text:
jejich zavádění.
 5. Každá strana povolí poskytovatelům služeb mezinárodní námořní dopravy druhé strany mít provozovnu na jejím území za podmínek usazování a provozování neméně příznivých, než jaké poskytuje svým poskytovatelům služeb nebo poskytovatelům kterékoli jiné třetí země, podle toho, které jsou výhodnější.
 6. Každá strana zpřístupní poskytovatelům služeb mezinárodní námořní dopravy druhé strany za přiměřených a nediskriminačních podmínek tyto služby v přístavu: lodivodské služby, pomoc při vlečení a tažení lodí, dodávky zásob, paliva a vody, likvidaci odpadů a balastní vody z vypouštění nádrží, služby kapitána přístavu, navigační služby, zařízení pro nouzové opravy, kotvení a přistání, jakož i provozní služby na pobřeží nezbytné pro provoz plavidla, včetně komunikace a dodávek vody a elektrické energie.
 7. Každá strana povolí pohyb zařízení, například prázdných kontejnerů, které není přepravováno za úplatu jako náklad, mezi přístavy Arménské republiky nebo mezi přístavy některého členského státu.
 8. S výhradou schválení příslušným orgánem povolí každá strana poskytovatelům služeb mezinárodní námořní dopravy druhé strany zajišťovat přípojnou dopravu mezi jejich vnitrostátními přístavy.
 Článek 192
 Postupné sbližování
 Strany uznávají význam postupného sbližování právních předpisů Arménské republiky týkajících se dopravních služeb s právními předpisy Evropské unie.
 Oddíl F
 Elektronický obchod
 Pododdíl I
 Obecná ustanovení
 Článek 193
 Cíl a zásady
 1. Strany, uznávajíce, že elektronický obchod zvyšuje obchodní příležitosti v mnoha odvětvích, mají za cíl podporu rozvoje vzájemného elektronického obchodu, zejména spoluprací v otázkách souvisejících s elektronickým obchodem podle ustanovení této kapitoly.
 2. Strany sdílejí názor, že rozvoj elektronického obchodu musí být plně slučitelný s nejpřísnějšími mezinárodními normami pro ochranu údajů, aby byla zaručena ochrana soukromí uživatelů elektronického obchodu.
 3. Strany považují elektronické přenosy za poskytování služeb ve smyslu oddílu C, které nemohou podléhat clu.
 Článek 194
 Regulační aspekty elektronického obchodu
 1. Strany povedou dialog o otázkách regulace v souvislosti s elektronickým obchodem. Tento dialog se bude mimo jiné týkat těchto záležitostí:
 a)
 uznávání certifikátů elektronických podpisů vydaných veřejnosti a usnadnění přeshraničních certifikačních služeb;
 b)
 odpovědnost poskytovatelů zprostředkovatelských služeb za přenos nebo ukládání údajů:
 i)
 nakládání s nevyžádanými elektronickými obchodními sděleními a
 ii)
 ochrana spotřebitelů ve sféře elektronického obchodování a
 c)
 jakékoli další otázky související s rozvojem elektronického obchodu.
 2. Takový dialog může být prováděn výměnou informací o právních předpisech každé strany týkajících se záležitostí uvedených v odstavci 1, jakož i o provádění těchto právních předpisů.
 Pododdíl II
 Odpovědnost poskytovatelů zprostředkovatelských služeb
 Článek 195
 Využití služeb zprostředkovatelů
 Strany uznávají, že třetí strany mohou využívat služeb zprostředkovatelů pro činnosti porušující jejich domácí právo. Ke zohlednění této možnosti každá strana přijme nebo zachová opatření týkající se odpovědnosti poskytovatelů zprostředkovatelských služeb uvedená v tomto pododdíle.
 Článek 196
 Odpovědnost poskytovatelů zprostředkovatelských služeb: „prostý přenos“
 1. Každá strana zajistí, aby v případě, kdy služba informační společnosti spočívá v přenosu informací v komunikační síti poskytnutých příjemcem služby nebo ve zprostředkování přístupu ke komunikační síti, nebyl poskytovatel služby odpovědný za přenášené informace, pokud:
 a)
 nezahajuje přenos;
 b)
 nevolí příjemce přenášené informace a
 c)
 nevolí a nemění přenášené informace.
 2. Přenos informací a zprostředkování přístupu ve smyslu odstavce 1 zahrnuje automatické krátkodobé a přechodné ukládání přenášených informací, pokud toto ukládání slouží


text:
výhradně pro uskutečnění přenosu v komunikační síti a pokud jeho délka nepřesahuje to, co je pro přenos přiměřeně nezbytné.
 3. Tímto článkem není dotčena možnost, aby soudní nebo správní orgán požadoval od poskytovatele služby v souladu s právním systémem každé strany, aby ukončil porušování práv nebo mu předešel.
 Článek 197
 Odpovědnost poskytovatelů zprostředkovatelských služeb: „caching“ (ukládání do vyrovnávací paměti)
 1. Každá strana zajistí, aby v případě, kdy služba informační společnosti spočívá v přenosu informací v komunikační síti poskytnutých příjemcem služby, nebyl poskytovatel služby odpovědný za automatické přechodné dočasné ukládání těchto informací, které slouží pouze pro účinnější následný přenos informace jiným příjemcům služby na jejich žádost, pokud poskytovatel služby:
 a)
 informace nezmění;
 b)
 splní podmínky přístupu k informacím;
 c)
 dodržuje pravidla o aktualizaci informací, která jsou stanovena způsobem obecně uznávaným a používaným v odvětví;
 d)
 nepřekročí povolené používání technologie obecně uznávané a používané v odvětví s cílem získat údaje o používání těchto informací a
 e)
 ihned přijme opatření vedoucí k odstranění jím uložených informací nebo ke znemožnění přístupu k těmto informacím, jakmile zjistí, že informace byly na výchozím místě přenosu ze sítě odstraněny nebo k nim byl znemožněn přístup nebo že soud nebo správní orgán nařídil odstranění těchto informací nebo znemožnění přístupu k těmto informacím.
 2. Tímto článkem není dotčena možnost, aby soudní nebo správní orgán požadoval od poskytovatele služby v souladu s právním systémem každé strany, aby ukončil porušování práv nebo mu předešel.
 Článek 198
 Odpovědnost poskytovatelů zprostředkovatelských služeb: „hosting“ (ukládání informací)
 1. Strany zajistí, aby v případě, kdy služba informační společnosti spočívá v ukládání informací poskytovaných příjemcem služby, nebyl poskytovatel služby odpovědný za informace ukládané na žádost příjemce služby, pokud:
 a)
 neví o protiprávní činnosti nebo informaci a, s ohledem na nárok na náhradu škody, si není vědom skutečností nebo okolností, z nichž by byla zjevná protiprávní činnost nebo informace, nebo
 b)
 jakmile se o protiprávní činnosti nebo informaci dozvěděl, okamžitě jednal s cílem odstranit dotyčné informace nebo k nim znemožnit přístup.
 2. Odstavec 1 se nepoužije, pokud příjemce služby jedná jménem poskytovatele nebo podléhá jeho dohledu.
 3. Tímto článkem není dotčena možnost soudu nebo správního orgánu požadovat od poskytovatele služby v souladu s právním systémem každé strany, aby ukončil porušování práv nebo mu předešel, ani možnost kterékoli strany zavést postupy, které umožní odstranění informací nebo znemožní přístup k těmto informacím.
 Článek 199
 Neexistence obecné povinnosti dohledu
 1. Strany neukládají poskytovatelům služeb uvedených v článcích 196, 197 a 198 obecnou povinnost dohlížet na jimi přenášené nebo ukládané informace ani obecnou povinnost aktivně vyhledávat skutečnosti nebo okolnosti poukazující na protiprávní činnost.
 2. Každá strana může zavést pro poskytovatele služeb informační společnosti povinnost neprodleně informovat příslušné orgány veřejné moci o údajných protiprávních činnostech a informacích, jež mu poskytují příjemci jeho služby, nebo příslušným orgánům na jejich žádost sdělit informace umožňující identifikaci příjemců jeho služby, s nimiž uzavřel dohody o ukládání.
 Oddíl G
 Výjimky
 Článek 200
 Obecné výjimky
 1. Aniž jsou dotčeny obecné výjimky stanovené v této dohodě, podléhá tato kapitola výjimkám stanoveným v odstavcích 2 a 3.
 2. Za podmínky, že

type: contracts

jurisdiction: EU


text:
se taková opatření neuplatňují způsobem, který by představoval prostředek svévolné nebo neoprávněné diskriminace mezi zeměmi, kde panují podobné podmínky, nebo skryté omezení usazování nebo přeshraničního poskytování služeb, nelze žádné ustanovení této kapitoly vykládat tak, že kterékoli straně brání v přijetí nebo uplatňování opatření:
 a)
 nezbytných pro ochranu veřejné bezpečnosti nebo veřejné mravnosti nebo pro udržení veřejného pořádku;
 b)
 nutných k ochraně života nebo zdraví lidí, zvířat a rostlin;
 c)
 vztahujících se k ochraně neobnovitelných přírodních zdrojů, jsou-li tato opatření uplatňována ve spojení s omezením domácích podnikatelů nebo domácí nabídky nebo spotřeby služeb;
 d)
 nezbytných k ochraně národních památek umělecké, historické nebo archeologické hodnoty;
 e)
 nezbytných k zajištění souladu s právními předpisy, jež nejsou neslučitelné s touto kapitolou, včetně opatření týkajících se:
 i)
 předcházení klamavým a podvodným praktikám nebo řešení důsledků neplnění závazků ze smluv;
 ii)
 ochrany soukromí jednotlivců, pokud jde o zpracování a šíření osobních údajů a ochranu důvěrnosti záznamů a účtů jednotlivých osob nebo
 iii)
 bezpečnosti nebo
 f)
 v rozporu s články 144 a 150 za předpokladu, že cílem odlišného zacházení je zajištění účinného nebo nestranného ukládání nebo vybírání přímých daní ve vztahu k hospodářským činnostem, podnikatelům nebo poskytovatelům služeb druhé strany (23).
 3. Tato kapitola a příloha VIII této dohody se nevztahují na systémy sociálního zabezpečení stran ani na činnosti na území příslušné strany, které jsou spojeny, byť jen příležitostně, s výkonem veřejné moci.
 Článek 201
 Daňová opatření
 Doložka nejvyšších výhod poskytnutá v souladu s touto kapitolou se nevztahuje na daňové zacházení, které strany poskytují nebo poskytnou v budoucnosti na základě dohod mezi stranami o zamezení dvojího zdanění.
 Článek 202
 Bezpečnostní výjimky
 Žádné ustanovení této dohody nelze vykládat tak, že:
 a)
 se od kterékoli strany požaduje, aby poskytovala informace, jejichž zpřístupnění je podle ní v rozporu s jejími zásadními bezpečnostními zájmy;
 b)
 kterékoli straně brání učinit jakékoliv opatření, které považuje za potřebné pro ochranu svých zásadních bezpečnostních zájmů:
 i)
 ve vztahu k výrobě zbraní, střeliva nebo zbrojního materiálu nebo obchodu s nimi;
 ii)
 týkající se hospodářských činností prováděných přímo nebo nepřímo za účelem zásobování vojenských sil;
 iii)
 týkající se štěpných a termonukleárních materiálů nebo materiálů, které slouží k jejich výrobě, nebo
 iv)
 v době války nebo jiné mimořádné situace v mezinárodních vztazích nebo
 c)
 kterékoli straně brání učinit jakákoli opatření k plnění závazků, jež přijala za účelem zachování mezinárodního míru a bezpečnosti.
 Oddíl H
 Investice
 Článek 203
 Přezkum
 Za účelem usnadnění dvoustranných investic strany společně přezkoumají prostředí a právní rámec pro investice nejpozději tři roky po vstupu této dohody v platnost a poté v pravidelných odstupech. Na základě tohoto přezkumu posoudí možnost zahájit jednání za účelem doplnění této dohody o ustanovení o investicích, včetně ochrany investic.
 KAPITOLA 6
 Běžné platby a pohyb kapitálu
 Článek 204
 Běžné platby
 Strany neukládají žádná omezení a povolují veškeré platby a převody na běžném účtu platební bilance mezi Evropskou unií a Arménskou republikou ve volně směnitelné měně v souladu s Dohodou o Mezinárodním měnovém fondu.
 Článek 205
 Pohyb kapitálu
 1. Pokud jde o transakce na kapitálovém a finančním účtu platební bilance, počínaje dnem


text:
vstupu této dohody v platnost zajistí strany volný pohyb kapitálu týkajícího se přímých investic (24) uskutečněný v souladu s právem hostitelské země a v souladu s ustanoveními kapitoly 5, jakož i likvidaci nebo repatriaci takto investovaného kapitálu a veškerého zisku, který z něj pochází.
 2. Pokud jde o transakce na kapitálovém a finančním účtu platební bilance, na které se nevztahuje odstavec 1, počínaje dnem vstupu této dohody v platnost a aniž jsou dotčena její jiná ustanovení, zajistí každá strana volný pohyb kapitálu, pokud jde o:
 a)
 úvěry spojené s obchodními transakcemi, včetně poskytování služeb, jichž se účastní rezident jedné ze stran;
 b)
 finanční půjčky a úvěry investorů druhé strany a
 c)
 kapitálovou účast v právnické osobě, jak je vymezena v článku 142, bez záměru vytvořit nebo udržovat dlouhodobé hospodářské vztahy.
 3. Aniž jsou dotčena jiná ustanovení této dohody, strany nezavedou žádná nová omezení v souvislosti s pohybem kapitálu a běžnými platbami mezi rezidenty Evropské unie a Arménské republiky, ani nezpřísní stávající úpravu.
 Článek 206
 Výjimky
 Za podmínky, že se taková opatření neuplatňují způsobem, který by představoval prostředek svévolné nebo neoprávněné diskriminace mezi zeměmi, kde panují podobné podmínky, nebo skrytého omezení pohybu kapitálu, nelze žádné ustanovení této kapitoly vykládat tak, že kterékoli straně brání v přijetí nebo uplatňování opatření, jež jsou:
 a)
 nezbytná pro ochranu veřejné bezpečnosti nebo veřejné mravnosti nebo pro udržení veřejného pořádku nebo
 b)
 nezbytná k zajištění souladu s právními předpisy, jež nejsou neslučitelné s ustanoveními této hlavy, včetně ustanovení týkajících se:
 i)
 předcházení trestným činům, klamavých a podvodných praktik nebo řešení důsledků neplnění smluvních závazků, jako jsou úpadek, platební neschopnost a ochrana práv věřitelů;
 ii)
 opatření přijatých či zachovaných k zajišťování integrity a stability finančního systému strany;
 iii)
 vydávání, obchodování nebo podnikání s cennými papíry, opcemi, termínovanými obchody (futures) nebo jinými deriváty;
 iv)
 účetního výkaznictví nebo vedení záznamů o převodech, je-li to nezbytné k pomoci orgánům činným v trestním řízení nebo finančním regulačním orgánům, nebo
 v)
 zajištění souladu s příkazy nebo rozsudky v soudním nebo správním řízení.
 Článek 207
 Ochranná opatření
 Pokud za výjimečných okolností vzniknou v případě Arménské republiky vážné obtíže při provádění kurzové nebo měnové politiky, nebo v případě Evropské unie při fungování hospodářské a měnové unie, nebo pokud má kterákoli strana vážné potíže s platební bilancí nebo potíže spojené s vnějším financováním nebo hrozí-li jí tyto potíže, může dotčená strana na dobu nepřesahující jeden rok přijmout ochranná opatření, která jsou nezbytně nutná s ohledem na pohyb kapitálu, platby nebo převody mezi Evropskou unií a Arménskou republikou. Strana, jež přijímá nebo zachovává ochranná opatření, o nich ihned informuje druhou stranu a co nejdříve předloží harmonogram pro jejich zrušení.
 Článek 208
 Usnadnění pohybu kapitálu
 Strany povedou vzájemné konzultace s cílem usnadnit pohyb kapitálu mezi stranami, a podpořit tak cíle této dohody.
 KAPITOLA 7
 Duševní vlastnictví
 Oddíl A
 Cíle a zásady
 Článek 209
 Cíle
 Cílem této kapitoly je:
 a)
 usnadnit výrobu a uvádění na trh inovativních a kreativních produktů mezi stranami a přispívat k udržitelnějšímu a inkluzivnějšímu hospodářství každé strany a
 b)
 dosáhnout přiměřené a účinné úrovně


text:
ochrany a prosazování práv duševního vlastnictví.
 Článek 210
 Povaha a rozsah povinností
 1. Strany zajistí přiměřené a účinné provádění mezinárodních smluv týkajících se duševního vlastnictví, jichž jsou stranami, včetně Dohody WTO o obchodních aspektech práv k duševnímu vlastnictví obsažené v příloze 1C Dohody o WTO (dále jen „Dohoda TRIPS“). Tato kapitola doplňuje a dále upřesňuje vzájemná práva a povinnosti stran podle Dohody TRIPS a dalších mezinárodních smluv v oblasti duševního vlastnictví.
 2. Pro účely této dohody se výrazem „duševní vlastnictví“ rozumějí přinejmenším všechny kategorie duševního vlastnictví uvedené v oddíle B této kapitoly.
 3. Ochrana duševního vlastnictví zahrnuje ochranu před nekalou soutěží podle článku 10bis Pařížské úmluvy o ochraně průmyslového vlastnictví z roku 1883, naposledy pozměněné Stockholmským aktem z roku 1967 (dále jen „Pařížská úmluva (1967)“).
 Článek 211
 Vyčerpání práv
 Každá strana může zřídit vlastní režim pro vyčerpání práv duševního vlastnictví v domácím nebo regionálním měřítku.
 Oddíl B
 Normy týkající se práv duševního vlastnictví
 Pododdíl I
 Autorské právo a práva s ním související
 Článek 212
 Poskytovaná ochrana
 1. Strany dodržují práva a povinnosti stanovené v těchto mezinárodních dohodách:
 a)
 Bernská úmluva o ochraně literárních a uměleckých děl (dále jen „Bernská úmluva“);
 b)
 Mezinárodní úmluva o ochraně výkonných umělců, výrobců zvukových záznamů a rozhlasových organizací (dále jen „Římská úmluva“);
 c)
 Dohoda TRIPS;
 d)
 Smlouva světové organizace duševního vlastnictví (WIPO) o právu autorském (WCT) a
 e)
 Smlouva světové organizace duševního vlastnictví (WIPO) o výkonech výkonných umělců a o zvukových záznamech (WPPT).
 2. Strany vynaloží veškeré přiměřené úsilí, aby přistoupily k Pekingské smlouvě o ochraně uměleckých výkonů v audiovizi.
 Článek 213
 Autoři
 Každá strana poskytne autorům výlučné právo povolit nebo zakázat:
 a)
 přímé nebo nepřímé dočasné nebo trvalé rozmnožování svých děl v celku nebo zčásti jakýmikoli prostředky a v jakékoli podobě;
 b)
 jakoukoliv formu veřejného šíření originálu svých děl nebo jejich kopií prodejem či jinak;
 c)
 jakékoliv sdělování svých děl veřejnosti po drátě nebo bezdrátově, včetně zpřístupnění svých děl veřejnosti tak, aby k nim lidé měli přístup z jimi vybraného místa a v jimi vybraném čase, a
 d)
 pronájem a půjčování originálu a kopií svých děl.
 Článek 214
 Výkonní umělci
 Každá strana poskytne výkonným umělcům výlučné právo povolit nebo zakázat:
 a)
 záznam (25) svých výkonů;
 b)
 přímé nebo nepřímé dočasné nebo trvalé rozmnožování záznamů svých výkonů v celku nebo zčásti jakýmikoli prostředky a v jakékoli podobě;
 c)
 šíření záznamů svých výkonů ve veřejnosti prodejem nebo jinak;
 d)
 zpřístupnění záznamů svých výkonů veřejnosti po drátě nebo bezdrátově tak, aby k nim lidé měli přístup z jimi vybraného místa a v jimi vybraném čase;
 e)
 bezdrátové vysílání a sdělování svých výkonů veřejnosti, s výjimkou případů, kdy výkon sám je již výkonem vysílaným nebo kdy se tak děje ze záznamu, a
 f)
 pronájem a půjčování záznamů svých výkonů.
 Článek 215
 Výrobci zvukových záznamů
 Každá strana poskytne výrobcům zvukových záznamů výlučné právo povolit nebo zakázat:
 a)
 přímé nebo nepřímé dočasné nebo trvalé rozmnožování svých zvukových záznamů v celku nebo zčásti jakýmikoli prostředky a v jakékoli podobě;
 b)
 veřejné šíření prodejem nebo jinak svých zvukových záznamů včetně jejich kopií;


text:
c)
 zpřístupnění jejich zvukových záznamů veřejnosti po drátě nebo bezdrátově tak, aby k nim lidé měli přístup z jimi vybraného místa a v jimi vybraném čase, a
 d)
 pronájem a půjčování svých zvukových záznamů.
 Článek 216
 Vysílací organizace
 Každá strana poskytne vysílacím organizacím výlučné právo povolit nebo zakázat:
 a)
 záznam svého vysílání, ať již jde o vysílání po drátě, nebo bezdrátové vysílání, včetně kabelového nebo satelitního vysílání,
 b)
 přímé nebo nepřímé dočasné nebo trvalé rozmnožování záznamů svého vysílání v celku nebo zčásti jakýmikoli prostředky a v jakékoli podobě, ať již jde o vysílání po drátě nebo bezdrátové vysílání, včetně kabelového nebo satelitního vysílání;
 c)
 zpřístupnění záznamů svého vysílání veřejnosti po drátě, nebo bezdrátově tak, aby k nim lidé měli přístup z jimi vybraného místa a v jimi vybraném čase;
 d)
 veřejné šíření záznamů svého vysílání prodejem nebo jinak a
 e)
 opakované vysílání svého vysílání bezdrátově, jakož i sdělování svého vysílání veřejnosti, pokud je takové sdělování prováděno na místech přístupných veřejnosti po zaplacení vstupného.
 Článek 217
 Vysílání a sdělování veřejnosti
 Každá strana stanoví právo, kterým se zajistí, aby uživatel zaplatil jedinou spravedlivou odměnu výkonným umělcům a výrobcům zvukových záznamů, pokud je užito zvukového záznamu vydaného k obchodním účelům nebo rozmnoženiny takového zvukového záznamu k bezdrátovému vysílání nebo jakémukoliv jinému sdělování veřejnosti. Každá strana zajistí, aby tato odměna byla rozdělena mezi příslušné výkonné umělce a výrobce zvukových záznamů. Pokud nedojde mezi výkonnými umělci a výrobci zvukových záznamů k dohodě, může každá strana stanovit podmínky pro rozdělování uvedené odměny mezi ně.
 Článek 218
 Doba ochrany
 1. Majetková práva autora literárního nebo uměleckého díla ve smyslu článku 2 Bernské úmluvy trvají po dobu autorova života a nejméně 70 let po jeho smrti bez ohledu na den, kdy bylo dílo oprávněně zpřístupněno veřejnosti.
 2. U díla spoluautorů se doba stanovená v odstavci 1 počítá od smrti posledního žijícího autora.
 3. U anonymních děl či pseudonymních děl trvá doba ochrany nejméně 70 let od oprávněného zpřístupnění díla veřejnosti. Pokud však autorem přijatý pseudonym nevzbuzuje žádné pochyby o jeho totožnosti nebo pokud autor odhalí svou totožnost během doby uvedené v první větě, řídí se doba ochrany podle odstavce 1.
 4. Pokud strana přijme zvláštní ustanovení o autorském právu pro díla kolektivní nebo o právnické osobě označené za držitele práv, počítá se doba ochrany podle odstavce 3, s výjimkou případů, kdy fyzické osoby, které vytvořily dílo, jsou označeny jako takové ve verzích díla, které byly zpřístupněny veřejnosti. Tímto odstavcem nejsou dotčena práva identifikovaných autorů na jejichž identifikovatelné příspěvky obsažené v takových dílech se použije odstavec 1 nebo 2.
 5. Je-li dílo vydáno ve svazcích, po částech, číslech nebo epizodách a doba ochrany běží od doby, kdy dílo bylo oprávněně zpřístupněno veřejnosti, běží doba ochrany pro každou takovou část samostatně.
 6. V případech děl, u kterých se doba ochrany nepočítá od smrti autora nebo autorů a která nebyla oprávněně zpřístupněna veřejnosti v průběhu 70 let od jejich vytvoření, ochrana skončí.
 7. Doba ochrany kinematografických nebo audiovizuálních děl končí nejméně 70 let po smrti poslední z těchto žijících osob, bez


text:
ohledu na skutečnost, zda jsou tyto osoby označeny za spoluautory: hlavního režiséra, autora scénáře, autora dialogů a skladatele hudby, která byla zvlášť vytvořena pro užití v daném kinematografickém nebo audiovizuálním díle.
 8. Každá strana zajistí, aby každá osoba, která po uplynutí autorskoprávní ochrany poprvé oprávněně vydá nebo oprávněně sdělí veřejnosti dosud nezveřejněné dílo, požívala ochrany na úrovni majetkových práv autorských. Doba ochrany takových práv trvá 25 let ode dne, kdy bylo dílo poprvé oprávněně vydáno nebo oprávněně sděleno veřejnosti.
 9. Majetková práva audiovizuálních výkonných umělců zanikají nejdříve za 50 let ode dne podání výkonu. Pokud je však záznam výkonu oprávněně vydán nebo oprávněně sdělen veřejnosti v průběhu této doby, zanikají práva nejdříve za 50 let ode dne, kdy došlo k prvnímu takovému vydání nebo prvnímu takovému sdělení veřejnosti, podle toho, co nastane dříve.
 10. Majetková práva výkonných umělců a výrobců zvukových záznamů zanikají za 70 let ode dne, kdy došlo k jejich prvnímu vydání nebo prvnímu sdělení veřejnosti, podle toho, co nastane dříve. Strana může přijmout účinná opatření k zajištění toho, aby zisk vytvořený v průběhu 20 let ochrany po uplynutí 50 let byl spravedlivě rozdělen mezi výkonné umělce a výrobce.
 11. Majetková práva výrobců prvního záznamu filmu zanikají nejdříve za 50 let od pořízení záznamu. Pokud však byl film v průběhu této doby oprávněně vydán nebo oprávněně sdělen veřejnosti, potom práva zanikají nejdříve za 50 let ode dne prvního takového vydání nebo prvního sdělení veřejnosti, podle toho, co nastane dříve.
 12. Majetková práva vysílacích organizací zanikají nejdříve za 50 let ode dne prvního vysílání, ať již jde o vysílání po drátě, nebo bezdrátové vysílání, včetně kabelového nebo satelitního vysílání.
 13. Lhůty stanovené v tomto článku se počítají od 1. ledna roku následujícího po události, od které běží.
 Článek 219
 Ochrana technologických prostředků
 1. Každá strana poskytuje přiměřenou právní ochranu před obcházením účinných technologických prostředků, které dotyčná osoba provádí s vědomím, že takový cíl sleduje, nebo má dostatečné důvody to vědět.
 2. Každá strana poskytuje přiměřenou právní ochranu před výrobou, dovozem, rozšiřováním, prodejem, pronájmem, reklamou týkající se prodeje nebo pronájmu nebo před držbou zařízení, výrobků nebo součástek pro komerční účely nebo před poskytováním služeb, jestliže:
 a)
 jsou nabízeny, inzerovány nebo uváděny na trh za účelem obcházení účinných technologických prostředků;
 b)
 mají pouze omezený komerčně významný účel nebo užití jiné, než je obcházení účinných technologických prostředků, nebo
 c)
 jsou přednostně určeny, vyrobeny, upraveny nebo provozovány za účelem umožnit nebo usnadnit obcházení účinných technologických prostředků.
 3. Pro účely této kapitoly se „technologickými prostředky“ rozumí jakákoliv technologie, zařízení nebo součástka, které jsou při své obvyklé funkci určeny k tomu, aby zabraňovaly úkonům nebo omezovaly úkony ve vztahu k dílům nebo jiným předmětům ochrany prováděné bez svolení držitele jakýchkoliv autorských práv nebo práv s nimi souvisejících podle domácígo práva. Technologické prostředky se považují za „účinné“, pokud je použití chráněného díla nebo jiného předmětu ochrany kontrolováno držiteli práv uplatněním kontroly přístupu nebo ochranného procesu, jako je šifrování, kódování nebo jiná úprava díla nebo jiného předmětu ochrany nebo mechanismu kontroly rozmnožování, který dosahuje cíle ochrany.
 Článek


text:
220
 Ochrana informací týkajících se správy práv
 1. Každá strana poskytuje přiměřenou právní ochranu proti každé osobě, která vědomě bez oprávnění:
 a)
 odstraňuje nebo pozměňuje jakékoli elektronické informace o správě práv a
 b)
 rozšiřuje, dováží za účelem rozšiřování, vysílá, sděluje nebo zpřístupňuje veřejnosti díla nebo jiné předměty ochrany chráněné podle této kapitoly, ze kterých byly bez svolení odstraněny nebo na nichž byly neoprávněně pozměněny elektronické informace o správě práv,
 pokud taková osoba ví nebo má dostatečné důvody vědět, že takovým jednáním způsobuje, umožňuje, usnadňuje nebo zatajuje porušování jakéhokoliv autorského práva nebo jakýchkoliv práv s ním souvisejících podle vnitrostátních právních předpisů.
 2. Pro účely této kapitoly se „informacemi o správě práv“ rozumějí jakékoli informace poskytnuté držiteli práv, které identifikují dílo nebo jiný předmět ochrany zmíněný v této kapitole, autora nebo jiného držitele práv, nebo informace o podmínkách použití díla nebo jiného předmětu ochrany a jakákoli čísla nebo kódy, které takovou informaci představují.
 3. Odstavec 1 se použije, pokud jakákoli taková informace souvisí s kopií díla nebo jiného předmětu ochrany podle této kapitoly nebo se objeví v souvislosti se sdělením veřejnosti tohoto díla nebo předmětu ochrany podle této kapitoly.
 Článek 221
 Výjimky a omezení
 1. Každá strana může stanovit omezení nebo výjimky týkající se práv uvedených v článcích 213 až 218 pouze v určitých zvláštních případech, které nejsou v rozporu s obvyklým používáním předmětu ochrany a nepoškozují nepřiměřeně oprávněné zájmy držitelů práv, v souladu s úmluvami a mezinárodními smlouvami, jichž jsou stranami.
 2. Každá strana zajistí, aby dočasné úkony rozmnožování uvedené v článcích 213 až 217, které jsou přechodné nebo příležitostné a jsou nedílnou a podstatnou součástí technologického procesu a jejichž jediným účelem je umožnit: a) přenos v síti mezi třetími stranami uskutečněný zprostředkovatelem nebo b) oprávněné užití díla nebo jiného předmětu ochrany, a které nemají žádný samostatný hospodářský význam, byly vyloučeny z práva na rozmnožování stanoveného v článcích 213 až 217.
 Článek 222
 Právo umělců na opětný prodej uměleckého díla
 1. Každá strana stanoví ve prospěch autora originálu uměleckého díla právo na opětný prodej, vymezené jako nezcizitelné právo, kterého se nelze vzdát, a to ani předem, na licenční poplatek založený na prodejní ceně získané z jakéhokoli opětného prodeje díla následujícího po prvním převodu díla autorem.
 2. Právo uvedené v odstavci 1 se vztahuje na všechny úkony opětného prodeje, jehož se jakožto prodávající, kupující nebo zprostředkovatel účastní profesionální subjekt trhu s uměleckými díly, například aukční síň, umělecká galerie a obecně jakýkoli obchodník s uměleckými díly.
 3. Každá strana může stanovit, že se právo uvedené v odstavci 1 nevztahuje na opětný prodej, pokud prodávající získal umělecké dílo přímo od autora méně než tři roky před daným opětným prodejem a kdy cena opětného prodeje nepřesahuje určitou minimální částku.
 4. Licenční poplatek hradí prodávající. Každá strana může stanovit, že jedna z fyzických nebo právnických osob uvedených v odstavci 2 jiná než prodávající je sama odpovědná nebo s prodávajícím spoluodpovědná za zaplacení licenčního poplatku.
 5. Postup pro výběr a výši částek licenčního poplatku upraví domácí právní předpisy.
 Článek 223
 Spolupráce v oblasti kolektivní správy práv
 1.


text:
Strany podpoří spolupráci mezi svými příslušnými organizacemi kolektivní správy za účelem podpory dostupnosti děl a dalších předmětů ochrany na území stran a převodu licenčních poplatků za užití těchto děl nebo jiných předmětů ochrany.
 2. Strany prosazují transparentnost organizací kolektivní správy, především pokud jde o vybírání licenčních poplatků, odpočty použité na vybrané licenční poplatky, použití vybraných licenčních poplatků, distribuční politiku a repertoár těchto organizací.
 3. Strany se zavazují, že zajistí, aby organizace kolektivní správy usazená na území jedné strany, která na základě dohody o zastupování zastupuje jinou organizaci kolektivní správy usazenou na území druhé strany, nediskriminovala držitele práv zastupované organizace kolektivní správy.
 4. Zastupující organizace kolektivní správy přesně, pravidelně a náležitě platí zastupované organizaci kolektivní správy jí náležící částky a poskytuje této organizaci informace o výši licenčních poplatků vybíraných jejím jménem a o veškerých srážkách uplatňovaných na tyto licenční poplatky.
 Pododdíl II
 Ochranné známky
 Článek 224
 Mezinárodní dohody
 Každá strana:
 a)
 přistoupí k Protokolu k Madridské dohodě o mezinárodním zápisu ochranných známek;
 b)
 dodržuje Smlouvu o známkovém právu a Niceskou dohodu o mezinárodním třídění výrobků a služeb pro účely zápisu známek a
 c)
 vynaloží veškeré přiměřené úsilí, aby přistoupila k Singapurské smlouvě o známkovém právu.
 Článek 225
 Práva vyplývající z ochranné známky
 Ze zapsané ochranné známky vyplývají pro jejího vlastníka výlučná práva. Vlastník je oprávněn zakázat všem třetím stranám užívat bez jeho souhlasu v obchodním styku:
 a)
 označení shodné s ochrannou známkou pro výrobky nebo služby, které jsou shodné s těmi, pro něž je známka zapsána, a
 b)
 označení shodné s ochrannou známkou nebo jí podobné v souvislosti s výrobky nebo službami, které jsou shodné s těmi, pro něž je ochranná známka zapsána, nebo jim jsou podobné, pokud by takové užívání mělo za následek pravděpodobnost záměny na straně veřejnosti, včetně pravděpodobnosti asociace mezi označením a ochrannou známkou.
 Článek 226
 Zápisné řízení
 1. Každá strana stanoví systém pro zápis ochranných známek, v němž bude každé konečné rozhodnutí o zamítnutí zápisu ochranné známky přijaté příslušnou správou ochranných známek písemně sděleno a řádně zdůvodněno.
 2. Každá strana stanoví možnost vznést proti žádostem o zápis ochranné známky námitku a možnost pro žadatele na takovou námitku reagovat.
 3. Každá strana zpřístupní veřejnosti elektronické databáze přihlášek ochranných známek a zapsaných ochranných známek. Databáze žádostí o zápis ochranných známek musí být přístupná alespoň během lhůty k podání námitek.
 Článek 227
 Všeobecně známé ochranné známky
 Za účelem provedení ochrany všeobecně známých ochranných známek, jak je uvedeno v článku 6bis Pařížské úmluvy z roku 1967 a čl. 16 odst. 2 a 3 Dohody TRIPS, každá strana uplatňuje společná doporučení týkající se ustanovení o ochraně všeobecně známých ochranných známek přijatá shromážděním Pařížské unie na ochranu průmyslového vlastnictví a valným shromážděním Světové organizace duševního vlastnictví (WIPO) v rámci třicáté čtvrté série zasedání shromáždění členských států WIPO ve dnech 20. až 29. září 1999.
 Článek 228
 Výjimky z práv vyplývajících z ochranné známky
 Každá strana:
 a)
 stanoví dovolené užití popisných výrazů, včetně dovoleného užití zeměpisných označení, jako omezenou výjimku z práv vyplývajících z ochranné známky a
 b)
 může stanovit další omezené výjimky z


text:
práv vyplývajících z ochranné známky.
 Při stanovování těchto výjimek každá strana přihlíží k legitimním zájmům vlastníka ochranné známky a třetích stran.
 Článek 229
 Důvody zrušení
 1. Každá strana stanoví, že ochranná známka může být zrušena, jestliže nebyla bez řádného důvodu po nepřetržitou dobu nejméně tří let na daném území pro výrobky či služby, pro které byla zapsána, skutečně užívána a pokud pro toto neužívání neexistují řádné důvody.
 Nikdo nemůže žádat, aby byl vlastník ochranné známky zbaven svých práv, jestliže v době mezi uplynutím nejméně tří let a podáním návrhu na zrušení bylo započato se skutečným užíváním ochranné známky nebo se v něm pokračovalo.
 K započetí užívání nebo k jeho pokračování, k němuž došlo během tří měsíců před podáním návrhu na zrušení, přičemž tato lhůta začíná běžet nejdříve po uplynutí nejméně tří let nepřetržitého neužívání, se však nepřihlíží, pokud byly přípravy k započetí nebo pokračování v užívání podniknuty až poté, co se vlastník dozvěděl, že může být podán návrh na zrušení.
 2. Ochranná známka může být rovněž zrušena, jestliže po dni, ke kterému byla zapsána:
 a)
 se v důsledku činnosti nebo nečinnosti vlastníka stala v oblasti obchodu označením obvyklým pro výrobky nebo služby, pro které byla zapsána, nebo
 b)
 v důsledku užívání svým vlastníkem nebo s jeho souhlasem pro výrobky nebo služby, pro které byla zapsána, může vést ke klamání veřejnosti, zejména pokud jde o povahu, jakost nebo zeměpisný původ těchto výrobků nebo služeb.
 Pododdíl III
 Zeměpisná označení
 Článek 230
 Oblast působnosti
 1. Tento pododdíl se použije na ochranu zeměpisných označení pocházejících z území stran.
 2. Na zeměpisná označení jedné strany, která mají být druhou stranou chráněna, se tento pododdíl vztahuje pouze tehdy, pokud spadají do oblasti působnosti právních předpisů uvedených v článku 231.
 Článek 231
 Zavedená zeměpisná označení
 1. Na základě přezkumu právních předpisů Arménské republiky uvedených v části A přílohy IX dospěla Evropská unie k závěru, že uvedené právní předpisy splňují požadavky stanovené v části B uvedené přílohy.
 2. Na základě přezkumu právních předpisů Evropské unie uvedených v části A přílohy IX dospěla Arménská republika k závěru, že uvedené právní předpisy splňují požadavky stanovené v části B uvedené přílohy.
 3. Arménská republika dokočila řízení o námitce a přezkumu zeměpisných označení Evropské unie uvedených v příloze X, která Evropská unie zapsala podle právních předpisů uvedených v části A přílohy IX, a poskytne těmto zeměpisným označením ochranu na takové úrovni, jaká je stanovena v této dohodě.
 4. Evropská unie dokončila řízení o námitce a přezkumu zeměpisných označení Arménské republiky uvedených v příloze X, která Arménská republika zapsala podle právních předpisů uvedených v části A přílohy IX, a poskytne těmto zeměpisným označením ochranu na takové úrovni, jaká je stanovena v této dohodě.
 Článek 232
 Doplňování nových zeměpisných označení
 1. Strany mohou v souladu s postupem stanoveným v čl. 240 odst. 3 doplňovat na seznam chráněných zeměpisných označení v příloze X nová zeměpisná označení. Tato nová zeměpisná označení mohou být doplněna na seznam po dokončení řízení o námitce a po přezkumu nových zeměpisných označení ke spokojenosti obou stran v souladu s čl. 231


text:
odst. 3 a 4.
 2. Strany nemají povinnost doplnit do seznamu uvedeného v odstavci 1 nové zeměpisné označení, pokud:
 a)
 by toto zeměpisné označení bylo v rozporu s názvem odrůdy rostlin nebo plemene zvířat, a v důsledku toho by spotřebitel byl pravděpodobně uváděn v omyl co do skutečného původu produktu;
 b)
 by z důvodu existence ochranné známky s dobrým jménem proslavené nebo všeobecně známé ochranné známky ochrana tohoto zeměpisného označení pravděpodobně uváděla spotřebitele v omyl co do skutečné totožnosti produktu nebo
 c)
 je název druhovým označením.
 Článek 233
 Rozsah ochrany zeměpisných označení
 1. Zeměpisná označení uvedená v příloze X jsou každou stranou chráněna proti:
 a)
 jakémukoli přímému či nepřímému komerčnímu používání chráněných názvů u srovnatelných produktů, které nevyhovují specifikaci produktu chráněného názvu, nebo pokud toto používání umožňuje těžit z dobré pověsti daného zeměpisného označení;
 b)
 jakémukoli zneužití, napodobení nebo vyvolání mylné představy, a to i tehdy, je-li uveden skutečný původ výrobku nebo je-li chráněný název přeložen, přepsán nebo transliterován či doprovázen výrazy jako „druh“, „typ“, „způsob“, „jak se vyrábí v“, „napodobenina“, „chuť“, „jako“ nebo podobnými výrazy;
 c)
 jakémukoli jinému nepravdivému nebo zavádějícímu údaji o provenienci, původu, povaze nebo základních vlastnostech produktu uvedenému na vnitřním nebo vnějším obalu, na reklamním materiálu nebo na dokladech týkajících se daného produktu, jakož i na přepravním obalu, který by mohl vyvolat mylný dojem, pokud jde o původ produktu, a
 d)
 všem ostatním praktikám, které by mohly spotřebitele uvést v omyl, pokud jde o skutečný původ produktu.
 2. Chráněná zeměpisná označení nesmějí na území stran zdruhovět.
 3. Jsou-li zeměpisná označení zcela nebo částečně homonymní, vztahuje se ochrana na každé z těchto zeměpisných označení za předpokladu, že se používá v dobré víře a s náležitým přihlédnutím k místnímu a tradičnímu používání, jakož i ke skutečnému riziku záměny.
 Aniž je dotčen článek 23 dohody TRIPS, rozhodnou strany společně o praktických podmínkách použití, za kterých budou homonymní zeměpisná označení vzájemně rozlišena, se zohledněním nutnosti zajistit, aby se dotčeným producentům dostalo spravedlivého zacházení a spotřebitelé nebyli uváděni v omyl.
 Nesmí být zapsán homonymní název, který vzbuzuje u spotřebitele mylnou domněnku, že se jedná o produkt pocházející z jiného území, a to ani v případě, že název svým zněním skutečně odpovídá území, regionu nebo místu původu daného produktu odpovídá.
 4. Pokud jedna strana v rámci jednání s třetí zemí navrhne ochranu zeměpisného označení této třetí země, které je homonymní se zeměpisným označením druhé strany chráněným podle tohoto pododdílu, musí o tom být druhá strana informována a musí dostat možnost podat připomínky před tím, než se název zeměpisného označení třetí země stane chráněným.
 5. Žádné ustanovení tohoto pododdílu nezavazuje žádnou stranu chránit zeměpisné označení druhé strany, které není nebo přestane být chráněno ve své zemi původu.
 Pokud některé zeměpisné označení přestane být chráněno ve své zemi původu, oznámí to každá strana druhé straně. Toto oznámení se provádí v souladu s postupy stanovenými v čl. 240 odst. 3.
 6. Žádným ustanovením této dohody nejsou dotčena práva jakékoli osoby na obchodní použití vlastního jména nebo jména jejího předchůdce v podnikání, není-li toto jméno použito


text:
způsobem, který by mohl spotřebitele uvést v omyl.
 Článek 234
 Užívání zeměpisných označení
 1. Zeměpisné označení chráněné podle tohoto pododdílu může použít každý hospodářský subjekt, který uvádí na trh zemědělské produkty, potraviny, vína, aromatizovaná vína nebo lihoviny, jež jsou v souladu s odpovídající specifikací.
 2. Je-li zeměpisné označení chráněno podle tohoto pododdílu, nesmí být použití takového chráněného názvu podmíněno registrací uživatelů ani dalšími poplatky.
 Článek 235
 Vztah k ochranným známkám
 1. Strana odmítne nebo prohlásí za neplatný zápis ochranné známky odpovídající některé ze situací popsané v čl. 233 odst. 1 ve vztahu k chráněnému zeměpisnému označení obdobných produktů, pokud je žádost o zápis uvedené ochranné známky podána po dni podání žádosti o ochranu daného zeměpisného označení na dotčeném území.
 2. Pro zeměpisná označení uvedená v článku 231 je dnem podání žádosti o ochranu den vstupu této dohody v platnost.
 3. Pro zeměpisná označení uvedená v článku 232 je dnem podání žádosti o ochranu den, kdy je žádost o ochranu zeměpisného označení předána druhé straně.
 4. Aniž je dotčen čl. 232 odst. 2 písm. b), každá strana chrání zeměpisná označení uvedená v příloze X i v případě, že již existuje předchozí ochranná známka. Předchozí ochrannou známkou se rozumí ochranná známka, jejíž použití odpovídá jedné ze situací uvedené v čl. 233 odst. 1, která byla přihlášena, zapsána nebo zavedena používáním, umožňují-li to právní předpisy strany, v dobré víře na území jedné ze stran před dnem, kdy byla žádost o ochranu zeměpisného označení podle této dohody předložena druhé straně. Taková ochranná známka může být nadále používána a obnovena bez ohledu na ochranu zeměpisného označení, pokud na základě právních předpisů kterékoli strany o ochranných známkách neexistují důvody k prohlášení ochranné známky za neplatnou nebo k jejímu zrušení.
 5. Odchylně od odstavce 4 se dřívější ochranné známky Arménské republiky, které sestávají ze zeměpisného označení Evropské unie „Cognac“ nebo „Champagne“ nebo je obsahují, a to i v přepisu nebo překladu, které jsou zapsané pro obdobné produkty a které neodpovídají příslušné specifikaci, prohlásí za neplatné, zruší nebo změní tak, aby se uvedený název jako prvek celé ochranné známky odstranil v případě „Cognac“ do čtrnácti let a v případě „Champagne“ do dvou let od vstupu této dohody v platnost.
 Článek 236
 Vymáhání ochrany
 Každá strana vymáhá ochranu zeměpisných označení v souladu s články 233 až 235 vhodnými správními opatřeními svých orgánů veřejné moci. Každá strana vymáhá tuto ochranu rovněž na žádost zúčastněné osoby.
 Článek 237
 Přechodná ustanovení
 1. Zboží, které bylo vyrobeno a označeno v souladu s domácím právem ještě před vstupem této dohody v platnost, ale které není v souladu s požadavky této dohody, se může uvádět na trh i po vstupu této dohody v platnost až do vyčerpání zásob.
 2. Během přechodného období 24 let v případě označení „Cognac“, které začíná jeden rok po vstupu této dohody v platnost, a během přechodného období tří let od vstupu této dohody v platnost v případě označení „Champagne“ ochrana těchto zeměpisných označení Evropské unie podle této dohody nevylučuje použití těchto názvů u produktů pocházejících z Arménské republiky a vyvážených


text:
do třetích zemí, pokud to právní předpisy dané třetí země připouštějí, k označení a obchodní úpravě určitých srovnatelných produktů, které pocházejí z Arménské republiky, za předpokladu, že:
 a)
 název je označen výlučně jinými znaky než latinkou;
 b)
 skutečný původ produktu je jasně označen ve stejném zorném poli a
 c)
 nic v obchodní úpravě pravděpodobně neuvede veřejnost v omyl, pokud jde o skutečný původ produktu.
 3. Během přechodného období třinácti let v případě označení „Cognac“, které začíná jeden rok po vstupu této dohody v platnost, a během přechodného období dvou let od vstupu této dohody v platnost v případě označení „Champagne“ ochrana těchto zeměpisných označení Evropské unie podle této dohody nevylučuje použití těchto názvů v Arménské republice za předpokladu, že:
 a)
 název je označen výlučně jinými znaky než latinkou;
 b)
 skutečný původ produktu je jasně označen ve stejném zorném poli a
 c)
 nic v obchodní úpravě pravděpodobně neuvede spotřebitele v omyl, pokud jde o skutečný původ produktu.
 4. Za účelem usnadnění plynulého a účinného ukončení používání zeměpisného označení Evropské unie „Cognac“ pro produkty pocházející z Arménské republiky a podpory odvětví Arménské republiky s cílem udržet jeho konkurenceschopnost na vývozních trzích poskytne Evropská unie Arménské republice technickou a finanční pomoc. Tato pomoc, která bude poskytována v souladu s právem Evropské unie, zahrnuje zejména opatření pro vytvoření nového názvu a na podporu, propagaci a uvádění nového názvu na domácím trhu i na tradičních vývozních trzích.
 5. Konkrétní částky, typy, mechanismy a harmonogram pomoci Evropské unie uvedené v odstavci 4 se stanoví v rámci balíčku finanční a technické pomoci, na kterém se strany s konečnou platností dohodnou do jednoho roku od vstupu této dohody v platnost. Strany společně vypracují mandát tohoto balíčku pomoci na základě důkladného posouzení potřeb, které mají být touto pomocí pokryty. Toto posouzení provede mezinárodní poradenská společnost, kterou strany společně vyberou.
 6. Pokud Evropská unie neposkytne finanční a technickou pomoc uvedenou v odstavci 4, může Arménská republika využít mechanismus pro řešení sporů podle kapitoly 13 a v případě úspěchu pozastavit plnění povinností vyplývajících z odstavců 2 a 3.
 7. Finanční a technická pomoc Evropské unie je poskytnuta nejpozději osm let ode dne vstupu této dohody v platnost.
 Článek 238
 Obecná pravidla
 1. Dovoz a vývoz produktů uvedených v článcích 231 a 232 a jejich uvádění na trh se provádí v souladu s právními předpisy platnými na území strany, v níž se produkty uvádějí na trh.
 2. Podvýbor pro zeměpisná označení zřízený podle článku 240 se zabývá veškerými záležitostmi týkajícími se specifikací produktu zapsaného zeměpisného označení, které bylo schváleno orgány strany, z jejíhož území produkt pochází, včetně všech jejich změn.
 3. Zeměpisná označení chráněná podle tohoto pododdílu mohou být zrušena pouze stranou, z jejíhož území produkt pochází.
 Článek 239
 Spolupráce a transparentnost
 1. Strany přímo nebo prostřednictvím Podvýboru pro zeměpisná označení zřízeného podle článku 240 zůstávají v kontaktu ve všech záležitostech, které se týkají provádění a fungování tohoto pododdílu. Každá strana může zejména požádat druhou stranu o informace týkající se specifikací produktu a jejich změn a rovněž kontaktních míst vnitrostátních kontrolních orgánů.


text:
2. Každá strana zpřístupní veřejnosti specifikace zeměpisných označení chráněných podle tohoto pododdílu nebo jejich přehledy a informace o kontaktních místech vnitrostátních kontrolních orgánů pro zeměpisná označení druhé strany chráněná podle tohoto pododdílu.
 Článek 240
 Podvýbor pro zeměpisná označení
 1. Strany zřizují Podvýbor pro zeměpisná označení, který se skládá ze zástupců Evropské unie a Arménské republiky a jehož úkolem je sledovat provádění tohoto pododdílu a posilovat jejich spolupráci a dialog o zeměpisných označeních.
 2. Podvýbor pro zeměpisná označení se usnáší jednomyslně. Podvýbor pro zeměpisná označení přijme svůj jednací řád. Podvýbor pro zeměpisná označení zasedá na žádost kterékoli strany do 90 dnů od podání této žádosti, a to střídavě v Evropské unii a v Arménské republice, přičemž čas, místo a způsob jednání, jež může mít podobu videokonference, určí strany vzájemnou dohodou.
 3. Podvýbor pro zeměpisná označení rovněž dohlíží na řádné fungování tohoto pododdílu a může posuzovat veškeré otázky související s jeho prováděním a fungováním. Zejména je odpovědný za:
 a)
 změny části A přílohy IX, pokud jde o odkazy na platné právní předpisy na území každé strany;
 b)
 změny části B přílohy IX, pokud jde o podmínky zápisu a kontroly zeměpisných označení;
 c)
 změny přílohy X, pokud jde o seznam zeměpisných označení;
 d)
 výměnu informací o vývoji právních předpisů a politik týkajících se zeměpisných označení a jiných záležitostí společného zájmu v oblasti zeměpisných označení a
 e)
 výměnu informací o zeměpisných označeních, o jejichž ochraně podle tohoto pododdílu by se mohlo uvažovat.
 Pododdíl IV
 (Průmyslové) vzory
 Článek 241
 Mezinárodní dohody
 Strany budou dodržovat Ženevský akt Haagské dohody o mezinárodním zápisu průmyslových vzorů z roku 1999.
 Článek 242
 Ochrana zapsaných (průmyslových) vzorů
 1. Strany stanoví ochranu nezávisle vytvořených (průmyslových) vzorů, které jsou nové a původní. Tato ochrana je zajišťována zápisem a uděluje výlučná práva jejich držitelům v souladu s tímto pododdílem.
 Pro účely tohoto pododdílu může kterákoli strana považovat (průmyslový) vzor, který má individuální povahu, za původní.
 2. (Průmyslový) vzor použitý u některého výrobku nebo ztělesněný ve výrobku, který je součástí složeného výrobku, je uznán za nový a původní pouze:
 a)
 pokud součást začleněná do složeného výrobku zůstává při obvyklém užití složeného výrobku viditelná a
 b)
 v rozsahu, v jakém tyto viditelné znaky součásti samy splňují předpoklady novosti a původnosti.
 3. „Obvyklým užitím“ ve smyslu odst. 2 písm. a) se rozumí užití konečným uživatelem, s výjimkou údržby, servisu nebo opravy.
 4. Vlastník zapsaného (průmyslového) vzoru musí mít alespoň právo zabránit třetím stranám, které nemají jeho souhlas, aby vyráběly, nabízely k prodeji, prodávaly, dovážely, vyvážely, skladovaly nebo používaly výrobek, který nese nebo ztělesňuje chráněný (průmyslový) vzor, pokud se takové jednání uskutečňuje pro komerční účely, nenáležitě ohrožuje obvyklé užití (průmyslového) vzoru nebo není v souladu se zásadami poctivého obchodního styku.
 5. Možná doba ochrany činí 25 let.
 Článek 243
 Ochrana nezapsaných (průmyslových) vzorů
 1. Evropská unie a Arménská republika stanoví právní prostředky, jimiž zabrání užití nezapsaného vzhledu výrobku, pouze pokud napadené užití vyplývá z kopírování nezapsaného vzhledu takového výrobku. Takové užití zahrnuje přinejmenším nabízení k prodeji, uvádění na trh, dovoz nebo vývoz výrobku.
 2. Možná doba ochrany


text:
nezapsaného vzhledu výrobku činí nejméně tři roky ode dne, kdy byl (průmyslový) vzor zpřístupněn veřejnosti na území některé strany.
 Článek 244
 Výjimky
 1. Každá strana může stanovit omezené výjimky z ochrany (průmyslových) vzorů za předpokladu, že takové výjimky nejsou nepřiměřeně v rozporu s obvyklým užitím chráněných (průmyslových) vzorů a nezpůsobují nepřiměřenou újmu oprávněným zájmům držitele chráněného (průmyslového) vzoru, s přihlédnutím k oprávněným zájmům třetích stran.
 2. Ochrana (průmyslového) vzoru se nevztahuje na vzory v zásadě vynucené technickými nebo funkčními hledisky. Právo k (průmyslovému) vzoru se zejména nevztahuje na vzhledové znaky výrobku, které musí být napodobeny v jejich přesném tvaru a rozměrech, aby výrobek, ve kterém je (průmyslový) vzor ztělesněn nebo u kterého byl použit, mohl být mechanicky připojen k jinému výrobku nebo do něj vestavěn či jím obestavěn tak, aby kterýkoli z výrobků plnil svou funkci.
 Článek 245
 Vztah k autorskému právu
 (Průmyslový) vzor může požívat ochrany také podle autorského práva kterékoli strany, a to ode dne, kdy byl (průmyslový) vzor vytvořen nebo v jakékoliv formě zachycen. Míru ochrany a podmínky jejího poskytnutí, včetně požadované úrovně původnosti, stanoví každá strana podle svých domácích právních předpisů.
 Pododdíl V
 Patenty
 Článek 246
 Mezinárodní dohody
 Strany dodržují Smlouvu o patentové spolupráci a vynaloží veškeré přiměřené úsilí k tomu, aby dosáhly souladu se Smlouvou o patentovém právu.
 Článek 247
 Patenty a veřejné zdraví
 1. Strany uznávají význam prohlášení o Dohodě TRIPS a veřejném zdraví, přijatého dne 14. listopadu 2001 na ministerské konferenci WTO. Při výkladu a provádění práv a povinností podle tohoto pododdílu zajistí strany soulad s uvedeným prohlášením.
 2. Strany uznávají rozhodnutí Generální rady WTO ze dne 30. srpna 2003 o provádění odstavce 6 prohlášení z Dohá o Dohodě TRIPS a veřejném zdraví a podílejí se na jeho provádění.
 Článek 248
 Dodatkové ochranné osvědčení
 1. Strany uznávají, že léčivé přípravky a přípravky na ochranu rostlin chráněné na jejich území patentem mohou podléhat správnímu povolovacímu postupu dříve, než jsou uvedeny na jejich trh. Strany uznávají, že období, jež uplyne mezi podáním žádosti o patent a prvním povolením uvést přípravek na jejich trh, jak je za tímto účelem definováno v jejich příslušných právních předpisech, může zkrátit dobu účinné patentové ochrany.
 2. Každá strana zajistí další dobu ochrany léčivých přípravků nebo přípravků na ochranu rostlin, které jsou patentově chráněny a podléhají správnímu povolovacímu postupu, rovnající se době uvedené v druhé větě odstavce 1 tohoto článku, zkrácené o pět let.
 3. Bez ohledu na odstavec 2 nepřesáhne doba trvání dalšího období ochrany pět let.
 V Unii je možné další prodloužení o šest měsíců v případě léčivých přípravků, u nichž proběhly pediatrické studie, jejichž výsledky se odrazily v informacích o přípravku.
 Pododdíl VI
 Nezveřejňované informace
 Článek 249
 Rozsah ochrany obchodních tajemství
 1. Strany potvrzují své závazky podle čl. 39 odst. 1 a 2 Dohody TRIPS. Každá strana zajistí odpovídající občanskoprávní soudní řízení a opravné prostředky, které každému vlastníku obchodního tajemství umožní zabránit získání, použití nebo zpřístupnění obchodního tajemství způsobem, který je v rozporu se zásadami poctivého obchodního styku, a dosáhnout náhrady škody vzniklé takovýmto jednáním.
 2. Pro účely


text:
tohoto pododdílu se rozumí:
 a)
 „obchodním tajemstvím“ informace, které:
 i)
 jsou tajné v tom smyslu, že nejsou jako celek nebo jako přesná sestava a souhrn jejich částí obecně známy nebo běžně dostupné osobám v kruzích, které se obvykle dotyčným druhem informací zabývají;
 ii)
 mají komerční hodnotu proto, že jsou tajné, a
 iii)
 osoba, která je má právoplatně ve své moci, podnikla za daných okolností přiměřené kroky, aby je udržela v tajnosti, a
 b)
 „vlastníkem obchodního tajemství“ fyzická nebo právnická osoba, která má obchodní tajemství právoplatně ve své moci.
 3. Pro účely tohoto pododdílu se přinejmenším tyto formy jednání považují za jednání v rozporu se zásadami poctivého obchodního styku:
 a)
 získání obchodního tajemství bez souhlasu jeho vlastníka, pokud k němu dojde neoprávněným přístupem k dokumentům, předmětům, materiálům, látkám nebo elektronickým souborům, které jsou oprávněně v držení vlastníka obchodního tajemství a které obsahují obchodní tajemství nebo z nichž lze obchodní tajemství odvodit, či jejich přisvojením nebo zkopírováním;
 b)
 užití nebo zpřístupnění obchodního tajemství, pokud k němu dojde bez souhlasu jeho vlastníka, osobou, u níž bylo shledáno, že:
 i)
 získala obchodní tajemství způsobem uvedeným v písmenu a);
 ii)
 jedná v rozporu s dohodou o zachování důvěrnosti či jakoukoli jinou povinností nezpřístupňovat obchodní tajemství nebo
 iii)
 jedná v rozporu se smluvní či jakoukoli jinou povinností týkající se omezení použití obchodního tajemství a
 c)
 získání, použití nebo zpřístupnění obchodního tajemství, pokud osoba v době jeho získání, použití nebo zpřístupnění věděla nebo měla za daných okolností vědět, že obchodní tajemství bylo přímo či nepřímo získáno od jiné osoby, která obchodní tajemství používala nebo zveřejnila neoprávněně ve smyslu písmene b), a to i tehdy, když bylo jednání osoby uvedené v uvedeném písmenu vyvoláno jinou osobou.
 4. Žádné ustanovení tohoto pododdílu nelze vykládat jako povinnost strany považovat některou z těchto forem jednání za neslučitelnou se zásadami poctivého obchodního styku:
 a)
 nezávislé nalezení nebo vytvoření příslušné informace určitou osobou;
 b)
 reverzní inženýrství produktu osobou, která je jeho oprávněným vlastníkem a která není vázána právoplatnou povinností omezit získávání relevantních informací;
 c)
 získání, použití nebo zpřístupnění informací, pokud to vyžaduje nebo povoluje příslušné domácí právo, a
 d)
 využívání zkušeností a dovedností, které zaměstnanci poctivě získali v rámci své obvyklé pracovní činnosti.
 5. Žádné ustanovení tohoto pododdílu nelze vykládat jako omezování svobody projevu a informací, včetně svobody sdělovacích prostředků, chráněné jurisdikci každé ze stran.
 Článek 250
 Občanskoprávní soudní řízení a opravné prostředky v případě obchodních tajemství
 1. Každá strana zajistí, aby jakákoli osoba, jež se účastní občanskoprávního soudního řízení podle článku 249 nebo má přístup k dokumentům, které jsou součástí tohoto soudního řízení, nesměla použít ani zpřístupnit jakékoli obchodní tajemství či údajné obchodní tajemství, jež bylo příslušnými justičními orgány na základě řádně odůvodněné žádosti podané zúčastněnou stranou označeno jako důvěrné a o němž se dověděla v důsledku této účasti nebo přístupu.
 2. V občanskoprávních soudních řízeních uvedených v článku 249 každá strana zajistí, aby její soudní orgány měly pravomoc alespoň:
 a)
 nařídit předběžná opatření, aby se zabránilo získání, použití nebo zpřístupnění obchodního tajemství způsobem, který je v rozporu se zásadami poctivého obchodního


text:
styku;
 b)
 nařídit zdržovací opatření, aby se zabránilo získání, použití nebo zpřístupnění obchodního tajemství způsobem, který je v rozporu se zásadami poctivého obchodního styku;
 c)
 nařídit osobě, která věděla nebo měla vědět, že získala, použila nebo zpřístupnila obchodní tajemství způsobem, který je v rozporu se zásadami poctivého obchodního styku, aby vlastníku obchodního tajemství zaplatila náhradu škody přiměřenou skutečné újmě způsobené v důsledku tohoto získání, použití nebo zpřístupnění obchodního tajemství;
 d)
 přijmout zvláštní opatření k zachování důvěrnosti jakéhokoli obchodní tajemství nebo údajného obchodního tajemství předloženého v občanskoprávním řízení o údajné získání, použití nebo zpřístupnění obchodního tajemství způsobem, který je v rozporu se zásadami poctivého obchodního styku; tato zvláštní opatření mohou v souladu s domácím právem příslušné strany zahrnovat možnost:
 i)
 zcela nebo částečně omezit přístup k některým dokumentům;
 ii)
 omezit přístup k slyšením a souvisejícím záznamům nebo přepisům a
 iii)
 zpřístupnit verzi soudního rozhodnutí bez důvěrných údajů, v níž jsou vynechány nebo jinak upraveny části obsahující obchodní tajemství, a
 e)
 uložit stranám nebo jiným osobám podléhajícím pravomoci soudního orgánu sankce za porušení nápravných prostředků nebo opatření přijatých soudem podle odstavce 1 nebo písmene d) tohoto odstavce týkajících se ochrany obchodního tajemství nebo údajného obchodního tajemství předloženého v těchto řízeních.
 3. Strany nemají povinnost stanovit soudní řízení a opravné prostředky podle článku 249, pokud jednání, které je v rozporu se zásadami poctivého obchodního styku, má v souladu s jejich příslušným domácím právem za cíl odhalení pochybení, protiprávního jednání nebo nelegální činnosti nebo ochranu právně uznaných oprávněných zájmů.
 Článek 251
 Ochrana údajů předkládaných k získání registrace léčivého přípravku
 1. Každá strana chrání důvěrné obchodní informace předložené k získání registrace léčivého přípravku (dále jen „registrace“) proti zpřístupnění třetím stranám, pokud tomu neodporují převažující zájmy v oblasti zdraví. Veškeré důvěrné obchodní informace jsou chráněny rovněž před nekalými obchodními praktikami.
 2. Každá strana zajistí, aby po dobu osmi let ode dne první registrace v dotčené straně veřejný subjekt odpovědný za udělování registrací nesměl přihlížet k důvěrným obchodním informacím nebo výsledkům předklinických zkoušek nebo klinických hodnocení uvedeným v první žádosti o registraci a následně předloženým osobou nebo soukromým či veřejným subjektem na podporu jiné žádosti o registraci léčivého přípravku bez výslovného souhlasu osoby nebo subjektu, který uvedené údaje předložil, pokud mezinárodní dohody uznané oběma stranami nestanoví jinak.
 3. Během desetiletého období počínaje dnem udělení první registrace na území dotčené strany se registrací u jakýchkoli následných žádostí, které se opírají o výsledky předklinických zkoušek nebo klinických hodnocení předložené v souvislosti s první registrací, nepovolí uvedení léčivého přípravku na trh, ledaže následný žadatel předloží vlastní výsledky předklinických zkoušek nebo klinických hodnocení (nebo výsledky předklinických zkoušek nebo klinických hodnocení se souhlasem strany, od níž uvedené informace pocházejí) a splní stejné požadavky jako první žadatel.
 Uvádět na trh produkty, které nesplňují požadavky stanovené v tomto odstavci, není povoleno.
 4. Kromě toho se desetileté období uvedené v odstavci 3 prodlouží nejvýše na jedenáct let, jestliže během prvních osmi let po získání registrace získá její vlastník registraci pro jednu nebo více nových léčebných indikací, jež se považují za významný klinický přínos ve srovnání


text:
se stávajícími terapiemi.
 Článek 252
 Ochrana údajů o přípravcích na ochranu rostlin
 1. Každá strana přizná časově omezené právo držitele protokolu o zkoušce nebo studii, který byl předložen poprvé s cílem získat registraci přípravku na ochranu rostlin. Během této doby se protokol o zkoušce nebo studii nepoužije ve prospěch žádné další osoby usilující o získání registrace přípravku na ochranu rostlin, není-li k tomu dán výslovný souhlas prvního vlastníka. Toto časově omezené právo se v tomto pododdíle označuje jako „ochrana údajů“.
 2. Protokol o zkoušce či studii uvedený v odstavci 1 muí splňovat tyto podmínky:
 a)
 je nezbytný pro registraci či změnu registrace s cílem umožnit použití na jiné plodině a
 b)
 je ověřeno, že splňuje zásady správné laboratorní praxe nebo správné praxe při provádění pokusů.
 3. Doba ochrany údajů trvá alespoň deset let ode dne první registrace vydané příslušným orgánem na území dotyčné strany. V případě nízkorizikových přípravků na ochranu rostlin může být lhůta ochrany prodloužena až na třináct let.
 4. Období uvedená v odstavci 3 se prodlouží o tři měsíce při každém rozšíření registrace na méně významná užití, jestliže žádosti o takové registrace podá držitel registrace do pěti let ode dne, kdy příslušný orgán vydal první registraci. Celková doba ochrany údajů za žádných okolností nepřesáhne třináct let. V případě nízkorizikových přípravků na ochranu rostlin nepřesáhne celková doba ochrany údajů za žádných okolností patnáct let.
 Pojmem „méně významné užití“ se rozumí užití přípravku na ochranu rostlin na území strany na takové rostliny nebo rostlinné produkty, které se v dané straně nepěstují ve velkém rozsahu, nebo které se pěstují ve velkém rozsahu v zájmu výjimečné potřeby ochrany rostlin.
 5. Na zkoušku nebo studii se rovněž vztahuje ochrana, pokud byla nezbytná pro obnovení či přezkoumání registrace. V těchto případech trvá doba ochrany údajů 30 měsíců.
 6. Každá strana stanoví opatření, která zavazují žadatele i držitele předchozích registrací usazené na příslušných územích stran sdílet chráněné informace s cílem zamezit opakování zkoušek na obratlovcích.
 Pododdíl VII
 Odrůdy rostlin
 Článek 253
 Odrůdy rostlin
 1. Strany chrání práva k odrůdám rostlin v souladu s Mezinárodní úmluvou na ochranu nových odrůd rostlin, včetně výjimek z práva šlechtitele podle článku 15 uvedené úmluvy, a spolupracují při podpoře a vymáhání těchto práv.
 2. Pro Arménskou republiku platí tento článek nejpozději tři roky po vstupu této dohody v platnost.
 Oddíl C
 Vymáhání práv duševního vlastnictví
 Pododdíl I
 Obecná ustanovení
 Článek 254
 Obecné povinnosti
 1. Strany potvrzují své povinnosti vyplývající z Dohody TRIPS, zejména z části III uvedené dohody. Každá strana stanoví doplňková opatření, řízení a nápravná opatření uvedená v tomto oddíle, která jsou potřebná k zajištění vymáhání práv duševního vlastnictví. Tato opatření, řízení a nápravná opatření musí být spravedlivá a nestranná a nesmějí být nadměrně složitá nebo nákladná, nesmějí obsahovat nepřiměřené lhůty ani nesmějí mít za následek bezdůvodná zdržení.
 2. Opatření, řízení a nápravná opatření uvedená v odstavci 1 musí být účinná, přiměřená a odrazující a uplatňovat se způsobem, který vyloučí vytváření překážek zákonnému obchodu a poskytne ochranu proti jejich zneužití.
 3. Pro účely pododdílu II tohoto oddílu zahrnuje pojem


text:
„práva duševního vlastnictví“ přinejmenším tato práva:
 a)
 autorské právo;
 b)
 práva příbuzná právu autorskému;
 c)
 zvláštní právo tvůrcee databází;
 d)
 práva tvůrce topografií polovodičových výrobků;
 e)
 práva k ochranným známkám;
 f)
 práva k (průmyslovým) vzorům;
 g)
 patentová práva včetně práv odvozených z dodatkových ochranných osvědčení;
 h)
 zeměpisná označení;
 i)
 práva k užitným vzorům;
 j)
 práva k odrůdám rostlin a
 k)
 obchodní jména, jsou-li chráněna jako výlučná práva v příslušném domácím právu.
 Z oblasti působnosti tohoto oddílu jsou vyloučena obchodní tajemství. Prosazováním obchodních tajemství se zabývá článek 250.
 Článek 255
 Způsobilí žadatelé
 Každá strana uznává jako osoby způsobilé žádat o použití opatření, řízení a nápravných opatření uvedených v tomto oddíle a v části III Dohody TRIPS:
 a)
 držitele práv duševního vlastnictví v souladu s použitelnými právními předpisy;
 b)
 všechny ostatní osoby oprávněné užívat tato práva, zejména držitele licencí, pokud je to povoleno platným právem a v souladu s ním;
 c)
 kolektivní správce práv duševního vlastnictví, kteří jsou řádně uznáváni jako subjekty oprávněné zastupovat držitele práv duševního vlastnictví, pokud je to povoleno platným právem a v souladu s ním, a
 d)
 profesní subjekty ochrany práv, které jsou řádně uznávány jako oprávněné zastupovat držitele práv duševního vlastnictví, pokud je to povoleno platným právem a v souladu s ním.
 Pododdíl II
 Prosazování práv v občanskoprávním řízení
 Článek 256
 Opatření k zajištění důkazů
 1. Každá strana zajistí, aby příslušné soudní orgány mohly i před zahájením řízení ve věci, na žádost strany, která předložila přiměřeně dostupné důkazy podporující její tvrzení, že bylo porušeno její právo duševního vlastnictví nebo že toto porušení hrozí, nařídit okamžitá a účinná předběžná opatření k zajištění relevantních důkazů údajného porušování, s výhradou ochrany důvěrných informací.
 2. Předběžná opatření uvedená v odstavci 1 mohou zahrnovat podrobný popis, včetně odebrání vzorků nebo bez něj, či fyzické zabavení zboží údajně porušujícího právo, a ve vhodných případech i materiálů a nástrojů použitých k výrobě nebo distribuci tohoto zboží a dokumentů vztahujících se k tomuto zboží. Tato opatření se přijmou i bez vyslechnutí druhé strany, je-li to nezbytné, zvláště když by jakýkoli odklad pravděpodobně způsobil nenapravitelnou újmu držiteli práv nebo když hrozí prokazatelné nebezpečí, že důkazní prostředek bude zničen. Druhá strana má právo být v přiměřené lhůtě vyslyšena.
 Článek 257
 Právo na informace
 1. Každá strana zajistí, aby v občanskoprávních řízeních týkajících se porušení práva duševního vlastnictví mohly příslušné soudní orgány na základě odůvodněného a přiměřeného návrhu žalobce nařídit, že porušitel práva nebo jakákoli jiná osoba, jež je stranou sporu nebo svědkem, musí poskytnout informace o původu a distribučních sítích zboží či služeb, kterými je porušováno právo duševního vlastnictví.
 Pro účely tohoto odstavce se „jakoukoli jinou osobou“ rozumí osoba, která:
 a)
 prokazatelně v obchodním měřítku měla v držení zboží porušující právo;
 b)
 prokazatelně v obchodním měřítku vyžívala služby porušující právo;
 c)
 prokazatelně v obchodním měřítku poskytovala služby využívané při činnostech porušujících právo nebo
 d)
 byla označena osobou uvedenou v tomto odstavci jako účastník na výrobě, zpracování nebo distribuci zboží či poskytování služeb.
 Informace uvedené v tomto odstavci podle okolností obsahují:
 a)
 jména a adresy výrobců, zpracovatelů, distributorů,


text:
dodavatelů a jiných předchozích držitelů zboží nebo služeb, stejně jako velkoobchodníků a maloobchodníků, kterým byly určeny, a
 b)
 informace o vyrobeném, zpracovaném, dodaném, přijatém nebo objednaném množství a o ceně za dané zboží nebo služby.
 2. Tímto článkem nejsou dotčeny jiné právní předpisy, které:
 a)
 přiznávají držiteli práv právo na získání úplnějších informací;
 b)
 upravují použití informací poskytnutých na základě tohoto článku v občanskoprávním či trestním řízení;
 c)
 upravují odpovědnost za zneužití práva na informace;
 d)
 povolují odepřít poskytnutí informací, které by nutily osobu uvedenou v odstavci 1 přiznat svou účast nebo účast blízkých příbuzných na porušení práva duševního vlastnictví, nebo
 e)
 upravují ochranu důvěrnosti informačních zdrojů nebo zpracování osobních údajů.
 Článek 258
 Předběžná a zajišťovací opatření
 1. Každá strana zajistí, aby soudní orgány na žádost žadatele mohly vydat proti údajnému porušiteli prozatímní soudní zákaz s cílem zamezit hrozícímu porušení práva duševního vlastnictví. Soudní orgány mohou rovněž prozatímně zakázat, případně pod pokutou, pokud to domácí právo umožňují, pokračování v údajném porušování tohoto práva, nebo podmínit takové pokračování složením záruky k zajištění odškodnění držitele práva. Prozatímní soudní zákaz lze vydat za stejných podmínek i vůči zprostředkovateli, jehož služeb využívá třetí osoba k porušování práva duševního vlastnictví.
 2. Prozatímní soudní zákaz lze rovněž vydat za účelem nařízení zabavení nebo vydání zboží, u kterého je podezření, že je jím porušováno právo duševního vlastnictví, aby se zabránilo jeho vstupu do obchodních kanálů nebo oběhu v nich.
 3. V případě údajného porušení, ke kterému došlo v obchodním měřítku, a prokáže-li poškozený okolnosti, které by mohly ohrozit náhradu škody, každá strana zajistí, aby soudní orgány mohly nařídit předběžné zabavení movitého a nemovitého majetku údajného porušovatele práv, včetně zmrazení jeho bankovních účtů nebo jiného majetku. K tomuto účelu mohou příslušné orgány nařídit předání bankovních, finančních nebo obchodních dokladů nebo přiměřený přístup k relevantním informacím.
 Článek 259
 Nápravná opatření
 1. Každá strana zajistí, aby příslušné soudní orgány mohly na žádost žadatele, aniž je dotčena náhrada škody, která vznikla držiteli práv porušením práv, a bez odškodnění jiného druhu, nařídit alespoň konečné odstranění z obchodních kanálů nebo zničení zboží, u něhož bylo prokázáno, že porušuje právo duševního vlastnictví. Příslušné soudní orgány mohou rovněž, je-li to vhodné, nařídit zničení materiálu a hlavních nástrojů použitých při vytváření nebo výrobě tohoto zboží.
 2. Soudní orgány stran mají pravomoc nařídit, aby opatření uvedená v odstavci 1 byla provedena na náklady porušovatele práv, ledaže tomu odporují zvláštní důvody.
 Článek 260
 Soudní zákazy
 Každá strana zajistí, aby v případě vydání soudního rozhodnutí, jímž bylo shledáno porušení práva duševního vlastnictví, mohly soudní orgány vydat proti porušiteli i proti kterémukoliv prostředníkovi, jehož služby využívá třetí osoba k porušování práva duševního vlastnictví, soudní zákaz dalšího porušování.
 Článek 261
 Alternativní opatření
 Strana může stanovit, že ve vhodných případech a na žádost osoby, na kterou se vztahují opatření uvedená v článku 259 nebo 260, mohou příslušné soudní orgány nařídit zaplacení peněžité náhrady poškozené straně namísto použití opatření stanovených v uvedených článcích. Peněžitá náhrada se platí v případě, že osoba, na niž se mají vztahovat tato opatření, nejednala úmyslně ani z nedbalosti,


text:
a pokud by provedení opatření stanovených v článcích 259 a 260 způsobilo této osobě nepřiměřenou újmu a zaplacení peněžité náhrady poškozené straně se jeví přiměřeně uspokojivé.
 Článek 262
 Náhrada škody
 1. Každá strana zajistí, aby soudní orgány na žádost poškozeného nařídily porušovateli práv vykonávajícímu činnost, o níž věděl nebo rozumně vědět měl, že porušuje práva, zaplatit držiteli práv náhradu škody odpovídající skutečné újmě, kterou utrpěl v důsledku porušení práva. Při stanovení náhrady škody soudní orgány:
 a)
 přihlédnou ke všem vhodným aspektům, jako jsou nežádoucí hospodářské důsledky, včetně ztráty zisku, kterou poškozená strana utrpěla, k neoprávněným ziskům porušovatele práv a případně i k jiným než hospodářským hlediskům, jako je morální újma způsobená držiteli práv porušením práv, nebo
 b)
 jako alternativu k písmenu a) mohou ve vhodných případech stanovit náhradu škody jako paušální částku na základě takových hledisek, jako je alespoň výše licenčních poplatků nebo poplatků, které by musely být zaplaceny, kdyby porušitel práv požádal o udělení oprávnění k užívání příslušných práv duševního vlastnictví.
 2. Jestliže porušovatel při výkonu činnosti nevěděl ani důvodně nemohl vědět, že dochází k porušení práv, může strana stanovit, že soudní orgány mohou ve prospěch poškozené strany nařídit náhradu zisků nebo škod, které mohou být předem stanoveny.
 Článek 263
 Náklady řízení
 Každá strana zajistí, aby odpovídající a přiměřené náklady na řízení a jiné výdaje, jež vznikly straně, jež ve sporu uspěla, byly v zásadě uhrazeny neúspěšnou stranou, není-li to nespravedlivé.
 Článek 264
 Zveřejňování soudních rozhodnutí
 Každá strana zajistí, aby v případě soudního řízení zahájeného pro porušení práva duševního vlastnictví mohly soudní orgány nařídit na žádost navrhovatele a na náklady porušovatele práv vhodná opatření k šíření informací týkajících se rozhodnutí, včetně zveřejnění celého rozhodnutí nebo jeho části.
 Článek 265
 Domněnka autorství nebo vlastnictví
 Strany uznávají, že pro účely použití opatření, řízení a opravných prostředků uvedených v tomto oddíle stačí, aby bylo jméno autora literárního nebo uměleckého díla uvedeno na díle obvyklým způsobem k tomu, aby byl někdo za autora považován, není-li prokázán opak, a v důsledku toho byl oprávněn zahájit řízení o porušení práv.
 Pododdíl III
 Vymáhání práv na hranicích
 Článek 266
 Vymáhání práv na hranicích
 1. Při provádění opatření na hranicích za účelem vymáhání práv duševního vlastnictví zajistí každá strana plnění svých povinností podle GATT 1994 a Dohody TRIPS.
 2. V zájmu zajištění účinné ochrany práv duševního vlastnictví na celních územích stran přijmou jejich příslušné celní orgány rozmanité přístupy k identifikaci zásilek obsahujících zboží, u něhož je podezření z porušení práv duševního vlastnictví uvedených v odstavcích 3 a 4. Mezi tyto přístupy patří způsoby analýzy rizika mimo jiné na základě informací od držitelů práv, získané zpravodajské informace a prohlídky nákladu.
 3. Celní orgány každé strany na žádost držitelů práva přijmou opatření za účelem zadržení či pozastavení propuštění zboží pod celním dohledem, u něhož je podezření z porušení ochranné známky, autorských práv a práv s nimi souvisejících, zeměpisných označení, patentů, užitných vzorů, průmyslových vzorů, topografií integrovaných obvodů nebo práv k odrůdám rostlin.
 4. Nejpozději tři roky po vstupu této dohody v platnost strany zahájí diskuse o právech jejich celních


text:
orgánů přijímat z vlastního podnětu opatření za účelem zadržení či pozastavení zboží pod celním dohledem, u něhož je podezření z porušení ochranné známky, autorských práv a práv s nimi souvisejících, zeměpisných označení, patentů, užitných vzorů, průmyslových vzorů, topografií integrovaných obvodů nebo práv k odrůdám rostlin.
 5. Bez ohledu na odstavec 3 strana nemá povinnost použít taková opatření na dovoz zboží uváděného na trh v jiné zemi držitelem práv nebo s jeho souhlasem, ale může se k tomu rozhodnout.
 6. Strany se dohodly na spolupráci, pokud jde o mezinárodní obchod se zbožím podezřelým z porušení práv duševního vlastnictví. Každá strana za tímto účelem zřídí ve svých celních správách kontaktní místo a oznámí je druhé straně. Tato spolupráce zahrnuje výměnu informací o mechanismech pro přijímání informací od držitelů práv, osvědčených postupech a zkušenostech se strategiemi řízení rizik, jakož i informací, které mohou napomoci rozpoznávat zásilky, u nichž je podezření, že obsahují zboží porušující práva. Veškeré informace musí být poskytovány způsobem, který je plně v souladu s předpisy o ochraně osobních údajů platnými na území každé strany.
 7. Aniž jsou dotčeny další formy spolupráce, platí pro účely vymáhání práv duševního vlastnictví na hranicích Protokol II o vzájemné správní spolupráci v celních záležitostech.
 8. Aniž je dotčena obecná pravomoc Výboru pro partnerství, je za zajištění řádného fungování a provádění tohoto oddílu odpovědný Podvýbor pro celní otázky uvedený v článku 126, který stanoví priority a vhodné postupy pro spolupráci mezi příslušnými orgány obou stran.
 Pododdíl IV
 Další ustanovení k vymáhání práv
 Článek 267
 Kodexy chování
 1. Každá strana podpoří:
 a)
 vypracování kodexů chování obchodními nebo profesními sdruženími nebo organizacemi s cílem přispět k vymáhání práv duševního vlastnictví a
 b)
 předání předloh kodexů chování a veškerých hodnocení jejich používání příslušným orgánům každé strany.
 Článek 268
 Spolupráce
 1. Strany spolupracují, aby podpořily provádění závazků a povinností podle této kapitoly.
 2. Mezi oblasti spolupráce mezi stranami patří mimo jiné tyto činnosti:
 a)
 výměna informací o právním rámci týkajícím se práv duševního vlastnictví a příslušných pravidlech jejich ochrany a prosazování, jakož i výměna zkušeností s legislativním vývojem v těchto oblastech v Evropské unii a Arménské republice;
 b)
 výměna zkušeností a informací o vymáhání práv duševního vlastnictví;
 c)
 výměna zkušeností s prosazováním práv duševního vlastnictví celními orgány, policií a správními a soudními orgány na ústřední a nižší úrovni;
 d)
 koordinace činností v zájmu předcházení vývozu padělaného zboží, a to i s třetími zeměmi;
 e)
 budování kapacit a výměna a odborná příprava personálu;
 f)
 podpora a šíření informací o právech duševního vlastnictví mimo jiné v podnikatelských kruzích a v občanské společnosti, a zvyšování povědomí o záležitostech práv duševního vlastnictví mezi spotřebiteli a držiteli práv;
 g)
 posilování institucionální spolupráce například mezi úřady pro duševní vlastnictví obou stran a
 h)
 aktivní podpora zvyšování informovanosti a vzdělávacích iniciativ zaměřených na širokou veřejnost, které se týkají politik v oblasti práv duševního vlastnictví, včetně formulace účinných strategií, jejichž cílem je určit klíčovou skupinu a vytvořit komunikační programy, které zvýší povědomí spotřebitelů a sdělovacích prostředků o dopadu porušování práv duševního vlastnictví, jako je riziko pro zdraví a


text:
bezpečnost a spojitost s organizovanou trestnou činností.
 3. Jako doplnění odstavců 1 a 2 a aniž jsou uvedené odstavce dotčeny, povedou strany podle potřeby účinný dialog o záležitostech duševního vlastnictví k řešení témat týkajících se ochrany a prosazování práv duševního vlastnictví, jež jsou předmětem této kapitoly, a o jakýchkoli jiných relevantních záležitostech.
 KAPITOLA 8
 Veřejné zakázky
 Článek 269
 Vztah k Dohodě WTO o vládních zakázkách
 Strany potvrzují svá vzájemná práva a povinnosti vyplývající z revidované Dohody o vládních zakázkách z roku 2012 (26) (dále jen „Dohoda WTO o vládních zakázkách“). Tato práva a povinnosti stanovené v Dohodě WTO o vládních zakázkách, včetně specifikací každé strany uvedených v jejich příslušných přílohách dodatku I, jsou součástí této dohody a podléhají dvoustrannému mechanismu řešení sporů podle kapitoly 13.
 Článek 270
 Další oblast působnosti
 1. Strany uplatňují přiměřeně ustanovení článků I až IV, VI až XV, čl. XVI odst. 1 až čl. XVI odst. 3, XVII a XVIII Dohody WTO o vládních zakázkách na zadávání zakázek, na které se vztahuje příloha XI této dohody.
 2. Výbor pro partnerství může rozhodnout o změně přílohy XI této dohody. Pokud jde o postup, jakým může strana změnit nebo opravit tuto přílohu, použijí strany přiměřeně ustanovení článku XIX Dohody WTO o vládních zakázkách, přičemž oznámení se učiní přímo druhé straně a odkaz na řešení sporů je chápán jako odkaz na kapitolu 13.
 Článek 271
 Dodatečná pravidla
 Strany uplatňují na zadávání zakázek, na které se vztahují jejich příslušné přílohy dodatku I k Dohodě WTO o vládních zakázkách, i na zadávání zakázek podle přílohy XI této dohody následující dodatečná pravidla:
 1. Každá strana zajistí, aby všechna oznámení zamýšlených zakázek byla přímo přístupná bezplatně v elektronické podobě na jednotném přístupovém místě na internetu. Kromě toho lze oznámení zveřejňovat také ve vhodném tištěném médiu. Toto médium musí být široce distribuováno a oznámení musí být veřejnosti snadno dostupná nejméně do uplynutí lhůty uvedené v oznámení.
 2. Každá strana zajistí, aby opatření přijímaná v souvislosti s přezkumným řízením uvedeným v článku XVIII Dohody WTO o vládních zakázkách stanovila nezbytné pravomoci:
 a)
 přijímat co nejrychleji prostřednictvím předběžných postupů předběžná opatření směřující k nápravě domnělého protiprávního jednání nebo k zabránění dalšímu poškozování dotčených zájmů, včetně opatření vedoucích k pozastavení nebo zajištění pozastavení postupu při zadávání veřejné zakázky nebo výkonu rozhodnutí učiněného veřejným zadavatelem;
 b)
 zrušit protiprávní rozhodnutí nebo zajistit jeho zrušení, včetně odstranění diskriminačních technických, hospodářských nebo finančních specifikací ve zveřejnění zamýšleného nebo plánovaného zadání zakázky, v zadávací dokumentaci nebo v jakýchkoliv dalších dokumentech souvisejících se zadávacím řízením a
 c)
 přiznat náhradu škody osobám poškozeným protiprávním jednáním.
 3. V případě přezkumu rozhodnutí o zadání veřejné zakázky každá strana zajistí, aby veřejný zadavatel nemohl uzavřít smlouvu dříve, než orgán příslušný k přezkumu rozhodne o návrhu na předběžné opatření nebo na přezkum. Pozastavení končí nejdříve uplynutím odkladné lhůty uvedené v odstavci 6.
 4. Každá strana zajistí, aby rozhodnutí učiněná orgány příslušnými k přezkumnému řízení byla účinně vymáhána.
 5. Členy nezávislých orgánů příslušných k přezkumu nesmějí být zástupci veřejných zadavatelů.
 Pokud jde o orgány příslušné k přezkumnému řízení, které


text:
nejsou soudy, musí každá strana zajistit, aby:
 a)
 tyto orgány své rozhodnutí vždy písemně odůvodnily;
 b)
 domnělé protiprávní opatření orgánu příslušného k přezkumu nebo domnělé vady při výkonu svěřených pravomocí mohly podléhat soudnímu přezkumu nebo přezkumu jiným nezávislým orgánem, který je soudem a který je nezávislý jak na veřejném zadavateli, tak na orgánu příslušném k přezkumu;
 c)
 členové tohoto nezávislého orgánu byli jmenováni a jejich funkční období končilo za stejných podmínek, které platí pro soudce, pokud jde o orgán, který je jmenuje, délku funkčního období a odvolání;
 d)
 alespoň předseda tohoto nezávislého orgánu měl stejnou právní a odbornou kvalifikaci jako soudce a
 e)
 nezávislý orgán přijímal rozhodnutí po vyslechnutí obou stran a tato rozhodnutí byla právně závazná způsobem stanoveným stranou.
 6. Veřejný zadavatel nesmí uzavřít smlouvu v návaznosti na rozhodnutí o zadání zakázky spadající do oblasti působnosti této kapitoly před:
 a)
 uplynutím odkladné lhůty alespoň deseti kalendářních dnů ode dne následujícího po dni, kdy bylo rozhodnutí o zadání zakázky zasláno dotčeným uchazečům a zájemcům, v případě použití faxu nebo elektronických prostředků, nebo
 b)
 uplynutím odkladné lhůty alespoň patnácti kalendářních dnů ode dne následujícího po dni, kdy bylo rozhodnutí o zadání zakázky zasláno dotčeným uchazečům a zájemcům, nebo alespoň deseti kalendářních dnů ode dne následujícího po dni doručení rozhodnutí o zadání zakázky v případě použití jiných komunikačních prostředků.
 Alternativně může strana stanovit, že odkladná lhůta začíná zveřejněním rozhodnutí o udělení zakázky v bezplatně dostupných elektronických médiích podle čl. XVI odst. 2 Dohody WTO o vládních zakázkách.
 Dotčenými uchazeči se rozumějí uchazeči, kteří nebyli s konečnou platností vyloučeni. Vyloučení se považuje za konečné, pokud bylo dotčeným uchazečům oznámeno a pokud buď nezávislý orgán příslušný k přezkumu je shledal oprávněným, nebo pokud již nemůže být předmětem přezkumného řízení. Dotčenými zájemci se rozumějí zájemci, kterým veřejný zadavatel neposkytl informace o zamítnutí jejich žádosti před oznámením o rozhodnutí o zadání zakázky dotčeným uchazečům.
 7. Strana může stanovit, že odkladné lhůty uvedené v odst. 6 prvním pododstavci písm. a) a b) se nepoužijí v těchto případech:
 a)
 je-li jediným dotčeným uchazečem ve smyslu odst. 6 třetího pododstavce ten, komu byla zakázka zadána, a nejsou žádní jiní dotčení zájemci;
 b)
 v případě zakázky založené na rámcové dohodě a
 c)
 v případě jednotlivé zakázky na základě dynamického nákupního systému.
 8. Každá strana zajistí, aby orgán příslušný k přezkumu, který je nezávislý na veřejném zadavateli, nebo soud považoval nebo prohlásil smlouvu za neúčinnou, pokud veřejný zadavatel neoprávněně zadal zakázku bez předchozího zveřejnění.
 Důsledky smlouvy považované za neúčinnou jsou určeny právem každé strany, které může stanovit zpětné zrušení všech smluvních závazků anebo zrušení těch závazků, které dosud nebyly splněny. V druhém případě každá strana stanoví použití jiných sankcí.
 9. Strana může stanovit, že orgán příslušný k přezkumu nebo soud nesmi považovat smlouvu, i když byla zadána protiprávně, za neúčinnou, pokud uvedený orgán nebo soud po přezkoumání všech příslušných aspektů zjistí, že převažující důvody související s obecným zájmem vyžadují zachování účinků smlouvy. V takovém případě každá strana stanoví alternativní sankce.
 10. Každá strana zajistí, aby dodavatelům druhé strany, kteří si na


text:
jejím území zřídili obchodní přítomnost zřízením, nabytím nebo udržováním právnické osoby, bylo s ohledem na veškeré veřejné zakázky této strany na jejím území přiznáno národní zacházení. Tato povinnost platí bez ohledu na to, zda se na zakázku vztahují přílohy jednotlivých stran v dodatku I Dohody WTO o vládních zakázkách nebo příloha XI této dohody.
 Platí obecné výjimky stanovené v článku III Dohody WTO o vládních zakázkách.
 KAPITOLA 9
 Obchod a udržitelný rozvoj
 Článek 272
 Cíle a oblast působnosti
 1. Strany se odvolávají na Agendu 21 Konference OSN o životním prostředí a rozvoji z roku 1992, Deklaraci MOP o základních principech a právech v práci z roku 1998, Johannesburský prováděcí plán o udržitelném rozvoji z roku 2002, ministerské prohlášení Hospodářské a sociální rady OSN s názvem „Vytvoření prostředí příznivého pro dosažení plné a produktivní zaměstnanosti a důstojné práce pro všechny na vnitrostátní a mezinárodní úrovni a jeho vliv na udržitelný rozvoj“ z roku 2006, Deklaraci MOP o sociální spravedlnosti pro spravedlivou globalizaci z roku 2008, výsledný dokument konference OSN o udržitelném rozvoji z roku 2012 s názvem „Budoucnost, jakou chceme“ a Agendu OSN pro udržitelný rozvoj 2030 s názvem „Přeměna našeho světa: Agenda pro udržitelný rozvoj 2030“, přijatou v roce 2015. Strany potvrzují svůj závazek podporovat rozvoj mezinárodního obchodu tak, aby přispíval k cíli udržitelného rozvoje pro blaho současných a budoucích pokolení, a zajistit, aby byl uvedený cíl začleněn a promítal se do všech úrovní jejich obchodního vztahu.
 2. Strany potvrzují svůj závazek dosáhnout udržitelného rozvoje, jehož pilíře – hospodářský rozvoj, sociální rozvoj a ochrana životního prostředí – spolu vzájemně souvisejí a vzájemně se posilují. Zdůrazňují prospěch, který přináší zohledňování pracovních a environmentálních otázek souvisejících s obchodem v rámci globálního přístupu k obchodu a udržitelnému rozvoji.
 3. Odkazuje-li tato kapitola na „práci“, patří k ní záležitosti spadající do strategických cílů MOP, do nichž se promítá Agenda důstojné práce schválená v Deklaraci MOP o sociální spravedlnosti pro spravedlivou globalizaci z roku 2008.
 Článek 273
 Právo regulovat a úroveň ochrany
 Každá strana uznává právo druhé strany na určování svých politik a priorit pro udržitelný rozvoj, na stanovení vlastní úrovně ochrany životního prostředí a práce na svém území a na přijímání či náležitou úpravu příslušných právních předpisů a politik v souladu se závazkem k plnění mezinárodně uznávaných norem a dohod uvedených v článcích 274 a 275, a snaží se zajistit, aby její právní předpisy a politiky umožňovaly a podporovaly vysokou úroveň ochrany životního prostředí a práce, a usiluje o průběžné zdokonalování těchto právních předpisů a politik a s tím související úrovně ochrany.
 Článek 274
 Mezinárodní pracovní normy a dohody
 1. Strany uznávají plnou a produktivní zaměstnanost a důstojnou práci pro všechny jako klíčové prvky pro zvládání následků globalizace a potvrzují svůj závazek podporovat rozvoj mezinárodního obchodu způsobem, který vede k plné a produktivní zaměstnanosti a důstojné práci pro všechny. V této souvislosti se strany zavazují k případným vzájemným konzultacím a spolupráci na otázkách týkajících se práce i obchodu, na nichž mají zájem obě strany.
 2. V souladu se svými povinnostmi, které jim vyplývají z