CO)
 L1 (g/km)
 Hmotnost uhlovodíků (HC)
 L2
 (g/km)
 M
 —
 15
 1,8
 N1
 I
 15
 1,8
 II
 24
 2,7
 III
 30
 3,2
 N2
 —
 30
 3,2
 5.3.5.2.1 Aniž jsou dotčeny požadavky odstavce 5.3.5.2, může pro každou znečišťující látku překročit maximálně jedna naměřená hodnota ze tří získaných výsledků předepsanou mezní hodnotu nejvýše o 10 % za předpokladu, že hodnota aritmetického průměru ze tří naměřených hodnot je nižší než předepsaná mezní hodnota. Pokud jsou předepsané mezní hodnoty překročeny u více než jedné znečisťující látky, je nepodstatné, zda se to stane u stejné zkoušky, nebo u různých zkoušek.
 5.3.5.2.2 Počet zkoušek předepsaných v odstavci 5.3.5.2 smí být na žádost výrobce zvýšen na 10 za předpokladu, že aritmetický průměr z prvních tří výsledků je menší než 110 % mezní hodnoty. V takovém případě je požadavkem po zkoušce pouze to, aby aritmetický průměr ze všech 10 výsledků byl menší než mezní hodnota.
 5.3.5.3 Počet zkoušek předepsaných v odstavci 5.3.5.2 smí být snížen podle odstavců 5.3.5.3.1 a 5.3.5.3.2.
 5.3.5.3.1 Pouze jedna zkouška se vykoná tehdy, je-li výsledek první zkoušky zjištěný pro každou znečisťující látku je 0,70 L nebo menší.
 5.3.5.3.2 Není-li splněn požadavek odstavce 5.3.5.3.1, pouze dvě zkoušky se provádějí tehdy, je-li pro každou znečišťující látku výsledek první zkoušky roven 0,85 L nebo menší a součet prvních dvou výsledků je roven 1,70 L nebo menší a výsledek druhé zkoušky je roven L nebo menší.
 (V1 ≤ 0,85 L a V1 + V2 ≤ 1,70 L a V2 ≤ L).
 5.3.6 Zkouška typu V (Popis zkoušky stárnutí pro ověření životnosti zařízení k regulaci znečišťujících látek)
 5.3.6.1 Tato zkouška se provede se všemi vozidly uvedenými v odstavci 1, na něž se vztahuje zkouška podle odstavce 5.3.1. Zkouška představuje zkoušku stárnutí na 160 000 km ujetých podle programu popsaného v příloze 9 tohoto předpisu na zkušební dráze, na silnici nebo na vozidlovém dynamometru.
 5.3.6.1.1 Vozidla, která mohou používat jako palivo buď benzin, LPG nebo NG, by měla být při zkoušce typu V zkoušena pouze s benzinem. V takovém případě se faktor zhoršení zjištěný pro bezolovnatý benzin použije také pro LPG nebo NG.
 5.3.6.2 Aniž je dotčen požadavek odstavce 5.3.6.1, může výrobce jako alternativu ke zkoušení podle odstavce 5.3.6.1 použít faktory zhoršení z tabulky 3.
 Tabulka 3
 Faktory zhoršení
 Kategorie motorů
 Přidělené faktory zhoršení
 CO
 THC
 NMHC
 NOx
 HC + NOx
 Částice
 (PM)
 Zážehový
 1,5
 1,3
 1,3
 1,6
 —
 1,0
 Vznětový
 5.3.6.3 Na žádost výrobce může technická zkušebna provést zkoušku typu I ještě před dokončením zkoušky typu V při použití faktorů zhoršení z výše uvedené tabulky. Po dokončení zkoušky typu V může technická zkušebna změnit výsledky schválení typu zaznamenané v příloze 2 tohoto předpisu tak, že nahradí faktory zhoršení z výše uvedené tabulky faktory naměřenými při zkoušce typu V.
 5.3.6.4 Jestliže přidělené faktory zhoršení pro vozidla se vznětovým motorem chybějí, použijí výrobci pro stanovení faktorů zhoršení postupy zkoušky životnosti celého vozidla nebo zkoušky stárnutí na zkušebním stavu.
 5.3.6.5 Faktory zhoršení se stanoví buď postupem podle odstavce 5.3.6.1, nebo použitím hodnot z tabulky 3


text:
v odstavci 5.3.6.2. Pomocí faktorů zhoršení se stanoví, zda jsou splněny požadavky odstavců 5.3.1 a 8.2.
 5.3.7 Údaje o emisích požadované při technických prohlídkách
 5.3.7.1 Tento požadavek platí pro všechna vozidla se zážehovým motorem, pro která se žádá o schválení typu podle tohoto předpisu.
 5.3.7.2 Při zkoušce podle přílohy 5 tohoto předpisu (zkouška typu II) při normálních volnoběžných otáčkách se:
 a)
 zaznamenává objemový obsah oxidu uhelnatého ve výfukových plynech a
 b)
 zaznamenávají otáčky motoru v průběhu zkoušky, včetně případných odchylek.
 5.3.7.3 Při zkoušce za „zvýšených volnoběžných otáček“ (tj. > 2 000 min-1) se:
 a)
 zaznamenává objemový obsah oxidu uhelnatého ve výfukových plynech;
 b)
 zaznamenává hodnota lambda a
 c)
 zaznamenávají otáčky motoru v průběhu zkoušky, včetně případných odchylek.
 Hodnota lambda se vypočte touto zjednodušenou Brettschneiderovou rovnicí:
 kde:
 [ ]
 =
 koncentrace v objemových procentech
 K1
 =
 faktor konverze pro převod z měření nedisperzního infračerveného spektrometrického analyzátoru (NDIR) na měření plamenového ionizačního detektoru (FID) (podle výrobce měřicího zařízení)
 Hcv
 =
 poměr atomové hmotnosti vodíku k uhlíku:
 a)
 pro benzin (E5) 1,89;
 b)
 pro benzin (E10) 1,93;
 c)
 pro LPG 2,53;
 d)
 pro NG/biomethan 4,0;
 e)
 pro ethanol (E85) 2,74;
 f)
 pro ethanol (E75) 2,61.
 Ocv
 =
 poměr atomové hmotnosti kyslíku k uhlíku,
 a)
 pro benzin (E5) 0,016;
 b)
 pro benzin (E10) 0,033;
 c)
 pro LPG 0,0;
 d)
 pro NG/biomethan 0,0;
 e)
 pro ethanol (E85) 0,39;
 f)
 pro ethanol (E75) 0,329.
 5.3.7.4 V průběhu zkoušky se měří a zaznamenává teplota motorového oleje.
 5.3.7.5 Vyplní se tabulka v bodě 2.2 dodatku přílohy 2.
 5.3.7.6 Výrobce potvrdí, že hodnota lambda zaznamenaná při schvalování typu podle odstavce 5.3.7.3 je správná a pro vozidla z běžné výroby je tato hodnota reprezentativní typickou hodnotou po dobu 24 měsíců ode dne udělení schválení typu schvalovacím orgánem. Vyhodnocení se provede na základě průzkumu a studií vozidel ze sériové výroby.
 5.3.8 Zkouška palubního diagnostického systému (OBD)
 Tato zkouška se provede u všech vozidel uvedených v odstavci 1. Provede se podle postupu popsaného v odstavci 3 přílohy 11 tohoto předpisu.
 6. ZMĚNY TYPU VOZIDLA
 6.1 Veškeré změny typu vozidla se musí oznámit schvalovacímu orgánu, který schválení typu udělil. Tento orgán potom může buď:
 6.1.1
 usoudit, že provedené změny pravděpodobně nemají znatelný nepříznivý vliv a že vozidlo v každém případě stále splňuje požadavky nebo
 6.1.2
 požadovat další zkušební protokol od technické zkušebny odpovědné za provádění zkoušek.
 6.2 Potvrzení nebo odmítnutí schválení s uvedením příslušných změn se sdělí smluvním stranám dohody, které uplatňují tento předpis, postupem stanoveným v odstavci 4.3.
 6.3 Příslušný orgán vystavující rozšíření schválení typu přiřadí takovému rozšíření pořadové číslo a informuje o něm smluvní strany dohody, které uplatňují tento předpis, prostřednictvím formuláře zprávy podle vzoru v příloze 2 tohoto předpisu.
 7. ROZŠÍŘENÍ SCHVÁLENÍ TYPU
 7.1 Rozšíření pro výfukové emise (zkoušky typu I, typu II a typu VI).
 7.1.1 Vozidla s různou referenční hmotností
 7.1.1.1 Schválení typu se rozšíří pouze na vozidla s referenční hmotností vyžadující použití dvou nejblíže vyšších ekvivalentních setrvačných hmotností nebo jakékoliv nižší ekvivalentní setrvačné hmotnosti.
 7.1.1.2 U vozidel kategorie N se schválení rozšíří pouze na vozidla s nižší

type: contracts

jurisdiction: EU


text:
referenční hmotností, pokud emise již schváleného vozidla nepřekračují rámec mezních hodnot předepsaných pro vozidlo, pro něž se požaduje rozšíření schválení.
 7.1.2 Vozidla s rozdílnými celkovými převodovými poměry
 7.1.2.1 Schválení typu se rozšíří na vozidla s rozdílnými převodovými poměry pouze za určitých podmínek.
 7.1.2.2 K určení, zda lze schválení typu rozšířit, se u každého převodového poměru používaného při zkouškách typu I a typu VI stanoví podíl,
 kde při otáčkách motoru 1 000 min– 1 je V1 rychlostí vozidla, jehož typ je schválen, a V2 rychlostí vozidla, pro jehož typ se požaduje rozšíření schválení.
 7.1.2.3 Jestliže je pro každý převodový poměr E ≤ 8 %, udělí se rozšíření bez opakování zkoušek typu I a typu VI.
 7.1.2.4 Je-li přinejmenším u jednoho převodového poměru E > 8 % a jestliže u každého převodového poměru je E ≤ 13 %, zkoušky typu I a typu VI se zopakují. Zkoušky mohou být provedeny ve výrobcem vybrané laboratoři, kterou ovšem musí schválit technická zkušebna. Protokol o zkouškách musí být zaslán technické zkušebně odpovědné za zkoušky pro schválení typu.
 7.1.3 Vozidla s rozdílnými referenčními hmotnostmi a převodovými poměry
 Schválení typu se rozšíří na vozidla s různými referenčními hmotnostmi a převodovými poměry, a to za předpokladu, že jsou splněny všechny podmínky předepsané v odstavcích 7.1.1 a 7.1.2.
 7.1.4 Vozidla s periodicky se regenerujícími systémy
 Schválení typu vozidla vybaveného periodicky se regenerujícím systémem se rozšíří na další vozidla s periodicky se regenerujícími systémy, jejichž níže popsané parametry jsou identické nebo v mezích stanovených odchylek. Rozšíření se smí vztahovat pouze na měření specifická pro stanovený periodicky se regenerující systém.
 7.1.4.1 Identickými parametry pro rozšíření schválení jsou:
 a)
 motor;
 b)
 spalovací proces;
 c)
 periodicky se regenerující systém (tj. katalyzátor, filtr částic);
 d)
 konstrukce (tj. typ obalu, typ vzácného kovu, typ nosiče, hustota kanálků);
 e)
 typ a princip fungování;
 f)
 dávkování a systém doplňování;
 g)
 objem ± 10 % a
 h)
 umístění (teplota ± 50 °C při 120 km/h nebo 5 % rozdíl maximální teploty nebo tlaku).
 7.1.4.2 Použití faktorů Ki u vozidel s rozdílnými referenčními hmotnostmi
 Faktory Ki určené podle postupů popsaných v odstavci 3 přílohy 13 tohoto předpisu pro schválení typu vozidla s periodicky se regenerujícím systémem lze použít u jiných vozidel, která splňují kritéria uvedená v odstavci 7.1.4.1 a jejichž referenční hmotnost lze zařadit do dvou nejbližších vyšších tříd ekvivalentní setrvačné hmotnosti nebo do kterékoli nižší třídy ekvivalentní setrvačné hmotnosti.
 7.1.5 Použitelnost rozšíření na jiná vozidla
 Bylo-li rozšíření uděleno podle odstavců 7.1.1 až 7.1.4.2, nelze takové schválení typu dále rozšiřovat na další vozidla.
 7.2 Rozšíření u emisí způsobených vypařováním (zkouška typu IV)
 7.2.1 Schválení typu se rozšíří na vozidla vybavená systémem regulace emisí způsobených vypařováním, který splňuje tyto podmínky:
 7.2.1.1
 základní princip dávkování paliva/vzduchu (např. jednobodové vstřikování) je stejný;
 7.2.1.2
 tvar palivové nádrže, materiál nádrže a hadic pro kapalné palivo jsou shodné;
 7.2.1.3
 zkouší se vozidlo, které z hlediska příčného průřezu a přibližné délky hadic představuje nejnepříznivější případ. O tom, zda jsou přijatelné neshodné separátory pára/kapalina, rozhodne technická zkušebna odpovědná za zkoušky pro schválení typu;
 7.2.1.4
 objem palivové nádrže


text:
je v rozmezí ± 10 %;
 7.2.1.5
 seřízení přetlakového ventilu palivové nádrže je shodné;
 7.2.1.6
 metoda hromadění palivových par je shodná, tj. musí se shodovat tvar odlučovače a jeho objem, jímací látka, čistič vzduchu (používá-li se pro regulaci emisí způsobených vypařováním) atd.;
 7.2.1.7
 metoda odvádění nahromaděných par je shodná (např. průtok vzduchu, bod spuštění nebo objem výplachu během stabilizačního cyklu) a
 7.2.1.8
 metoda těsnění a odvzdušnění systému dávkování paliva je shodná.
 7.2.2 Schválení typu se rozšíří na vozidla, která mají:
 7.2.2.1
 odlišné zdvihové objemy motoru;
 7.2.2.2
 odlišné výkony motoru;
 7.2.2.3
 automatické a manuální převodovky;
 7.2.2.4
 pohon dvou a čtyř kol;
 7.2.2.5
 odlišné styly karoserie a
 7.2.2.6
 odlišné rozměry kol a pneumatik.
 7.3 Rozšíření pro životnost zařízení k regulaci znečisťujících látek (zkouška typu V)
 7.3.1 Schválení typu se rozšíří na různé typy vozidla za předpokladu, že níže specifikované parametry vozidla, motoru nebo zařízení k regulaci znečišťujících látek jsou identické nebo zůstávají v mezích předepsaných odchylek.
 7.3.1.1 Vozidlo
 Kategorie setrvačné hmotnosti: dvě bezprostředně vyšší kategorie setrvačné hmotnosti a kterákoliv nižší kategorie setrvačné hmotnosti.
 Celkové jízdní zatížení při rychlosti 80 km/h: + 5 % nad a jakákoli nižší hodnota.
 7.3.1.2 Motor
 a)
 zdvihový objem motoru (± 15 %);
 b)
 počet a řízení ventilů;
 c)
 palivový systém;
 d)
 druh chladicího systému a
 e)
 spalovací proces.
 7.3.1.3 Parametry systému k regulaci znečišťujících látek
 a)
 katalyzátory a filtry částic:
 i)
 počet katalyzátorů, filtrů a částí,
 ii)
 rozměr katalyzátorů a filtrů (objem monolitu ± 10 %),
 iii)
 druh činnosti katalyzátoru (oxidační, třícestný, systém zachycování NOx s chudým podílem, selektivní katalyzační redukce SCR, katalyzátor NOx s chudým podílem nebo jiný),
 iv)
 obsah drahých kovů (identický nebo vyšší),
 v)
 druh a poměr drahých kovů (± 15 %),
 vi)
 substrát (struktura a materiál),
 vii)
 hustota kanálků a
 viii)
 rozdíly teplot na vstupu do katalyzátoru nebo filtru maximálně 50 K. Tyto teplotní rozdíly se ověřují v ustálených podmínkách při rychlosti 120 km/h a při zatížení pro zkoušku typu I;
 b)
 přípusť vzduchu:
 i)
 je nebo není,
 ii)
 typ (pulzující vzduch, vzduchová čerpadla, další),
 c)
 EGR (recirkulace výfukových plynů):
 i)
 je nebo není,
 ii)
 typ (chlazený nebo nechlazený, aktivní nebo pasivní řízení, vysoký nebo nízký tlak).
 7.3.1.4 Zkouška životnosti může být provedena s vozidlem, jehož karoserie, převodovka (automatická nebo manuální) a rozměry kol nebo pneumatik jsou jiné než u typu vozidla, pro který se žádá o schválení typu.
 7.4 Rozšíření pro palubní diagnostiku
 7.4.1 Schválení typu se rozšíří na různá vozidla s identickým motorem a systémy pro regulaci emisí, jak jsou definovány v dodatku 2 k příloze 11 tohoto předpisu. Schválení typu se rozšíří bez ohledu na tyto náležitosti vozidla:
 a)
 příslušenství motoru;
 b)
 pneumatiky;
 c)
 ekvivalentní setrvačná hmotnost;
 d)
 chladicí systém;
 e)
 celkové převodové poměry;
 f)
 druh převodového ústrojí a
 g)
 druh karoserie.
 8. SHODNOST VÝROBY (COP)
 8.1 Každé vozidlo opatřené značkou schválení typu předepsanou tímto předpisem se musí shodovat se schváleným typem z hlediska součástí, které mohou ovlivnit emise plynných znečišťujících látek a znečišťujících částic z výfuku, emise z klikové skříně a emise způsobené vypařováním. Postupy pro shodnost výroby se


text:
musí shodovat s postupy stanovenými v dodatku 2 k dohodě z roku 1958 (E/ECE/324-E/ECE/TRANS/505/Rev.2) a dále musí splňovat následující požadavky.
 8.1.1 V odpovídajících případech se zkoušky typu I, II, III, IV a zkouška OBD vykonají podle popisu v tabulce A tohoto předpisu. Zvláštní postupy pro shodnost výroby jsou stanoveny v odstavcích 8.2 až 8.6.
 8.2 Kontrola shodnosti vozidla pro zkoušku typu I
 8.2.1 Zkouška typu I se provede na vozidle stejné specifikace, která je popsána v osvědčení o schválení typu. Má-li se provést zkouška typu I a schválení typu vozidla má jedno nebo několik rozšíření, provedou se zkoušky typu I buď na vozidle popsaném v původní schvalovací dokumentaci, nebo na vozidle popsaném ve schvalovací dokumentaci, která se vztahuje k příslušnému rozšíření.
 8.2.2 Poté, co schvalovací orgán provedl výběr, nesmí výrobce provádět na vybraných vozidlech žádné úpravy.
 8.2.2.1 Namátkově se v sérii vyberou tři vozidla a ta se podrobí zkoušce popsané v odstavci 5.3.1 tohoto předpisu. Faktory zhoršení se použijí týmž způsobem. Mezní hodnoty jsou uvedeny v tabulce 1 v odstavci 5.3.1.4.
 8.2.2.2 Pokud je schvalovací orgán spokojen se směrodatnou odchylkou výroby, kterou udává výrobce, provádějí se zkoušky podle dodatku 1 tohoto předpisu. Pokud je schvalovací orgán nespokojen se směrodatnou odchylkou výroby, kterou udává výrobce, provádějí se zkoušky podle dodatku 2 tohoto předpisu.
 8.2.2.3 Výrobky určité série se na základě zkoušky vozidel ve vzorku pokládají za shodné nebo za neshodné, pokud se dosáhlo kritéria vyhovění pro všechny znečišťující látky nebo pokud se dosáhlo kritéria nevyhovění pro jednu znečišťující látku podle zkušebních kritérií v příslušném dodatku.
 Pokud bylo dosaženo hodnoty kritéria vyhovění pro určitou znečišťující látku, tato dosažená hodnota se nemění žádnými doplňkovými zkouškami ke zjištění vyhovění či nevyhovění u ostatních znečišťujících látek.
 Jestliže nebylo dosaženo kritéria vyhovění u všech znečišťujících látek a nebylo dosaženo kritéria nevyhovění u jedné znečišťující látky, zkouška se provede na jiném vozidle (viz obrázek 2).
 Obrázek 2
 Kontrola shodnosti vozidla
 8.2.3 Aniž jsou dotčeny požadavky odstavce 5.3.1, zkoušky se provedou na vozidlech, která vycházejí přímo z výrobní linky.
 8.2.3.1 Na žádost výrobce se však mohou provést zkoušky na vozidlech, která
 a)
 ujela nejvýše 3 000 km u vozidel se zážehovými motory;
 b)
 ujela nejvýše 15 000 km u vozidel se vznětovými motory.
 Záběh je proveden výrobcem, který však nesmí na těchto vozidlech provést žádné úpravy.
 8.2.3.2 Jestliže chce záběh vozidel provést výrobce („x“ km, kde x ≤ 3 000 km u vozidel se zážehovým motorem a x ≤ 15 000 km u vozidel se vznětovým motorem), je postup následující:
 a)
 emise znečišťujících látek (zkouška typu I) se změří při nula km a při „x“ km na prvním zkoušeném vozidle;
 b)
 součinitel vývoje emisí mezi nula km a „x“ km se vypočte pro každou znečišťující látku:
 emise při „x“ km/emise při 0 km
 Tento součinitel může být menší než 1; a
 c)
 další vozidla se nepodrobí záběhu, avšak jejich emise při 0 km se násobí součinitelem vývoje emisí.
 V tomto případě se dosadí následující hodnoty:
 i)
 hodnota při „x“ km pro první vozidlo,
 ii)
 hodnoty při 0 km


text:
násobené součinitelem vývoje emisí pro další vozidla.
 8.2.3.3 Všechny tyto zkoušky se mohou vykonat s komerčním palivem. Na žádost výrobce lze však použít referenční paliva popsaná v příloze 10 nebo v příloze 10a tohoto předpisu.
 8.3 Kontrola shodnosti vozidla pro zkoušku typu III
 8.3.1 Má-li se provést zkouška typu III, provede se na všech vozidlech vybraných ke zkoušce shodnosti výroby typu I stanovené v odstavci 8.2. Použijí se podmínky stanovené v příloze 6 tohoto předpisu.
 8.4 Kontrola shodnosti vozidla pro zkoušku typu IV
 8.4.1 Má-li se provést zkouška typu IV, musí se provést v souladu s přílohou 7 tohoto předpisu.
 8.5 Kontrola shodnosti vozidla, pokud jde o palubní diagnostiku (OBD).
 8.5.1 Má-li být provedena kontrola činnosti systému OBD, musí se provádět následovně:
 8.5.1.1
 Pokud schvalovací orgán usoudí, že jakost výroby je neuspokojivá, odebere se namátkově jedno vozidlo ze série a podrobí se zkouškám popsaným v dodatku 1 k příloze 11 tohoto předpisu.
 8.5.1.2
 Výroba se pokládá za shodnou, pokud toto vozidlo splňuje požadavky zkoušek uvedených v dodatku 1 k příloze 11 tohoto předpisu.
 8.5.1.3
 Pokud vozidlo odebrané ze série nesplňuje požadavky odstavce 8.5.1.1, odebere se namátkově další vzorek čtyř vozidel ze série a podrobí se zkouškám popsaným v dodatku 1 k příloze 11 tohoto předpisu. Zkoušky se smějí provádět pouze na vozidlech, která najela maximálně 15 000 km.
 8.5.1.4
 Výroba se pokládá za shodnou, pokud nejméně tři vozidla splňují požadavky zkoušek uvedených v dodatku 1 k příloze 11 tohoto předpisu.
 8.6 Kontrola shodnosti vozidla poháněného LPG nebo NG/biomethanem
 8.6.1 Zkoušky shodnosti výroby se mohou vykonat s komerčním palivem, jehož poměr C3/C4 má hodnotu, která leží v rozmezí hodnot tohoto poměru u referenčních paliv v případě LPG, nebo jehož Wobbeho index v případě NG leží v rozmezí daném indexy referenčních paliv představujících extrémy. V uvedeném případě musí být schvalovacímu orgánu předložena analýza paliva.
 9. SHODNOST V PROVOZU
 9.1 Úvod
 Tento odstavec stanoví požadavky na shodnost v provozu u vozidel, jejichž typ je schválen podle tohoto předpisu, z hlediska výfukových emisí a palubní diagnostiky (včetně IUPRM).
 9.2 Kontrola shodnosti vozidel v provozu
 9.2.1 Kontrolu shodnosti vozidel v provozu provádí schvalovací orgán na základě všech příslušných informací od výrobce, stejnými postupy jako pro shodnost výroby definované v dodatku 2 k dohodě z roku 1958 (E/ECE/324-E/ECE/TRANS/505/Rev.2). Zprávy o monitorování v provozu poskytnuté výrobcem mohou být doplněny informacemi z kontrolního zkoušení provedeného schvalovacím orgánem a smluvní stranou.
 9.2.2 Obrázky App4/1 a App4/2 v dodatku 4 k tomuto předpisu znázorňují postup kontrol shodnosti v provozu. Postup ověření shodnosti v provozu je popsán v dodatku 5 k tomuto předpisu.
 9.2.3 Současně s informacemi poskytnutými ke kontrole shodnosti v provozu výrobce na žádost schvalovacího orgánu tomuto orgánu předloží zprávu o veškerých reklamacích, záručních opravách, závadách palubního diagnostického systému zaznamenaných při údržbě, a to ve formátu dohodnutém při schválení typu. Informace musí zahrnovat podrobnosti o četnosti a podstatě závad u součástí a systémů souvisejících s emisemi. Zpráva musí být předkládána nejméně jednou ročně u každého modelu vozidla, a to až do pěti let stáří vozidla nebo do ujetí 100


text:
000 km, podle toho, co nastane dříve.
 9.2.4 Parametry definující rodinu vozidel v provozu
 Rodina vozidel v provozu může být definována základními konstrukčními parametry, které jsou společné pro vozidla v rodině. Proto typy vozidel, které mají společné, nebo alespoň v mezích stanovených odchylek, následující parametry, se mohou považovat za patřící do téže rodiny vozidel v provozu:
 9.2.4.1
 spalovací proces (dvoudobý, čtyřdobý, rotační);
 9.2.4.2
 počet válců;
 9.2.4.3
 uspořádání bloku válců (řadové, ve tvaru V, radiální, horizontální s protilehlými válci, jiné). Sklon nebo orientace válců není kritériem;
 9.2.4.4
 způsob přívodu paliva do motoru (např. nepřímé nebo přímé vstřikování);
 9.2.4.5
 druh chladicího systému (vzduchový, vodní, olejový);
 9.2.4.6
 způsob sání (atmosférické sání, přeplňování);
 9.2.4.7
 palivo, pro které je motor navržen (benzin, motorová nafta, NG/biomethan, LPG atd.). Dvoupalivová vozidla mohou být zařazena do skupiny s jednopalivovými vozidly za předpokladu, že jedno z paliv je společné;
 9.2.4.8
 typ katalyzátoru (třícestný katalyzátor, systém zachycování NOX, selektivní katalyzační redukce SCR, katalyzátor NOX nebo jiný);
 9.2.4.9
 druh filtru částic (je na vozidle nebo není);
 9.2.4.10
 recirkulace výfukových plynů (je na vozidle nebo není, chlazeno nebo nechlazeno) a
 9.2.4.11
 zdvihový objem největšího motoru v rodině snížený o 30 %.
 9.2.5 Požadavky na informace
 Kontrolu shodnosti vozidel v provozu provede schvalovací orgán na základě informací dodaných výrobcem. Mezi tyto informace patří zejména:
 9.2.5.1
 název a adresa výrobce;
 9.2.5.2
 název, adresa, telefonní číslo, číslo faxu a e-mailová adresa jeho oprávněného zástupce pro území uvedené v informacích výrobce;
 9.2.5.3
 název (názvy) modelu (modelů) vozidel, které jsou uvedeny v informacích výrobce;
 9.2.5.4
 popřípadě seznam typů vozidel uvedených v informacích výrobce, tj. pokud jde o výfukové emise, skupinu rodiny vozidel v provozu podle odstavce 9.2.4, a pokud jde o OBD a IUPRM, rodinu OBD v souladu s dodatkem 2 k příloze 11 tohoto předpisu;
 9.2.5.5
 kódy identifikačního čísla vozidla (VIN), které se použijí na tyto typy vozidel patřící do rodiny vozidel (předčíslí VIN);
 9.2.5.6
 čísla schválení typu platící pro tyto typy vozidel patřící do rodiny vozidel, popřípadě čísla všech rozšíření a dodatečných změn/stažení (provedení úprav);
 9.2.5.7
 podrobnosti o rozšíření, dodatečných změnách/stažení uvedených schválení typu vozidel, která jsou obsažena v informacích výrobce (požaduje-li to schvalovací orgán);
 9.2.5.8
 období, během něhož výrobce shromažďoval informace;
 9.2.5.9
 období výroby vozidel, na které se vztahují informace výrobce (např. vozidla vyrobená v průběhu kalendářního roku 2014);
 9.2.5.10
 postup výrobce pro kontrolu shodnosti v provozu, který musí obsahovat:
 a)
 způsob lokalizace vozidla;
 b)
 kritéria pro výběr a odmítnutí vozidel;
 c)
 druh zkoušek a postupů použitých v programu;
 d)
 kritéria výrobce pro přijetí/odmítnutí vozidel patřících do rodiny vozidel v provozu;
 e)
 zeměpisné(á) území, odkud výrobce získával informace a
 f)
 velikost vzorku a použitý plán odběru vzorků;
 9.2.5.11
 výsledky postupu výrobce pro kontrolu shodnosti v provozu, který musí obsahovat:
 a)
 identifikaci vozidel zařazených do programu (ať již byla, nebo nebyla zkoušena). Tato identifikace musí obsahovat tyto informace:
 i)
 název modelu,
 ii)
 identifikační číslo vozidla (VIN),
 iii)
 registrační značka vozidla,
 iv)
 datum výroby,
 v)
 region, ve kterém je používáno (pokud je znám), a
 vi)
 pneumatiky namontované na vozidle (pouze pro výfukové emise);
 b)
 důvod(y), proč


text:
určité vozidlo nebylo zařazeno do vzorku;
 c)
 servisní záznamy každého vozidla ze vzorku (včetně veškerých úprav);
 d)
 historie oprav každého vozidla ze vzorku (pokud je známa) a
 e)
 údaje o zkouškách, včetně následujících údajů:
 i)
 datum zkoušky/stažení,
 ii)
 místo zkoušky/stažení a
 iii)
 nájezd podle palubního počitadla ujetých kilometrů,
 pouze pro výfukové emise,
 iv)
 specifikace paliva použitého při zkoušce (např. zkušební referenční palivo nebo běžně prodávané palivo),
 v)
 zkušební podmínky (teplota, vlhkost, setrvačná hmotnost dynamometru),
 vi)
 nastavení dynamometru (např. nastavení výkonu) a
 vii)
 výsledky zkoušky (od nejméně tří různých vozidel z každé rodiny)
 a pouze pro IUPRM:
 viii)
 všechny požadované údaje stažené z vozidla a
 ix)
 u každé monitorovací funkce je třeba uvést poměr výkonu v provozu IUPRM;
 9.2.5.12
 záznamy údajů systému OBD.
 9.2.5.13
 Pro odběr vzorků IUPRM tyto údaje:
 a)
 průměrné poměry výkonu v provozu IUPRM všech vybraných vozidel u každé monitorovací funkce podle odstavců 7.1.4. a 7.1.5 dodatku 1 k příloze 11 tohoto předpisu;
 b)
 procentní podíl vybraných vozidel, u nichž je hodnota IUPRM rovna minimální hodnotě použitelné pro monitorovací funkce podle odstavců 7.1.4. a 7.1.5 dodatku 1 k příloze 11 tohoto předpisu nebo vyšší.
 9.3 Výběr vozidel pro zkoušku shodnosti v provozu
 9.3.1 Informace shromážděné výrobcem musí být dostatečně vyčerpávající, aby bylo zajištěno, že výkon v provozu bude možno vyhodnotit pro běžné podmínky používání. Výrobcem provedený vzorek musí pocházet alespoň od dvou smluvních stran s podstatně odlišnými podmínkami provozu vozidla. Při výběru smluvních stran je třeba zohlednit takové faktory, jako jsou rozdíly v palivech, podmínkách okolí, průměrné jízdní rychlosti a rozdílnost jízdy ve městě a na dálnicích.
 Pouze pro účely zkoušení IUPRM OBD se do zkoušeného vzorku zahrnou vozidla splňující kritéria odstavce 2.2.1 dodatku 3 tohoto předpisu.
 9.3.2 Při výběru smluvních stran pro výběr vzorků vozidel může výrobce vybrat vozidla od smluvní strany, která je považována za obzvláště reprezentativní. V tomto případě výrobce schvalovacímu orgánu, který udělil schválení typu, prokáže, že výběr je reprezentativní (např. tím, že se příslušný trh vyznačuje nejvyšším ročním prodejem dané rodiny vozidel na území příslušné smluvní strany). Pokud rodina vozidel vyžaduje, aby byl vyzkoušen více než jeden soubor vzorků, jak uvádí odstavec 9.3.5, vozidla v druhém a třetím souboru vzorků musí odrážet odlišné podmínky provozu vozidla než ty, které byly vybrány v případě prvního vzorku.
 9.3.3 Zkoušení emisí lze provést ve zkušebním zařízení na jiném trhu či v jiné oblasti, než kde byla vozidla vybrána.
 9.3.4 Zkoušky shodnosti v provozu prováděné výrobcem musí být prováděny podle výrobního cyklu příslušných typů vozidel v rámci dané rodiny vozidel v provozu. Období mezi započetím dvou zkoušek shodnosti v provozu nesmí být delší než 18 měsíců. V případě typů vozidel, na které se vztahuje rozšíření schválení typu nevyžadující zkoušku emisí, lze toto období prodloužit až na 24 měsíců.
 9.3.5 Velikost vzorků
 9.3.5.1 Při uplatňování statistického postupu definovaného v dodatku 4 k tomuto předpisu (tj. pro výfukové emise) závisí počet souborů vzorků na ročním objemu prodeje rodiny vozidel v provozu na území regionální organizace (např. Evropské unie), jak je definováno v tabulce 4.
 Tabulka 4
 Velikost vzorků
 Registrace


text:
na kalendářní rok (pro zkoušky výfukových emisí)
 vozidel rodiny OBD s IUPR v období výběru vzorků
 Počet souborů vzorků
 Do 100 000
 1
 100 001 do 200 000
 2
 Nad 200 000
 3
 9.3.5.2 V případě IUPR je počet souborů vzorků, které mají být odebrány, popsán v tabulce 4 a je založen na počtu vozidel rodiny OBD, která jsou schválena s IUPR (podléhá výběru vzorků).
 Pro účely prvního období výběru vzorků rodiny OBD se za typy vozidel podléhající výběru vzorků považují všechny typy vozidel v rodině, které jsou schváleny s IUPR. Pro účely následujících období výběru vzorků se za typy vozidel podléhající výběru vzorků považují pouze ty, které nebyly dříve podrobeny zkouškám, nebo se na ně vztahuje schválení z hlediska emisí, jež byla od předcházejícího období výběru vzorků prodloužena.
 V případě rodin, které čítají méně než 5 000 registrací, které podléhají výběru vzorků v období výběru vzorků, musí být v souboru vzorků nejméně šest vozidel. V případě všech ostatních rodin musí být v souboru vzorků nejméně patnáct vozidel.
 Jednotlivé soubory vzorků musí vhodně reprezentovat strukturu prodeje, tj. alespoň vysokoobjemové typy vozidel (≥20 % rodiny celkem) musí být zastoupeny.
 9.4 Na základě kontroly uvedené v odstavci 9.2 učiní schvalovací orgán jedno z následujících rozhodnutí či kroků:
 a)
 rozhodne, že shodnost typu vozidla v provozu, rodiny vozidel v provozu nebo rodiny OBD v provozu je uspokojivá a nemusí se podnikat žádná další opatření;
 b)
 rozhodne, že údaje předložené výrobcem jsou k rozhodnutí nedostatečné a vyžádá si od výrobce doplňující informace nebo údaje ze zkoušek;
 c)
 rozhodne na základě údajů z kontrolní zkoušky schvalovacího orgánu nebo smluvní strany, že údaje předložené výrobcem jsou k rozhodnutí nedostatečné, a vyžádá si od výrobce doplňující informace nebo údaje ze zkoušek nebo
 d)
 rozhodne, že shodnost typu vozidla v provozu, které patří do rodiny vozidel v provozu nebo do rodiny OBD vozidel, je neuspokojivá, a pak se takový typ vozidla nebo rodina OBD zkouší podle dodatku 3 k tomuto předpisu.
 Jsou-li podle kontroly IUPRM zkušební kritéria podle odst. 6.1.2 písm. a) nebo b) dodatku 3 k tomuto předpisu pro vozidla ve vybraném vzorku splněna, přijme schvalovací orgán další opatření popsané v písmenu d).
 9.4.1 Pokud se považuje za nezbytné, aby se provedly zkoušky typu I k ověření, zda zařízení pro regulaci emisí splňují požadavky na jejich činnost v provozu, musí být tyto zkoušky provedeny postupem splňujícím statistická kritéria definovaná v dodatku 4 k tomuto předpisu.
 9.4.2 Schvalovací orgán ve spolupráci s výrobcem vybere vzorek z vozidel s dostatečným počtem najetých kilometrů, u nichž může být rozumně zaručeno, že byla používána za běžných podmínek. S výrobcem musí být konzultován výběr vozidel ve vzorku a musí mu být umožněno zúčastnit se těchto potvrzujících zkoušek.
 9.4.3 Výrobce je oprávněn za dozoru schvalovacího orgánu provést zkoušky, i destruktivní povahy, na těch vozidlech, jejichž úroveň emisí překračuje mezní hodnoty, za účelem stanovení možných příčin zhoršení, které nemohou být přičítány samotnému výrobci (např. používání olovnatého benzinu před konáním zkoušek). Tam, kde výsledky zkoušek potvrdí takové příčiny, vyjmou se tyto výsledky z kontroly shodnosti.


text:
10. POSTIHY ZA NESHODNOST VÝROBY
 10.1 Nejsou-li splněny požadavky odstavce 8.1 nebo jestliže vozidlo opatřené značkou schválení nevyhoví při zkouškách předepsaných v odstavci 8.1.1, může být schválení udělené typu vozidla podle tohoto předpisu odejmuto.
 10.2 Pokud některá smluvní strana dohody, která uplatňuje tento předpis, odejme schválení, které dříve udělila, musí o tom neprodleně informovat ostatní smluvní strany, které uplatňují tento předpis, a to prostřednictvím formuláře zprávy podle vzoru v příloze 2 tohoto předpisu.
 11. DEFINITIVNÍ UKONČENÍ VÝROBY
 Pokud držitel schválení zcela ukončí výrobu typu vozidla schváleného podle tohoto předpisu, musí o tom informovat schvalovací orgán, který schválení udělil. Po obdržení takové zprávy uvědomí tento orgán o této skutečnosti ostatní smluvní strany dohody z roku 1958, které uplatňují tento předpis, kopiemi zprávy vyhotovené na formuláři podle vzoru v příloze 2 tohoto předpisu.
 12. PŘECHODNÁ USTANOVENÍ
 12.1 Obecná ustanovení
 12.1.1 Od data vstupu v platnost série změn 07 nesmí žádná smluvní strana, která uplatňuje tento předpis, zamítnout udělit schválení podle tohoto předpisu změněného sérií změn 07.
 12.1.2 Ustanovení o schválení typu a o ověřování shodnosti výroby, která jsou uvedena v tomto předpisu ve znění série změn 06, zůstávají v platnosti až do dat uvedených v odstavcích 12.2.1 a 12.2.2.
 12.2 Nová schválení typu
 12.2.1 Smluvní strany, které uplatňují tento předpis, od 1. září 2014 v případě vozidel kategorie M nebo N1 (třída I) a od 1. září 2015 v případě vozidel kategorie N1 (třídy II nebo III) a kategorie N2 udělí schválení ECE pouze novým typům vozidel, která splňují:
 a)
 mezní hodnoty pro zkoušku typu I uvedené v tabulce 1 v odstavci 5.3.1.4 tohoto předpisu a
 b)
 předběžné mezní hodnoty OBD v tabulce A11/2 v odstavci 3.3.2.2 přílohy 11 tohoto předpisu.
 12.2.2 Smluvní strany, které uplatňují tento předpis, od 1. září 2015 v případě vozidel kategorie M nebo N1 (třída I) a od 1. září 2016 v případě vozidel kategorie N1 (třídy II nebo III) a kategorie N2 udělí schválení ECE pouze novým vozidlům, která splňují:
 a)
 mezní hodnoty pro zkoušku typu I uvedené v tabulce 1 v odstavci 5.3.1.4 a
 b)
 předběžné mezní hodnoty OBD v tabulce A11/2 v odstavci 3.3.2.2 přílohy 11 tohoto předpisu.
 12.2.3 Smluvní strany, které uplatňují tento předpis, od 1. září 2017 v případě vozidel kategorie M nebo N1 (třída I) a od 1. září 2018 v případě vozidel kategorie N1 (třídy II nebo III) a kategorie N2 udělí schválení ECE pouze novým typům vozidel, která splňují:
 a)
 mezní hodnoty pro zkoušku typu I uvedené v tabulce 1 v odstavci 5.3.1.4 a
 b)
 konečné mezní hodnoty OBD v tabulce A11/1 v odstavci 3.3.2.1 přílohy 11 tohoto předpisu.
 12.2.4 Smluvní strany, které uplatňují tento předpis, od 1. září 2018 v případě vozidel kategorie M nebo N1 (třída I) a od 1. září 2019 v případě vozidel kategorie N1 (třídy II nebo III) a kategorie N2 udělí schválení ECE pouze novým vozidlům, která splňují:
 a)
 mezní hodnoty pro zkoušku typu I uvedené v tabulce 1 v odstavci 5.3.1.4 a
 b)
 konečné mezní hodnoty OBD v tabulce A11/1 v odstavci


text:
3.3.2.1 přílohy 11 tohoto předpisu.
 12.3 Zvláštní ustanovení
 12.3.1 Smluvní strany, které uplatňují tento předpis, mohou pokračovat v udělování schválení vozidlům, která vyhovují předchozím sériím změn nebo splňují požadavky podle kteréhokoli stupně změn tohoto předpisu za podmínky, že jsou tato vozidla určena k prodeji nebo vývozu do zemí, které ve svých vnitrostátních předpisech uplatňují související požadavky.
 13. NÁZVY A ADRESY TECHNICKÝCH ZKUŠEBEN ODPOVĚDNÝCH ZA PROVÁDĚNÍ SCHVALOVACÍCH ZKOUŠEK A NÁZVY A ADRESY SCHVALOVACÍCH ORGÁNŮ
 Smluvní strany dohody z roku 1958, které uplatňují tento předpis, sdělí sekretariátu Organizace spojených národů názvy a adresy technických zkušeben odpovědných za provádění schvalovacích zkoušek, jakož i názvy a adresy schvalovacích orgánů, které udělují schválení a kterým se zasílají formuláře o udělení schválení nebo o rozšíření či odmítnutí nebo odejmutí schválení vydané v jiných zemích.
 (1) Podle definice úplného usnesení o konstrukci vozidel (R.E.3) (dokument ECE/TRANS/WP.29/78/Rev.3, bod 2). – www.unece.org/trans/main/wp29/wp29wgs/wp29gen/wp29resolutions.html.
 (2) Schválení A bylo zrušeno. Série změn 05 tohoto předpisu zakazuje používání olovnatého benzinu.
 (3) Viz poznámka pod čarou 1.
 (4) Rozlišovací čísla smluvních stran dohody z roku 1958 jsou uvedena v příloze 3 úplného usnesení o konstrukci vozidel (R.E.3), dokument ECE/TRANS/WP.29/78/Rev.3 – příloha 3, www.unece.org/trans/main/wp29/wp29wgs/wp29gen/wp29resolutions.html.
 (5) Je-li dvoupalivové vozidlo zkombinováno s vozidlem flex fuel, použijí se požadavky pro obě zkoušky.
 (6) Toto ustanovení je dočasné, další požadavky pro bionaftu budou navrženy později.
 (7) Zkouška bude provedena u obou paliv. Použije se zkušební referenční palivo E75 uvedené v příloze 10.
 (8) Jede-li vozidlo na vodíkový pohon, zjišťují se pouze hodnoty emisí NOx.
 (9) Referenčním palivem je „vodík pro motory s vnitřním spalováním“, jak je uvedeno v příloze 10a.
 (10) U zážehových motorů se mezní hodnoty pro hmotnost a počet částic vztahují pouze na vozidla s motorem s přímým vstřikováním.
 (11) Dle volby výrobce mohou být vozidla se zážehovým motorem zkoušena buď s palivem E5, nebo s palivem E10 a vozidla se vznětovým motorem buď s palivem B5, nebo s palivem B7. Avšak
 —
 nejpozději šestnáct měsíců od dat stanovených v odstavci 12.2.1 se nová schválení typu provádějí pouze s palivy E10 a B7;
 —
 nejpozději od dat stanovených v odstavci 12.2.4 se veškerá nová vozidla schvalují s palivy E10 a B7.
 (12) U zážehových motorů se mezní hodnoty pro hmotnost a počet částic vztahují pouze na vozidla s motorem s přímým vstřikováním.
 (13) Do tří let od dat uvedených v odstavci 12.2.1 tohoto předpisu se v případě nových schválení typu a v odstavci 12.2.2 tohoto předpisu v případě nových vozidel pro vozidla s přímým vstřikováním použije mezní hodnota pro počet emitovaných částic ve výši 6,0 × 1012 #/km, a to podle volby výrobce.
 Dodatek 1
 Postup pro ověření požadavků na shodnost výroby, jestliže je výrobcem udaná směrodatná odchylka výroby vyhovující
 1. Tento dodatek popisuje postup, který se použije k ověření požadavků na shodnost výroby pro zkoušku typu I, pokud je výrobcem udaná směrodatná odchylka výroby vyhovující.
 2. Při minimálním počtu vzorků 3 je postup odběru vzorků nastaven tak, že pravděpodobnost, že série se 40 % vadných výrobků vyhoví při zkoušce, je 0,95 (riziko výrobce = 5 %)


text:
a pravděpodobnost, že bude přijata série s 65 % vadných výrobků, je 0,1 (riziko spotřebitele = 10 %).
 3. Pro každou ze znečišťujících látek uvedených v tabulce 1 v odstavci 5.3.1.4 se použije následující postup (viz obrázek 2 v odstavci 8.2).
 Význam symbolů:
 L
 =
 přirozený logaritmus mezní hodnoty pro znečišťující látku,
 xi
 =
 přirozený logaritmus měřené hodnoty pro (i)té vozidlo souboru vzorků,
 s
 =
 odhadnutá směrodatná odchylka výroby (po stanovení přirozených logaritmů měřených hodnot),
 n
 =
 velikost vzorku.
 4. Pro soubor vzorků se vypočte statistický údaj zkoušek, který kvantifikuje součet směrodatných odchylek od mezní hodnoty a který je definován takto:
 5. Pak:
 5.1
 je-li statistický výsledek zkoušky větší než hodnota kritéria vyhovění uvedená pro velikost souboru vzorků v tabulce App1/1, bylo dosaženo kritéria vyhovění pro danou znečišťující látku;
 5.2
 je-li statistický výsledek zkoušky menší než hodnota kritéria nevyhovění uvedená pro velikost souboru vzorků v tabulce App1/1, bylo dosaženo kritéria nevyhovění pro danou znečišťující látku; nastane-li jiný případ, provede se zkouška na dalším vozidle a provede se nový výpočet, s velikostí souboru zvýšenou o jeden vzorek.
 Tabulka App1/1
 Hodnota kritéria vyhovění pro velikost vzorku
 Celkový počet zkoušených vozidel (velikost vzorku)
 Hodnota kritéria vyhovění
 Hodnota kritéria nevyhovění
 3
 3,327
 – 4,724
 4
 3,261
 – 4,79
 5
 3,195
 – 4,856
 6
 3,129
 – 4,922
 7
 3,063
 – 4,988
 8
 2,997
 – 5,054
 9
 2,931
 – 5,12
 10
 2,865
 – 5,185
 11
 2,799
 – 5,251
 12
 2,733
 – 5,317
 13
 2,667
 – 5,383
 14
 2,601
 – 5,449
 15
 2,535
 – 5,515
 16
 2,469
 – 5,581
 17
 2,403
 – 5,647
 18
 2,337
 – 5,713
 19
 2,271
 – 5,779
 20
 2,205
 – 5,845
 21
 2,139
 – 5,911
 22
 2,073
 – 5,977
 23
 2,007
 – 6,043
 24
 1,941
 – 6,109
 25
 1,875
 – 6,175
 26
 1,809
 – 6,241
 27
 1,743
 – 6,307
 28
 1,677
 – 6,373
 29
 1,611
 – 6,439
 30
 1,545
 – 6,505
 31
 1,479
 – 6,571
 32
 – 2,112
 – 2,112
 Dodatek 2
 Postup pro ověření požadavků na shodnost výroby, jestliže je výrobcem udaná směrodatná odchylka výroby nevyhovující nebo není k dispozici
 1. Tento dodatek popisuje postup, který se použije pro ověření požadavků na shodnost výroby pro zkoušku typu I, pokud je výrobcem udaná směrodatná odchylka výroby buď nevyhovující, nebo není k dispozici.
 2. Při minimálním počtu vzorků 3 je postup odběru vzorků nastaven tak, že pravděpodobnost, že série se 40 % vadných výrobků vyhoví při zkoušce, je 0,95 (riziko výrobce = 5 %) a pravděpodobnost, že bude přijata série s 65 % vadných výrobků, je 0,1 (riziko spotřebitele = 10 %).
 3. Uvažuje se s logaritmicko-normálním rozdělením naměřených hodnot znečišťujících látek uvedených v tabulce 1 v odstavci 5.3.1.4 tohoto předpisu a tyto hodnoty se musí nejdříve transformovat stanovením jejich přirozených logaritmů. Písmenné značky m0 a m značí minimální a maximální velikosti souboru vzorků (m0 = 3 a m = 32) a písmenná značka n značí počet vzorků aktuálního souboru.
 4. Jsou-li přirozené logaritmy měřených hodnot v sérii x1, x2 ..., xi a L je přirozený logaritmus mezní hodnoty dané znečišťující látky, pak platí:


text:
d1 = x1 – L
 a
 5. Tabulka App2/1 udává hodnoty kritéria vyhovění (An) a nevyhovění (Bn) v závislosti na velikosti posuzovaného vzorku. Statistickým údajem zkoušky je poměr a použije se k určení, zda série vyhovuje nebo nevyhovuje, následujícím způsobem:
 Pro mo ≤ n ≤ m
 i)
 série je vyhovující, jestliže
 ii)
 série je nevyhovující, jestliže
 iii)
 další měření je nutné, jestliže
 .
 6. Poznámky
 Následující rekurzivní vzorce jsou užitečné pro výpočet postupných hodnot statistického údaje zkoušek:
 Tabulka App2/1
 Minimální velikost vzorku = 3
 Velikost vzorků
 (n)
 Hodnota kritéria vyhovění
 (An)
 Hodnota kritéria nevyhovění
 (Bn)
 3
 – 0,80381
 16,64743
 4
 – 0,76339
 7,68627
 5
 – 0,72982
 4,67136
 6
 – 0,69962
 3,25573
 7
 – 0,67129
 2,45431
 8
 – 0,64406
 1,94369
 9
 – 0,61750
 1,59105
 10
 – 0,59135
 1,33295
 11
 – 0,56542
 1,13566
 12
 – 0,53960
 0,97970
 13
 – 0,51379
 0,85307
 14
 – 0,48791
 0,74801
 15
 – 0,46191
 0,65928
 16
 – 0,43573
 0,58321
 17
 – 0,40933
 0,51718
 18
 – 0,38266
 0,45922
 19
 – 0,35570
 0,40788
 20
 – 0,32840
 0,36203
 21
 – 0,30072
 0,32078
 22
 – 0,27263
 0,28343
 23
 – 0,24410
 0,24943
 24
 – 0,21509
 0,21831
 25
 – 0,18557
 0,18970
 26
 – 0,15550
 0,16328
 27
 – 0,12483
 0,13880
 28
 – 0,09354
 0,11603
 29
 – 0,06159
 0,09480
 30
 – 0,02892
 0,07493
 31
 0,00449
 0,05629
 32
 0,03876
 0,03876
 Dodatek 3
 Kontrola shodnosti vozidel v provozu
 1. ÚVOD
 Tento dodatek stanoví kritéria uvedená v odstavci 9.3 a 9.4 tohoto předpisu pro výběr vozidel ke zkouškám a postupy pro kontrolu shodnosti vozidel v provozu
 2. VÝBĚROVÁ KRITÉRIA
 Kritéria pro přijetí vybraného vozidla jsou pro výfukové emise definována v odstavcích 2.1 až 2.8 tohoto dodatku a pro IUPRM v odstavcích 2.1 až 2.5 tohoto dodatku. Informace se získávají při kontrole vozidla a rozhovorem s vlastníkem/řidičem.
 2.1 Vozidlo musí být stejného typu jako vozidlo, které bylo typově schváleno podle tohoto předpisu a pro které byl vystaven certifikát o shodě v souladu s dohodou z roku 1958. Musí být registrováno a provozováno v zemi smluvních stran.
 2.2 Vozidlo musí mít najeto alespoň 15 000 km nebo být v provozu nejméně šest měsíců, podle toho, co nastane později, a nesmí mít najeto více než 100 000 km nebo být v provozu déle než pět let, podle toho, co nastane dříve.
 2.2.1 Pro kontrolu IUPRM musí soubor vzorků zahrnovat pouze vozidla, která:
 a)
 získala údaje o provozu vozidla dostatečné k tomu, aby mohla být monitorovací funkce zkoušena.
 U monitorovacích funkcí, u nichž se požaduje, aby splnily poměr výkonu v provozu pro monitorovací funkce a aby zaznamenávaly údaje podle odstavce 7.6.1 dodatku 1 k příloze 11 tohoto předpisu, se dostatečnými údaji o provozu vozidla rozumí, že jmenovatel odpovídá níže uvedeným kritériím. Jmenovatel, jak je definován v odstavci 7.3 a 7.5 dodatku 1 k příloze 11 tohoto předpisu, má pro monitorovací funkci, která má být zkoušena, hodnotu, která je rovna jedné z dále uvedených hodnot nebo vyšší:
 i)
 75 u monitorovacích funkcí pro systémy související s emisemi způsobenými vypařováním, monitorovacích funkcí pro systémy sekundárního vzduchu a u monitorovacích funkcí využívajících jmenovatel zvýšený podle odstavce


text:
7.3.2 písm. a), b) nebo c) dodatku 1 k příloze 11 (např. monitorovací funkce pro studený start, klimatizaci atd.), nebo
 ii)
 25 u monitorovacích funkcí filtru částic a monitorovacích funkcí oxidačních katalyzátorů využívajících jmenovatel zvýšený podle odstavce 7.3.2 d) dodatku 1 k příloze 11 tohoto předpisu, nebo
 iii)
 150 u monitorovacích funkcí pro katalyzátory, kyslíková čidla, systémy recirkulace výfukových plynů, proměnné časování ventilů a u monitorovacích funkcí pro všechny ostatní součásti;
 b)
 nebyla poškozena nebo vybavena přídavnými zařízením nebo upravenými částmi, v jejichž důsledku by systém OBD nesplňoval požadavky přílohy 11 tohoto předpisu.
 2.3 Musí být k dispozici zápis o údržbě, aby se prokázalo, že vozidlo bylo řádně udržováno, tj. bylo udržováno podle pokynů výrobce.
 2.4 Vozidlo nesmí vykazovat žádné známky nevhodného používání (tj. závodění, přetěžování, chybné tankování nebo další nesprávné používání) nebo jiné faktory (např. nedovolené zásahy), které by mohly ovlivnit stav emisí. Berou se v úvahu chybové kódy a stav najetých kilometrů uložené v počítači. Vozidlo nesmí být vybráno ke zkoušce, pokud informace uložené v počítači ukazují, že vozidlo bylo provozováno po uložení chybového kódu a nebylo včas opraveno.
 2.5 Nesmí se neoprávněně provádět větší opravy motoru nebo vozidla.
 2.6 Obsah olova a síry v odebraném vzorku paliva z nádrže vozidla musí odpovídat platným normám a nesmí být nalezeny žádné důkazy o chybném tankování. Kontroly lze provést ve výfukovém potrubí apod.
 2.7 Nesmí se objevit žádné známky problémů, které by mohly ohrozit bezpečnost pracovníků zkušebny.
 2.8 Všechny části zařízení proti znečisťujícím látkám na vozidle musejí být ve shodě s příslušným schválením typu.
 3. DIAGNOSTIKA A ÚDRŽBA
 Na vozidlech určených ke zkouškám musí být před zahájením měření výfukových emisí provedena diagnostika a běžná údržba podle postupu stanoveného v odstavcích 3.1 až 3.8 tohoto dodatku.
 3.1 Provedou se tyto kontroly: vzduchový filtr, všechny pohonné řemeny, stav hladin všech kapalin, víčko chladiče, celistvost všech podtlakových hadic a elektrického vedení souvisejícího se zařízením proti znečisťujícím látkám; dále se zkontroluje, zda zapalování, dávkování paliva a díly zařízení proti znečisťujícím látkám nejsou špatně seřízeny nebo zda na nich nebyl proveden nedovolený zásah. Všechny nesrovnalosti musí být zaznamenány.
 3.2 Přezkouší se správná funkce systému OBD. Všechny chybné funkce v paměti systému OBD musí být zaznamenány a musí být provedeny potřebné opravy. Pokud indikátor chybné funkce systému OBD zaznamená během stabilizačního cyklu chybu, může být chyba identifikována a opravena. Zkouška se může opakovat a použijí se výsledky z opraveného vozidla.
 3.3 Zkontroluje se zapalovací systém a vadné součástky musejí být vyměněny, např. zapalovací svíčky, kabely atd.
 3.4 Zkontroluje se komprese. Pokud jsou výsledky neuspokojivé, vozidlo se odmítne.
 3.5 Zkontrolují se parametry motoru a případně seřídí podle pokynů výrobce.
 3.6 Zbývá-li do plánované údržby vozidla ujetí nejvýše 800 km, tato údržba se provede podle pokynů výrobce. Bez ohledu na stav počítadla kilometrů může být na žádost výrobce vyměněn olejový a vzduchový filtr.
 3.7 Neakceptuje-li výrobce běžně prodávané palivo, nahradí se po přejímce vozidla referenčním palivem vhodným pro zkoušku emisí.
 3.8 U vozidel vybavených periodicky se regenerujícími systémy definovanými v odstavci 2.20 tohoto předpisu se ověří, zda se


text:
vozidlo neblíží k periodě regenerace. (Výrobce musí mít možnost toto potvrdit.)
 3.8.1 Pokud tomu tak je, vozidlo je v provozu až do konce regenerace. Pokud k regeneraci dojde v průběhu měření emisí, vykoná se další zkouška, aby se potvrdilo, že regenerace byla skončena. Potom se vykoná úplná nová zkouška a výsledky první a druhé zkoušky se nevezmou v úvahu.
 3.8.2 Alternativně k odstavci 3.8.1, pokud se vozidlo blíží k fázi regenerace, může výrobce požádat, aby se vykonal zvláštní stabilizační cyklus k vyvolání této regenerace (např. se k tomu použije jízda při vysokých otáčkách, s velkým zatížením).
 Výrobce může požádat, aby se zkouška vykonala bezprostředně po regeneraci nebo po stabilizačním cyklu upřesněném výrobcem a po normální stabilizaci pro zkoušku.
 4. ZKOUŠKA VOZIDEL V PROVOZU
 4.1 Pokládá-li se za nezbytné provést kontrolu na vozidlech, provedou se zkoušky emisí podle přílohy 4a tohoto předpisu se stabilizovanými vozidly vybranými podle požadavků odstavců 2 a 3 tohoto dodatku. Stabilizační cykly, které doplňují cykly uvedené v odstavci 6.3 přílohy 4a tohoto předpisu, budou povoleny pouze tehdy, jsou-li reprezentativní pro běžný jízdní provoz.
 4.2 U vozidel vybavených systémem OBD může být kontrolována z hlediska specifikací použitých při schvalování typu řádná funkčnost indikace chybné funkce atd. ve vztahu k úrovni emisí (např. hranice indikace chybné funkce definované v příloze 11 tohoto předpisu).
 4.3 Systém OBD může být zkoušen např. na překročení příslušných mezních hodnot emisí bez indikace chybné funkce, na systematickou chybnou aktivaci indikace chybné funkce a na odhalené chybné nebo poškozené součásti systému OBD.
 4.4 Pokud díl nebo systém pracují způsobem, který není uveden mezi údaji v certifikátu schválení typu a/nebo ve schvalovací dokumentaci k tomuto typu vozidla a tato odchylka není podle dohody z roku 1958 povolena a systémem OBD nebyla signalizována chybná funkce, nesmí se tento díl nebo systém před zkouškou emisí vyměnit, kromě případu, kdy bylo zjištěno, že na dílu nebo systému byl proveden nedovolený zásah nebo že byl poškozen takovým způsobem, že systém OBD nezjistí vzniklou chybnou funkci.
 5. VYHODNOCENÍ VÝSLEDKŮ ZKOUŠEK EMISÍ
 5.1 Výsledky zkoušky se vyhodnotí postupem podle dodatku 4 k tomuto předpisu
 5.2 Výsledky zkoušky se nesmějí násobit faktorem zhoršení.
 5.3 U periodicky se regenerujících systémů definovaných v odstavci 2.20 tohoto předpisu se výsledky vynásobí faktory Ki určenými při udělení schválení typu.
 6. PLÁN NÁPRAVNÝCH OPATŘENÍ
 6.1 Schvalovací orgán si od výrobce vyžádá předložení plánu nápravných opatření k odstranění neshodnosti, pokud:
 6.1.1 se v případě výfukových emisí zjistí, že více než jedno vozidlo má velmi odchylné emise a splňuje jednu z těchto podmínek:
 a)
 podmínky odstavce 3.2.2 dodatku 4 k tomuto předpisu, přičemž schvalovací orgán i výrobce se shodují, že nadměrné emise mají stejnou příčinu, nebo
 b)
 podmínky odstavce 3.2.3 dodatku 4 k tomuto předpisu, a pokud schvalovací orgán určil, že nadměrné emise mají stejnou příčinu.
 Schvalovací orgán si od výrobce vyžádá předložení plánu nápravných opatření k odstranění neshodnosti;
 6.1.2 jsou ve zkušebním vzorku, jehož velikost se stanoví podle odstavce 9.3.5 této přílohy, splněny následující statistické podmínky pro IUPRM konkrétní monitorovací funkce M:
 a)
 v případě vozidel certifikovaných na poměr


text:
0,1 v souladu s odstavcem 7.1.5 dodatku 1 k příloze 11 tohoto předpisu znamenají údaje získané z vozidel alespoň u jedné monitorovací funkce M ve zkušebním vzorku, že je buď průměrný poměr výkonu v provozu u zkušebního vzorku nižší než 0,1, nebo že u nejméně 66 % vozidel ve zkušebním vzorku je poměr monitorovací funkce výkonu v provozu nižší než 0,1.
 b)
 V případě vozidel certifikovaných na poměr v plném rozsahu v souladu s odstavcem 7.1.4 dodatku 1 přílohy 11 tohoto předpisu znamenají údaje získané z vozidel alespoň u jedné monitorovací funkce M ve zkušebním vzorku, že je buď průměrný poměr výkonu v provozu u zkušebního vzorku nižší než Testmin (M), nebo že u nejméně 66 % vozidel ve zkušebním vzorku je poměr monitorovací funkce výkonu v provozu nižší než Testmin (M).
 Hodnota Testmin (M) činí:
 i)
 0,230, pokud má poměr výkonu v provozu monitorovací funkce M dosahovat 0,26,
 ii)
 0,460, pokud má poměr výkonu v provozu monitorovací funkce M dosahovat 0,52,
 iii)
 0,297, pokud má poměr výkonu v provozu monitorovací funkce M dosahovat 0,336;
 viz odstavec 7.1.4 dodatku 1 k příloze 11 tohoto předpisu.
 6.2 Plán nápravných opatření musí být předložen schvalovacímu orgánu nejpozději do 60 pracovních dnů od data oznámení uvedeného v odstavci 6.1. Schvalovací orgán musí do 30 pracovních dnů tento plán nápravných opatření schválit nebo odmítnout. Pokud však výrobce schvalovacímu orgánu může prokázat, že je potřebný delší čas k prozkoumání nevyhovění tak, aby mohl být předložen plán nápravných opatření, povolí se prodloužení.
 6.3 Nápravná opatření se musí použít u všech vozidel, u nichž lze očekávat stejnou závadu. Musí se vyhodnotit, zde je potřebné změnit dokumentaci schválení typu.
 6.4 Výrobce musí poskytnout kopii všech zpráv týkajících se plánu nápravných opatření a musí také vést záznamy o stahování vozidel a posílat pravidelné zprávy schvalovacímu orgánu o stavu prováděných opatření.
 6.5 Plán nápravných opatření musí zahrnovat požadavky uvedené v odstavcích 6.5.1 až 6.5.11. Výrobce musí plánu nápravných opatření přidělit jednoznačné identifikační označení nebo číslo.
 6.5.1 Popis všech typů vozidel zahrnutých do plánu nápravných opatření.
 6.5.2 Popis zvláštních modifikací, změn, oprav, úprav, seřízení nebo dalších změn, které mají být provedeny, aby vozidla byla shodná, včetně stručného přehledu údajů a technických studií, které podpoří rozhodnutí výrobce s ohledem na zvláštní opatření k nápravě neshodnosti.
 6.5.3 Popis způsobu, jakým výrobce informuje majitele vozidel.
 6.5.4 Případně popis správné údržby nebo používání, které výrobce stanoví jako podmínku nároku na opravu v rámci plánu nápravných opatření, a vysvětlení důvodů, které vedou výrobce ke stanovení takové podmínky. Nesmí být vyžadována žádná údržba nebo podmínky používání kromě takových, které prokazatelně souvisejí s neshodností a s nápravnými opatřeními.
 6.5.5 Popis postupu, který mají majitelé vozidel použít, aby dosáhli nápravy neshodnosti. Popis musí obsahovat datum, po kterém smějí být použita nápravná opatření, předpokládanou dobu oprav v servisu a místo oprav. Oprava musí být provedena bez průtahů, v přiměřené lhůtě po dodání vozidla.
 6.5.6 Kopie informací předaných majiteli vozidla.
 6.5.7 Stručný popis systému používaného výrobcem k zajištění odpovídající dodávky součástí nebo systémů sloužících k nápravné akci. Je nutno uvést, kdy


text:
daná dodávka součástí nebo podsystémů umožní zahájit opravy.
 6.5.8 Kopie všech instrukcí rozeslaných osobám, které provádějí opravu.
 6.5.9 Popis dopadu navržených nápravných opatření na emise, spotřebu paliva, jízdní vlastnosti a bezpečnost každého typu vozidla, kterého se týká plán nápravných opatření, včetně údajů, technických studií atd., které podporují tyto závěry.
 6.5.10 Všechny další informace, zprávy nebo údaje, které může schvalovací orgán rozumně pokládat za potřebné k vyhodnocení plánu nápravných opatření.
 6.5.11 Pokud plán nápravných opatření zahrnuje i stažení vozidel z provozu, musí být schvalovacímu orgánu předložen popis metody záznamů oprav. Pokud se použije štítek, předloží se příklad štítku.
 6.6 Výrobce může být požádán, aby provedl přiměřené a nezbytné zkoušky součástí a vozidel, na nichž byly provedeny navržené změny, opravy nebo úpravy, aby prokázal účinnost těchto změn, oprav nebo úprav.
 6.7 Výrobce je odpovědný za uchovávání záznamů o každém staženém a opraveném vozidle a o dílně, ve které byla oprava provedena. Schvalovací orgán musí mít na požádání přístup k záznamům po dobu pěti let od zavedení plánu nápravných opatření.
 6.8 Oprava a/nebo úprava nebo přidání nového zařízení se musí zaznamenat v osvědčení, které předává výrobce majiteli vozidla.
 Dodatek 4
 Statistický postup zkoušek shodnosti vozidel v provozu pro výfukové emise
 1. Tento dodatek popisuje postup ověřování požadavků na shodnost vozidel v provozu pro zkoušku typu I.
 2. Provádějí se tyto dva odlišné postupy:
 a)
 jeden se týká vozidel vybraných ve vzorku, která kvůli závadě z hlediska emisí způsobují velkou odchylku ve výsledcích (odstavec 3 tohoto dodatku);
 b)
 druhý se týká celého vzorku (odstavec 4 tohoto dodatku).
 3. Postup u vozidel, která mají ve vzorku velkou odchylku emisí
 3.1 Ze vzorku o minimálním počtu tří vozidel a maximálním počtu vozidel, který se stanoví postupem podle odstavce 4 tohoto dodatku, se namátkově vybere vozidlo a změří se emise stanovených znečišťujících látek s cílem zjistit, zda vozidlo má velmi odchylné emise.
 3.2 Vozidlo je považováno za vozidlo s velmi odchylnými emisemi, pokud jsou splněny podmínky uvedené v odstavci 3.2.1.
 3.2.1 U vozidel, jejichž typ byl schválen podle mezních hodnot uvedených v tabulce 1 v odstavci 5.3.1.4 tohoto předpisu, se za vozidlo s velmi odchylnými emisemi považuje vozidlo, u něhož je překročena daná mezní hodnota pro kteroukoli stanovenou znečišťující látku vynásobená faktorem 1,5.
 3.2.2 Zvláštní případ vozidla, u něhož byly naměřeny emise kterékoli stanovené znečišťující látky v „mezilehlé zóně“ (1).
 3.2.2.1 Jestliže vozidlo splňuje podmínky tohoto odstavce, určí se příčina nadměrných emisí a ze vzorku se namátkově vybere jiné vozidlo.
 3.2.2.2 Pokud podmínky tohoto odstavce splňuje více než jedno vozidlo, schvalovací orgán a výrobce stanoví, zda příčina nadměrných emisí je nebo není u obou vozidel stejná.
 3.2.2.2.1 Pokud se schvalovací orgán a výrobce shodnou, že příčina nadměrných emisí je stejná, je vzorek považován za nevyhovující a použije se plán nápravných opatření uvedený v odstavci 6 dodatku 3 k tomuto předpisu.
 3.2.2.2.2 Jestliže se schvalovací orgán a výrobce nemohou shodnout, jaká je příčina nadměrných emisí jednotlivého vozidla nebo zda příčiny u více vozidel jsou stejné, vybere se namátkově jiné vozidlo ze vzorku, pokud již nebylo dosaženo maximální velikosti


text:
vzorku.
 3.2.2.3 Pokud se našlo jen jedno vozidlo, které splňuje podmínky tohoto odstavce nebo pokud se našlo více takových vozidel a schvalovací orgán a výrobce se shodují, že jsou u těchto vozidel rozdílné příčiny, vybere se namátkově jiné vozidlo ze vzorku, pokud již nebylo dosaženo maximální velikosti vzorku.
 3.2.2.4 Jestliže byl dosažen maximální počet vozidel ve vzorku a nenašlo se více než jedno vozidlo, které splňuje podmínky tohoto odstavce, a nadměrné emise mají stejnou příčinu, považuje se vzorek za vyhovující z hlediska požadavků odstavce 3 tohoto dodatku.
 3.2.2.5 Jestliže se v kterémkoli okamžiku vyčerpá původní velikost vzorku, připojí se k původnímu vzorku další vozidlo a vybere se toto vozidlo.
 3.2.2.6 Kdykoli se ze vzorku vybírá další vozidlo, použije se na zvětšený vzorek statistický postup podle odstavce 4 tohoto dodatku.
 3.2.3 Zvláštní případ vozidla, u něhož byly naměřeny emise kterékoli stanovené znečišťující látky v „zóně nevyhovění“ (2).
 3.2.3.1 Pokud vozidlo splňuje podmínky tohoto odstavce, určí schvalovací orgán příčinu nadměrných emisí a ze vzorku se namátkově vybere jiné vozidlo.
 3.2.3.2 Pokud podmínky tohoto odstavce splňuje více než jedno vozidlo a schvalovací orgán určí, že nadměrné emise mají tutéž příčinu, musí být výrobce informován, že vzorek je považován za nevyhovující, zároveň s odůvodněním tohoto rozhodnutí, a použije se plán nápravných opatření uvedený v odstavci 6 dodatku 3 k tomuto předpisu.
 3.2.3.3 Pokud se našlo jen jedno vozidlo, které splňuje podmínky tohoto odstavce, nebo pokud se našlo více takových vozidel a schvalovací orgán určil, že jde o rozdílné příčiny, vybere se namátkově jiné vozidlo ze vzorku, pokud již nebylo dosaženo maximální velikosti vzorku.
 3.2.3.4 Jestliže byl dosažen maximální počet vozidel ve vzorku a nenašlo se více než jedno vozidlo, které splňuje podmínky tohoto odstavce, a nadměrné emise mají stejnou příčinu, považuje se vzorek za vyhovující z hlediska požadavků odstavce 3 tohoto dodatku.
 3.2.3.5 Jestliže se v kterémkoli okamžiku vyčerpá původní velikost vzorku, připojí se k původnímu vzorku další vozidlo a vybere se toto vozidlo.
 3.2.3.6 Kdykoli se ze vzorku vybírá další vozidlo, použije se na zvětšený vzorek statistický postup podle odstavce 4 tohoto dodatku.
 3.2.4 Kdykoli se zjistí, že vozidlo nemá velmi odchylné emise, ze vzorku se namátkově odebere jiné vozidlo.
 3.3 Najde-li se vozidlo s velmi odchylnými emisemi, stanoví se příčina nadměrných emisí.
 3.4 Najde-li se více vozidel s velmi odchylnými emisemi ze stejné příčiny, vzorek se považuje za nevyhovující.
 3.5 Najde-li se pouze jedno vozidlo s velmi odchylnými emisemi nebo najde-li se více než jedno vozidlo s velmi odchylnými emisemi, jejichž příčiny jsou však rozdílné, přidá se ke vzorku další vozidlo, pokud již nebylo dosaženo maximální velikosti vzorku.
 3.5.1 Najde-li se v rozšířeném vzorku více než jedno vozidlo s velmi odchylnými emisemi ze stejné příčiny, považuje se vzorek za nevyhovující.
 3.5.2 Jestliže se v maximální velikosti vzorku nenašlo více než jedno vozidlo s velmi odchylnými emisemi, jejichž příčina je stejná, považuje se vzorek s ohledem na požadavky odstavce 3 tohoto dodatku za vyhovující.
 3.6 Kdykoliv se zvětšuje velikost vzorku kvůli požadavkům odstavce 3.5, použije se na rozšířený vzorek statistický postup podle odstavce


text:
4.
 4. Postup, při němž se ve vzorku nevyhodnocují odděleně vozidla s velkou odchylkou emisí
 4.1 Při minimálním počtu vzorků 3 je postup odběru vzorků nastaven tak, že pravděpodobnost, že série se 40 % vadných výrobků vyhoví při zkoušce, je 0,95 (riziko výrobce = 5 %) a pravděpodobnost, že bude přijata série s 75 % vadných výrobků, je 0,15 (riziko spotřebitele = 15 %).
 4.2 Pro každou ze znečisťujících látek uvedených v tabulce 1 v odstavci 5.3.1.4 tohoto předpisu se použije následující postup (viz obrázek App4/2),
 kde:
 L
 =
 mezní hodnota pro znečišťující látku,
 xi
 =
 naměřená hodnota pro (i)té vozidlo ze vzorku,
 n
 =
 velikost vzorku.
 4.3 Pro vzorek vozidel se vypočte statistický údaj, který kvantifikuje počet nevyhovujících vozidel, tj. xi > L.
 4.4 Pak:
 a)
 pokud tento statistický údaj není větší než hodnota kritéria vyhovění uvedená pro velikost souboru vzorků v tabulce App4/1, dosáhlo se u dané znečisťující látky kritéria vyhovění;
 b)
 pokud se statistický údaj rovná hodnotě kritéria nevyhovění uvedené pro velikost souboru vzorků v tabulce App4/1, nebo je větší než tato hodnota, dosáhlo se u dané znečisťující látky kritéria nevyhovění;
 c)
 v jiných případech se zkouší další vozidlo a postup se použije pro vzorek zvětšený o jedno vozidlo.
 V následující tabulce jsou vypočteny hodnoty kritérií vyhovění a nevyhovění podle mezinárodní normy ISO 8422:1991.
 5. Vzorek se považuje za vyhovující, jestliže splnil požadavky odstavců 3 i 4 tohoto dodatku.
 Tabulka App1/1
 Tabulka pro přijetí/odmítnutí v rámci plánu odběru vzorků podle atributů
 Celková velikost souboru vzorků (n)
 Hodnota kritéria vyhovění
 Hodnota kritéria nevyhovění
 3
 0
 —
 4
 1
 —
 5
 1
 5
 6
 2
 6
 7
 2
 6
 8
 3
 7
 9
 4
 8
 10
 4
 8
 11
 5
 9
 12
 5
 9
 13
 6
 10
 14
 6
 11
 15
 7
 11
 16
 8
 12
 17
 8
 12
 18
 9
 13
 19
 9
 13
 20
 11
 12
 Obrázek App4/1
 Ověření shodnosti v provozu – postup kontroly
 Obrázek App4/2
 Zkoušení shodnosti v provozu – výběr a zkoušky vozidel
 (1) „Mezilehlá zóna“ se pro každé vozidlo určí takto: Vozidlo musí splňovat podmínky uvedené v odstavci 3.2.1 a kromě toho naměřená hodnota pro tutéž stanovenou znečišťující látku musí být pod úrovní, která je určena mezní hodnotou pro tutéž stanovenou znečišťující látku, uvedenou v tabulce 1 v odstavci 5.3.1.4 tohoto předpisu a vynásobenou faktorem 2,5.
 (2) „Zóna nevyhovění“ se pro každé vozidlo určí takto: Naměřená hodnota pro kteroukoli stanovenou znečišťující látku přesahuje úroveň, která je určena mezní hodnotou pro tutéž stanovenou znečišťující látku uvedenou v tabulce 1 v odstavci 5.3.1.4 tohoto předpisu a vynásobenou faktorem 2,5.
 Dodatek 5
 Povinnosti týkající se shodnosti provozu
 1. Proces ověření shodnosti v provozu je znázorněn na obrázku App5/1.
 2. Výrobce shromáždí veškeré informace, které jsou zapotřebí ke splnění požadavků této přílohy. Schvalovací orgán může vzít rovněž v úvahu informace z programů kontroly.
 3. Schvalovací orgán provede všechny postupy a zkoušky nezbytné k tomu, aby byly splněny požadavky týkající se shodnosti v provozu (fáze 2 až 4).
 4. V případě výskytu nesrovnalostí a neshod při posuzování dodaných


text:
informací schvalovací orgán požádá o vyjasnění technickou zkušebnu, která zkoušku pro schválení typu prováděla.
 5. Výrobce vypracuje a provede plán nápravných opatření. Tento plán musí být před provedením schválen schvalovacím orgánem (fáze 5).
 Obrázek App5/1
 Znázornění procesu ověření shodnosti v provozu
 Dodatek 6
 Požadavky na vozidla, která v systému následného zpracování výfukových plynů používají činidlo
 1. ÚVOD
 Tento dodatek stanoví požadavky na vozidla, která ke snížení emisí používají v systému následného zpracování výfukových plynů činidlo.
 2. UKAZATEL STAVU ČINIDLA
 2.1 Vozidlo musí mít na přístrojové desce zvláštní ukazatel, který řidiče upozorní, že hladina činidla v nádrži je nízká, nebo že je nádrž prázdná.
 3. SYSTÉM VAROVÁNÍ ŘIDIČE
 3.1 Vozidlo musí být vybaveno systémem vizuálního varování, který řidiče upozorní, že hladina činidla je nízká a nádrž je nutné brzy doplnit, nebo že kvalita činidla neodpovídá kvalitě stanovené výrobcem. Systém varování může rovněž zahrnovat akustický prvek.
 3.2 Signály systému varování musí nabývat na intenzitě s tím, jak se obsah činidla v nádrži blíží nule. Musí vyvrcholit varováním řidiče, které nelze snadno zrušit nebo ignorovat. Nesmí být možné systém vypnout, dokud nedojde k doplnění činidla.
 3.3 Vizuální varování zobrazí zprávu upozorňující na nízkou hladinu činidla. Varování nesmí být stejné jako varování používané pro účely palubní diagnostiky nebo jiné údržby motoru. Varování musí být dostatečně zřetelné, aby řidič pochopil, že hladina činidla je nízká (např. „hladina močoviny je nízká“, „hladina AdBlue je nízká“ nebo „hladina činidla je nízká“).
 3.4 Varovný systém nemusí být zpočátku aktivovaný nepřetržitě, ale varování se musí stupňovat, aby dosáhlo nepřetržitosti ve chvíli, kdy se hladina činidla blíží k bodu, v němž začíná účinkovat systém upozornění řidiče popsaný v odstavci 8 tohoto dodatku. Zobrazí se jasné varovné upozornění (např. „doplňte močovinu“, „doplňte AdBlue“ nebo „doplňte činidlo“). Nepřetržitý varovný systém může být dočasně přerušen jinými varovnými signály, které zprostředkovávají důležité zprávy týkající se bezpečnosti.
 3.5 Systém varování se musí spustit s časovým předstihem rovnajícím se ujetí nejméně 2 400 km předtím, než se nádrž činidla zcela vyprázdní.
 4. IDENTIFIKACE NESPRÁVNÉHO ČINIDLA
 4.1 Vozidlo musí obsahovat prostředek, jehož pomocí lze určit, zda činidlo ve voze odpovídá vlastnostem činidla deklarovaným výrobcem a zaznamenaným v příloze I tohoto předpisu.
 4.2 Neodpovídá-li činidlo v nádrži minimálním požadavkům deklarovaným výrobcem, aktivuje se systém varování uvedený v odstavci 3 tohoto dodatku a zobrazí se zpráva s odpovídajícím varováním (např. „zjištěna nesprávná močovina“, „zjištěno nesprávné AdBlue“ nebo „zjištěno nesprávné činidlo“). Nedojde-li do ujetí 50 km od aktivace systému varování k úpravě kvality činidla, řidič se upozorní v souladu s požadavky odstavce 8 tohoto dodatku.
 5. MONITOROVÁNÍ SPOTŘEBY ČINIDLA
 5.1 Vozidlo musí obsahovat prostředky k určení spotřeby činidla a zajištění přístupu k údajům o spotřebě mimo vozidlo.
 5.2 Údaje o průměrné spotřebě činidla a průměrné spotřebě činidla požadované systémem motoru musí být kdykoliv k dispozici přes sériové rozhraní normalizovaného diagnostického konektoru. Údaje musí být k dispozici po celých předcházejících 2 400 km provozu vozidla.
 5.3 K monitorování spotřeby činidla se u vozidla sledují alespoň tyto parametry:
 a)
 hladina činidla v nádrži vozidla a
 b)
 průtok činidla nebo vstřikování činidla z


text:
hlediska technických možností co možná nejblíže místu vstřiku do systému následného zpracování výfukových plynů.
 5.4 Rozdíl větší než 50 % mezi průměrnou spotřebou činidla a průměrnou spotřebou požadovanou systémem motoru po dobu 30 minut provozu vozidla vede k aktivaci systému varování řidiče podle odstavce 3, kdy dojde k zobrazení zprávy s odpovídajícím varováním (např. „chybná funkce dávkovaní močoviny“, „chybná funkce dávkovaní AdBlue“ nebo „chybná funkce dávkovaní činidla“). Nedojde-li do ujetí 50 km od aktivace systému varování k úpravě spotřeby činidla, řidič se upozorní v souladu s požadavky odstavce 8.
 5.5 V případě přerušení dávkování činidla se aktivuje systém varování řidiče podle odstavce 3, který zobrazí zprávu s odpovídajícím varováním. Tato aktivace se nevyžaduje, pokud toto přerušení vyžaduje řídící jednotka motoru (ECU), jelikož provozní podmínky vozidla jsou takové, že na základě úrovně emisí takového vozidla není dávkování činidla nutné, za předpokladu, že výrobce výslovně informoval schvalovací orgán, kdy takové provozní podmínky nastávají. Nedojde-li do ujetí 50 km od aktivace systému varování k úpravě dávkování činidla, řidič se upozorní v souladu s požadavky odstavce 8.
 6. MONITOROVÁNÍ EMISÍ NOx
 6.1 Alternativně k požadavkům na monitorování stanoveným v odstavcích 4 a 5 mohou výrobci ke zjištění nadměrné hladiny NOx ve výfukových plynech použít přímo čidla výfukového plynu.
 6.2 Výrobce prokáže, že použití čidel uvedených v odstavci 6.1 výše a jakýchkoli jiných čidel ve vozidle vede k aktivaci systému varování řidiče, jak je uvedeno v odstavci 3, zobrazení zprávy s odpovídajícím varováním (např. „příliš vysoké emise – zkontrolujte močovinu“, „příliš vysoké emise – zkontrolujte AdBlue“, „příliš vysoké emise – zkontrolujte činidlo“) a spuštění systému upozornění řidiče, jak je uvedeno v odstavci 8.3, dojde-li k situacím uvedeným v odstavcích 4.2, 5.4 nebo 5.5.
 Pro účely tohoto odstavce se má za to, že tyto situace nastávají, pokud je překročena použitelná mezní hodnota OBD pro NOx uvedená v tabulkách v odstavci 3.3.2 přílohy 11 tohoto předpisu.
 Emise NOx během zkoušky, která má prokázat dodržení těchto požadavků, nesmí mezní hodnoty OBD přesahovat o více než 20 %.
 7. UCHOVÁVÁNÍ INFORMACÍ O PORUCHÁCH
 7.1 Odkazuje-li se na tento odstavec, uchová se nesmazatelný ukazatel parametrů (PID) uvádějící důvod aktivace systému upozornění a vzdálenost, kterou od aktivace systému upozornění vozidlo ujelo. Vozidlo uchová záznam PID po dobu nejméně 800 dní, kdy je vozidlo v provozu, nebo 30 000 najetých km. Ukazatel parametrů musí být dán k dispozici prostřednictvím sériového portu standardního diagnostického konektoru na žádost univerzálního čtecího zařízení podle ustanovení odstavce 6.5.3.1 dodatku 1 k příloze 11 tohoto předpisu. Informace uložené v PID se spojí s obdobím kumulovaného provozu vozidla, během něhož k tomu došlo, s přesností nejméně 300 dní nebo 10 000 km.
 7.2 Chybné funkce systému dávkování činidla připsané technickým závadám (např. mechanické nebo elektrické chyby) rovněž podléhají požadavkům na palubní diagnostické systémy v příloze 11 tohoto předpisu.
 8. SYSTÉM UPOZORNĚNÍ ŘIDIČE
 8.1 Vozidlo musí být vybaveno systémem upozornění řidiče, který zajistí, že při provozu vozidla je vždy funkční systém regulace emisí. Systém upozornění řidiče musí být navržen tak, aby zajistil, že vozidlo nelze udržovat v provozu, je-li nádrž


text:
s činidlem prázdná.
 8.2 Systém upozornění řidiče se aktivuje nejpozději ve chvíli, kdy hladina činidla v nádrži dosáhne hladiny odpovídající průměrnému dojezdu vozidla s plnou palivovou nádrží. Systém se rovněž spustí, dojde-li k poruchám uvedeným v odstavcích 4, 5 nebo 6, podle přístupu k monitorování NOx. Zjištění prázdné nádrže s činidlem a poruch uvedených v odstavcích 4, 5 nebo 6 musí vyústit v plnění požadavků na uchování informací o poruchách podle odstavce 7.
 8.3 Výrobce vybere, jaký druh systému upozornění řidiče se nainstaluje. Varianty systému jsou popsány v odstavcích 8.3.1, 8.3.2, 8.3.3 a 8.3.4.
 8.3.1 Metoda „žádný opětovný start motoru po odpočítávání“ umožňuje odpočítávání opětovných startů nebo vzdálenosti zbývající po aktivaci systému upozornění řidiče. Starty motoru iniciované systémem řízení vozidla, jako jsou systémy start-stop, nejsou do tohoto odpočítávání zahrnuty. Nesmí dojít k opětovným startům motoru okamžitě po vyprázdnění nádrže s činidlem nebo tehdy, když byla od aktivace systému upozornění překročena vzdálenost rovnocenná plné palivové nádrži, podle toho, co nastane dřív.
 8.3.2 Systém „žádný start po doplnění paliva“ vede k tomu, že vozidlo nemůže startovat po doplnění paliva, byl-li aktivován systém upozornění.
 8.3.3 Metoda „uzamknutí palivového systému“ zabraňuje doplňování paliva do vozidla uzavřením systému plnění paliva po aktivaci systému upozornění. Systém uzamknutí palivového systému musí být odolný vůči neoprávněným zásahům.
 8.3.4 Metoda „omezení výkonu“ po aktivaci systému upozornění omezuje rychlost vozidla. Stupeň omezení rychlosti musí být postřehnutelný řidičem a musí výrazně snížit maximální rychlost vozidla. K takovému omezení musí dojít postupně nebo po spuštění motoru. Krátce předtím, než se zabrání opětovným startům motoru, nesmí rychlost vozidla překročit 50 km/h. Nesmí dojít k opětovným startům motoru okamžitě po vyprázdnění nádrže s činidlem nebo tehdy, když byla od aktivace systému upozornění překročena vzdálenost rovnocenná plné palivové nádrži, podle toho, co nastane dřív.
 8.4 Jakmile byl plně aktivován systém upozornění a došlo k omezení provozu vozidla, smí dojít k deaktivaci systému upozornění pouze tehdy, odpovídá-li množství činidla přidané do vozidla průměrnému dojezdu 2 400 km nebo došlo-li k odstranění poruch uvedených v odstavcích 4, 5 nebo 6 tohoto dodatku. Poté, co byla provedena oprava za účelem odstranění poruchy, kvůli které byl podle odstavce 7.2 spuštěn systém OBD, je možné systém upozornění znovu inicializovat přes sériový port systému OBD (např. univerzální čtecí zařízení), aby se umožnilo opětovné nastartování vozidla za účelem sebediagnostiky. Vozidlo musí najet maximálně 50 km, aby se potvrdila úspěšnost opravy. Systém upozornění musí být znovu plně aktivován, jestliže chyba i po tomto potvrzení přetrvává.
 8.5 Systém varování řidiče uvedený v odstavci 3 tohoto dodatku zobrazí zprávu, která jasně informuje o:
 a)
 počtu zbývajících opětovných nastartování/nebo o počtu zbývajících kilometrů a
 b)
 podmínkách, za nichž lze vozidlo opětovně nastartovat.
 8.6 Systém upozornění řidiče se deaktivuje, jestliže pominou podmínky pro jeho aktivaci. Systém upozornění řidiče se nesmí automaticky deaktivovat, aniž by byly odstraněny důvody pro jeho aktivaci.
 8.7 Schvalovacímu orgánu se při schvalování poskytnou podrobné písemné informace popisující funkční provozní vlastnosti systému upozornění řidiče.
 8.8 Při podávání žádosti o schválení typu podle tohoto předpisu musí výrobce demonstrovat činnost systému varování řidiče a systému upozornění


text:
řidiče.
 9. POŽADAVKY NA INFORMACE
 9.1 Výrobce poskytne všem majitelům nových vozidel písemné informace o systému pro regulaci emisí. V těchto informacích musí být uvedeno, že pokud systém pro regulaci emisí nefunguje správně, je řidič o problému informován systémem varování řidiče a systém upozornění řidiče následně zajistí, že vozidlo nebude možné nastartovat.
 9.2 V pokynech musí být uvedeny požadavky na řádné používání a údržbu vozidel, případně i co se týče správného používání spotřebních činidel.
 9.3 V pokynech se musí uvádět, zda má být spotřební činidlo doplňováno provozovatelem vozidla při běžných intervalech údržby. Pokyny musí uvádět, jak by měl řidič nádrž s činidlem doplňovat. Rovněž musí být uvedena pravděpodobná rychlost spotřeby činidla pro uvedený typ vozidla a jak často by mělo být činidlo doplňováno.
 9.4 V pokynech se musí uvádět, že používání a doplňování potřebného činidla se správnými specifikacemi je povinné, má-li vozidlo odpovídat certifikátu o shodě, který byl pro tento typ vozidla vydán.
 9.5 V pokynech se musí uvádět, že používání vozidla, které má a nespotřebovává žádné činidlo ke snížení emisí, může být trestným činem.
 9.6 Pokyny vysvětlí, jak fungují systémy varování a upozornění řidiče. Kromě toho musí upozornit na důsledky ignorování varovného systému a nedoplnění činidla řidičem.
 10. PROVOZNÍ PODMÍNKY SYSTÉMU NÁSLEDNÉHO ZPRACOVÁNÍ
 Výrobci zajistí, aby si systém pro regulaci emisí zachoval funkci regulace emisí za všech podmínek okolí, zejména při nízkých teplotách okolí. Patří sem i přijetí opatření, jež mají zabránit tomu, aby činidlo zcela zmrzlo během doby parkování vozidla v délce až sedm dnů při 258 K (– 15 °C) a nádrži na činidlo, která je zaplněná z 50 %. Jestliže činidlo zamrzlo, pak v zájmu správné činnosti systému pro regulaci emisí výrobce zajistí, aby bylo možné činidlo používat do 20 minut od nastartování vozidla při teplotě 258 K (– 15 °C) naměřené uvnitř nádrže s činidlem.
 PŘÍLOHA 1
 CHARAKTERISTIKA MOTORU A VOZIDLA A INFORMACE O PRŮBĚHU ZKOUŠEK
 Následující informace, jsou-li třeba, se spolu se soupisem obsahu předkládají v trojím vyhotovení.
 Pokud jsou součástí dokumentace výkresy, předkládají se ve vhodném měřítku a dostatečně podrobné; předkládají se na formátu A4 nebo složené na formát A4. Předkládají-li se fotografie, musí být dostatečně detailní.
 Mají-li systémy, konstrukční části nebo samostatné technické celky elektronické řízení, musí být dodány informace o jeho vlastnostech.
 0. Všeobecné informace
 0.1 Značka (název podniku): ...
 0.2 Typ: ...
 0.2.1 (Případný) Obchodní název (názvy): ...
 0.3 Způsob označení typu, je-li na vozidle vyznačen (1): ...
 0.3.1 Umístění takového označení: ...
 0.4 Kategorie vozidla (2): ...
 0.5 Název a adresa výrobce: ...
 0.8 Název (názvy) a adresa (adresy) montážního závodu (závodů): ...
 0.9 Jméno a adresa případného oprávněného zástupce výrobce: ...
 1. Obecné konstrukční vlastnosti vozidla
 1.1 Fotografie a/nebo výkresy představitele typu vozidla: ...
 1.3.3 Hnací nápravy (počet, umístění, propojení): ...
 2. Hmotnosti a rozměry (3) (v kg a mm) (případně uveďte odkaz na výkres): ...
 2.6 Provozní hmotnost vozidla s karoserií a u tažných vozidel kategorie jiné než M1 se spojovacím zařízením, pokud je namontováno výrobcem, nebo hmotnost podvozku nebo podvozku s kabinou, bez karoserie a/nebo spojovacího


text:
zařízení, pokud výrobce karoserii a/nebo spojovací zařízení nemontuje (včetně kapalin, nářadí, náhradního kola, je-li namontováno, a řidiče, u autobusů a autokarů včetně hmotnosti člena posádky, pokud je pro něj ve vozidle namontováno sedadlo) (4) (maximální a minimální hodnota pro každou variantu): ...
 2.8 Maximální technicky přípustná hmotnost naloženého vozidla udaná výrobcem (5)
 (6):
 3. Popis měničů energie a hnací jednotky (7) (pokud může vozidlo používat jako palivo buď benzin, motorovou naftu atd., nebo také jejich kombinaci s jiným palivem, je třeba jednotlivé položky opakovat (8)) ...
 3.1 Výrobce motoru: ...
 3.1.1 Kód motoru podle výrobce (jak je vyznačen na motoru, nebo jiný způsob identifikace): ...
 3.2 Spalovací motor: ...
 3.2.1 Specifické údaje o motoru: ...
 3.2.1.1 Princip činnosti: zážehový/vznětový; čtyřdobý/dvoudobý/rotační cyklus (9)
 3.2.1.2 Počet a uspořádání válců: ...
 3.2.1.2.1 Vrtání (10): ... mm
 3.2.1.2.2 Zdvih (10): ... mm
 3.2.1.2.3 Pořadí zapalování: ...
 3.2.1.3 Zdvihový objem motoru (11): ... cm3
 3.2.1.4 Kompresní poměr (12): ...
 3.2.1.5 Výkresy spalovacího prostoru, hlavy pístu a u zážehových motorů i pístních kroužků: ...
 3.2.1.6 Normální otáčky volnoběhu (12): ...
 3.2.1.6.1 Zvýšené volnoběžné otáčky (12): ...
 3.2.1.7 Objem oxidu uhelnatého ve výfukovém plynu za volnoběhu (podle specifikací výrobce, pouze u zážehových motorů) (12) ... %
 3.2.1.8 Maximální netto výkon (13): ... kW při ... min– 1
 3.2.1.9 Maximální přípustné otáčky motoru podle výrobce: ... min– 1
 3.2.1.10 Maximální netto točivý moment (18): ... Nm při: ... min– 1 (výrobcem udávaná hodnota)
 3.2.2 Palivo
 3.2.2.1 Lehká užitková vozidla: motorová nafta/benzin/LPG/NG nebo biomethan/ethanol (E85)/bionafta/vodík (14) ...
 3.2.2.2 Oktanové číslo výzkumnou metodou (RON), bezolovnatý: ...
 3.2.2.3 Hrdlo palivové nádrže: zúžené hrdlo/označení (9)
 3.2.2.4 Typ vozidla podle paliva: jednopalivové/dvoupalivové/flex-fuel (9)
 3.2.2.5 Maximální přípustné množství biopaliva v palivu (podle výrobce): ... % objemových
 3.2.4 Přívod paliva
 3.2.4.2 Vstřikem paliva (pouze u vznětového motoru): ano/ne (9)
 3.2.4.2.1 Popis systému: ...
 3.2.4.2.2 Princip činnosti: přímé vstřikování/předkomůrka/vířivá komůrka (9)
 3.2.4.2.3 Vstřikovací čerpadlo
 3.2.4.2.3.1 Značka/značky: ...
 3.2.4.2.3.2 Typ/typy: ...
 3.2.4.2.3.3 Maximální přívod paliva (9)
 (12) ... mm3 na zdvih nebo cyklus při otáčkách motoru (9)
 (12): ... min– 1 nebo charakteristický diagram: ...
 3.2.4.2.3.5 Křivka předstihu vstřiku (12): ...
 3.2.4.2.4 Regulátor
 3.2.4.2.4.2 Otáčky vypnutí: ...
 3.2.4.2.4.2.1 Otáčky vypnutí při zátěži: ... min– 1
 3.2.4.2.4.2.2 Otáčky vypnutí bez zatížení: ... min– 1
 3.2.4.2.6 Vstřikovač/vstřikovače: ...
 3.2.4.2.6.1 Značka/značky: ...
 3.2.4.2.6.2 Typ/typy: ...
 3.2.4.2.7 Systém pro studený start ...
 3.2.4.2.7.1 Značka/značky: ...
 3.2.4.2.7.2 Typ/typy: ...
 3.2.4.2.7.3 Popis: ...
 3.2.4.2.8 Pomocné startovací zařízení
 3.2.4.2.8.1 Značka/značky: ...
 3.2.4.2.8.2 Typ/typy: ...
 3.2.4.2.8.3 Popis systému: ...
 3.2.4.2.9 Elektronicky řízené vstřikování: ano/ne (9) ...
 3.2.4.2.9.1 Značka/značky: ...
 3.2.4.2.9.2 Typ/typy: ...
 3.2.4.2.9.3 Popis systému, v případě jiného přívodu paliva, než je plynulé vstřikování, uveďte odpovídající podrobnosti: ...
 3.2.4.2.9.3.1 Značka a typ řídicí jednotky: ...
 3.2.4.2.9.3.2 Značka a typ regulátoru paliva: ...
 3.2.4.2.9.3.3 Značka a typ čidla průtoku vzduchu: ...
 3.2.4.2.9.3.4 Značka a typ rozdělovače paliva: ...
 3.2.4.2.9.3.5 Značka a typ komory škrticí klapky: ...
 3.2.4.2.9.3.6 Značka a typ čidla teploty vody: ...
 3.2.4.2.9.3.7 Značka a typ čidla teploty vzduchu: ...
 3.2.4.2.9.3.8 Značka a typ čidla tlaku vzduchu: ...
 3.2.4.3 Vstřikování paliva (pouze u zážehových


text:
motorů): ano/ne (9)
 3.2.4.3.1 Princip činnosti: sací potrubí (jednobodové/vícebodové)/přímé vstřikování/jiné (uveďte jaké) ...
 3.2.4.3.2 Značka/značky: ...
 3.2.4.3.3 Typ/typy: ...
 3.2.4.3.4 Popis systému, v případě jiného přívodu paliva, než je plynulé vstřikování, uveďte odpovídající podrobnosti: ...
 3.2.4.3.4.1 Značka a typ řídicí jednotky: ...
 3.2.4.3.4.2 Značka a typ regulátoru paliva: ...
 3.2.4.3.4.3 Značka a typ čidla průtoku vzduchu: ...
 3.2.4.3.4.6 Značka a typ mikrospínače: ...
 3.2.4.3.4.8 Značka a typ komory škrticí klapky: ...
 3.2.4.3.4.9 Značka a typ čidla teploty vody: ...
 3.2.4.3.4.10 Značka a typ čidla teploty vzduchu: ...
 3.2.4.3.5 Vstřikovače: Otvírací tlak (9)
 (12): ... kPa nebo charakteristický diagram: ...
 3.2.4.3.5.1 Značka/značky: ...
 3.2.4.3.5.2 Typ/typy: ...
 3.2.4.3.6 Časování vstřiku: ...
 3.2.4.3.7 Systém pro studený start: ...
 3.2.4.3.7.1 Princip (principy) činnosti: ...
 3.2.4.3.7.2 Provozní omezení/seřízení (9)
 (12): ...
 3.2.4.4 Podávací palivové čerpadlo: ...
 3.2.4.4.1 Tlak (9)
 (12) ... kPa nebo charakteristický diagram: ...
 3.2.5 Elektrický systém ...
 3.2.5.1 Jmenovité napětí: ... V, na kostře kladný/záporný (9)
 3.2.5.2 Generátor
 3.2.5.2.1 Typ: ...
 3.2.5.2.2 Jmenovitý výkon: ... VA
 3.2.6 Zapalování ...
 3.2.6.1 Značka/značky: ...
 3.2.6.2 Typ/typy: ...
 3.2.6.3 Princip činnosti: ...
 3.2.6.4 Křivka předstihu zapalování: (12) ...
 3.2.6.5 Statické časování zapalování (12): ... stupňů před horní úvratí ...
 3.2.7 Chladicí systém: kapalinou/vzduchem (9)
 3.2.7.1 Jmenovité seřízení mechanismu regulace teploty motoru: ...
 3.2.7.2 Chlazení kapalinou
 3.2.7.2.1 Druh kapaliny: ...
 3.2.7.2.2 Oběhové čerpadlo (čerpadla): ano/ne (9)
 3.2.7.2.3 Vlastnosti: ... nebo
 3.2.7.2.3.1 Značka/značky: ...
 3.2.7.2.3.2 Typ/typy: ...
 3.2.7.2.4 Převodový poměr (poměry) pohonu: ...
 3.2.7.2.5 Popis ventilátoru a mechanismu jeho pohonu: ...
 3.2.7.3 Vzduch
 3.2.7.3.1 Dmychadlo: ano/ne (9)
 3.2.7.3.2 Vlastnosti: ... ebo
 3.2.7.3.2.1 Značka/značky: ...
 3.2.7.3.2.2 Typ/typy: ...
 3.2.7.3.3 Převodový poměr (poměry) pohonu: ...
 3.2.8 Systém sání: ...
 3.2.8.1 Přeplňování: ano/ne (9) ...
 3.2.8.1.1 Značka/značky: ...
 3.2.8.1.2 Typ/typy: ...
 3.2.8.1.3 Popis systému (maximální plnicí tlak: ... kPa, odpouštěcí zařízení, jestliže je v systému) ...
 3.2.8.2 Mezichladič: ano/ne (9)
 3.2.8.2.1 Typ: vzduch-vzduch/vzduch-voda (9)
 3.2.8.3 Podtlak v sání při jmenovitých otáčkách a při plném zatížení (pouze u vznětových motorů)
 přípustná minimální hodnota: ... kPa
 přípustná maximální hodnota: ... kPa
 3.2.8.4 Popis a výkresy sacího potrubí a jeho příslušenství (vstupní komora, ohřívací zařízení, přídavné přívody vzduchu atd.): ...
 3.2.8.4.1 Popis sacího potrubí (výkresy a/nebo fotografie): ...
 3.2.8.4.2 Vzduchový filtr, výkresy: ... nebo
 3.2.8.4.2.1 Značka/značky: ...
 3.2.8.4.2.2 Typ/typy: ...
 3.2.8.4.3 Tlumič sání, výkresy: ... nebo
 3.2.8.4.3.1 Značka/značky: ...
 3.2.8.4.3.2 Typ/typy: ...
 3.2.9 Výfukový systém ...
 3.2.9.1 Popis a/nebo výkres výfukového potrubí motoru: ...
 3.2.9.2 Popis nebo výkres výfukového systému: ...
 3.2.9.3 Maximální přípustný protitlak výfuku při jmenovitých otáčkách motoru a při plném zatížení (pouze u vznětových motorů): ... kPa
 3.2.9.10 Minimální průřezy vstupních a výstupních průchodů: ...
 3.2.11 Časování ventilů nebo rovnocenné údaje: ...
 3.2.11.1 Maximální zdvih ventilů, úhly otvírání a zavírání nebo podrobnosti o nastavení alternativních systémů rozvodu vzhledem k úvratím: (maximální a minimální hodnoty časování u systémů s proměnným časováním): ...
 3.2.11.2 Referenční nebo seřizovací rozpětí (9)
 (12): ...
 3.2.12 Opatření proti znečišťování ovzduší: ...
 3.2.12.1 Zařízení pro recyklaci plynů z klikové skříně (popis a výkresy): ...
 3.2.12.2 Přídavná zařízení k regulaci znečišťujících látek (pokud existují a pokud nejsou uvedena


text:
pod jinými položkami): ...
 3.2.12.2.1 Katalyzátor: ano/ne (9) ...
 3.2.12.2.1.1 Počet katalyzátorů a jejich částí (níže požadované informace uveďte pro každou samostatnou jednotku): ...
 3.2.12.2.1.2 Rozměry a tvar katalyzátoru/katalyzátorů (objem atd.): ...
 3.2.12.2.1.3 Druh katalytické činnosti: ...
 3.2.12.2.1.4 Celková náplň vzácných kovů: ...
 3.2.12.2.1.5 Poměrná koncentrace: ...
 3.2.12.2.1.6 Nosič (struktura a materiál): ...
 3.2.12.2.1.7 Hustota komůrek: ...
 3.2.12.2.1.8 Druh pouzdra katalyzátoru/katalyzátorů: ...
 3.2.12.2.1.9 Umístění katalyzátoru/katalyzátorů (vztažné vzdálenosti ve výfukovém systému): ...
 3.2.12.2.1.10 Tepelný kryt: ano/ne (9)
 3.2.12.2.1.11 Systémy/metody regenerace následného zpracování výfukových plynů, popis: ...
 3.2.12.2.1.11.1 Počet pracovních cyklů typu I nebo rovnocenných cyklů na zkušebním stavu, mezi dvěma cykly, v nichž dojde k regeneraci v podmínkách rovnocenných zkoušce typu I (vzdálenost „D“ na obrázku A13/1 v příloze 13 tohoto předpisu): ...
 3.2.12.2.1.11.2 Popis metody použité ke stanovení počtu cyklů mezi dvěma cykly, v nichž dochází k regenerační fázi: ...
 3.2.12.2.1.11.3 Parametry pro stanovení požadované úrovně zatížení předtím, než dojde k regeneraci (tj. teplota, tlak atd.): ...
 3.2.12.2.1.11.4 Popis metody používané k zatížení systému při postupu zkoušky popsaném v odstavci 3.1 přílohy 13 tohoto předpisu): ...
 3.2.12.2.1.11.5 Běžné rozmezí provozní teploty (K): ...
 3.2.12.2.1.11.6 Spotřební činidla (používají-li se): ...
 3.2.12.2.1.11.7 Druh a koncentrace činidla potřebného pro katalytickou činnost (používá-li se): ...
 3.2.12.2.1.11.8 Běžné rozmezí provozní teploty činidla (v případě potřeby): ...
 3.2.12.2.1.11.9 Popřípadě mezinárodní norma: ...
 3.2.12.2.1.11.10 Četnost doplňování činidla: průběžně/při údržbě (9) (používá-li se)
 3.2.12.2.1.12 Značka katalyzátoru: ...
 3.2.12.2.1.13 Identifikační číslo dílu: ...
 3.2.12.2.2 Kyslíkové čidlo: ano/ne (9) ...
 3.2.12.2.2.1 Typ ...
 3.2.12.2.2.2 Umístění kyslíkového čidla: ...
 3.2.12.2.2.3 Řídicí rozsah kyslíkového čidla (12): ...
 3.2.12.2.2.4 Značka kyslíkového čidla: ...
 3.2.12.2.2.5 Identifikační číslo dílu: ...
 3.2.12.2.3 Přípusť vzduchu: ano/ne (9)
 3.2.12.2.3.1 Druh (pulsující vzduch, vzduchové čerpadlo atd.): ...
 3.2.12.2.4 Recirkulace výfukových plynů (EGR): ano/ne (9) ...
 3.2.12.2.4.1 Vlastnosti (průtok atd.): ...
 3.2.12.2.4.2 Kapalinou chlazený systém: ano/ne (9) ...
 3.2.12.2.5 Systém pro regulaci emisí způsobených vypařováním: ano/ne (9)
 3.2.12.2.5.1 Podrobný popis zařízení a stav jejich seřízení: ...
 3.2.12.2.5.2 Výkres systému regulace emisí způsobených vypařováním: ...
 3.2.12.2.5.3 Výkres nádoby s aktivním uhlím: ...
 3.2.12.2.5.4 Hmotnost dřevěného uhlí: ... g
 3.2.12.2.5.5 Náčrt palivové nádrže s udáním objemu a materiálu: ...
 3.2.12.2.5.6 Nákres tepelného krytu mezi nádrží a výfukovým systémem: ...
 3.2.12.2.6 Filtr částic: ano/ne (9)
 3.2.12.2.6.1 Rozměry a tvar filtru částic (objem): ...
 3.2.12.2.6.2 Druh a konstrukce filtru částic: ...
 3.2.12.2.6.3 Umístění filtru částic (vztažné vzdálenosti ve výfukovém systému): ...
 3.2.12.2.6.4 Metoda/systém regenerace. Popis a/nebo výkres: ...
 3.2.12.2.6.4.1 Počet pracovních cyklů typu I, nebo rovnocenných cyklů na zkušebním stavu, mezi dvěma cykly, v nichž dojde k regeneraci v podmínkách rovnocenných zkoušce typu I (úsečka „D“ na obrázku A13/1 v příloze tohoto předpisu): ...
 3.2.12.2.6.4.2 Popis metody použité ke stanovení počtu cyklů mezi dvěma cykly, v nichž dochází k regenerační fázi: ...
 3.2.12.2.6.4.3 Parametry ke stanovení požadované úrovně zatížení předtím, než dojde k regeneraci (tj. teplota, tlak atd.): ...
 3.2.12.2.6.4.4 Popis metody používané k zatížení systému při postupu zkoušky popsaném v odstavci 3.1 přílohy 13 tohoto předpisu): ...
 3.2.12.2.6.5 Značka filtru částic: ...
 3.2.12.2.6.6 Identifikační číslo dílu: ...
 3.2.12.2.7 Palubní diagnostický systém (OBD): (ano/ne)