text:
150 či více cyklů bez poškození nebo poruchy.
 Bylo-li cyklů bez poškození nebo poruchy méně než 150, ale více než 100, musí být zkouška opakována s novou náhradní částí. Aby dotčená část za těchto podmínek vyhověla zkoušce, musí bez poškození či poruchy vykonat v obou zkouškách více než 100 cyklů.
 Bylo-li do poškození či poruchy provedeno méně než 100 cyklů, měla by být zkoušce podrobena originální část a výsledky se porovnají. Pokud počet cyklů, po němž došlo k poškození či poruše, není o více než 10 % nižší než počet cyklů provedených s originální částí, považuje se výsledek zkoušky za vyhovující.
 Poškozením se v této souvislosti rozumí:
 a)
 radiální trhliny na třecí ploše, které jsou delší než 2/3 radiální výšky třecí plochy;
 b)
 trhliny na třecí ploše, které dosahují k vnitřnímu nebo vnějšímu průměru třecí plochy;
 c)
 trhliny procházející skrz stěnu kotouče v místě třecího mezikruží;
 d)
 jakýkoli typ strukturálního poškození nebo trhliny ve kterékoli části mimo třecí plochu.
 4.1.1.2 Vozidla kategorií M2, M3, N2 a N3
 4.1.1.2.1 Podmínky zkoušky (zkouška brzdového kotouče na tepelnou únavu)
 4.1.1.2.1.1 Vozidla s maximální přípustnou hmotností > 7,5 t
 Následující program slouží ke zkoušení brzdových kotoučů jako součástí brzdového systému. Neimituje skutečné jízdní podmínky, ale pokládá se čistě za zkoušku součástí. Parametry uvedené v tabulce A11/4.1.1.2.1.1 se vztahují na brzdy, které se v současnosti zpravidla používají na vozidlech s maximální přípustnou hmotností > 7,5 t.
 Tabulka A11/4.1.1.2.1.1
 Vnější průměr kotouče
 Parametr zkoušky
 Parametr zkoušky
 Příklad vybavení
 Hmotnost při zkoušce m
 (kg)
 rdyn [m]
 „Velikost brzdy“/nejmenší možná velikost ráfku
 320–350
 3 100
 0,386
 17,5′′
 351–390
 4 500
 0,445
 19,5′′
 391–440
 5 300
 0,527
 22,5′′
 > 440 (1)
 (1)
 (1)
 —
 Setrvačná hmotnost setrvačníkového dynamometru se určí podle požadavků přílohy 11 bodu 3.2.1 ve spojení s parametry stanovenými ve výše uvedené tabulce (hmotnost při zkoušce a rdyn).
 Otáčky dynamometru musí odpovídat lineární rychlosti vozidla při zkoušce v závislosti na dynamických poloměrech valení pneumatik uvedených v tabulce A11/4.1.1.2.1.1.
 4.1.1.2.1.2 Vozidla s maximální přípustnou hmotností > 3,5 t a ≤ 7,5 t
 U vozidel s maximální přípustnou hmotností > 3,5 t a ≤ 7,5, na která se parametry v tabulce A11/4.1.1.2.1.1 nevztahují, se parametry zkoušky zvolí tak, aby byl pokryt nejnepříznivější případ, na jehož základě byl stanoven rozsahu použití náhradního brzdového kotouče (maximální přípustná hmotnost vozidla, maximální rozměr pneumatiky).
 Setrvačná hmotnost setrvačníkového dynamometru se určí podle požadavků stanovených v příloze 11 bodech 3.2.1, 3.2.1.1 a 3.2.1.2.
 Otáčky dynamometru musí odpovídat lineární rychlosti vozidla při zkoušce založené na průměru největšího a nejmenšího dynamického poloměru valení pneumatik přípustných pro daný typ vozidla.
 4.1.1.2.2 Program zkoušky (zkouška brzdového kotouče na tepelnou únavu)
 Tabulka A11/4.1.1.2.2
 Postup záběhu
 100 brzdění
 Počáteční rychlost: 60 km/h
 Konečná rychlost: 30 km/h
 dm alternující mezi 1 m/s2 a 2 m/s2
 Počáteční teplota: ≤ 300 °C (začíná se na teplotě okolního prostředí)
 1.
 Stabilizační brzdění
 10 brzdění z 60 km/h na 30 km/h
 dm alternující mezi 1 m/s2 a 2 m/s2
 Počáteční teplota: ≤ 250 °C
 2.
 Brzdění z vysokých rychlostí
 2 brzdění z 130 km/h na 80


text:
km/h
 dm 3 m/s2
 Počáteční teplota: ≤ 100 °C
 3.
 Stabilizační brzdění
 Viz krok 1
 4.
 Brzdění z vysokých rychlostí
 Viz krok 2
 5.
 Stabilizační brzdění
 Viz krok 1
 6.
 Trvalé brzdění (1)
 5 brzdění při konstantní rychlosti 85 km/h
 Brzdný moment odpovídá 0,5 m/s2
 Doba brzdění 60 s
 Počáteční teplota: ≤ 80 °C
 7.
 Stabilizační brzdění
 Viz krok 1
 8.
 Trvalé brzdění (2)
 5 brzdění při konstantní rychlosti 85 km/h
 Brzdný moment odpovídá 1,0 m/s2
 Doba brzdění 40 s
 Počáteční teplota: ≤ 80 °C
 9.
 Opakovat kroky 1 až 8
 9 až 14 krát (podle situace) – viz bod 4.1.1.2.3
 dm
 střední zpomalení vztažené k dráze
 4.1.1.2.3 Výsledky zkoušky (zkouška brzdového kotouče na tepelnou únavu)
 Zkouška se pouvažuje za vyhovující, bylo-li provedeno 15 či více cyklů bez poškození nebo poruchy.
 Bylo-li cyklů bez poškození nebo poruchy méně než 15, ale více než 10, musí být zkouška opakována s novou náhradní částí. Aby dotčená část za těchto podmínek vyhověla zkoušce, musí bez poškození či poruchy vykonat více než 10 cyklů.
 Bylo-li do poškození či poruchy provedeno méně než 10 cyklů, měla by být zkoušce podrobena originální část a výsledky se porovnají. Pokud počet cyklů, po němž došlo k poškození či poruše, není menší než počet cyklů provedených s originální částí, považuje se výsledek zkoušky za vyhovující.
 Poškozením se v této souvislosti rozumí:
 a)
 radiální trhliny na třecí ploše, které jsou delší než 2/3 radiální výšky třecího mezikruží;
 b)
 trhliny na třecí ploše, které dosahují k vnitřnímu nebo vnějšímu průměru třecí plochy;
 c)
 trhliny procházející skrz stěnu kotouče v místě třecího mezikruží;
 d)
 jakýkoli typ strukturálního poškození nebo trhliny ve kterékoli části mimo třecí plochu.
 4.1.2 Zkouška brzdového kotouče vysokým namáháním
 Při této zkoušce se použije nový kotouč, originální brzdový třmen dotčeného vozidla (dotčených vozidel) a nové části s brzdovým obložením dotčeného vozidla (dotčených vozidel), jejichž typ byl schválen podle předpisů č. 13, 13-H nebo 90 (ve stavu, v němž se montují na vozidlo, např. po odstranění ochranné vrstvy tuku).
 V případě potřeby lze během zkoušky vyměnit opotřebovaná brzdová obložení.
 4.1.2.1 Vozidla kategorií M1 a N1
 4.1.2.1.1 Podmínky zkoušky (zkouška brzdového kotouče vysokým namáháním)
 Viz bod 4.1.1.1.1.
 4.1.2.1.2 Program zkoušky (zkouška brzdového kotouče vysokým namáháním)
 Zkouška se provede podle této tabulky:
 Tabulka A11/4.1.2.1.2
 Předmět zkoušky
 Zkouška vysokým namáháním
 Kategorie vozidel
 M1, N1
 Typ brzdění
 Jednotlivá brzdění
 Počet brzdění
 70
 Počáteční teplota na začátku brzdění
 ≤ 100 °C
 Brzdný moment odpovídající zpomalení
 10,0 m/s2 (avšak tlak v brzdném potrubí p ≤ 16 000 kPa)
 Brzdění
 z
 vmax
 na
 10 km/h
 kde:
 vmax
 hodnota vmax, která se použije při zkoušení náhradní části, je hodnotou odpovídající vozidlu, které má nejvyšší poměr kinetické energie k hmotnosti kotouče.
 4.1.2.1.3 Výsledky zkoušky (zkouška brzdového kotouče vysokým namáháním)
 Zkouška se pouvažuje za vyhovující, bylo-li provedeno 70 či více brzdění bez poškození nebo poruchy.
 Bylo-li do poškození či poruchy provedeno méně než 70 brzdění, měla by být zkoušce podrobena originální část a výsledky se porovnají. Pokud počet cyklů, po němž došlo k poškození či poruše, není o více než

type: contracts

jurisdiction: EU


text:
10 % nižší než počet cyklů provedených s originální částí, považuje se výsledek zkoušky za vyhovující.
 Poškozením se v této souvislosti rozumí:
 a)
 radiální trhliny na třecí ploše, které jsou delší než 2/3 radiální výšky třecí plochy;
 b)
 trhliny na třecí ploše, které dosahují k vnitřnímu nebo vnějšímu průměru třecí plochy;
 c)
 trhliny procházející skrz stěnu kotouče v místě třecího mezikruží;
 d)
 jakýkoli typ strukturálního poškození nebo trhliny ve kterékoli části mimo třecí plochu.
 4.1.2.2 Vozidla kategorií M2, M3, N2 a N3
 4.1.2.2.1 Podmínky zkoušky (zkouška brzdového kotouče vysokým namáháním)
 Viz bod 4.1.1.2.1.
 4.1.2.2.2 Program zkoušky (zkouška brzdového kotouče vysokým namáháním)
 Provede se 500 brzdění z rychlosti 50 km/h na 10 km/h s brzdným momentem rovnajícím se 90 % maximálního brzdného momentu specifikovaného žadatelem.
 Počáteční teplota: ≤ 200 °C
 4.1.2.2.3 Výsledky zkoušky (zkouška brzdového kotouče vysokým namáháním)
 Výsledek zkoušky je považován za vyhovující, pokud brzdový kotouč po 500 brzděních nevykazuje žádné známky lomu.
 4.2 Brzdové bubny
 4.2.1 Zkouška brzdového bubnu na tepelnou únavu
 Při zkoušce se použije nový buben s novými částmi s obložením, jejichž typ byl schválen podle předpisů č. 13, 13-H nebo 90 (podle potřeby po odstranění ochranné vrstvy tuku).
 Opracování obložení k dosažení dobrého styku mezi obloženími a bubnem je přípustné.
 4.2.1.1 Vozidla kategorií M1 a N1
 4.2.1.1.1 Podmínky zkoušky (zkouška brzdového bubnu na tepelnou únavu)
 Setrvačná hmotnost setrvačníkového dynamometru se určí podle požadavků stanovených v příloze 11 bodech 3.2.1, 3.2.1.1 a 3.2.1.2.
 Otáčky dynamometru musí odpovídat lineární rychlosti vozidla při zkoušce založené na průměru největšího a nejmenšího dynamického poloměru valení pneumatik schválených pro daný typ vozidla.
 4.2.1.1.2 Program zkoušky (zkouška brzdového bubnu na tepelnou únavu)
 Požadavky pro zkoušku brzdových bubnů na tepelnou únavu jsou obsaženy v bodě 4.2.2.1.2 týkajícím se zkoušky vysokým namáháním.
 4.2.1.1.3 Výsledky zkoušky (zkouška brzdového bubnu na tepelnou únavu)
 Viz bod 4.2.2.1.3.
 4.2.1.2 Vozidla kategorií M2, M3, N2 a N3
 4.2.1.2.1 Podmínky zkoušky (zkouška brzdového bubnu na tepelnou únavu)
 4.2.1.2.1.1 Vozidla s maximální přípustnou hmotností > 7,5 t
 Následující program slouží ke zkoušení brzdových bubnů jako součástí brzdového systému. Neimituje skutečné jízdní podmínky, ale pokládá se čistě za zkoušku součástí. Parametry uvedené v tabulce A11/4.2.1.2.1.1 se vztahují na brzdy, které se v současnosti zpravidla používají na vozidlech s maximální přípustnou hmotností > 7,5 t.
 Tabulka A11/4.2.1.2.1.1
 Vnitřní průměr bubnu
 [mm]
 Šířka obložení
 Typický průměr ráfku
 < 130 mm
 130–190 mm
 > 190 mm
 Hmotnost při zkoušce
 [kg]
 Poloměr pneumatiky
 [m]
 Hmotnost při zkoušce
 [kg]
 Poloměr pneumatiky
 [m]
 Hmotnost při zkoušce
 [kg]
 Poloměr pneumatiky
 [m]
 < 330
 2 750
 0,402
 3 200
 0,390
 5 500
 0,402
 17,5′′
 330–390
 (2)
 (2)
 3 400
 0,480
 5 500
 0,516
 19,5′′
 391–430
 3 400
 0,510
 4 500
 0,527
 5 500
 0,543
 22,5′′
 > 430
 (2)
 (2)
 (2)
 (2)
 (2)
 (2)
 —
 Setrvačná hmotnost setrvačníkového dynamometru se určí podle požadavků přílohy 11 bodu 3.2.1 ve spojení s parametry stanovenými ve výše uvedené tabulce (hmotnost při zkoušce a rdyn).
 Otáčky dynamometru musí odpovídat lineární rychlosti vozidla při zkoušce v závislosti na dynamických poloměrech valení pneumatik stanovených v tabulce A11/4.2.1.2.1.1.
 4.2.1.2.1.2


text:
Vozidla s maximální přípustnou hmotností > 3,5 t a ≤ 7,5 t
 U vozidel s maximální přípustnou hmotností > 3,5 t a ≤ 7,5, na která se parametry v tabulce A11/4.1.1.2.1.1 nevztahují, se parametry zkoušky zvolí tak, aby byl pokryt nejnepříznivější případ, na jehož základě byl stanoven rozsah použití náhradního brzdového bubnu (maximální přípustná hmotnost vozidla, maximální rozměr pneumatiky).
 Setrvačná hmotnost setrvačníkového dynamometru se určí podle požadavků stanovených v příloze 11 bodech 3.2.1, 3.2.1.1 a 3.2.1.2.
 Otáčky dynamometru musí odpovídat lineární rychlosti vozidla při zkoušce založené na průměru největšího a nejmenšího dynamického poloměru valení pneumatik přípustných pro daný typ vozidla.
 4.2.1.2.2 Program zkoušky (zkouška brzdového bubnu na tepelnou únavu)
 Tabulka A11/4.2.1.2.2
 Předmět zkoušky
 Zkouška na tepelnou únavu
 Typ brzdění
 Sled po sobě jdoucích brzdění
 Počet brzdění
 250 až 300 (podle situace) – viz bod 4.2.1.2.3
 Pozn.: Zkouška se přeruší, když se objeví průchozí trhlina.
 Brzdný moment odpovídající zpomalení
 3,0 m/s2
 Brzdění
 z
 130
 na
 80 km/h
 Počáteční teplota při každém brzdění
 ≤ 50 °C
 Chlazení podle bodu 3.2.3
 přípustné
 4.2.1.2.3 Výsledky zkoušky (zkouška brzdového bubnu na tepelnou únavu)
 Zkouška se pouvažuje za vyhovující, bylo-li provedeno 300 či více brzdění bez poškození nebo poruchy.
 Bylo-li brzdění bez poškození nebo poruchy méně než 300, ale více než 250, musí technická zkušebna opakovat zkoušku s novou náhradní částí. Aby dotčená část za těchto podmínek vyhověla zkoušce, musí bez poškození či poruchy vykonat v obou zkouškách více než 250 brzdění.
 Bylo-li do poškození či poruchy provedeno méně než 250 brzdění, měla by být zkoušce podrobena originální část a výsledky se porovnají – pokud počet brzdění, po němž došlo k poškození či poruše, není menší než počet brzdění provedených s originální částí, považuje se výsledek zkoušky za vyhovující.
 Poškozením se v této souvislosti rozumí:
 a)
 trhliny na třecí ploše, které jsou delší než 2/3 axiální šířky třecí plochy;
 b)
 trhliny na třecí ploše, které dosahují k axiálnímu vnějšímu okraji bubnu;
 c)
 trhliny procházející skrz stěnu bubnu;
 d)
 jakýkoli typ strukturálního poškození nebo trhliny ve kterékoli části mimo třecí plochu.
 4.2.2 Zkouška brzdového bubnu vysokým namáháním
 Zkouška vysokým namáháním se provede na stejných zkušebních vzorcích po alternativní zkoušce na dynamometru (viz bod 3.3 této přílohy).
 4.2.2.1 Vozidla kategorií M1 a N1
 4.2.2.1.1 Podmínky zkoušky (zkouška brzdového bubnu vysokým namáháním)
 Viz bod 4.2.1.1.1.
 4.2.2.1.2 Program zkoušky (zkouška brzdového bubnu vysokým namáháním)
 Tabulka A11/4.2.2.1.2
 Postup záběhu
 Postupně se provede 100 po sobě jdoucích brzdění s v1 = 80 km/h a v2 = 10 km/h a počáteční teplotou ≤ 100 °C.
 Zpomalení při prvním brzdění musí být konstantní 1,5 m/s2. Od druhého do posledního brzdění musí být tlak konstantní a musí se rovnat průměrné hodnotě při prvním brzdění.
 Záběh by měl pokračovat alespoň do dosažení 80 % styku mezi obložením a bubnem.
 Předmět zkoušky
 Zkouška brzdového bubnu vysokým namáháním
 Typ brzdění
 Jednotlivá brzdění
 Počet brzdění
 100
 Počáteční teplota na začátku brzdění
 ≤ 100 °C
 Brzdný moment odpovídající zpomalení
 10,0 m/s2
 (avšak tlak v brzdném potrubí p ≤ 16 000 kPa)
 Brzdění
 z
 vmax
 na
 10 km/h
 vmax
 hodnota vmax,


text:
která se použije při zkoušce náhradní části, je hodnotou odpovídající vozidlu, které má nejvyšší poměr kinetické energie k hmotnosti kotouče.
 4.2.2.1.3 Výsledky zkoušky (zkouška brzdového bubnu vysokým namáháním)
 Zkouška se pouvažuje za vyhovující, bylo-li provedeno 100 či více brzdění bez poškození nebo poruchy.
 Bylo-li do poškození či poruchy provedeno méně než 100 brzdění, měla by být zkoušce podrobena originální část a výsledky se porovnají. Pokud počet cyklů, po němž došlo k poškození či poruše, není o více než 10 % nižší než počet cyklů provedených s originální částí, považuje se výsledek zkoušky za vyhovující.
 Poškozením se v této souvislosti rozumí:
 a)
 trhliny na třecí ploše, které jsou delší než 2/3 axiální šířky třecí plochy;
 b)
 trhliny na třecí ploše, které dosahují k axiálnímu vnějšímu okraji bubnu;
 c)
 trhliny procházející skrz stěnu bubnu;
 d)
 jakýkoli typ strukturálního poškození nebo trhliny ve kterékoli části mimo třecí plochu.
 4.2.2.2 Vozidla kategorií M2, M3, N2 a N3
 4.2.2.2.1 Podmínky zkoušky (zkouška brzdového bubnu vysokým namáháním)
 Viz bod 4.2.1.2.1.
 4.2.2.2.2 Program zkoušky (zkouška brzdového bubnu vysokým namáháním)
 Tabulka A11/4.2.2.2.2
 Předmět zkoušky
 Vysoké namáhání
 Typ brzdění
 Brzdění na méně než 5 km/h
 Celkový počet brzdění
 150
 Počáteční teplota brzdového bubnu při každém brzdění
 ≤ 100 °C
 Brzdění
 z
 60 km/h
 na
 ≤ 5 km/h
 Brzdný moment odpovídající zpomalení
 6 m/s2
 Chlazení (také odchylující se od bodu 3.2.3 této přílohy)
 přípustné
 4.2.2.2.3 Výsledky zkoušky (zkouška brzdového bubnu vysokým namáháním)
 Výsledek zkoušky je vyhovující, pokud brzdový buben nevykáže známky lomu.
 (1) Hmotnost při zkoušce a dynamický poloměr valení pneumatiky jsou předmětem dohody mezi žadatelem a technickou zkušebnou.
 (2) Hmotnost při zkoušce a dynamický poloměr valení pneumatiky jsou předmětem dohody mezi žadatelem a technickou zkušebnou.
 PŘÍLOHA 12
 POŽADAVKY NA NÁHRADNÍ BRZDOVÉ KOTOUČE NEBO BUBNY PRO VOZIDLA KATEGORIE O
 1. Přehled zkoušek
 Zkoušky požadované v bodě 5.3 tohoto předpisu jsou dále podrobně popsány podle jednotlivých kategorií vozidel:
 Tabulka A12/1 A
 Vozidla kategorií O1, O2 a O3
 Zkouška na zkušební dráze
 Alternativní zkouška na dynamometru (Alternativa ke zkoušce na zkušební dráze)
 2.2.1
 Typ 0
 3.4.1
 Typ 0
 2.2.2
 Typ I
 3.4.2
 Typ I
 2.3
 Systém parkovací brzdy (přichází-li v úvahu)
 —
 2.4
 Zkouška dynamických třecích vlastností (srovnávací zkouška provedená na jednotlivých nápravách)
 3.5
 Zkouška dynamických třecích vlastností (srovnávací zkouška provedená na jednotlivých nápravách)
 Tabulka A12/1B
 Vozidla kategorie O4
 Zkouška na zkušební dráze
 Alternativní zkouška na dynamometru (Alternativa ke zkoušce na zkušební dráze)
 2.2.1
 Typ 0
 3.4.1
 Typ 0
 2.2.3
 Typ III
 3.4.3
 Typ III
 2.3
 Systém parkovací brzdy (přichází-li v úvahu)
 —
 2.4
 Zkouška dynamických třecích vlastností (srovnávací zkouška provedená na jednotlivých nápravách)
 3.5
 Zkouška dynamických třecích vlastností (srovnávací zkouška provedená na jednotlivých nápravách)
 2. Ověření požadavků pro zkoušku na vozidle
 2.1 Zkušební vozidlo
 Vozidlo reprezentující vybranou zkušební skupinu (viz definice v bodě 5.3.6 tohoto předpisu), pro kterou je požadováno schválení nebo zkušební protokol pro náhradní brzdový kotouč/buben, musí být vybaveno tímto náhradním brzdovým kotoučem/bubnem, jakož i zkušebním zařízením pro provádění zkoušek brzd podle ustanovení předpisu č. 13.
 Náhradní brzdový kotouč/buben musí být namontován na dotčenou nápravu zároveň s brzdovým obložením


text:
k ní připojeným, jehož typ byl schválen podle předpisů č. 13 nebo 90 a jež dodal výrobce vozidla nebo nápravy. Nebude-li stanoven jednotný postup pro způsob brzdění, provede se zkouška po dohodě s technickou zkušebnou. Veškeré níže uvedené zkoušky se provedou se zaběhnutými brzdami. Pro originální i náhradní brzdové kotouče a bubny se použije stejný postup záběhu.
 2.2 Systém provozní brzdy
 2.2.1 Zkoušky typu 0, vozidlo naloženo
 Tato zkouška se provede podle přílohy 4 bodu 1.4.4 předpisu č. 13.
 2.2.2 Zkoušky typu I
 Tato zkouška se provede podle přílohy 4 bodu 1.5.2 předpisu č. 13.
 Na konci zkoušky typu I musí brzdný účinek při zahřátých brzdách splňovat požadavky přílohy 4 bodu 1.5.3 předpisu č. 13.
 2.2.3 Zkoušky typu III
 Tato zkouška se provede podle přílohy 4 bodu 1.7 předpisu č. 13.
 2.3 Systém parkovací brzdy (přichází-li v úvahu)
 2.3.1 Pokud systémy provozní a parkovací brzdy využívají společnou třecí plochu kotouče nebo bubnu, není nutné provádět zvláštní zkoušku systému parkovací brzdy. Jsou-li splněny požadavky zkoušky typu 0 s naloženým vozidlem, má se za to, že jsou splněny také požadavky na systém parkovací brzdy.
 2.3.2 Statická zkouška při klesání o sklonu 18 %, vozidlo naloženo
 2.3.3 Vozidlo musí vyhovět všem příslušným ustanovením přílohy 4 bodů 2.3 a 3.2 předpisu č. 13 pro uvedenou kategorii vozidel.
 2.4 Zkouška dynamických třecích vlastností (srovnávací zkouška provedená na jednotlivých nápravách)
 Pro tuto zkoušku musí být vozidlo naloženo a vždy se brzdí na vodorovné vozovce.
 Systém provozní brzdy vozidla musí být vybaven zařízením, které izoluje brzdy na předních kolech od brzd na zadních kolech tak, aby mohly být vždy ovládány nezávisle na sobě.
 Žádá-li se o schválení nebo zkušební protokol pro náhradní brzdový kotouč/buben pro brzdy na předních kolech, musí být brzdy na zadních kolech během celé zkoušky vyřazeny z činnosti.
 Žádá-li se o schválení nebo zkušební protokol pro náhradní brzdový kotouč/buben pro brzdy na zadních kolech, musí být brzdy na předních kolech během celé zkoušky vyřazeny z činnosti.
 2.4.1 Srovnávací zkouška brzdného účinku se studenými brzdami
 Při zkoušce se studenými brzdami se brzdný účinek náhradního brzdného kotouče/bubnu porovná s originálními ekvivalenty tak, že se porovnají výsledky dosažené v níže uvedené zkoušce.
 2.4.1.1 S náhradním brzdovým kotoučem/bubnem se provede nejméně šest po sobě jdoucích brzdění s působením ovládacích sil nebo tlaků v brzdovém potrubí, které jsou rozdílné a postupně vzrůstají, a to až do hodnot, při nichž dojde k blokování kol, dosažení středního plného zpomalení 3,5 m/s2 nebo k dosažení maximální ovládací síly přípustné pro tuto kategorii vozidel, přičemž počáteční rychlost se pro účely zkoušky rovná 45 km/h.
 Před každým brzděním musí být počáteční teplota brzdového bubnu ≤ 100 °C.
 2.4.1.2 Zkouška brzdného účinku uvedená v bodě 2.4.1.1 se provede rovněž s originálním brzdovým kotoučem/bubnem.
 2.4.1.3 Dynamické třecí vlastnosti náhradního brzdového kotouče/bubnu lze považovat za podobné vlastnostem originálního brzdového kotouče/bubnu, pokud se hodnoty středního plného zpomalení při stejných provozních tlacích či ovládacích silách v oblasti horních 2/3 výsledné křivky neliší o více než ± 10 % nebo ± 0,4 m/s2 od hodnot originálních brzdových kotoučů/bubnů.
 3. Zkouška


text:
na setrvačníkovém dynamometru
 3.1 Vybavení dynamometru
 Pro účely zkoušky se na dynamometr namontuje originální brzdový třmen nebo brzda z dotčeného vozidla. Setrvačníkový dynamometr musí být vybaven zařízením pro udržování konstantního momentu a zařízením pro průběžné zaznamenávání otáček, tlaku v brzdovém potrubí, počtu otáček od začátku brzdění, brzdného momentu, doby brzdění a teploty brzdových bubnů.
 3.2 Podmínky zkoušky
 3.2.1 Setrvačná hmotnost setrvačníkového dynamometru
 Setrvačná hmotnost setrvačníkového dynamometru se nastaví tak, aby co nejpřesněji (s přípustnou odchylkou ± 5 %) odpovídala teoreticky požadované hodnotě, jíž je část celkové setrvačné hmotnosti vozidla, kterou brzdí příslušné kolo. K výpočtu se použije tento vzorec:
 I = m · rdyn
 2
 kde:
 I
 =
 rotační setrvačná hmotnost (kgm2),
 rdyn
 =
 dynamický poloměr valení pneumatiky (m),
 m
 =
 hmotnost při zkoušce (část maximální hmotnosti vozidla, kterou brzdí příslušné kolo) v souladu s tímto předpisem.
 3.2.1.1 Dynamický poloměr valení
 Při výpočtu setrvačné hmotnosti se zohlední dynamický poloměr valení (rdyn) největší pneumatiky, jaká je pro vozidlo (nebo pro nápravu) přípustná.
 3.2.1.2 Hmotnost při zkoušce
 Hmotnost při zkoušce pro výpočet setrvačné hmotnosti se určí takto:
 mveh
 =
 maximální přípustná hmotnost vozidla
 n
 =
 počet náprav nebo u přívěsů počet předních či zadních náprav
 3.2.2 Počáteční otáčky dynamometru musí odpovídat lineární rychlosti vozidla při 40 km/h nebo 60 km/h (podle typu zkoušky) v závislosti na střední hodnotě dynamických poloměrů valení největší a nejmenší pneumatiky přípustných rozměrů.
 3.2.3 Chlazení
 Chlazení lze provádět podle bodu 3.2.3.1 nebo 3.2.3.2.
 3.2.3.1 Zkouška provedená s úplným kolem podle přílohy 11 dodatku 2 bodu 3.2.2 předpisu č. 13.
 U zkoušek typu I a III lze během zahřívání použít chlazení vzduchem, přičemž rychlost a směr proudu vzduchu simulují skutečné podmínky a rychlost proudu vzduchu je
 vvzduch = 0,33 v,
 kde:
 v
 =
 zkušební rychlost vozidla na začátku brzdění.
 V ostatních případech pro chlazení vzduchem neplatí žádná omezení.
 Teplota chladicího vzduchu se rovná teplotě okolního prostředí.
 3.2.3.2 Zkouška provedená bez ráfku
 U zkoušek typu I a III není během zahřívání žádné chlazení přípustné.
 V ostatních případech pro chlazení vzduchem neplatí žádná omezení.
 3.2.4 Příprava brzdy
 3.2.4.1 Kotoučové brzdy
 Při této zkoušce se použije nový kotouč s novými částmi s brzdovým obložením, jejichž typ byl schválen podle předpisů č. 13 nebo 90 (ve stavu, v němž se montují na vozidlo, např. po odstranění ochranné vrstvy tuku).
 3.2.4.2 Bubnové brzdy
 Při zkoušce se použije nový buben s novými částmi s obložením, jejichž typ byl schválen podle předpisů č. 13 nebo 90 (podle potřeby po odstranění ochranné vrstvy tuku).
 Opracování obložení k dosažení dobrého styku mezi obloženími a bubnem je přípustné.
 3.3 Alternativní zkouška brzdných účinků na dynamometru
 Tabulka A12/3.3
 1.
 Záběh za studena:
 100 (u kotouče) nebo 200 (u bubnu) brzdění
 Ti
 =
 150 °C (kotouč) nebo 100 °C (buben)
 vi
 =
 60 km/h
 dm
 =
 1 a 2 m/s2 střídavě
 2.
 Dynamické třecí vlastnosti, viz bod 3.5.1 této přílohy
 3.
 Záběh se zahřátými brzdami:
 Postupně se provede 30 po sobě jdoucích brzdění s rychlostmi v1 = 60 km/h a v2 = 30 km/h, délkou cyklu 60 s a teplotou brzd


text:
při prvním brzdění ≤ 100 °C. Zpomalení při prvním brzdění musí být konstantní 3 m/s2. Od druhého do posledního brzdění musí být tlak konstantní a musí se rovnat průměrné hodnotě při prvním brzdění.
 4.
 Opětovný záběh brzdy:
 30 brzdění
 Ti
 =
 150 °C (kotouč) nebo 100 °C (buben)
 vi
 =
 60 km/h
 dm
 =
 1 a 2 m/s2 střídavě
 5.
 Zkouška typu 0, viz bod 3.4.1 této přílohy
 6.
 Zkouška typu 1 (u vozidel O2/O3), viz bod 3.4.2 této přílohy
 7.
 Opětovný záběh brzdy: (jako č. 4)
 8.
 Zkouška typu 0, viz bod 3.4.1 této přílohy
 9.
 Zkouška typu III (u vozidel O4), viz bod 3.4.3 této přílohy
 10.
 Opětovný záběh brzdy: (jako č. 4)
 3.4 Systém provozní brzdy
 3.4.1 Zkoušky typu 0, vozidlo naložené
 Tato zkouška se provede analogicky podle ustanovení přílohy 4 bodu 1.4.4 předpisu č. 13.
 3.4.2 Zkoušky typu I
 Tato zkouška se provede analogicky podle ustanovení přílohy 4 bodu 1.5.2 předpisu č. 13.
 Na konci zkoušky typu I musí brzdný účinek při zahřátých brzdách splňovat požadavky přílohy 4 bodu 1.5.3 předpisu č. 13.
 3.4.3 Zkoušky typu III
 Tato zkouška se provede analogicky podle ustanovení přílohy 4 bodu 1.7 předpisu č. 13.
 3.5 Zkouška dynamických třecích vlastností (srovnávací zkouška provedená na jednotlivé kolové brzdě)
 3.5.1 Tato zkouška se provede podle přílohy 19 bodů 4.4.3.1 až 4.4.3.4 předpisu č. 13
 3.5.2 Zkouška brzdného účinku uvedená v bodě 3.5.1 se provede rovněž s originálním brzdovým kotoučem/bubnem.
 3.5.3 Dynamické třecí vlastnosti náhradního brzdového kotouče/bubnu v kroku 2 postupu zkoušky lze považovat za podobné vlastnostem originálního brzdového kotouče/bubnu, pokud se hodnoty středního plného zpomalení při stejných provozních tlacích či ovládacích silách v oblasti horních 2/3 výsledné křivky neliší o více než ± 8 % nebo ± 0,4 m/s2 od hodnot originálních brzdových kotoučů/bubnů.
 4. Zkoušky neporušitelnosti s použitím setrvačníkového dynamometru
 Zkoušky se provádí podle bodu 4.1 (pro kotouče) nebo 4.2 (pro bubny).
 S výjimkou případu, kdy náhradní část před tím, než dojde k jejímu poškození či poruše, nedosáhne požadovaného počtu cyklů, vyžaduje se jedna zkouška na zkušební skupinu (viz bod 4.1.1.1.3 nebo 4.1.1.2.3 této přílohy).
 Brzda by měla být namontována na dynamometru v téže poloze, v jaké je namontována na vozidle (nevztahuje se na pevně namontované brzdy nebo brzdy namontované na tělesu čepu nápravy).
 Teplota brzdového kotouče/bubnu by měla být měřena co nejblíže k třecí ploše. Měření teploty by měla být zaznamenána a způsob i body měření musí být pro všechny zkoušky stejné.
 Jestliže se při brzdění nebo mezi brzděními v rámci jednoho brzdného cyklu použije chlazení vzduchem, musí být rychlost proudění vzduchu na brzdě omezena na:
 Vvzduch = 0,33 v,
 kde:
 v
 =
 zkušební rychlost vozidla na začátku brzdění.
 V ostatních případech pro chlazení vzduchem neplatí žádná omezení.
 Teplota chladicího vzduchu se rovná teplotě okolního prostředí.
 4.1 Brzdové kotouče
 4.1.1 Zkouška brzdového kotouče na tepelnou únavu
 Při této zkoušce se použije nový kotouč s novými částmi s brzdovým obložením, jejichž typ byl schválen podle předpisů č. 13 nebo 90 (ve stavu, v němž se montují na vozidlo, např. po odstranění


text:
ochranné vrstvy tuku).
 4.1.1.1 Vozidla kategorií O1 a O2
 4.1.1.1.1 Podmínky zkoušky (zkouška brzdového kotouče na tepelnou únavu)
 Setrvačná hmotnost setrvačníkového dynamometru se určí podle požadavků stanovených v příloze 12 bodech 3.2.1, 3.2.1.1 a 3.2.1.2.
 Otáčky dynamometru musí odpovídat lineární rychlosti vozidla při zkoušce založené na průměru největšího a nejmenšího dynamického poloměru valení pneumatik schválených pro daný typ vozidla.
 4.1.1.1.2 Program zkoušky (zkouška brzdového kotouče na tepelnou únavu)
 Tabulka A12/4.1.1.1.2
 Předmět zkoušky
 Zkouška na tepelnou únavu
 Kategorie vozidel
 O1, O2
 Typ brzdění
 Sled po sobě jdoucích brzdění
 Interval brzdění (= ttotal)
 70 s
 Počet brzdění na cyklus
 2
 Brzdný moment odpovídající zpomalení a [m/s2]
 5,0
 Celkový počet brzdných cyklů
 100 nebo 150 (viz bod 4.1.1.1.3)
 Brzdění
 z
 80 km/h
 na
 20 km/h
 Počáteční teplota při prvním brzdění každého cyklu
 ≤ 100 °C
 vmax
 maximální konstrukční rychlost vozidla (v rozsahu jeho používání),
 tbra
 doba skutečného brzdění během jednoho použití brzd,
 tacc
 minimální doba zrychlování v závislosti na schopnosti příslušného vozidla zrychlovat,
 trest
 doba klidu,
 ttotal
 interval brzdění (tbra + tacc + trest).
 4.1.1.1.3 Výsledky zkoušky (zkouška brzdového kotouče na tepelnou únavu)
 Zkouška se pouvažuje za vyhovující, bylo-li provedeno 150 či více cyklů bez poškození nebo poruchy.
 Bylo-li cyklů bez poškození nebo poruchy méně než 150, ale více než 100, musí být zkouška opakována s novou náhradní částí. Aby dotčená část za těchto podmínek vyhověla zkoušce, musí bez poškození či poruchy vykonat v obou zkouškách více než 100 cyklů.
 Bylo-li do poškození či poruchy provedeno méně než 100 cyklů, měla by být zkoušce podrobena originální část a výsledky se porovnají. Pokud počet cyklů, po němž došlo k poškození či poruše, není o více než 10 % nižší než počet cyklů provedených s originální částí, považuje se výsledek zkoušky za vyhovující.
 Poškozením se v této souvislosti rozumí:
 a)
 radiální trhliny na třecí ploše, které jsou delší než 2/3 radiální výšky třecí plochy;
 b)
 trhliny na třecí ploše, které dosahují k vnitřnímu nebo vnějšímu průměru třecí plochy;
 c)
 trhliny procházející skrz stěnu kotouče v místě třecího mezikruží;
 d)
 jakýkoli typ strukturálního poškození nebo trhliny ve kterékoli části mimo třecí plochu.
 4.1.1.2 Vozidla kategorií O3 a O4
 4.1.1.2.1 Podmínky zkoušky (zkouška brzdového kotouče na tepelnou únavu)
 4.1.1.2.1.1 Vozidla s maximální přípustnou hmotností > 7,5 t
 Následující program slouží ke zkoušení brzdových kotoučů jako součástí brzdového systému. Neimituje skutečné jízdní podmínky, ale pokládá se čistě za zkoušku součástí. Parametry uvedené v tabulce A12/4.1.1.2.1.1 se vztahují na brzdy, které se v současnosti používají zpravidla na vozidlech s maximální přípustnou hmotností > 7,5 t.
 Tabulka A12/4.1.1.2.1.1
 Vnější průměr kotouče
 Parametr zkoušky
 Parametr zkoušky
 Příklad vybavení
 Hmotnost při zkoušce m
 [kg]
 rdyn [m]
 „Velikost brzdy“/nejmenší možná velikost ráfku
 320–350
 3 100
 0,386
 17,5′′
 351–390
 4 500
 0,445
 19,5′′
 391–440
 5 300
 0,527
 22,5′′
 > 440 (1)
 (1)
 (1)
 —
 Setrvačná hmotnost setrvačníkového dynamometru se určí podle požadavků přílohy 12 bodu 3.2.1 ve spojení s parametry stanovenými ve výše uvedené tabulce (hmotnost při zkoušce a rdyn).
 Otáčky dynamometru musí odpovídat lineární rychlosti vozidla při zkoušce v závislosti na dynamických poloměrech


text:
valení pneumatik stanovených v tabulce A12/4.1.1.2.1.1.
 4.1.1.2.1.2 Vozidla s maximální přípustnou hmotností > 3,5 t a ≤ 7,5 t
 U vozidel s maximální přípustnou hmotností > 3,5 t a ≤ 7,5 t, na která se parametry v tabulce A12/4.1.1.2.1.1 nevztahují, se parametry zkoušky zvolí tak, aby byl pokryt nejnepříznivější případ, na jehož základě byl stanoven rozsahu použití náhradního brzdového kotouče (maximální přípustná hmotnost vozidla, maximální rozměr pneumatiky).
 Setrvačná hmotnost setrvačníkového dynamometru se určí podle požadavků stanovených v příloze 12 bodech 3.2.1, 3.2.1.1 a 3.2.1.2.
 Otáčky dynamometru musí odpovídat lineární rychlosti vozidla při zkoušce založené na průměru největšího a nejmenšího dynamického poloměru valení pneumatik přípustných pro daný typ vozidla.
 4.1.1.2.2 Program zkoušky (zkouška brzdového kotouče na tepelnou únavu)
 Tabulka A12/4.1.1.2.2
 Postup záběhu
 100 brzdění
 Počáteční rychlost: 60 km/h
 Konečná rychlost: 30 km/h
 dm alternující mezi 1 m/s2 a 2 m/s2
 Počáteční teplota: ≤ 300 °C (začíná se na teplotě okolního prostředí)
 1.
 Stabilizační brzdění
 10 brzdění z 60 km/h na 30 km/h
 dm alternující mezi 1 m/s2 a 2 m/s2
 Počáteční teplota: ≤ 250 °C
 2.
 Brzdění z vysokých rychlostí
 2 brzdění z 130 km/h na 80 km/h
 dm = 3 m/s2
 Počáteční teplota: ≤ 100 °C
 3.
 Stabilizační brzdění
 Viz krok 1
 4.
 Brzdění z vysokých rychlostí
 Viz krok 2
 5.
 Stabilizační brzdění
 Viz krok 1
 6.
 Trvalé brzdění (1)
 5 brzdění
 při konstantní rychlosti: 85 km/h
 Brzdný moment odpovídá 0,5 m/s2
 Doba brzdění 60 s
 Počáteční teplota: ≤ 80 °C
 7.
 Stabilizační brzdění
 Viz krok 1
 8.
 Trvalé brzdění (2)
 5 brzdění
 při konstantní rychlosti: 85 km/h
 Brzdný moment odpovídá 1,0 m/s2
 Doba brzdění 40 s
 Počáteční teplota: ≤ 80 °C
 9.
 Opakovat kroky 1 až 8
 9 až 14 krát (podle situace) – viz bod 4.1.1.2.3
 dm střední zpomalení vztažené k dráze
 4.1.1.2.3 Výsledky zkoušky (zkouška brzdového kotouče na tepelnou únavu)
 Zkouška se pouvažuje za vyhovující, bylo-li provedeno 15 či více cyklů bez poškození nebo poruchy.
 Bylo-li cyklů bez poškození nebo poruchy méně než 15, ale více než 10, musí být zkouška opakována s novou náhradní částí. Aby dotčená část za těchto podmínek vyhověla zkoušce, musí bez poškození či poruchy vykonat v obou zkouškách více než 10 cyklů.
 Bylo-li do poškození či poruchy provedeno méně než 10 cyklů, měla by být zkoušce podrobena originální část a výsledky se porovnají. Pokud počet cyklů, po němž došlo k poškození či poruše, není menší než počet cyklů provedených s originální částí, považuje se výsledek zkoušky za vyhovující.
 Poškozením se v této souvislosti rozumí:
 a)
 radiální trhliny na třecí ploše, které jsou delší než 2/3 radiální výšky třecí plochy;
 b)
 trhliny na třecí ploše, které dosahují k vnitřnímu nebo vnějšímu průměru třecí plochy;
 c)
 trhliny procházející skrz stěnu kotouče v místě třecího mezikruží;
 d)
 jakýkoli typ strukturálního poškození nebo trhliny ve kterékoli části mimo třecí plochu.
 4.1.2 Zkouška brzdového kotouče vysokým namáháním
 Zkouška vysokým namáháním se provede na stejných zkušebních vzorcích po alternativní zkoušce na dynamometru (viz bod 3.3 této přílohy).
 4.1.2.1 Vozidla kategorií O1 a O2
 Nepoužije se.
 4.1.2.2 Vozidla kategorií


text:
O3 a O4
 4.1.2.2.1 Podmínky zkoušky (zkouška brzdového kotouče vysokým namáháním)
 Viz bod 4.1.1.2.1.
 4.1.2.2.2 Program zkoušky (zkouška brzdového kotouče vysokým namáháním)
 Provede se 500 brzdění z rychlosti 50 km/h na 10 km/h s brzdným momentem rovnajícím se 90 % maximálního brzdného momentu specifikovaného žadatelem.
 Počáteční teplota: ≤ 200 °C
 4.1.2.2.3 Výsledky zkoušky (zkouška brzdového kotouče vysokým namáháním)
 Výsledek zkoušky je považován za vyhovující, pokud brzdový kotouč po 500 brzděních nevykazuje žádné známky lomu.
 4.2 Brzdové bubny
 4.2.1 Zkouška brzdového bubnu na tepelnou únavu
 Při zkoušce se použije nový buben s novými částmi s obložením, jejichž typ byl schválen podle předpisů č. 13, 13-H nebo 90 (podle potřeby po odstranění ochranné vrstvy tuku).
 Opracování obložení k dosažení dobrého styku mezi obloženími a bubnem je přípustné.
 4.2.1.1 Vozidla kategorií O1 a O2
 4.2.1.1.1 Podmínky zkoušky (zkouška brzdového bubnu na tepelnou únavu)
 4.2.1.1.1.1 Vozidla s maximální přípustnou hmotností na nápravu ≤ 1 200 kg
 Nepoužije se.
 4.2.1.1.1.2 Vozidla s maximální přípustnou hmotností na nápravu > 1 200 kg
 Setrvačná hmotnost setrvačníkového dynamometru se určí podle požadavků stanovených v příloze 12 bodech 3.2.1, 3.2.1.1 a 3.2.1.2.
 Otáčky dynamometru musí odpovídat lineární rychlosti vozidla při zkoušce založené na průměru největšího a nejmenšího dynamického poloměru valení pneumatik přípustných pro daný typ vozidla.
 4.2.1.1.2 Program zkoušky (zkouška brzdového bubnu na tepelnou únavu)
 Tabulka A12/4.2.1.1.2
 Předmět zkoušky
 Zkouška na tepelnou únavu
 Typ brzdění
 Sled po sobě jdoucích brzdění
 Počet brzdění
 250 až 300 (podle situace) – viz bod 4.2.1.1.3
 Pozn.: Zkouška se přeruší, když se objeví průchozí trhlina.
 Brzdný moment odpovídající zpomalení
 3,0 m/s2
 Brzdění
 z
 130
 na
 80 km/h
 Počáteční teplota při každém brzdění
 ≤ 50 °C
 Chlazení podle bodu 3.2.3
 přípustné
 4.2.1.1.3 Výsledky zkoušky (zkouška brzdového bubnu na tepelnou únavu)
 Zkouška se pouvažuje za vyhovující, bylo-li provedeno 450 či více brzdění bez poškození nebo poruchy.
 Bylo-li brzdění bez poškození nebo poruchy méně než 450, ale více než 300, musí technická zkušebna opakovat zkoušku s novou náhradní částí. Aby dotčená část za těchto podmínek vyhověla zkoušce, musí bez poškození či poruchy vykonat v obou zkouškách více než 300 brzdění.
 Bylo-li do poškození či poruchy provedeno méně než 300 brzdění, měla by být zkoušce podrobena originální část a výsledky se porovnají – pokud počet brzdění, po němž došlo k poškození či poruše, není menší než počet brzdění provedených s originální částí, považuje se výsledek zkoušky za vyhovující.
 Poškozením se v této souvislosti rozumí:
 a)
 trhliny na třecí ploše, které jsou delší než 2/3 axiální šířky třecí plochy;
 b)
 trhliny na třecí ploše, které dosahují k axiálnímu vnějšímu okraji bubnu;
 c)
 trhliny procházející skrz stěnu bubnu;
 d)
 jakýkoli typ strukturálního poškození nebo trhliny ve kterékoli části mimo třecí plochu.
 4.2.1.2 Vozidla kategorií O3 a O4
 4.2.1.2.1 Podmínky zkoušky (zkouška brzdového bubnu na tepelnou únavu)
 4.2.1.2.1.1 Vozidla s maximální přípustnou hmotností > 7,5 t
 Následující program slouží ke zkoušení brzdových bubnů jako součástí brzdového systému. Neimituje skutečné jízdní podmínky, ale pokládá se čistě za zkoušku součástí. Parametry uvedené v tabulce A12/4.2.1.2.1.1 se vztahují na brzdy, které se v současnosti


text:
používají zpravidla na vozidlech s maximální přípustnou hmotností > 7,5 t.
 Tabulka A12/4.2.1.2.1.1
 Vnitřní průměr bubnu
 [mm]
 Šířka obložení
 Typický průměr ráfku
 < 130 mm
 130–190 mm
 > 190 mm
 Hmotnost při zkoušce
 [kg]
 Poloměr pneumatiky
 [m]
 Hmotnost při zkoušce
 [kg]
 Poloměr pneumatiky
 [m]
 Hmotnost při zkoušce
 [kg]
 Poloměr pneumatiky
 [m]
 < 330
 2 750
 0,402
 3 200
 0,390
 5 500
 0,402
 17,5′′
 330–390
 (2)
 (2)
 3 400
 0,480
 5 500
 0,516
 19,5′′
 391–430
 3 400
 0,510
 4 500
 0,527
 5 500
 0,543
 22,5′′
 > 430
 (2)
 (2)
 (2)
 (2)
 (2)
 (2)
 —
 Setrvačná hmotnost setrvačníkového dynamometru se určí podle požadavků přílohy 12 bodu 3.2.1 ve spojení s parametry stanovenými ve výše uvedené tabulce (hmotnost při zkoušce a rdyn).
 Otáčky dynamometru musí odpovídat lineární rychlosti vozidla při zkoušce v závislosti na dynamických poloměrech valení pneumatik stanovených v tabulce A12/4.2.1.2.1.1.
 4.2.1.2.1.2 Vozidla s maximální přípustnou hmotností > 3,5 t a ≤ 7,5 t
 U vozidel s maximální přípustnou hmotností > 3,5 t a ≤ 7,5 t, na která se parametry v tabulce A12/4.1.1.2.1.1 nevztahují, se parametry zkoušky zvolí tak, aby byl pokryt nejnepříznivější případ, na jehož základě byl stanoven rozsahu použití náhradního brzdového kotouče (maximální přípustná hmotnost vozidla, maximální rozměr pneumatiky).
 Setrvačná hmotnost setrvačníkového dynamometru se určí podle požadavků stanovených v příloze 12 bodech 3.2.1, 3.2.1.1 a 3.2.1.2.
 Otáčky dynamometru musí odpovídat lineární rychlosti vozidla při zkoušce založené na průměru největšího a nejmenšího dynamického poloměru valení pneumatik přípustných pro daný typ vozidla.
 4.2.1.2.2 Program zkoušky (zkouška brzdového bubnu na tepelnou únavu)
 Tabulka A12/4.2.1.2.2
 Předmět zkoušky
 Zkouška na tepelnou únavu
 Typ brzdění
 Sled po sobě jdoucích brzdění
 Počet brzdění
 250 až 300 (podle situace) – viz bod 4.2.1.2.3
 Pozn.: Zkouška se přeruší, když se objeví průchozí trhlina.
 Brzdný moment odpovídající zpomalení
 3,0 m/s2
 Brzdění
 z
 130
 na
 80 km/h
 Počáteční teplota při každém brzdění
 ≤ 50 °C
 Chlazení podle bodu 3.2.3
 přípustné
 4.2.1.2.3 Výsledky zkoušky (zkouška brzdového bubnu na tepelnou únavu)
 Zkouška se pouvažuje za vyhovující, bylo-li provedeno 300 či více brzdění bez poškození nebo poruchy.
 Bylo-li brzdění bez poškození nebo poruchy méně než 300, ale více než 250, musí technická zkušebna opakovat zkoušku s novou náhradní částí. Aby dotčená část za těchto podmínek vyhověla zkoušce, musí bez poškození či poruchy vykonat v obou zkouškách více než 250 brzdění.
 Bylo-li do poškození či poruchy provedeno méně než 250 brzdění, měla by být zkoušce podrobena originální část a výsledky se porovnají – pokud počet brzdění, po němž došlo k poškození či poruše, není menší než počet brzdění provedených s originální částí, považuje se výsledek zkoušky za vyhovující.
 Poškozením se v této souvislosti rozumí:
 a)
 trhliny na třecí ploše, které jsou delší než 2/3 axiální šířky třecí plochy;
 b)
 trhliny na třecí ploše, které dosahují k axiálnímu vnějšímu okraji bubnu;
 c)
 trhliny procházející skrz stěnu bubnu;
 d)
 jakýkoli typ strukturálního poškození nebo trhliny ve kterékoli části mimo třecí plochu.
 4.2.2 Zkouška brzdového bubnu vysokým namáháním
 Zkouška vysokým namáháním se provede na stejných zkušebních vzorcích po alternativní zkoušce na dynamometru (viz bod 3.3 této přílohy).


text:
4.2.2.1 Vozidla kategorií O1 a O2
 4.2.2.1.1 Podmínky zkoušky (zkouška brzdového bubnu vysokým namáháním)
 Viz bod 4.2.1.1.1.
 4.2.2.1.2 Program zkoušky (zkouška brzdového bubnu vysokým namáháním)
 Viz bod 4.2.2.2.2.
 4.2.2.1.3 Výsledky zkoušky (zkouška brzdového bubnu vysokým namáháním)
 Viz bod 4.2.2.2.3.
 4.2.2.2 Vozidla kategorií O3 a O4
 4.2.2.2.1 Podmínky zkoušky (zkouška brzdového bubnu vysokým namáháním)
 Viz bod 4.2.1.2.1.
 4.2.2.2.2 Program zkoušky (zkouška brzdového bubnu vysokým namáháním)
 Tabulka A12/4.2.2.2.2
 Předmět zkoušky
 Vysoké namáhání
 Typ brzdění
 Brzdění do úplného zastavení
 Celkový počet brzdění
 150
 Počáteční teplota brzdového bubnu na začátku každého brzdění
 ≤ 100 °C
 Brzdění
 z
 60 km/h
 na
 0 km/h
 Brzdný moment odpovídající zpomalení
 6 m/s2
 Chlazení (také odchylující se od bodu 3.2.3)
 přípustné
 4.2.2.2.3 Výsledky zkoušky (zkouška brzdového bubnu vysokým namáháním)
 Výsledek zkoušky je vyhovující, pokud brzdový buben nevykáže známky lomu.
 (1) Hmotnost při zkoušce a dynamický poloměr valení pneumatiky jsou předmětem dohody mezi žadatelem a technickou zkušebnou.
 (2) Hmotnost při zkoušce a dynamický poloměr valení pneumatiky jsou předmětem dohody mezi žadatelem a technickou zkušebnou.
 PŘÍLOHA 13
 VZOR ZKUŠEBNÍHO PROTOKOLU PRO NÁHRADNÍ BRZDOVÝ KOTOUČ NEBO BUBEN
 Zkušební protokol č. ... o schválení náhradního brzdového kotouče/bubnu podle předpisu č. 90
 1. Obecný technický popis náhradního brzdového kotouče/bubnu (1)
 1.1 Žadatel (název a adresa): ...
 1.2 Výrobce (název a adresa): ...
 1.3 Obchodní název: ...
 1.4 Kategorie náhradního kotouče/bubnu: originální/identický/rovnocenný/zaměnitelný (1)
 1.5 Typ kotouče/bubnu (1): ...
 1.6 Označení:
 Identifikace
 Umístění označení
 Způsob označení
 Název výrobce nebo obchodní název:
 Číslo schválení
 E2-90R02 Cxxxx/yyyy
 xxxx => číslo typu
 yyyy => číslo varianty
 Ukazatel zpětné sledovatelnosti
 Minimální tloušťka (kotouče)/maximální vnitřní průměr (bubnu) (1)
 1.7 Materiál
 1.7.1 Skupina materiálů: ...
 1.7.2 Podskupina materiálů (2): ...
 1.8 Rozsah použití:
 Udávající alespoň tyto údaje:
 Část
 Náhradní část
 Originální část
 Varianta
 Číslo části
 Číslo části
 Identifikační kód
 Motorové vozidlo (2)
 Značka
 Typ vozidla
 Obchodní název
 Maximální hrubá hmotnost
 Maximální rychlost
 Rok výroby
 Náprava přípojných vozidel (2)
 Značka
 Typ nápravy
 Obchodní název
 Maximální hmotnost na nápravu
 Rozsah dynamického poloměru pneumatiky
 (největší/nejmenší)
 Brzda
 Poloha
 Třmen (2)
 Rozměry
 Typ konstrukce
 Vpředu
 Vzadu
 1.9 Doplňující informace (2)
 2. Zkušební skupiny
 2.1 Rozměry pro každou zkušební skupinu
 2.1.1 Vnější průměr (kotouč)/vnitřní průměr (buben) (1): ...
 2.1.2 Tloušťka (kotouč)/šířka čelisti (buben) (1): ...
 2.2 Nejvyšší poměr kinetické energie pro zkušební skupinu podle bodu 5.3.6 předpisu č. 90
 2.3 Materiál kotouče/bubnu (1) pro zkušební skupinu: ...
 3. Technické údaje týkající se zkoušek pro zkušební skupinu
 3.1 Zkouška na vozidle
 3.1.1 Údaje o zkušebním vozidle
 3.1.1.1 Kategorie vozidla: ...
 3.1.1.2 Výrobce vozidla: ...
 3.1.1.3 Značka vozidla:...
 3.1.1.4 Typ a obchodní název vozidla: ...
 3.1.1.5 Identifikační číslo vozidla: ...
 3.1.1.6 Číslo schválení typu vozidla: ...
 3.1.1.7 Výkon motoru vozidla: ...
 3.1.1.8 Rychlost:
 Maximální rychlost vozidla vmax: ...
 3.1.1.9 Pneumatiky: ...
 3.1.1.10 Uspořádání/schéma brzdového okruhu: ...
 3.1.1.11 Hmotnosti při zkoušce
 Náprava 1: ...
 Náprava 2: ...
 Náprava ...: ...
 3.1.1.12 Brzda:
 3.1.1.12.1 Zkušební vzorek brzdového kotouče/brzdového bubnu (1):
 Identifikační kód originální náhradní části: ...
 Zkušební skupina: ...
 Číslo části: ...
 Hmotnost náhradní části: ...
 Vnější průměr kotouče/vnitřní průměr bubnu (1): ...
 Účinný poloměr re: ...
 Šířka třecí plochy: ...
 Tloušťka


text:
kotouče (nominální)/vnější šířka bubnu (1): ...
 3.1.1.12.2 Mechanismus brzdového třmenu/brzdového bubnu (1)
 Výrobce: ...
 Typ: ...
 Varianta: ...
 Číslo části: ...
 Konstrukční provedení: ...
 Maximální technicky přípustný točivý moment Cmax,e na páce brzdy (u pneumatické brzdy)/tlak v potrubí (pmax,e) (u hydraulické brzdy) (1): ...
 Prahová hodnota točivého momentu C0,e (u pneumatické brzdy)/tlaku v potrubí (u hydraulické brzdy) (1): ...
 Poměr le/ee (u pneumatické brzdy)/průměru pístů (u hydraulické brzdy) (1): .../...
 Maximální brzdný moment: ...
 3.1.1.12.3 Brzdová destička s obložením/brzdové obložení (1)
 Výrobce: ...
 Značka: ...
 Typ: ...
 Číslo schválení (2): ...
 Identifikace (např. číslo části) ...
 Plocha účinného povrchu: ...
 3.1.2 Zkušební zařízení
 3.1.2.1 Zpomalení: ...
 3.1.2.2 Tlak: ...
 3.1.2.3 Rychlost: ...
 3.1.2.4 Teplota bubnu/kotouče: ...
 3.1.3 Zkušební dráha:
 3.1.3.1 Umístění: ...
 3.1.3.2 Povrch: ...
 3.1.3.3 Podmínky (např. za sucha/mokra): ...
 3.2 Zkouška na dynamometru
 3.2.1 Údaje o zkoušce
 3.2.1.1 Kategorie vozidla: ...
 3.2.1.2 Dynamický poloměr valení
 Dynamický poloměr valení RIner k výpočtu setrvačnosti
 s ohledem na bod 3.2.1 přílohy 11/12: ...
 Dynamický poloměr valení Rveh s ohledem na bod 3.2.2 přílohy 11/12: ...
 3.2.1.3 Hmotnosti a setrvačnost
 Maximální přípustná hmotnost vozidla: ...
 Hodnota X (přední náprava): ...
 Hodnota Y (zadní náprava): ...
 Hmotnost při zkoušce m: ...
 Setrvačnost při zkoušce IAdj: ...
 3.2.1.4 Chlazení ...
 3.2.1.4.1 Rychlost chladicího vzduchu při zkouškách typu I, typu II a/nebo typu III (1): ...
 3.2.1.4.2 Rychlost chladicího vzduchu v ostatních případech:
 3.2.1.5 Rychlost
 Maximální rychlost vmax: ...
 3.2.1.6 Ovládací zařízení
 Výrobce: ...
 Značka: ...
 Typ: ...
 Varianta: ...
 Účinná plocha (u hydraulické brzdy)/ThA – vzorec (u pneumatické brzdy) (1): ...
 3.2.1.7 Brzda
 3.2.1.7.1 Zkušební vzorek brzdového kotouče/brzdového bubnu (1)
 Identifikační kód originální náhradní části: ...
 Zkušební skupina: ...
 Číslo části: ...
 Hmotnost náhradní části: ...
 Vnější průměr kotouče/vnitřní průměr bubnu (1): ...
 Účinný poloměr re: ...
 Šířka třecí plochy: ...
 Tloušťka kotouče (nominální)/vnější šířka bubnu (1): ...
 3.2.1.7.2 Mechanismus brzdového třmenu/brzdového bubnu (1)
 Výrobce: ...
 Typ: ...
 Varianta: ...
 Konstrukční provedení: ...
 Maximální technický přípustný točivý moment Cmax,e na páce brzdy (u pneumatické brzdy)/tlak v potrubí (pmax,e) (u hydraulické brzdy) (1): ...
 Prahová hodnota točivého momentu C0,e (u pneumatické brzdy)/tlaku v potrubí (u hydraulické brzdy) (1): ...
 Poměr le/ee (u pneumatické brzdy)/průměru pístů (u hydraulické brzdy) (1): .../...
 Maximální brzdný moment: ...
 Identifikační č.: ...
 3.2.1.7.3 Brzdová destička s obložením/brzdové obložení (1)
 Výrobce: ...
 Značka: ...
 Typ: ...
 Číslo schválení (2): ...
 Identifikace: ...
 Šířka be: ...
 Tloušťka de: ...
 Účinný povrch: ...
 Způsob připevnění: ...
 4. Výsledky zkoušek
 4.1 Geometrická kontrola: ...
 Číslo výkresu a úroveň, na které byl vyhotoven: ...
 4.2 Kontrola materiálu: ...
 4.3 Kontrola požadavků na vyvážení: ...
 4.4 Kontrola označení stavu opotřebení: ...
 4.5 Zkouška na vozidle/alternativní zkouška na dynamometru (1):
 4.5.1 Brzdné účinky
 4.5.1.1 Účinky provozní brzdy u kategorií M a N (2)
 0
 s odpojeným motorem (2)
 0
 se zapojeným motorem
 I
 Číslo vzorku
 Příloha 11 bod:
 2.2.1/3.4.1 (1)
 2.2.2/3.4.4 (1)
 2.2.3/3.4.2 (1)
 Zkušební rychlost
 Počáteční rychlost
 km/h
 Konečná rychlost
 km/h
 Tlak v brzdovém válci pe
 kPa
 Počet brzdění
 —
 Doba cyklu brzdění
 s
 Brzdná síla


text:
0,5 · Te
 daN
 Poměr brzdné síly 0,5 · Te/9,81 · m
 (m = hmotnost při zkoušce)
 —
 Zdvih brzdového válce se
 mm
 Prahová hodnota točivého momentu na páce brzdy
 Ce
 Nm
 C0,e
 Nm
 Volný dojezd: ...
 4.5.1.2 Účinky provozní brzdy u kategorií M2, M3, N2 a N3
 (2)
 Typ zkoušky
 0
 II
 Číslo vzorku
 Příloha 11 bod:
 2.2.1/3.4.1 (1)
 2.2.4/3.4.3 (1)
 Zkušební rychlost
 Tlak v brzdovém válci pe
 kPa
 Počet brzdění
 —
 Délka cyklu brzdění
 s
 Brzdná síla 0,5 · Te
 daN
 Poměr brzdné síly 0,5 · Te/9,81 · m
 (m = hmotnost při zkoušce)
 —
 Zdvih brzdového válce se
 mm
 Prahová hodnota točivého momentu na páce brzdy
 Ce
 Nm
 C0,e
 Nm
 Volný dojezd: ...
 4.5.1.3 Účinky provozní brzdy u kategorií O1, O2 a O3
 (2)
 Typ zkoušky
 0
 I
 Číslo vzorku
 Příloha 12 bod:
 2.2.1/3.4.1 (1)
 2.2.2/3.4.2 (1)
 Zkušební rychlost
 Tlak v brzdovém válci pe
 kPa
 Počet brzdění
 —
 Délka cyklu brzdění
 s
 Brzdná síla 0,5Te
 daN
 Poměr brzdné síly 0,5Te/9,81· m
 (m = hmotnost při zkoušce)
 —
 Zdvih brzdového válce se
 mm
 Prahová hodnota točivého momentu na páce brzdy
 Ce
 Nm
 C0,e
 Nm
 Volný dojezd:...
 4.5.1.4 Účinky provozní brzdy u kategorií O4
 (2)
 Typ zkoušky
 0
 III
 Číslo vzorku
 Příloha 12 bod:
 2.2.1/3.4.1 (1)
 2.2.3/3.4.3 (1)
 Zkušební rychlost
 Počáteční rychlost
 km/h
 Konečná rychlost
 km/h
 Tlak v brzdovém válci pe
 kPa
 Počet brzdění
 —
 Délka cyklu brzdění
 s
 Brzdná síla 0,5Te
 daN
 Poměr brzdné síly 0,5Te / 9,81 · m
 (m = hmotnost při zkoušce)
 —
 Zdvih brzdového válce se
 mm
 Prahová hodnota točivého momentu na páce brzdy
 Ce
 Nm
 C0,e
 Nm
 Volný dojezd: ...
 4.5.1.5 Účinky parkovací brzdy (2): ...
 4.5.1.6 Dynamické třecí vlastnosti Schéma: zpomalení v závislosti na tlaku
 4.6 Zkoušky neporušitelnosti:
 4.6.1 Zkouška na tepelnou únavu:
 Číslo vzorku
 Cykly vykonané bez poškození podle
 přílohy 11: bodů 4.1.1.1.3/4.1.1.2.3/4.2.1.2.3
 přílohy 12: bodů 4.1.1.1.3/4.1.1.2.3/4.2.1.1.3/4.2.1.2.3. (1)
 4.6.2 Zkouška vysokým namáháním
 Číslo vzorku
 Cykly vykonané bez poškození podle
 přílohy 11: bodů 4.1.2.1.3/4.1.2.2.3/4.2.2.1.3/4.2.2.2.3.
 přílohy 12: bodů 4.1.2.2.3/4.2.2.1.3/4.2.2.2.3. (1)
 5. Dokumenty o zkouškách
 6. Dodatky
 Dodatek ...
 7. Datum zkoušky: ...
 8. Tato zkouška byla provedena a její výsledky byly zaznamenány do protokolu podle předpisu č. 90 naposledy pozměněného sérií změn 02.
 Technická zkušebna, která zkoušku provedla
 Podpis: ... Datum: ...
 (1) Nehodící se škrtněte.
 (2) Připadá-li v úvahu.


text:
 Důležité právní upozornění
 |
 22006A1229(02)
 Dohoda mezi Evropským Společenstvím a Marockým královstvím o některých aspektech leteckých služeb
 Úřední věstník L 386 , 29/12/2006 S. 0018 - 0027 Úřední věstník L 200 , 01/08/2007 S. 0566 - 0575
 Dohodamezi Evropským Společenstvím a Marockým královstvím o některých aspektech leteckých služebEVROPSKÉ SPOLEČENSTVÍna jedné straně aMAROCKÉ KRÁLOVSTVÍna straně druhé(dále jen "strany"),BEROUCE NA VĚDOMÍ, že mezi několika členskými státy Evropského společenství a Marockým královstvím byly uzavřeny dvoustranné dohody o leteckých službách, které obsahují ustanovení, jež jsou v rozporu s právem Evropského společenství,BEROUCE NA VĚDOMÍ, že Evropské společenství má výlučnou pravomoc ohledně řady aspektů, které mohou být obsaženy v dvoustranných dohodách o leteckých službách uzavřených mezi členskými státy Evropského společenství a třetími zeměmi,BEROUCE NA VĚDOMÍ, že podle práva Evropského společenství mají letečtí dopravci Společenství usazení v členském státě právo na nediskriminační přístup na letecké trasy mezi členskými státy Evropského společenství a třetími zeměmi,s ohledem na dohody mezi Evropským společenstvím a některými třetími zeměmi, podle nichž mají státní příslušníci těchto třetích zemí možnost nabýt vlastnictví leteckých dopravců, kterým byly vydány licence v souladu s právem Evropského společenství,uznávajÍCE, že ustanovení dvoustranných dohod o leteckých službách mezi členskými státy Evropského společenství a Marockým královstvím, která jsou v rozporu s právem Evropského společenství, musí být plně uvedena do souladu s tímto právem, aby se vytvořil řádný právní základ pro letecké služby mezi Evropským společenstvím a Marockým královstvím a aby se zachovala nepřetržitost těchto leteckých služeb,BEROUCE NA VĚDOMÍ, že záměrem Evropského společenství v rámci těchto jednání není ovlivnit celkový objem letecké dopravy mezi Evropským společenstvím a Marockým královstvím, narušit rovnováhu mezi leteckými dopravci Společenství a leteckými dopravci Marockého království ani vyjednávat o změnách ustanovení stávajících dvoustranných dohod o leteckých službách, která se týkají přepravních práv,SE DOHODLY TAKTO:Článek 1Obecná ustanovení1. Pro účely této dohody se "členskými státy" rozumějí členské státy Evropského společenství.2. Ve všech dohodách uvedených v příloze I se odkazy na státní příslušníky členského státu, který je stranou dané dohody, považují za odkazy na státní příslušníky členských států Evropského společenství.3. Ve všech dohodách uvedených v příloze I se odkazy na letecké dopravce nebo letecké dopravní společnosti členského státu, který je stranou dané dohody, považují za odkazy na letecké dopravce nebo letecké dopravní společnosti určené daným členským státem.Článek 2Určení členským státem1. Odstavce 2 a 3 tohoto článku nahrazují odpovídající ustanovení článků uvedených v příloze II bodech a) a b) týkající se určení leteckého dopravce příslušným členským státem, jeho oprávnění a povolení vydaných Marockým královstvím a zamítnutí, zrušení, dočasného odnětí anebo omezení oprávnění nebo povolení leteckého dopravce.2. Po obdržení určení členským státem udělí Marocké království odpovídající oprávnění a povolení s minimálním procesním zpožděním za předpokladu, žei) letecký dopravce je usazen podle Smlouvy o založení Evropského společenství na území určujícího členského státu a má platnou provozní licenci v souladu s právem Evropského společenství,ii) členský stát odpovědný za vydání jeho osvědčení provozovatele letecké dopravy (AOC) vykonává a udržuje účinnou regulativní kontrolu leteckého dopravce a v určení je zřetelně označen příslušný letecký úřad,aiii) letecký dopravce je a zůstává být vlastněn přímo nebo prostřednictvím většinového vlastnictví


text: členskými státy nebo státními příslušníky členských států nebo jinými státy uvedenými v příloze III nebo státními příslušníky těchto jiných států a je stále skutečně kontrolován těmito státy nebo státními příslušníky.3. Marocké království může zamítnout, zrušit, dočasně odejmout anebo omezit oprávnění nebo povolení leteckého dopravce určeného členským státem v případech, kdyi) letecký dopravce není usazen podle Smlouvy o založení Evropského společenství na území určujícího členského státu nebo nemá platnou provozní licenci v souladu s právem Evropského společenství,ii) členský stát odpovědný za vydání jeho osvědčení provozovatele letecké dopravy (AOC) nevykonává nebo neudržuje účinnou regulativní kontrolu leteckého dopravce nebo v určení není zřetelně označen příslušný letecký úřad,neboiii) letecký dopravce není vlastněn přímo nebo prostřednictvím většinového vlastnictví nebo není skutečně kontrolován členskými státy nebo státními příslušníky členských států nebo jinými státy uvedenými v příloze III nebo státními příslušníky těchto jiných států.Při výkonu svého práva podle tohoto odstavce nediskriminuje Marocké království letecké dopravce Společenství z důvodu státní příslušnosti.4. Odstavce 5 a 6 tohoto článku nahrazují odpovídající ustanovení článků uvedených v příloze II bodech a) a b) týkající se určení leteckého dopravce Marockým královstvím, jeho oprávnění a povolení vydaných příslušným členským státem a zamítnutí, zrušení, dočasného odnětí anebo omezení oprávnění nebo povolení leteckého dopravce.5. Po obdržení určení Marockým královstvím udělí členský stát odpovídající oprávnění a povolení s minimálním procesním zpožděním za předpokladu, žei) letecký dopravce je usazen na území Marockého království a má platnou provozní licenci nebo jiný rovnocenný doklad v souladu s marockým právem,ii) Marocké království vykonává a udržuje účinnou regulativní kontrolu leteckého dopravce,aiii) letecký dopravce je a zůstává být vlastněn přímo nebo prostřednictvím většinového vlastnictví Marockým královstvím nebo jeho státními příslušníky nebo členskými státy nebo jejich státními příslušníky a je stále skutečně kontrolován Marockým královstvím nebo jeho státními příslušníky nebo členskými státy nebo jejich státními příslušníky, pokud použitelná dohoda uvedená v příloze I neobsahuje v této souvislosti příznivější ustanovení.6. Příslušný členský stát může zamítnout, zrušit, dočasně odejmout anebo omezit oprávnění nebo povolení leteckého dopravce určeného Marockým královstvím v případech, kdyi) letecký dopravce není usazen na území Marockého království nebo nemá platnou provozní licenci v souladu s marockým právem,ii) Marocké království nevykonává nebo neudržuje účinnou regulativní kontrolu leteckého dopravce,neboiii) letecký dopravce není vlastněn a skutečně kontrolován přímo nebo prostřednictvím většinového vlastnictví Marockým královstvím nebo jeho státními příslušníky nebo členskými státy nebo jejich státními příslušníky, pokud použitelná dohoda uvedená v příloze I neobsahuje v této souvislosti příznivější ustanovení.Článek 3Práva v souvislosti s regulativní kontrolou1. Odstavec 2 tohoto článku doplňuje články uvedené v příloze II bodě c).2. Pokud členský stát určil leteckého dopravce, jehož regulativní kontrolu vykonává a udržuje jiný členský stát, uplatňují se práva Marockého království podle bezpečnostních ustanovení dohody mezi členským státem, který určil leteckého dopravce, a Marockým královstvím rovněž na přijímání, vykonávání nebo udržování bezpečnostních standardů tímto jiným členským státem a na oprávnění k provozu tohoto leteckého dopravce.Článek 4Zdanění leteckých pohonných hmot1. Odstavec 2 tohoto článku doplňuje odpovídající ustanovení článků uvedených v příloze II bodě d).2. Bez ohledu na jakákoli jiná ustanovení, která jsou s tímto v rozporu, nebrání nic, co je stanoveno v


text: dohodách uvedených v příloze II bodě d), členskému státu v uložení daní, dávek, cel či různých poplatků na pohonné hmoty dodané na jeho území pro použití v letadle určeného leteckého dopravce Marockého království, který poskytuje služby mezi místem na území tohoto členského státu a jiným místem na území tohoto členského státu nebo na území jiného členského státu.Článek 5Tarify za přepravu v rámci Evropského společenství1. Odstavec 2 tohoto článku doplňuje články uvedené v příloze II bodě e).2. Tarify za přepravu uskutečněnou zcela v rámci Evropského společenství, které jsou účtovány leteckým dopravcem nebo dopravci určenými Marockým královstvím podle dohody uvedené v příloze I a obsahující ustanovení uvedené v příloze II bodě e), podléhají právu Evropského společenství.3. Tarify za přepravu uskutečněnou zcela v Maroku, které jsou účtovány leteckým dopravcem nebo dopravci určenými členskými státy podle dohody uvedené v příloze I a obsahující ustanovení uvedené v příloze II bodě e), podléhají marockému právu.Článek 6Přílohy dohodyPřílohy této dohody tvoří její nedílnou součást.Článek 7Revize nebo změnaStrany mohou tuto dohodu kdykoli po vzájemné dohodě revidovat nebo změnit.Článek 8Vstup v platnost a prozatímní uplatňování1. Tato dohoda vstupuje v platnost poté, co si strany navzájem písemně oznámí, že byly dokončeny jejich vnitřní postupy potřebné pro vstup dohody v platnost.2. Bez ohledu na odstavec 1 strany souhlasí s prozatímním uplatňováním této dohody od prvního dne měsíce následujícího po dni, kdy si strany vzájemně oznámí dokončení postupů nutných pro tento účel.3. Dohody a jiná ujednání mezi členskými státy a Marockým královstvím, které ke dni podpisu této dohody ještě nevstoupily v platnost a nejsou prozatímně uplatňovány, jsou uvedeny v příloze I bodě b). Tato dohoda se vztahuje na všechny takové dohody a ujednání po jejich vstupu v platnost nebo začátku prozatímního uplatňování.Článek 9Ukončení platnosti1. V případě ukončení platnosti některé dohody uvedené v příloze I současně končí platnost všech ustanovení této dohody, která se týkají dotyčné dohody.2. V případě ukončení platnosti všech dohod uvedených v příloze I současně končí platnost této dohody.NA DŮKAZ ČEHOŽ připojili níže podepsaní řádně zplnomocnění zástupci k této dohodě své podpisy.V Bruselu ve dvou vyhotoveních dne 23. března v jazyce anglickém, českém, dánském, estonském, finském, francouzském, italském, litevském, lotyšském, maďarském, maltském, německém, nizozemském, polském, portugalském, řeckém, slovenském, slovinském, španělském, švédském a arabském.Por la Comunidad EuropeaZa Evropské společenstvíFor Det Europæiske FællesskabFür die Europäische GemeinschaftEuroopa Ühenduse nimelΓια την Ευρωπαϊκή ΚοινότηταFor the European CommunityPour la Communauté européennePer la Comunità europeaEiropas Kopienas vārdāEuropos bendrijos varduaz Európai Közösség részérőlGħall-Komunità EwropeaVoor de Europese GemeenschapW imieniu Wspólnoty EuropejskiejPela Comunidade EuropeiaZa Európske spoločenstvoZa Evropsko skupnostEuroopan yhteisön puolestaFör Europeiska gemenskapens vägnar+++++ TIFF ++++++++++ TIFF ++++++++++ TIFF +++++Por el Reino de MarruecosZa Marocké královstvíFor Kongeriget MarokkoFür das Königreich MarokkoMaroko Kuningriigi nimelΓια το Βασίλειο του ΜαρόκουFor the Kingdom of MoroccoPour le Royaume du MarocPer il Regno del MaroccoMarokas Karalistes vārdāMaroko Karalystès varduA Marokkói Királyság részérőlGħar-Renju tal-MarokkVoor het Koninkrijk MarokkoW imieniu Królestwa MarokańskiegoPelo Reino de MarrocosZa Marocké kráľovstvoZa Kraljevino MarokoMarokon kuningaskunnan puolestaFör Konungariket Marocko+++++ TIFF ++++++++++ TIFF +++++--------------------------------------------------PŘÍLOHA Ia) Dvoustranné dohody o leteckých službách mezi Marockým královstvím a členskými státy Evropského společenství, které jsou ke dni podpisu této dohody uzavřené, podepsané


text: nebo prozatímně uplatňované- Dohoda mezi vládou Belgického království a vládou Jeho Veličenstva krále Maroka o letecké dopravě, podepsaná v Rabatu dne 20. ledna 1958 (dále jen "marocko-belgická dohoda"),doplněná výměnou nót ze dne 20. ledna 1958,naposledy pozměněná memorandem o porozumění podepsaným v Rabatu dne 11. června 2002- Dohoda mezi vládou Československé socialistické republiky a vládou Jeho Veličenstva krále Maroka o letecké dopravě, podepsaná v Rabatu dne 8. května 1961, k níž vydala Česká republika prohlášení o nástupnictví (dále jen "marocko-česká dohoda")- Dohoda mezi vládou Dánského království a vládou Marockého království o leteckých službách, podepsaná v Rabatu dne 14. listopadu 1977 (dále jen "marocko-dánská dohoda"),doplněná výměnou nót ze dne 14. listopadu 1977- Dohoda mezi Spolkovou republikou Německo a Marockým královstvím o letecké dopravě, podepsaná v Bonnu dne 12. října 1961 (dále jen "marocko-německá dohoda"),ve znění memoranda o porozumění podepsaného v Bonnu dne 12. prosince 1991,ve znění výměny nót ze dne 9. dubna 1977 a 16. února 1998,naposledy pozměněná memorandem o porozumění podepsaným v Rabatu dne 15. července 1998- Dohoda mezi vládou Řecké republiky a vládou Marockého království o letecké dopravě, podepsaná v Aténách dne 6. října 1998 (dále jen "marocko-řecká dohoda"),ve znění memoranda o porozumění podepsaným v Aténách dne 6. října 1998.- Dohoda mezi vládou Španělska a vládou Marockého království o letecké dopravě, podepsaná v Madridu dne 7. července 1970 (dále jen "marocko-španělská dohoda"),naposledy doplněná výměnou dopisů ze dnů 12. a 25. srpna 2003- Dohoda mezi vládou Francouzské republiky a vládou Jeho Veličenstva krále Maroka o letecké dopravě, podepsaná v Rabatu 25. října 1957 (dále jen "marocko-francouzská dohoda")- Dohoda mezi vládou Italské republiky a vládou Jeho Veličenstva krále Maroka o letecké dopravě, podepsaná v Římě dne 8. července 1967 (dále jen "marocko-italská dohoda"),ve znění memoranda o porozumění podepsaného v Římě dne 13. července 2000,naposledy pozměněná výměnou nót ze dnů 17. října 2001 a 3. ledna 2002- Dohoda mezi vládou Lotyšské republiky a vládou Marockého království o letecké dopravě, podepsaná ve Varšavě dne 19. května 1999 (dále jen "marocko-lotyšská dohoda")- Dohoda mezi vládou Lucemburského velkovévodství a vládou Jeho Veličenstva krále Maroka o letecké dopravě, podepsaná v Bonnu dne 5. července 1961 (dále jen "marocko-lucemburská dohoda");- Dohoda mezi Maďarskou lidovou republikou a Marockým královstvím o letecké dopravě, podepsaná v Rabatu dne 21. března 1967 (dále jen "marocko-maďarská dohoda")- Dohoda mezi vládou Republiky Malta a vládou Jeho Veličenstva krále Maroka o letecké dopravě, podepsaná v Rabatu dne 26. května 1983 (dále jen "marocko-maltská dohoda")- Dohoda mezi vládou Jejího Veličenstva královny Nizozemska a vládou Jeho Veličenstva krále Maroka o letecké dopravě, podepsaná v Rabatu dne 20. května 1959 (dále jen "marocko-nizozemská dohoda")- Dohoda mezi spolkovou vládou Rakouska a vládou Marockého království o letecké dopravě, podepsaná v Rabatu dne 27. února 2002 (dále jen "marocko-rakouská dohoda")- Dohoda mezi vládou Polské lidové republiky a vládou Marockého království o letecké dopravě, podepsaná v Rabatu dne 29. listopadu 1969 (dále jen "marocko-polská dohoda")- Dohoda mezi Portugalskem a Marockým královstvím o letecké dopravě, podepsaná v Rabatu dne 3. dubna 1958 (dále jen "marocko-portugalská dohoda"),doplněná protokolem podepsaným v Lisabonu dne 19. prosince


text: 1975,naposledy doplněná protokolem podepsaným v Lisabonu dne 17. listopadu 2003- Dohoda mezi vládou Švédského království a vládou Marockého království o letecké dopravě, podepsaná v Rabatu dne 14. listopadu 1977 (dále jen "marocko-švédská dohoda"),doplněná výměnou nót ze dne 14. listopadu 1977- Dohoda mezi vládou Spojeného království Velké Británie a Severního Irska a vládou Marockého království o leteckých službách, podepsaná v Londýně dne 22. října 1965 (dále jen "marocko-britská dohoda"),ve znění výměny nót ze dne 10. a 14. října 1968,ve znění protokolu podepsaného v Londýně dne 14. března 1997,ve znění protokolu podepsaného v Rabatu dne 17. října 1997b) Dohody o leteckých službách a jiná ujednání parafované nebo podepsané mezi Marockým královstvím a členskými státy Evropského společenství, které ke dni podpisu této dohody ještě nevstoupily v platnost a nejsou prozatímně uplatňovány- Dohoda mezi vládou Nizozemského království a vládou Marockého království o leteckých službách, připojená jako příloha 1 k memorandu o porozumění podepsanému v Haagu dne 20. června 2001 (dále jen "parafovaná marocko-nizozemská dohoda").--------------------------------------------------PŘÍLOHA IISeznam článků dohod uvedených v příloze I, na které se odkazuje v článcích 2 až 5 této dohodya) Určení členským státem:- článek 18 marocko-belgické dohody- článek 13 marocko-české dohody- článek 3 marocko-dánské dohody- článek 3 marocko-německé dohody- článek 3 marocko-řecké dohody- článek 3 marocko-španělské dohody- článek 12 marocko-francouzské dohody- článek 14 marocko-italské dohody- článek 3 marocko-lotyšské dohody- článek 14 marocko-lucemburské dohody- článek 3 marocko-maďarské dohody- článek 16 marocko-maltské dohody- článek 17 marocko-nizozemské dohody- článek 3 parafované marocko-nizozemské dohody- článek 3 marocko-rakouské dohody- článek 7 marocko-polské dohody- článek 13 marocko-portugalské dohody- článek 3 marocko-švédské dohody- článek 3 marocko-britské dohodyb) Zamítnutí, zrušení, dočasné odnětí anebo omezení oprávnění nebo povolení:- článek 5 marocko-belgické dohody- článek 7 marocko-české dohody- článek 4 marocko-dánské dohody- článek 4 marocko-německé dohody- článek 4 marocko-řecké dohody- článek 4 marocko-španělské dohody- článek 6 marocko-francouzské dohody- článek 7 marocko-italské dohody- článek 4 marocko-lotyšské dohody- článek 7 marocko-lucemburské dohody- článek 8 marocko-maďarské dohody- článek 9 marocko-maltské dohody- článek 4 marocko-nizozemské dohody- článek 4 parafované marocko-nizozemské dohody- článek 4 marocko-rakouské dohody- článek 8 marocko-polské dohody- článek 6 marocko-portugalské dohody- článek 4 marocko-švédské dohody- článek 4 marocko-britské dohodyc) Regulativní kontrola:- článek 9a marocko-německé dohody- článek 7 marocko-řecké dohody- článek 5a marocko-italské dohody- článek 5 marocko-lucemburské dohody- článek 6 marocko-maďarské dohody- článek 17 parafované marocko-nizozemské dohodyd) Zdanění leteckých pohonných hmot:- článek 7 marocko-belgické dohody- článek 3 marocko-české dohody- článek 6 marocko-dánské dohody- článek 6 marocko-německé dohody- článek 10 marocko-řecké dohody- článek 5 marocko-španělské dohody- článek 3 marocko-francouzské dohody- článek 3 marocko-italské dohody- článek 14 marocko-lotyšské dohody- článek 3 marocko-lucemburské dohody- článek 4 marocko-maďarské dohody- článek 3 marocko-maltské dohody- článek 6 marocko-nizozemské dohody- článek 10 parafované marocko-nizozemské dohody- článek 9 marocko-rakouské dohody- článek 3 marocko-polské dohody- článek 3 marocko-portugalské dohody- článek 6 marocko-švédské dohody- článek 5 marocko-britské dohodye) Tarify za přepravu v rámci Evropského společenství:- článek 19 marocko-belgické dohody- článek 19 marocko-české dohody- článek 9 marocko-dánské dohody- článek 9 marocko-německé dohody- článek 13 marocko-řecké dohody- článek 11 marocko-španělské dohody- článek 17 marocko-francouzské dohody- článek 20 marocko-italské dohody- článek 10 marocko-lotyšské dohody- článek 20 marocko-lucemburské dohody- článek


text: 17 marocko-maďarské dohody- článek 19 marocko-maltské dohody- článek 18 marocko-nizozemské dohody- článek 6 parafované marocko-nizozemské dohody- článek 13 marocko-rakouské dohody- článek 19 marocko-polské dohody- článek 18 marocko-portugalské dohody- článek 9 marocko-švédské dohody- článek 9 marocko-britské dohody--------------------------------------------------PŘÍLOHA IIISeznam jiných států uvedených v článku 2 této dohodya) Islandská republika (v rámci Dohody o Evropském hospodářském prostoru)b) Lichtenštejnské knížectví (v rámci Dohody o Evropském hospodářském prostoru)c) Norské království (v rámci Dohody o Evropském hospodářském prostoru)d) Švýcarská konfederace (v rámci dohody mezi Evropským společenstvím a Švýcarskou konfederací o letecké dopravě)--------------------------------------------------


text:
 Důležité právní upozornění
 |
 22003D0130
 Úřední věstník L 331 , 18/12/2003 S. 0064 - 0065
 Rozhodnutí Smíšeného výboru EHPč. 130/2003ze dne 26. září 2003,kterým se mění příloha XX (Životní prostředí) Dohody o EHPSMÍŠENÝ VÝBOR EHP,s ohledem na Dohodu o Evropském hospodářském prostoru ve znění Protokolu o úpravě Dohody o Evropském hospodářském prostoru (dále jen "Dohoda"), a zejména s ohledem na článek 98 této dohody,vzhledem k těmto důvodům:(1) Příloha XX Dohody byla změněna rozhodnutím Smíšeného výboru EHP č. 93/2003 ze dne 11. července 2003 [1].(2) Doporučení Komise 2003/47/ES ze dne 15. ledna 2003 o pokynech pro jeden členský stát ohledně přípravy národního plánu snižování emisí podle směrnice 2001/80/ES o omezení emisí některých znečišťujících látek do ovzduší z velkých spalovacích zařízení [2], by mělo být začleněno do Dohody,ROZHODL TAKTO:Článek 1V příloze XX Dohody se za bod 40 (doporučení Komise 2001/680/ES) vkládá nový bod, který zní:"41. 32003 H 0047: doporučení Komise 2003/47/ES ze dne 15. ledna 2003 o pokynech pro jeden členský stát ohledně přípravy národního plánu snižování emisí podle směrnice 2001/80/ES o omezení emisí některých znečišťujících látek do ovzduší z velkých spalovacích zařízení (Úř. věst. L 16, 22.1.2003, s. 59)."Článek 2Znění doporučení 2003/47/ES v islandském a norském jazyce, která mají být zveřejněna v dodatku EHP Úředního věstníku Evropské unie, jsou platná.Článek 3Toto rozhodnutí vstupuje v platnost dnem 27. září 2003 za předpokladu, že Smíšenému výboru EHP jsou učiněna veškerá oznámení podle čl. 103 odst. 1 Dohody [3].Článek 4Toto rozhodnutí bude zveřejněno v oddíle EHP a v dodatku EHP Úředního věstníku Evropské unie.V Bruselu dne 26. září 2003.Za Smíšený výbor EHPpředsedaJ. K. J. Prinz Nikolaus von Liechtenstein[1] Úř. věst. L 272, 23.10.2003, s. 29.[2] Úř. věst. L 16, 22.1.2003, s. 59.[3] Nebyly oznámeny žádné ústavní požadavky.--------------------------------------------------


text:
 23.6.2005
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 L 161/33
 ROZHODNUTÍ SMÍŠENÉHO VÝBORU EHP
 č. 14/2005
 ze dne 8. února 2005,
 kterým se mění Příloha XIII (Doprava) Dohody o EHP
 SMÍŠENÝ VÝBOR EHP,
 s ohledem na Dohodu o Evropském hospodářském prostoru ve znění Protokolu o úpravě Dohody o Evropském hospodářském prostoru (dále jen „Dohoda“), a zejména s ohledem na článek 98 této dohody,
 vzhledem k těmto důvodům:
 (1)
 Příloha XIII Dohody byla změněna rozhodnutím Smíšeného výboru EHP č. 179/2004 ze dne 9. prosince 2004 (1).
 (2)
 Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 725/2004 ze dne 31. března 2004 o zvýšení bezpečnosti lodí a přístavních zařízení (2) by mělo být začleněno do Dohody,
 ROZHODL TAKTO:
 Článek 1
 Za bod 56ba (směrnice Komise 96/40/ES) přílohy XIII Dohody se vkládá nový bod, který zní:
 „
 56bb. 32004 R 0725: Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 725/2004 ze dne 31. března 2004 o zvýšení bezpečnosti lodí a přístavních zařízení (Úř. věst. L 129, 29. 4. 2004, s. 6).“
 Článek 2
 Znění nařízení (ES) č. 725/2004 v islandském a norském jazyce, která mají být zveřejněna v dodatku EHP Úředního věstníku Evropské unie, jsou platná.
 Článek 3
 Toto rozhodnutí vstupuje v platnost dnem 9. února 2005 za předpokladu, že Smíšenému výboru EHP jsou učiněna veškerá oznámení podle čl. 103 odst. 1 Dohody (3).
 Článek 4
 Toto rozhodnutí bude zveřejněno v oddíle EHP a v dodatku EHP Úředního věstníku Evropské unie.
 V Bruselu dne 8. února 2005.
 Za Smíšený výbor EHP
 předseda
 Richard WRIGHT
 (1) Úř. věst. L 133, 26.5.2005, s. 37.
 (2) Úř. věst. L 129, 29.4.2004, s. 6.
 (3) Byly oznámeny ústavní požadavky.


text:
 21.2.2008
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 L 47/65
 ROZHODNUTÍ SMÍŠENÉHO VÝBORU EHP
 č. 130/2007
 ze dne 28. září 2007,
 kterým se mění příloha XXI (Statistika) Dohody o EHP
 SMÍŠENÝ VÝBOR EHP,
 s ohledem na Dohodu o Evropském hospodářském prostoru, ve znění Protokolu o úpravě Dohody o Evropském hospodářském prostoru (dále jen „Dohoda“), a zejména na článek 98 této dohody,
 vzhledem k těmto důvodům:
 (1)
 Příloha XXI Dohody byla změněna rozhodnutím Smíšeného výboru EHP č. 94/2007 ze dne 6. července 2007 (1).
 (2)
 Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 458/2007 ze dne 25. dubna 2007 o Evropském systému jednotné statistiky sociální ochrany (ESSPROS) (2) by mělo být začleněno do Dohody.
 (3)
 Toto rozhodnutí se nevztahuje na Lichtenštejnsko,
 ROZHODL TAKTO:
 Článek 1
 V příloze XXI Dohody se za bod 18t (nařízení Komise (ES) č. 215/2007) vkládá nový bod, který zní:
 „18u.
 32007 R 0458: nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 458/2007 ze dne 25. dubna 2007 o Evropském systému jednotné statistiky sociální ochrany (ESSPROS) (Úř. věst. L 113, 30.4.2006, s. 3).
 Pro účely Dohody se nařízení upravuje takto:
 Toto nařízení se nevztahuje na Lichtenštejnsko.“
 Článek 2
 Znění nařízení (ES) č. 458/2007 v islandském a norském jazyce, která mají být zveřejněna v dodatku EHP Úředního věstníku Evropské unie, jsou platná.
 Článek 3
 Toto rozhodnutí vstupuje v platnost dnem 29. září 2007 za předpokladu, že Smíšenému výboru EHP jsou učiněna veškerá oznámení podle čl. 103 odst. 1 Dohody (3).
 Článek 4
 Toto rozhodnutí bude zveřejněno v oddíle EHP a v dodatku EHP Úředního věstníku Evropské unie.
 V Bruselu dne 28. září 2007.
 Za Smíšený výbor EHP
 předseda
 Stefán Haukur JÓHANNESSON
 (1) Úř. věst. L 328, 13.12.2007, s. 46.
 (2) Úř. věst. L 113, 30.4.2007, s. 3.
 (3) Nebyly oznámeny žádné ústavní požadavky.


text:
 Důležité právní upozornění
 |
 21995D0302(01)
 Úřední věstník L 047 , 02/03/1995 S. 0019 - 0021
 Rozhodnutí Smíšeného výboru EHPč. 1/95ze dne 27. ledna 1995,kterým se mění Protokol 47 k Dohodě o EHP o odstranění technických překážek obchodu s vínemSMÍŠENÝ VÝBOR EHP,s ohledem na Dohodu o Evropském hospodářském prostoru ve znění Protokolu o úpravě Dohody o Evropském hospodářském prostoru (dále jen "Dohoda"), a zejména s ohledem na článek 98 této dohody,vzhledem k tomu, že protokol 47 k Dohodě byl změněn rozhodnutím Smíšeného výboru EHP č. 7/94 ze dne 21. března 1994, kterým se mění protokol 47 k Dohodě o EHP a některé přílohy Dohody o EHP [1];vzhledem k tomu, že nařízení Komise (ES) č. 1252/94 ze dne 31. května 1994, kterým se mění nařízení (EHS) č. 586/93, kterým se stanoví výjimka, pokud jde o obsah těkavých kyselin v některých vínech [2], nařízení Komise (ES) č. 1362/94 ze dne 15. června 1994, kterým se mění nařízení Komise (EHS) č. 3201/90 ze dne 16. října 1990, kterým se stanoví prováděcí pravidla pro označování a obchodní úpravu vína a hroznového moštu [3], nařízení Rady (ES) č. 1891/94 ze dne 27. července 1994, kterým se mění nařízení Rady (EHS) č. 822/87 ze dne 16. března 1987 o společné organizaci trhu s vínem [4], a nařízení (ES) č. 1893/94 ze dne 27. července 1994, kterým se mění nařízení (EHS) č. 2332/94 o šumivých vínech vyrobených ve Společenství a nařízení Rady (EHS) č. 4252/88 o výrobě a uvádění na trh likérových vín vyráběných ve Společenství [5], by měla být začleněna do Dohody,ROZHODL TAKTO:Článek 1Dodatek 1 k protokolu 47 k Dohodě se mění v souladu s přílohou tohoto rozhodnutí.Článek 2Znění nařízení (ES) č. 1252/94, (ES) č. 1362/94, (ES) č. 1891/94 a (ES) č. 1893/94 v islandském a norském jazyce, která tvoří přílohu odpovídajících jazykových verzí tohoto rozhodnutí, jsou platná.Článek 3Toto rozhodnutí vstupuje v platnost dnem 1. března 1995 za předpokladu, že Smíšenému výboru EHP jsou učiněna veškerá oznámení podle čl. 103 odst. 1 Dohody.Článek 4Toto rozhodnutí bude zveřejněno v oddíle EHP a v dodatku EHP Úředního věstníku Evropských společenství.V Bruselu dne 27. ledna 1995.Za Smíšený výbor EHPpředsedaG. J. L. Avery[1] Úř. věst. L 160, 28. 6. 1994, s. 1.[2] Úř. věst. L 137, 1. 6. 1994, s. 45.[3] Úř. věst. L 150, 16. 6. 1994, s. 7[4] Úř. věst. L 197, 30. 7. 1994, s. 42.[5] Úř. věst. L 197, 30. 7. 1994, s. 45.--------------------------------------------------PŘÍLOHArozhodnutí Smíšeného výboru EHP č. 1/95DODATEK 1 k PROTOKOLU 47 O ODSTRANĚNÍ TECHNICKÝCH PŘEKÁŽEK OBCHODU S VÍNEM k Dohodě o EHP se mění takto:1. V bodě 15 (nařízení Rady (EHS) č. 822/87) se:a) zrušuje poslední odrážka před úpravou (393 R 3111: nařízení Komise (ES) č. 3111/93 ze dne 10. listopadu 1993, Úř. věst. L 278, 11. 11. 1993, s. 48);b) před úpravu se vkládá nová odrážka, která zní:"— 394 R 1891: nařízení Rady (ES) č. 1891/94 ze dne 27. července 1994 (Úř. věst. L 197, 30. 7. 1994, s. 42)."2. V bodě 19 (nařízení Rady (EHS) č. 4252/88) se:a) zrušuje poslední odrážka (393


text: R 3111: nařízení Komise (ES) č. 3111/93 ze dne 10. listopadu 1993, Úř. věst. L 278, 11. 11. 1993, s. 48);b) doplňuje nová odrážka, která zní:"— 394 R 1893: nařízení Rady (ES) č. 1893/94 ze dne 27. července 1994 (Úř. věst. L 197, 30. 7. 1994, s. 45)."3. V bodě 22 (nařízení Rady EHS č. 2392/89) se doplňují nové úpravy, které znějí:"d) V čl. 25 odst. 1 písm. c):- druhé odrážce se slova "... jméno nebo obchodní firma dovozce ..." nahrazují slovy "jméno nebo obchodní firma stáčírny ...";- třetí odrážka se nahrazuje tímto:- "— se vylepují na ostatní nádoby: jméno nebo obchodní firma odesilatele a místní správní oblasti nebo její části, kde se nachází jeho správní ústředí."e) V čl. 26 odst. 1 písm. c):- druhé odrážce se slova "... jméno nebo obchodní firma dovozce ..." nahrazují slovy "jméno nebo obchodní firma stáčírny ...";- třetí odrážka se nahrazuje tímto:- "— se vylepují na ostatní nádoby: jméno nebo obchodní firma odesilatele a místní správní oblasti nebo její části, kde se nachází jeho správní ústředí."f) V čl. 27 odst. 1 se písmeno d) nahrazuje tímto:"d) jméno nebo obchodní firma odesilatele a místní správní oblasti nebo její části, kde se nachází jeho správní ústředí;"4. V bodě 26 (nařízení Komise (EHS) č. 3201/90) se před úpravu vkládá nová odrážka, která zní:"— 394 R 1362: nařízení Komise (ES) č. 1362/94 ze dne 15. června 1994 (Úř. věst. L 150, 16. 6. 1994, s. 7)."5. V bodě 38 (nařízení Komise (EHS) č. 2332/92) se doplňuje nová odrážka, která zní:"— 394 R 1893: nařízení Komise (ES) č. 1893/94 ze dne 27. července 1994 (Úř. věst. L 197, 30. 7. 1994, s. 45)."6. V bodě 39 (nařízení Rady (EHS) č. 2333/92) se doplňuje nová úprava, která zní:"d) V článku 3 se odstavec 3 nahrazuje tímto:"3. V případě výrobků uvedených v čl. 1 odst. 1 písm. c) a d) obsahuje popis na štítku kromě informací stanovených v odstavci 1 tyto informace:a) jméno nebo obchodní firma výrobce nebo prodejce usazeného v EHPab) názvy místní správní oblasti nebo části této oblasti a státu EHP, ve kterém se nachází správní ústředí uvedené osoby,v souladu s čl. 5 odst. 4 a článkem 5"7. V bodě 41 (nařízení Komise (EHS) č. 586/93) se:a) před úpravu vkládají slova:"ve znění:— 394 R 1252: nařízení Komise (ES) č. 1252/94 ze dne 31. května 1994 (Úř. věst. L 137, 1. 6. 1994, s. 45).";b) doplňuje nová úprava, která zní:"Pro účely Dohody se nařízení upravuje takto:V článku 1 se nepoužije písmeno d)."8. Bod 42 (nařízení Komise (EHS) č. 2238/93) se nahrazuje tímto:"42. 393 R 2238: Nařízení Komise (EHS) č. 2238/93 ze dne 26. července 1993 o průvodních dokladech pro přepravu vinařských produktů a evidenčních knihách vedených v odvětví vína (Úř. věst. L 200, 10. 8. 1993, s. 10), ve znění oprav v Úř. věst. L 301, 8. 12. 1993, s. 29.Pro účely Dohody se nařízení upravuje takto:a) V článku 1 se nepoužijí odst. 1 písm. b) první odrážka a odstavec 2.b) V článku 5 se nepoužije odstavec 2.c) V čl.


text: 6 odst. 1 se nepoužije druhá odrážka.d) V článku 7 se nepoužije odst. 1 písm. a) bod ii), odstavec 5 a odstavec 6.e) V čl. 7 odst. 1 písm. c) první odrážce se slova "- na opisech 1 a 2" nahrazují slovy "- na opisech 1, 2 a 4 ...".f) V čl. 8 odst. 1 písm. c) bod i) se doplňují nové odrážky, které znějí:"— v případě dokumentu uvedeného v nařízení (EHS) č. 2719/92: odesilatel nebo jeho zástupce předá opis č. 4 nebo jeho ověřený opis příslušnému orgánu ve státě určení;— v případě dokumentu uvedeného v nařízení (EHS) č. 3649/92: odesilatel nebo jeho zástupce předá opis č. 2 nebo jeho ověřený opis příslušnému orgánu ve státě určení;"g) V článku 8 se nepoužijí odstavce 2, 3 a 5.h) Hlava II se nepoužije.i) V článku 19 se nepoužije odstavec 2."9. Za bod 42 (nařízení Komise (EHS) č. 2238/93) se vkládá nový bod, který zní:"42a. 393 R 3111: Nařízení Komise (ES) č. 3311/93 ze dne 10. listopadu 1993, kterým se stanoví seznamy likérových vín vyráběných ve stanovených oblastech uvedených v článcích 3 a 12 nařízení (EHS) č. 4252/88 (Úř. věst. L 278, 11. 11. 1993, s. 48)."10. Za bod 46 (seznam rakouských vín) se vkládá nový bod, který zní:"47. Seznam úředních orgánů a úředně uznávaných orgánů pro účely udělování ocenění stolním vínům, jakostním vínům a dováženým vínům označeným zeměpisným označením (Úř. věst. C 289, 17. 11. 1990, s. 3), ve znění seznamů zveřejněných v Úř. věst. C 339, 22. 12. 1992, s. 3, a Úř. věst. C 37, 5. 2. 1994, s. 3."--------------------------------------------------


text:
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 202/206
 PROTOKOL (č. 2)
 O POUŽÍVÁNÍ ZÁSAD SUBSIDIARITY A PROPORCIONALITY
 VYSOKÉ SMLUVNÍ STRANY,
 PŘEJÍCE SI zajistit, aby rozhodnutí byla přijímána nejblíže občanům Unie,
 ODHODLÁNY stanovit podmínky použití zásad subsidiarity a proporcionality, zakotvených v článku 5 Smlouvy o Evropské unii, a vytvořit systém kontroly používání těchto zásad,
 SE DOHODLY na následujících ustanoveních, která se připojují ke Smlouvě o Evropské unii a ke Smlouvě o fungování Evropské unie:
 Článek 1
 Každý orgán neustále dbá na dodržování zásad subsidiarity a proporcionality vymezených v článku 5 Smlouvy o Evropské unii.
 Článek 2
 Před předložením návrhu legislativního aktu vede Komise rozsáhlé konzultace. Tyto konzultace musí případně přihlížet k regionálnímu a místnímu rozměru zamýšlené činnosti. V mimořádně naléhavých případech Komise tyto konzultace nevede. Své rozhodnutí odůvodní v návrhu.
 Článek 3
 Pro účely tohoto protokolu se „návrhem legislativního aktu“ rozumějí návrhy Komise, podněty skupiny členských států, podněty Evropského parlamentu, žádosti Soudního dvora, doporučení Evropské centrální banky a žádosti Evropské investiční banky za účelem přijetí legislativního aktu.
 Článek 4
 Komise postoupí své návrhy legislativních aktů a své pozměněné návrhy vnitrostátním parlamentům členských států současně jako normotvůrci Unie.
 Evropský parlament postoupí své návrhy legislativních aktů a své pozměněné návrhy vnitrostátním parlamentům.
 Návrhy legislativních aktů pocházející od skupiny členských států, Soudního dvora, Evropské centrální banky nebo Evropské investiční banky, jakož i pozměněné návrhy postoupí vnitrostátním parlamentům členských států Rada.
 Po přijetí legislativních usnesení Evropského parlamentu a postojů Rady je tyto orgány postoupí vnitrostátním parlamentům.
 Článek 5
 Návrhy legislativních aktů se odůvodňují s ohledem na zásady subsidiarity a proporcionality. Každý návrh legislativního aktu by měl obsahovat zevrubnou informaci umožňující posoudit soulad se zásadami subsidiarity a proporcionality. Tato informace by měla obsahovat zhodnocení finančního dopadu návrhu, a jde-li o směrnici, zhodnocení důsledků pro předpisy, jež mají být členskými státy přijaty, případně včetně důsledků pro regionální předpisy. Důvody umožňující dospět k závěru, že cílů Unie lze lépe dosáhnout na její úrovni, se opírají o kvalitativní, a kdekoli je to možné, kvantitativní údaje. Návrhy legislativních aktů přihlížejí k nutnosti postupovat tak, aby každá zátěž, finanční nebo správní, dopadající na Unii, vlády členských států, regionální nebo místní orgány, hospodářské subjekty a občany byla co nejmenší a přiměřená cíli, jehož má být dosaženo.
 Článek 6
 Ve lhůtě osmi týdnů ode dne postoupení návrhu legislativního aktu v úředních jazycích Unie může každý vnitrostátní parlament nebo kterákoli komora vnitrostátního parlamentu zaslat předsedům Evropského parlamentu, Rady a Komise odůvodněné stanovisko uvádějící, proč soudí, že dotyčný návrh není v souladu se zásadou subsidiarity. Je věcí vnitrostátního parlamentu nebo komory vnitrostátního parlamentu případně konzultovat regionální parlamenty, které mají normotvornou pravomoc.
 Pochází-li návrh legislativního aktu od skupiny členských států, předá předseda Rady stanovisko vládám těchto členských států.
 Pochází-li návrh legislativního aktu od Soudního dvora, Evropské centrální banky nebo Evropské investiční banky, předá předseda Rady stanovisko dotyčnému orgánu nebo dotyčné instituci.
 Článek 7
 1. Evropský parlament, Rada a Komise a případně skupina členských států, Soudní dvůr, Evropská centrální banka nebo Evropská investiční banka, pochází-li od nich návrh legislativního aktu, přihlížejí k odůvodněným stanoviskům, která vydaly vnitrostátní


text:
parlamenty nebo komora některého z těchto vnitrostátních parlamentů.
 Každý vnitrostátní parlament má dva hlasy rozdělené na základě vnitrostátního parlamentního systému. V dvoukomorovém parlamentním systému má každá komora jeden hlas.
 2. Pokud odůvodněná stanoviska o nedodržení zásady subsidiarity v návrhu legislativního aktu představují nejméně jednu třetinu všech hlasů přidělených vnitrostátním parlamentům podle odst. 1 druhého pododstavce, musí být návrh přezkoumán. Jde-li o návrh legislativního aktu předloženého na základě článku 76 Smlouvy o fungování Evropské unie a týkajícího se prostoru svobody, bezpečnosti a práva, je třeba jedné čtvrtiny hlasů.
 Po takovém přezkoumání může Komise a případně skupina členských států, Evropský parlament, Soudní dvůr, Evropská centrální banka nebo Evropská investiční banka, pochází-li od nich návrh legislativního aktu, rozhodnout, že návrh buď zachová, změní nebo jej stáhne. Toto rozhodnutí musí být odůvodněno.
 3. Pokud dále v rámci řádného legislativního postupu odůvodněná stanoviska o nedodržení zásady subsidiarity v návrhu legislativního aktu představují nejméně prostou většinu hlasů přidělených vnitrostátním parlamentům podle odst. 1 druhého pododstavce, musí být návrh přezkoumán. Po takovém přezkoumání může Komise rozhodnout, že návrh buď zachová, změní nebo jej stáhne.
 Pokud Komise rozhodne o zachování návrhu, musí v odůvodněném stanovisku uvést, proč se domnívá, že daný návrh je v souladu se zásadou subsidiarity. Toto odůvodněné stanovisko a odůvodněná stanoviska vnitrostátních parlamentů musí být předloženy normotvůrci Unie ke zvážení v rámci tohoto postupu:
 a)
 před ukončením prvního čtení posoudí normotvůrce (Evropský parlament a Rada) soulad legislativního návrhu se zásadou subsidiarity, přičemž zohlední zejména odůvodnění předložená a sdílená většinou vnitrostátních parlamentů, jakož i odůvodněné stanovisko Komise;
 b)
 pokud normotvůrce zaujme většinou 55 % členů Rady nebo většinou odevzdaných hlasů v Evropském parlamentu stanovisko, že návrh není v souladu se zásadou subsidiarity, není legislativní návrh dále zvažován.
 Článek 8
 Soudní dvůr Evropské unie má pravomoc rozhodovat o žalobách týkajících se porušení zásady subsidiarity některým legislativním aktem, které podal podle článku 263 Smlouvy o fungování Evropské unie členský stát nebo které členský stát předal v souladu se svým právním řádem jménem svého vnitrostátního parlamentu či některé jeho komory.
 Podle stejného článku může takové žaloby podávat rovněž Výbor regionů v případě legislativních aktů, pro jejichž přijetí Smlouva o fungování Evropské unie stanoví, že má být konzultován.
 Článek 9
 Komise každoročně předkládá Evropské radě, Evropskému parlamentu, Radě a vnitrostátním parlamentům zprávu o používání článku 5 Smlouvy o Evropské unii. Tuto výroční zprávu rovněž předloží Hospodářskému a sociálnímu výboru a Výboru regionů.