text:
ani ostatní uživatele.
 6.1.3. Systém se považuje za vyhovující, splňuje-li příslušné fotometrické parametry uvedené v bodech 6.2 a 6.3.
 6.1.4. Fotometrická měření se provedou podle popisu žadatele:
 6.1.4.1.
 v neutrálním stavu podle bodu 1.9 tohoto předpisu;
 6.1.4.2.
 při signálu V, při signálu W, při signálu E nebo při signálu T podle bodu 1.10 tohoto předpisu, podle daného případu;
 6.1.4.3.
 případně při jakémkoli jiném signálu podle bodu 1.10 tohoto předpisu a při jejich kombinaci, podle údajů žadatele.
 6.1.4.4.
 Čtyři sekundy po zapnutí světlometu využívajícího výbojkový zdroj světla a napáječ neintegrovaný se zdrojem světla, který nebyl v provozu 30 minut nebo déle:
 6.1.4.4.1.
 U systému, který produkuje pouze dálkové světlo, musí být dosaženo v bodě HV nejméně 37 500 cd.
 6.1.4.4.2.
 U systémů, které produkují pouze potkávací světlo nebo alternativně zajišťují funkce potkávacího a dálkového světla, jak je uvedeno v bodě 5.7 tohoto předpisu, musí být v bodě 50 V, když je rozsvíceno potkávací světlo třídy C, dosaženo nejméně 3 100 cd.
 6.1.4.4.3.
 V obou případech musí být napájení dostatečné k zajištění požadovaného nárůstu silného proudového impulzu.
 6.2. Ustanovení týkající se potkávacího světla
 Před jakoukoli zkouškou podle níže uvedených bodů se systém uvede do neutrálního stavu, přičemž vyzařuje potkávací světlo třídy C.
 6.2.1. Z každé strany systému (vozidla) musí potkávací světlo v neutrálním stavu produkovat prostřednictvím nejméně jedné jednotky osvětlení „rozhraní“ podle definice v příloze 8 tohoto předpisu, nebo
 6.2.1.1. systém musí zajišťovat jiné prostředky, například optické prvky nebo pomocné provizorní světlo, které umožňují jednoznačné a správné nasměrování světel;
 6.2.1.2. příloha 8 se nepoužije pro funkci změny strany dopravního provozu, jak je popsána v bodech 5.8 až 5.8.2.1.
 6.2.2. Systém nebo jeho část (části) musí být podle požadavků přílohy 8 nasměrovány tak, aby poloha rozhraní byla v souladu s požadavky uvedenými v tabulce 2 v příloze 3 tohoto předpisu.
 6.2.3. Při tomto nasměrování musí systém nebo jeho část (části), žádá-li se o jejich schválení typu pouze pro produkci potkávacího světla, splňovat požadavky uvedené v příslušných bodech níže; jsou-li však určeny pro dodatečné osvětlení nebo pro funkci světlené signalizace v oblasti působnosti tohoto předpisu, musí splňovat rovněž požadavky uvedené v příslušných bodech níže, pokud není možno je seřídit samostatně.
 6.2.4. Vyzařuje-li systém určitý režim potkávacího světla, musí být v souladu s požadavky příslušného oddílu (C, V, E nebo W) části A tabulky 1 (fotometrické parametry) a tabulky 2 (Imax a poloha „rozhraní“) v příloze 3 tohoto předpisu a rovněž oddílu 1 (ustanovení pro „rozhraní“) přílohy 8 tohoto předpisu.
 6.2.5. Světlo může být vyzařováno v režimu osvětlení v zatáčce pod podmínkou, že:
 6.2.5.1.
 systém je v souladu s příslušnými požadavky části B tabulky 1 (fotometrické parametry) a bodu 2.2 tabulky 2 (ustanovení pro „rozhraní“) v příloze 3 tohoto předpisu, pokud jsou hodnoty měřeny v souladu s postupem uvedeným v příloze 9 podle kategorie (1 nebo 2) režimu osvětlení v zatáčce, pro niž se žádá o schválení;
 6.2.5.2.
 pokud signál T odpovídá nejmenšímu poloměru vychýlení vozidla doleva (nebo doprava), musí být součet hodnot svítivosti produkované všemi prvky na pravé či levé straně systému nejméně 2


text:
500 cd v jednom bodě nebo ve více bodech pásma mezi přímkou H-H a 2 stupně pod H-H a mezi 10 a 45 stupňů vlevo (nebo vpravo);
 6.2.5.3.
 pokud se žádá o schválení pro režim osvětlení v zatáčce kategorie 1, je použití systému omezeno na vozidlo navržené tak, aby vodorovná část „rozhraní“ kužele světla produkovaného systémem byla v souladu s příslušnými ustanoveními bodu 6.22.7.4.5 písmene i) předpisu č. 48;
 6.2.5.4.
 pokud se žádá o schválení pro režim osvětlení v zatáčce kategorie 1, musí být systém navržen tak, aby v případě selhání bočního pohybu nebo změny osvětlení bylo možno automaticky dosáhnout buď fotometrických podmínek podle bodu 6.2.4, nebo takových fotometrických podmínek, jejichž hodnoty nepřesáhnou 1 300 cd v pásmu IIIb, jak je stanoveno v příloze 3 tohoto předpisu, a nebudou menší než 3 400 cd v jednom bodě „segmentu Imax“;
 6.2.5.4.1. to však není nezbytné, pokud pro polohy vůči referenční ose systému platí, že u přímky odkloněné o 0,3 stupně nad přímku H-H až do 5 stupňů vlevo a u přímky odkloněné o 0,57 stupně nad přímku H-H více než 5 stupňů vlevo není v žádném případě překročena hodnota 880 cd.
 6.2.6. Systém musí být ověřen podle pokynů výrobce podle koncepce bezpečnosti stanovené v bodě 2.2.2.1.
 6.2.7. Systém nebo jeho část (části) navržené tak, aby splňovaly požadavky pro pravostranný i levostranný provoz, musí v každé z obou poloh nastavení podle bodu 5.4 splňovat požadavky stanovené pro daný systém dopravního provozu.
 6.2.8. Systém musí být konstruován tak, aby:
 6.2.8.1.
 každý specifikovaný režim potkávacího světla produkoval nejméně 2 500 cd v bodě 50 V z každé strany systému;
 režim (režimy) potkávacího světla třídy V byly z tohoto požadavku vyňaty.
 6.2.8.2.
 Jiné režimy:
 pokud se uplatňují vstupní signály podle bodu 6.1.4.3 tohoto předpisu, musí být splněny požadavky body 6.2.
 6.3. Ustanovení týkající se dálkového světla
 Před jakoukoli zkouškou podle níže uvedených bodů se systém uvede do neutrálního stavu.
 6.3.1. Jednotka (jednotky) osvětlení systému musí být seřízeny v souladu s pokyny výrobce tak, aby pásmo maximálního osvětlení bylo nasměrováno na průsečík (HV) přímek H-H a V-V.
 6.3.1.1. Každá jednotka osvětlení, kterou nelze seřídit samostatně, nebo jež byla seřízena podle měření provedených podle bodu 6.2, musí být zkoušena v nezměněné poloze.
 6.3.2. Pokud se osvětlení měří podle přílohy 9 tohoto předpisu, musí být v souladu s těmito požadavky:
 Zkušební bod
 Úhlové souřadnice
 (stupně)
 Požadovaná svítivost
 (cd)
 min.
 Im
 40 500
 H-5L
 0,0, 5,0 L
 5 100
 H-2,5L
 0,0, 2,5 L
 20 300
 H-2,5R
 0,0, 2,5 R
 20 300
 H-5R
 0,0, 5,0 R
 5 100
 6.3.2.1. Průsečík (HV) přímek h-h a v-v musí ležet uvnitř izoluxy odpovídající 80 % maximální svítivosti (Imax).
 6.3.2.1.1. Maximální hodnota (IM) nesmí za žádných okolností přesáhnout 215 000 cd.
 6.3.2.1.2. Referenční značka (I′M) této maximální svítivosti uvedená v bodě 4.2.2.9 se vypočítá podle vzorce:
 I′M = I M/4 300
 Tato hodnota se zaokrouhlí na nejbližší z hodnot: 5 – 10 – 12,5 – 17,5 - 20 – 25 – 27,5 – 30 – 37,5 – 40 – 45 – 50.
 6.3.3. Osvětlení

type: contracts

jurisdiction: EU


text:
nebo jeho část vyzařovaná systémem se může automaticky vychýlit do strany (nebo být upravena tak, aby bylo dosaženo rovnocenného účinku) pod podmínkou, že:
 6.3.3.1. systém splňuje požadavky bodů 6.3.2.1.1 a 6.3.2.1.2 a každá jednotka osvětlení byla změřena postupem podle přílohy 9.
 6.3.4. Systém musí být konstruován tak, aby:
 6.3.4.1.
 jednotka (jednotky) osvětlení pravé a levé strany produkovaly každá nejméně 16 200 cd v bodě HV.
 6.3.5. Nejsou-li specifikované požadavky pro světla splněny, může se provést přesměrování světla o 0,5 stupně nahoru nebo dolů a/nebo o 1 stupeň vpravo nebo vlevo vzhledem k původnímu nasměrování; v této nové poloze musí být splněny všechny fotometrické parametry. Tato ustanovení se nevztahují na jednotky osvětlení uvedené v bodě 6.3.1.1 tohoto předpisu.
 6.3.6. V případě adaptivní funkce dálkového světla musí systém splňovat požadavky výše uvedených bodů pouze tehdy, pokud jsou světla rozsvícena na maximum.
 6.3.7. V průběhu adaptace musí funkce dálkového světla splňovat požadavky na všechny případy pravostranného a levostranného provozu specifikované v části A tabulky 7 v příloze 3 tohoto předpisu. Tyto požadavky se ověří během zkoušek schválení typu ve spojení s generátorem signálu, který poskytne žadatel. Tento generátor signálu musí reprodukovat signály produkované vozidlem a zajistit adaptivní funkci dálkového světla, a zejména musí reprezentovat nastavení tak, aby bylo možné ověřit splnění fotometrických parametrů.
 6.3.7.1. Pokud funkce dálkového světla splňuje požadavky uvedené v části A tabulky 7 v příloze 3 tohoto předpisu, specifikované pro řádek 1 až řádek 3 pro blížící se a předjíždějící vozidla (symetrické světlo), uvedou se příslušné informace v bodě 18.5 sdělení v příloze 1.
 6.3.7.2. Pokud lze požadavky bodu 6.3.7 splnit pouze pro pravostranný nebo pouze pro levostranný provoz, uvedou se příslušné informace v bodě 18.5 sdělení v příloze 1.
 6.4. Jiná ustanovení
 V případě systému nebo jeho části (částí), které mají seřiditelné jednotky osvětlení, se použijí ustanovení bodů 6.2 (potkávací světla) a 6.3 (dálková světla) na všechny polohy montáže uvedené v bodě 2.1.3 tohoto předpisu (rozsah seřízení). Ověřování se provede tímto postupem:
 6.4.1.
 Každá uvedená poloha je pomocí zkušebního goniometru vyzkoušena vzhledem k přímce spojující referenční střed a bod HV na měřicí stěně. Seřiditelný systém nebo jeho část (části) se poté umístí do polohy, v níž osvětlení na měřicí stěně odpovídá příslušným požadavkům pro nasměrování.
 6.4.2.
 Je-li systém nebo jeho část (části) původně upevněn podle bodu 6.4.1, musí zařízení nebo jeho část (části) splňovat příslušné fotometrické parametry uvedené v bodech 6.2 a 6.3.
 6.4.3.
 K doplňujícím zkouškám se přistoupí poté, co se odrážeč/systém nebo jeho část (části) vychýlí svisle o ± 2 stupně, nebo alespoň do maximální polohy, je-li menší než 2 stupně, vzhledem ke své původní poloze, a to prostřednictvím zařízení pro seřízení systému nebo jeho části (částí). Po přesměrování systému nebo jeho části (částí) jako celku (například pomocí goniometru) do odpovídajícího opačného směru se světlo vyzařované do níže uvedených směrů změří a nesmí přesáhnout předepsané meze:
 6.4.3.1.
 potkávací světlo: body B50L a 75R, případně 50R;
 dálkové světlo: IM a bod HV (procentní podíl IM).
 6.4.4.
 Pokud žadatel uvedl více než jednu polohu montáže, postup podle bodů 6.4.1


text:
až 6.4.3 se zopakuje pro všechny další polohy.
 6.4.5.
 Pokud žadatel nepožádal o zvláštní polohu montáže, nasměruje se systém nebo jeho část (části) pro měření podle bodů 6.2 (potkávací světla) a 6.3 (dálková světla), přičemž zařízení pro seřízení systému nebo jeho části (částí) se nachází ve středové poloze. Doplňující zkouška podle bodu 6.4.3 se provede poté, co je systém nebo jeho části pomocí zařízení pro seřízení vychýlen do mezních poloh (namísto vychýlení o ± 2 stupně).
 6.4.6.
 Ve formuláři podle vzoru v příloze 1 tohoto předpisu se uvede, která jednotka (jednotky) osvětlení vytvářejí „rozhraní“ podle definice v příloze 8 tohoto předpisu, které ozařuje plochu mezi 6 stupni vlevo a 4 stupni vpravo a nad vodorovnou přímkou skloněnou o 0,8 stupně.
 6.4.7.
 Ve formuláři podle vzoru v příloze 1 tohoto předpisu se uvede, jaký režim (jaké režimy) potkávacích světel třídy E, pokud existují, splňuje (splňují) „soubor údajů“ podle tabulky 6 v příloze 3 tohoto předpisu.
 7. BARVA
 7.1. Vyzařované světlo musí být bílé.
 C. DALŠÍ SPRÁVNÍ USTANOVENÍ
 8. ZMĚNA TYPU SYSTÉMU A ROZŠÍŘENÍ SCHVÁLENÍ
 8.1. Každá změna typu systému se musí oznámit schvalovacímu orgánu, který typ systému schválil. Tento orgán pak může:
 8.1.1.
 buď usoudit, že není pravděpodobné, že by změny měly výrazný záporný vliv, a že systém v každém případě ještě vyhovuje požadavkům; nebo
 8.1.2.
 požadovat od technické zkušebny odpovědné za provedení zkoušek další zkušební protokol.
 8.2. Potvrzení nebo zamítnutí schválení typu, s uvedením změn, se postupem stanoveným v bodě 4.1.4 zašle smluvním stranám dohody, které uplatňují tento předpis.
 8.3. Schvalovací orgán, který rozšíření schválení typu vydal, přidělí každému formuláři sdělení, jímž se rozšíření schválení typu uděluje, pořadové číslo a informuje o této skutečnosti ostatní strany dohody z roku 1958, které uplatňují tento předpis; k tomu použije formulář sdělení podle vzoru v příloze 1 tohoto předpisu.
 9. SHODNOST VÝROBY
 Postupy pro shodnost výroby musí být v souladu s postupy stanovenými v dodatku 2 k dohodě (E/ECE/324-E/ECE/TRANS/505/Rev.2), přičemž musí být splněny tyto požadavky:
 9.1. Systém schválený podle tohoto předpisu musí být vyroben tak, aby byl shodný se schváleným typem tím, že splňuje požadavky stanovené v bodech 6 a 7.
 9.2. Musí být splněny minimální požadavky na postupy kontroly shodnosti výroby stanovené v příloze 5 tohoto předpisu.
 9.3. Musí být splněny minimální požadavky na výběr vzorků inspektorem stanovené v příloze 7 tohoto předpisu.
 9.4. Schvalovací orgán, který udělil schválení typu, může kdykoliv ověřit metody kontroly shodnosti používané v každém výrobním zařízení. Obvyklá četnost těchto kontrol je jednou za dva roky.
 9.5. Systémy nebo jejich část (části) se zjevnými vadami se neberou v úvahu.
 9.6. Referenční značka se nebere v úvahu.
 10. POSTIHY ZA NESHODNOST VÝROBY
 10.1. Pokud nejsou požadavky splněny nebo pokud systém nebo jeho část (části) opatřené značkou schválení typu neodpovídají schválenému typu, může být schválení typu systému udělené podle tohoto předpisu odejmuto.
 10.2. Pokud smluvní strana dohody, která uplatňuje tento předpis, odejme schválení typu, které dříve udělila, musí o tom okamžitě uvědomit ostatní smluvní strany, které uplatňují tento předpis, a to prostřednictvím formuláře sdělení podle vzoru v příloze 1 tohoto


text:
předpisu.
 11. DEFINITIVNÍ UKONČENÍ VÝROBY
 11.1. Pokud držitel schválení zcela ukončí výrobu typu systému schváleného podle tohoto předpisu, musí o tom informovat schvalovací orgán, který schválení udělil. Po obdržení takového sdělení informuje uvedený orgán prostřednictvím formuláře sdělení podle vzoru v příloze 1 tohoto předpisu ostatní smluvní strany dohody z roku 1958, které uplatňují tento předpis.
 12. NÁZVY A ADRESY TECHNICKÝCH ZKUŠEBEN ODPOVĚDNÝCH ZA PROVÁDĚNÍ SCHVALOVACÍCH ZKOUŠEK A NÁZVY A ADRESY SCHVALOVACÍCH ORGÁNŮ
 12.1. Smluvní strany dohody z roku 1958, které uplatňují tento předpis, sdělí sekretariátu Organizace spojených národů názvy a adresy technických zkušeben odpovědných za provádění schvalovacích zkoušek a schvalovacích orgánů, které udělují schválení a kterým se mají zasílat formuláře o udělení, rozšíření, zamítnutí či odnětí schválení nebo o definitivním ukončení výroby vydané v jiných zemích.
 13. Přechodná ustanovení
 13.1. Od data vstupu série změn 01 tohoto předpisu v platnost nesmí žádná ze smluvních stran, která jej uplatňuje, odmítnout udělit schválení podle tohoto předpisu ve znění série změn 01.
 13.2. Po dobu 60 měsíců od data vstupu série změn 01 tohoto předpisu v platnost, pokud jde o změny zavedené sérií změn 01 ohledně postupů fotometrických zkoušek zahrnujících systém sférických souřadnic a specifikaci hodnot svítivosti, a aby měly technické zkušebny možnost aktualizovat své zkušební zařízení, nesmí žádná smluvní strana, která uplatňuje tento předpis, odmítnout udělit schválení podle tohoto předpisu ve znění série změn 01, je-li použito stávající zkušební zařízení a hodnoty jsou převedeny patřičným způsobem a ke spokojenosti orgánu odpovědného za schválení typu.
 13.3. Po uplynutí 60 měsíců od data vstupu série změn 01 v platnost udělí smluvní strany, které uplatňují tento předpis, schválení pouze tehdy, splňuje-li systém požadavky tohoto předpisu ve znění série změn 01.
 13.4. Existující schválení pro systémy udělená podle tohoto předpisu před datem vstupu série změn 01 v platnost zůstávají v platnosti na dobu neurčitou.
 13.5. Smluvní strany, které uplatňují tento předpis, neodmítnou udělit rozšíření schválení podle předcházejících sérií změn tohoto předpisu.
 (1) Podle definice v Úplném usnesení o konstrukci vozidel (R.E.3.), dokument ECE/TRANS/WP.29/78/Rev.2, bod 2. www.unece.org/trans/main/wp29/wp29wgs/wp29gen/wp29resolutions.html
 (2) Pouze pro informaci. Ustanovení pro třídy potkávacích světel jsou určena pro tyto podmínky: třída C odpovídá základním potkávacím světlům, třída V pro použití v osvětlených oblastech, např. ve městech, třída E pro použití na silnicích, např. na dálnicích, třída W pro použití při špatném počasí, např. na mokré vozovce.
 (3) Uvést ve formuláři podle vzoru v příloze 1.
 (4) Uvést ve formuláři podle vzoru v příloze 10.
 (5) Rozlišovací čísla smluvních stran dohody z roku 1958 jsou uvedena v příloze 3 Úplného usnesení o konstrukci vozidel (R.E.3), dokument ECE/TRANS/WP.29/78/Rev.2/Amend.3. www.unece.org/trans/main/wp29/wp29wgs/wp29gen/wp29resolutions.html
 PŘÍLOHA 1
 Text obrazu
 SDĚLENÍ
 (Maximální formát: A4 (210×297 mm))
 (1)
 Vydal: název správního orgánu
 ve věci (2): udělení schválení
 rozšíření schválení
 zamítnutí schválení
 odnětí schválení
 definitivního ukončení výroby
 typu systému podle předpisu č. 123
 Schválení č Rozšíření č.:
 1. Obchodní název nebo značka systému:
 2. Označení typu systému výrobcem:
 3. Název a adresa výrobce:
 4. Případně název a adresa zástupce výrobce:
 5. Případně název a adresa zástupce výrobce:
 6. Technická zkušebna odpovědná za provedení schvalovacích zkoušek:
 7. Datum


text:
protokolu vystaveného touto zkušebnou:
 8. Číslo protokolu vydaného touto zkušebnou:
 9. Stručný popis:
 9.1. Kategorie, jak ji určuje příslušné označení (3)
 9.2. Číslo a kategorie vyměnitelných zdrojů světla
 9.2.1. Počet a zvláštní identifikační kód (kódy) LED modulu (modulů) a pro každý LED modul údaj o tom, zda je vyměnitelný či nikoliv:
 Počet
 Identifikace
 Vyměnitelný
 ano/ne (2)
 9.2.2. Případně počet a specifický identifikační kód (kódy) elektronického ovladače (ovladačů) zdroje světla
 9.2.3. Celkový skutečný světelný tok podle popisu v bodě 5.13 přesahuje hodnotu 2 000 lm: ano/ne (2)
 9.3. a) Údaje podle bodu 6.4.6 tohoto předpisu (jaká jednotka (jaké jednotky) osvětlení vyzařují „rozhraní“ podle definice v příloze 8 tohoto předpisu, které ozařuje plochu mezi 6 stupni vlevo a 4 stupni vpravo a nad vodorovnou přímkou skloněnou o 0,8 stupně)
 Text obrazu
 b) Seřízení „rozhraní“ bylo určeno v 10 m/25 m2.
 c) Stanovení minimální ostrosti „rozhraní“ bylo provedeno v 10 m/25 m2.
 9.4. Vozidlo (vozidla), pro něž je systém určen jako součást původní výbavy
 9.5. Je schválení požadováno pro systém, který nemá být součástí schválení typu vozidla podle předpisu č. 48? ano/ne (2)
 9.5.1. Pokud ano, dostatečné informace k identifikaci vozidla (vozidel), pro něž je systém určen
 9.6. Údaje podle bodu 6.4.7 tohoto předpisu (jaký režim (jaké režimy) potkávacích světel třídy E, pokud existují, splňuje (splňují) „soubor údajů“ podle tabulky 6 v příloze 3 tohoto předpisu)
 9.7. Je schválení požadováno pro systém, který má být montován pouze do vozidel, která umožňují stabilizaci/omezení napájení systému? ano/ne (2)
 9.8. Seřízení „rozhraní“ bylo určeno v 10 m/25 m2.
 Stanovení minimální ostrosti „rozhraní“ bylo provedeno v 10 m/25 m2.
 10. Umístění značky (značek) schválení typu:
 11. Důvod (důvody) pro rozšíření schválení:
 12. Schválení uděleno/rozšířeno/zamítnuto/odňato (2)
 13. Místo:
 14. Datum:
 15. Podpis:
 16. Seznam dokumentů uložených u schvalovacího orgánu, který schválení typu udělil, je přiložen k tomuto sdělení a lze jej obdržet na vyžádání.
 17. Systém je konstruován tak, aby produkoval potkávací světla (4):
 17.1. Třídy C Třídy V Třídy E Třídy W
 17.2. V tomto režimu (v těchto režimech), případně určených jejich označením (5)
 Režim č. C 1 Režim č. V ... Režim č. E ... Režim č. W ...
 Režim č. C ... Režim č. V ... Režim č. E ... Režim č. W ...
 Režim č. C ... Režim č. V ... Režim č. E ... Režim č. W ...
 17.3. Jsou-li níže uvedené jednotky osvětlení pod napětím (4) (5) (6) pro režim č. ...
 a) Nepoužije-li se žádné osvětlení v zatáčce:
 Levá strana č.1 č.3 č.5 č.7 č.9 č.11
 Pravá strana č.2 č.4 č.6 č.8 č.10 č.12
 b) Použije-li se osvětlení v zatáčce kategorie 1:
 Levá strana č.1 č.3 č.5 č.7 č.9 č.11
 Pravá strana č.2 č.4 č.6 č.8 č.10 č.12
 c) Použije-li se osvětlení v zatáčce kategorie 2:
 Levá strana č.1 č.3 č.5 č.7 č.9 č.11
 Pravá strana č.2 č.4 č.6 č.8 č.10 č.12
 Poznámka: Údaje uvedené v bodě 17.3 písm. a) až c) jsou rovněž nezbytné pro každý další režim.
 17.4. Jednotky osvětlení označené níže jsou pod napětím, pokud je systém v


text:
neutrálním stavu (4) (6)
 Levá strana č.1 č.3 č.5 č.7 č.9 č.11
 Pravá strana č.2 č.4 č.6 č.8 č.10 č.12
 17.5. Jednotky osvětlení uvedené níže jsou pod napětím podle změny strany dopravního provozu (4) (5) (6)
 Text obrazu
 a) Nepoužije-li se žádné osvětlení v zatáčce:
 Levá strana č.1 č.3 č.5 č.7 č.9 č.11
 Pravá strana č.2 č.4 č.6 č.8 č.10 č.12
 b) Použije-li se osvětlení v zatáčce kategorie 1:
 Levá strana č.1 č.3 č.5 č.7 č.9 č.11
 Pravá strana č.2 č.4 č.6 č.8 č.10 č.12
 c) Použije-li se osvětlení v zatáčce kategorie 2:
 Levá strana č.1 č.3 č.5 č.7 č.9 č.11
 Pravá strana č.2 č.4 č.6 č.8 č.10 č.12
 18. Systém je navržen pro dálková světla (4) (5) (6):
 18.1. ano ne
 18.2. V tomto režimu (v těchto režimech), případně určených jejich označením:
 Režim dálkových světel č. M 1
 Režim dálkových světel č. M ...
 Režim dálkových světel č. M ...
 18.3. Pokud jsou jednotky osvětlení uvedené níže pod napětím pro režim č. ...
 a) Nepoužije-li se žádné osvětlení v zatáčce:
 Levá strana č.1 č.3 č.5 č.7 č.9 č.11
 Pravá strana č.2 č.4 č.6 č.8 č.10 č.12
 b) Použije-li se osvětlení v zatáčce:
 Levá strana č.1 č.3 č.5 č.7 č.9 č.11
 Pravá strana č.2 č.4 č.6 č.8 č.10 č.12
 Poznámka: Údaje uvedené v bodě 18.3 písm. a) a b) jsou rovněž nezbytné pro každý další režim.
 18.4. Jednotky osvětlení označené níže jsou pod napětím, pokud je systém v neutrálním stavu (4) (6)
 Levá strana č.1 č.3 č.5 č.7 č.9 č.11
 Pravá strana č.2 č.4 č.6 č.8 č.10 č.12
 18.5. Je systém konstruován k tomu, aby zajišťoval adaptivní funkci dálkového světla?
 Pravostranný a levostranný provoz: ano ne
 Pravostranný a levostranný provoz (symetrické světlo): ano ne
 Pouze pravostranný provoz: ano ne
 Pouze levostranný provoz: ano ne
 (1) Rozlišovací číslo státu, který schválení udělil/rozšířil/zamítl/odňal (viz ustanovení o schválení v tomto předpisu).
 (2) Nehodící se škrtněte.
 (3) Uveďte příslušné označení, jak je stanoveno v souladu s tímto předpisem pro každou instalační jednotku nebo pro soubor instalačních jednotek.
 (4) Zaškrtněte odpovídající možnost.
 (5) Tento seznam rozšiřte v případě většího počtu režimů.
 (6) Tento seznam rozšiřte v případě většího počtu jednotek.
 PŘÍLOHA 2
 PŘÍKLADY USPOŘÁDÁNÍ ZNAČEK SCHVÁLENÍ
 Příklad 1
 a ≥ 8 mm (na skle)
 a ≥ 5 mm (na plastovém materiálu)
 Obrázek 1
 Obrázek 2
 Instalační jednotka systému opatřená jednou z výše znázorněných značek schválení byla schválena v Nizozemsku (E4) podle tohoto předpisu pod číslem schválení typu 19243 a splňuje požadavky tohoto předpisu v jeho původním znění (00). Potkávací světlo je konstruováno pouze pro pravostranný provoz. Písmena „CT“ (obrázek 1) značí, že jde o potkávací světlo s režimem osvětlení v zatáčce, písmena „CWR“ (obrázek 2) značí, že jde o potkávací světlo třídy C, potkávací světlo třídy W a dálkové světlo.
 Číslo 30 značí, že maximální svítivost dálkových světel je mezi 123 625 a 145 125 cd.
 Poznámka: Číslo schválení a doplňkové symboly se umístí v blízkosti kružnice kolem písmene „E“ buď nad písmenem „E“, nebo pod ním, nebo vpravo či vlevo od něj. Číslice čísla


text:
schválení musí být umístěny na téže straně písmene „E“ a směřovat týmž směrem.
 U čísla schválení by se neměly používat římské číslice, aby nedošlo k záměně s jinými symboly.
 Příklad 2
 Obrázek 3
 Obrázek 4a
 Obrázek 4b
 Instalační jednotka systému opatřená výše znázorněnou značkou schválení je v souladu s tímto předpisem, a to jak pokud jde o potkávací, tak o dálkové světlo, a je navržena takto:
 Obrázek 3: Potkávací světlo třídy C s potkávacím světlem třídy E pouze pro levostranný provoz.
 Obrázky 4a a 4b: Potkávací světlo třídy C a potkávací světlo třídy V pro oba systémy dopravního provozu pomocí vhodného seřízení optického prvku nebo zdroje světla na vozidle a dálkové světlo. Potkávací světlo třídy C, potkávací světlo třídy V a dálkové světlo musí splňovat ustanovení pro osvětlení v zatáčce, jak udává písmeno „T“. Pomlčka nad písmenem „R“ udává, že funkci dálkových světel zajišťuje na dané straně systému více než jedna instalační jednotka.
 Příklad 3
 Obrázek 5
 Obrázek 6
 Instalační jednotka opatřená výše znázorněnou značkou schválení obsahuje plastové rozptylové sklo a je v souladu s požadavky tohoto předpisu, pouze pokud jde o potkávací světlo, a je navržena takto:
 Obrázek 5: Potkávací světlo třídy C a potkávací světlo třídy W pro oba systémy dopravního provozu.
 Obrázek 6: Potkávací světlo třídy C s režimem osvětlení v zatáčce pouze pro pravostranný provoz.
 Příklad 4
 Obrázek 7
 Obrázek 8
 Obrázek 7: Instalační jednotka opatřená touto značkou schválení splňuje požadavky tohoto předpisu, pokud jde o potkávací světlo třídy C a potkávací světlo třídy V, a je navržena výhradně pro levostranný provoz.
 Obrázek 8: Instalační jednotka opatřená touto značkou schválení je (oddělenou) instalační jednotkou systému a splňuje požadavky tohoto předpisu, pouze pokud jde o dálkové světlo.
 Příklad 5
 Identifikace instalační jednotky obsahující plastové rozptylové sklo, která splňuje požadavky tohoto předpisu.
 Obrázek 9
 Obrázek 10
 Obrázek 9: Potkávací světlo třídy C a potkávací světlo třídy W, obě s režimem osvětlení v zatáčce, a dálkové světlo, navržena výhradně pro pravostranný provoz.
 Potkávací světlo a jeho režimy nesmí být v činnosti současně s dálkovým světlem a/nebo jiným sloučeným světlometem.
 Obrázek 10: Potkávací světlo třídy E a potkávací světlo třídy W, navržena výhradně pro pravostranný provoz, a dálkové světlo. Pomlčka nad písmeny „E“ a „W“ udává, že tyto třídy potkávacích světel jsou na dané straně systému zajištěny více než jednou instalační jednotkou.
 Příklad 6
 Zjednodušené označení pro skupinové, sdružené nebo sloučené světlomety schválené v souladu s jiným předpisem, než je tento předpis (obrázek 11). (Svislé a vodorovné přímky znázorňují tvar zařízení pro světelnou signalizaci. Nejsou součástí značky schválení.)
 Tyto dva příklady odpovídají dvěma instalačním jednotkám umístěným na jedné straně systému a nesoucím značku schválení, která obsahuje tyto prvky (vzor A nebo vzor B):
 Instalační jednotka č. 1
 Přední obrysové světlo schválené podle série změn 02 předpisu č. 7.
 Jedna nebo více jednotek osvětlení s potkávacím světlem třídy C v režimu osvětlení v zatáčce, které jsou navrženy tak, aby fungovaly s jednou nebo několika dalšími instalačními jednotkami na téže straně systému (jak udává pomlčka nad písmenem „C“), a potkávací světlo třídy


text:
V, obě navrženy pro pravostranný nebo levostranný provoz, a dálkové světlo o maximální svítivosti 123 625 až 145 125 cd, schválené v souladu s požadavky tohoto předpisu v jeho původním znění (00) a obsahující plastové rozptylové sklo.
 Denní potkávací světlo schválené v souladu s původním zněním předpisu č. 87.
 Přední směrová svítilna kategorie 1a schválená podle série změn 01 předpisu č. 6.
 Instalační jednotka č. 3
 Přední mlhový světlomet schválený v souladu se sérií změn 02 předpisu č. 19 nebo potkávací světlo třídy C s režimem osvětlení v zatáčce navržené pro pravostranný i levostranný provoz tak, aby fungovalo s jednou nebo několika dalšími instalačními jednotkami na dané straně systému, jak udává pomlčka nad písmenem „C“.
 Obrázek 11
 Instalační jednotka č. 1 systému
 Vzor B
 Vzor A
 Instalační jednotka č. 3 systému
 Příklad 7
 Uspořádání značek schválení týkající se systému (obrázek 12)
 Obrázek 12
 Instalační jednotka 1 (2) systému
 Instalační jednotka 3 (4) systému
 Příklad 7a
 Instalační jednotka 1 (2) systému
 Instalační jednotka 3 (4) systému
 Příklad 7b
 Tyto dva příklady odpovídají adaptivnímu systému předního osvětlení složenému ze dvou instalačních jednotek (zajišťujících stejné funkce) na stranách systému (jednotky č. 1 a 3 na levé straně a jednotky č. 2 a 4 na pravé straně).
 Instalační jednotka č. 1 (nebo č. 2) systému opatřená výše uvedenými značkami schválení, která splňuje požadavky tohoto předpisu (série změn 00), pokud jde o potkávací světlo třídy C navržené pro levostranný dopravní provoz a současně o dálkové světlo o maximální svítivosti 123 625 až 145 125 cd (jak udává číslice 30), sloučená s přední směrovou svítilnou kategorie 1a schválenou v souladu se sérií změn 01 předpisu č. 6.
 V příkladu 7a obsahuje instalační jednotka č. 1 (nebo č. 2) systému potkávací světlo třídy C s režimem osvětlení v zatáčce, potkávací světlo třídy W, potkávací světlo třídy V a potkávací světlo třídy E. Pomlčka nad písmenem „C“ udává, že potkávací světlo třídy C zajišťují dvě instalační jednotky na dané straně systému.
 Instalační jednotka č. 3 (nebo č. 4) je konstruována tak, aby zajišťovala druhou část potkávacího světla třídy C na dané straně systému, jak udává pomlčka nad písmenem „C“.
 V příkladu 7b je instalační jednotka č. 1 (nebo č. 2) systému konstruována tak, aby zajišťovala potkávací světlo třídy C, potkávací světlo třídy W a potkávací světlo třídy E. Pomlčka nad písmenem „W“ udává, že potkávací světlo třídy W zajišťují dvě instalační jednotky na dané straně systému. Písmeno „T“ napravo za seznamem symbolů (a nalevo od čísla schválení) udává, že každé světlo, tzn. potkávací světlo třídy C, potkávací světlo třídy W, potkávací světlo třídy E a dálkové světlo, má režim osvětlení v zatáčce.
 Instalační jednotka č. 3 (nebo č. 4) systému je konstruována tak, aby zajišťovala druhou část potkávacího světla třídy W na dané straně systému (jak udává pomlčka nad písmenem „W“) a potkávacího světla třídy V.
 Příklad 8
 Uspořádání značek schválení týkající se obou stran systému (obrázek 13)
 Tento příklad ukazuje systém adaptivního předního osvětlení složeného ze dvou instalačních jednotek na levé straně vozidla a z jedné instalační


text:
jednotky na pravé straně.
 Obrázek 13
 Pravá strana systému/vozidla
 Levá strana systému/vozidla
 Systém opatřený výše znázorněnou značkou schválení splňuje požadavky tohoto předpisu (původního znění předpisu), pokud jde o potkávací světlo pro levostranný provoz i o dálkové světlo, jehož maximální svítivost je 86 250 až 101 250 cd (jak udává číslice 30), sloučené s přední směrovou svítilnou kategorie 1a schválenou v souladu se sérií změn 01 předpisu č. 6 a předním obrysovým světlem schváleným v souladu se sérií změn 02 předpisu č. 7.
 Instalační jednotka č. 1 systému (levá strana) je konstruována tak, aby přispívala k potkávacímu světlu třídy C a potkávacímu světlu třídy E. Pomlčka nad písmenem „C“ udává, že potkávací světlo třídy C zajišťuje na dané straně systému více než jedna instalační jednotka. Písmeno „T“ napravo za seznamem symbolů udává, že jak potkávací světlo třídy C, tak potkávací světlo třídy E má režim osvětlení v zatáčce.
 Instalační jednotka č. 3 systému (levá strana) je konstruována tak, aby zajišťovala druhou část potkávacího světla třídy C z dané strany (jak udává pomlčka nad písmenem „C“) a potkávací světlo třídy W.
 Instalační jednotka č. 2 systému (pravá strana) je konstruována tak, aby přispívala k potkávacímu světlu třídy C, potkávacímu světlu třídy E, která obě mají režim osvětlení v zatáčce, a potkávacímu světlu třídy W.
 Poznámka: V příkladech 6 a 7 musí být jednotlivé instalační jednotky systému označeny týmž číslem schválení.
 Obrázek 14
 LED moduly
 MD E3 17325
 LED modul označený výše uvedeným identifikačním kódem modulu zdroje světla byl schválen společně se systémem AFS původně schváleným v Itálii (E3) pod číslem schválení 17325.
 PŘÍLOHA 3
 FOTOMETRICKÉ PARAMETRY POTKÁVACÍCH SVĚTEL (*1)
 Pro účely této přílohy se použijí tyto definice:
 „nad“ znamená pouze „nad“ ve svislém směru;
 „pod“ znamená pouze „pod“ ve svislém směru.
 Úhlové polohy jsou vyjádřeny ve stupních (°) nad (U) nebo pod (D) vzhledem k přímce H-H a napravo (R) nebo nalevo (L) od přímky V-V.
 Obrázek 1
 Úhlové polohy fotometrických parametrů pro potkávací světlo (pro pravostranný provoz)
 Segm. 10
 Segm. 20
 Segm.
 Pásmo III a
 Pásmo III b
 stupně R
 stupně L
 stupně D
 stupně U
 Tabulka 1
 Fotometrické parametry potkávacích světel
 Poloha/stupně (°)
 Potkávací světlo
 Uvedené parametry jsou vyjádřeny v cd
 Vodorovně
 Svisle
 Třída C
 Třída V
 Třída E
 Třída W
 Č.
 Prvek
 v/
 od
 do
 na
 min.
 max.
 min.
 max.
 min.
 max.
 min.
 max.
 Část A
 1
 B50L
 L
 3,43
 U
 0,57
 50 (4)
 350
 50
 350
 50
 625 (7)
 50
 625
 2
 HV
 V
 H
 50 (4)
 625
 50
 625
 50
 50
 3
 BR
 R
 2,5
 U
 1
 50 (4)
 1 750
 50
 880
 50
 1 750
 50
 2 650
 4
 Segment BRR
 R
 8
 R
 20
 U
 0,57
 50 (4)
 3 550
 880
 3 550
 5 300
 5
 Segment BLL
 L
 8
 L
 20
 U
 0,57
 50 (4)
 625
 880
 880
 880
 6
 P
 L
 7
 H
 63
 63
 7
 Pásmo III (jak je specifikováno v tabulce 3)
 625
 625
 880
 880
 8a
 S50 + S50LL + S50RR (5)
 U
 4
 190 (6)
 190 (6)
 190 (6)


text:
9a
 S100 + S100LL + S100RR (5)
 U
 2
 375 (6)
 375 (6)
 375 (6)
 10
 50 R
 R
 1,72
 D
 0,86
 5 100
 11
 75 R
 R
 1,15
 D
 0,57
 10 100
 15 200
 20 300
 12
 50 V
 V
 D
 0,86
 5 100
 5 100
 10 100
 10 100
 13
 50 L
 L
 3,43
 D
 0,86
 3 550
 13 200 (8)
 3 550
 13 200 (8)
 6 800
 6 800
 26 400 (8)
 14
 25 LL
 L
 16
 D
 1,72
 1 180
 845
 1 180
 3 400
 15
 25 RR
 R
 11
 D
 1,72
 1 180
 845
 1 180
 3 400
 16
 Segment 20 a pod
 L
 3,5
 V
 D
 2
 17 600 (2)
 17
 Segment 10 a pod
 L
 4,5
 R
 2,0
 D
 4
 12 300 (1)
 12 300 (1)
 12 300 (1)
 7 100 (2)
 18
 Imax
 (3)
 16 900
 44 100
 8 400
 44 100
 16 900
 79 300 (7)
 29 530
 70 500 (2)
 Část B (režimy osvětlení v zatáčce): Použije se tabulka 1 část A po nahrazení řádků č. 1, 2, 7, 13 a 18 níže uvedenými řádky
 Část B
 1
 B50L
 L
 3,43
 U
 0,57
 50 (4)
 530
 530
 790
 2
 HV (4)
 50 (4)
 880
 880
 7
 Pásmo III (jak je specifikováno v tabulce 3)
 880
 880
 880
 880
 13
 50L
 L
 3,43
 D
 0,86
 1 700
 1 700
 3 400
 3 400
 18
 Imax
 10 100
 44 100
 5 100
 44 100
 10 100
 79 300 (7)
 20 300
 70 500 (2)
 Tabulka 2
 Prvky, úhlová poloha/hodnota potkávacích světel a doplňkové požadavky
 Potkávací světlo třídy C
 Potkávací světlo třídy V
 Potkávací světlo třídy E
 Potkávací světlo třídy W
 Č.
 Označení části světelného paprsku a požadavky
 Vodorovně
 Svisle
 Vodorovně
 Svisle
 Vodorovně
 Svisle
 Vodorovně
 Svisle
 2.1.
 Úhlová poloha/hodnota ve stupních pro segment Imax
 Maximální svítivost v „segmentu Imax“, jak je uvedena v této tabulce, musí být v mezích stanovených v tabulce 1, řádku č. 18.
 0,5 L až 3 R
 0,3 D až 1,72 D
 0,3 D až 1,72 D
 0,5 L až 3 R
 0,1 D až 1,72 D
 0,5 L až 3 R
 0,3 D až 1,72 D
 2.2.
 „Rozhraní“ a jeho část(i) musí:
 a)
 splňovat požadavky bodu 1 přílohy 8 tohoto předpisu a
 b)
 mít takovou polohu, aby „vodorovná část“ byla
 při V = 0,57 D
 ne nad 0,57 D ne pod 1,3 D
 ne nad 0,23 D (9) ne pod 0,57 D
 ne nad 0,23 D ne pod 0,57 D
 Tabulka 3
 Pásma III potkávacích světel, údaje o vrcholech
 Úhlová poloha ve stupních (°)
 Vrchol č.
 1
 2
 3
 4
 5
 6
 7
 8
 Pásmo IIIa
 pro potkávací světlo třídy C nebo třídy V
 Vodorovně
 8 L
 8 L
 8 R
 8 R
 6 R
 1,5 R
 V-V
 4 L
 Svisle
 1 U
 4 U
 4 U
 2 U
 1,5 U
 1,5 U
 H-H
 H-H
 Pásmo IIIb
 pro potkávací světlo třídy W nebo třídy E
 Vodorovně
 8 L
 8 L
 8 R
 8 R
 6 R
 1,5 R


text:
0,5 L
 4 L
 Svisle
 1 U
 4 U
 4 U
 2 U
 1,5 U
 1,5 U
 0,34 U
 0,34 U
 Tabulka 4
 Doplňková ustanovení pro potkávací světlo třídy W, vyjádřeno v cd
 4.1.
 Definice segmentů E, F1, F2 a F3 (neuvedených na obrázku 1) a příslušné požadavky
 Povolené maximum je 175 cd: a) na segment E v 10° U mezi 20° L a 20° R a b) na tři svislé segmenty (F1, F2 a F3) na vodorovné polohy 10° L, V a 10° R, všechny tři od 10° U do 60° U.
 4.2.
 Alternativní/dodatečný soubor požadavků pro Imax, segment 20 a segment 10:
 použije se část A nebo B tabulky 1, avšak maximální předepsané hodnoty v řádcích č. 16, 17 a 18 jsou nahrazeny řádky uvedenými níže.
 Pokud je v souladu se specifikacemi žadatele podle bodu 2.2.2 písm. e) tohoto předpisu potkávací světlo třídy W konstruováno tak, aby vyzařovalo na segment 20 a pod něj ne více než 8 800 cd a na segment 10 a pod něj ne více než 3 550 cd, nesmí konstrukční hodnota Imax uvedeného světelného paprsku přesáhnout 88 100 cd.
 Tabulka 5
 Požadavky na horní část, úhlová poloha bodů měření
 Označení bodu
 S50LL
 S50
 S50RR
 S100LL
 S100
 S100RR
 Úhlová poloha ve stupních
 4 U/8 L
 4 U/V-V
 4 U/8 R
 2 U/4 L
 2 U/V-V
 2 U/4 R
 Tabulka 6
 Doplňkové požadavky na potkávací světlo třídy E
 Použijí se části A nebo B tabulky 1 a rovněž tabulka 2, avšak řádky č. 1 a 18 tabulky 1 a bod 2.2 tabulky 2 jsou nahrazeny tak, jak je stanoveno níže.
 Položka
 Označení
 Řádek 1 tabulky 1, část A nebo B
 Řádek 18 tabulky 1, část A nebo B
 Bod 2.2 tabulky 2
 Č.
 Soubor údajů
 EB50L v cd
 Imax v cd
 Poloha vodorovné části rozhraní ve stupních
 max
 max
 ne nad
 6.1.
 E1
 530
 70 500
 0,34 D
 6.2.
 E2
 440
 61 700
 0,45 D
 6.3.
 E3
 350
 52 900
 0,57 D
 Tabulka 7
 Požadavky týkající se adaptivní funkce dálkového světla podle bodu 6.3.7 tohoto předpisu
 Část A
 Zkušební bod
 Poloha/stupně
 Max. svítivost (*3)
 Vodorovně
 Svisle
 (cd)
 Čára 1 vlevo
 Blížící se vozidlo ve vzdálenosti 50 m v případě pravostranného provozu
 4,8° L až 2° L
 0,57° nahoru
 625
 Čára 1 vpravo
 Blížící se vozidlo ve vzdálenosti 50 m v případě levostranného provozu
 2° R až 4,8° R
 0,57° nahoru
 625
 Čára 2 vlevo
 Blížící se vozidlo ve vzdálenosti 100 m v případě pravostranného provozu
 2,4° L až 1° L
 0,3° nahoru
 1 750
 Čára 2 vpravo
 Blížící se vozidlo ve vzdálenosti 100 m v případě levostranného provozu
 1° R až 2,4° R
 0,3° nahoru
 1 750
 Čára 3 vlevo
 Blížící se vozidlo ve vzdálenosti 200 m v případě pravostranného provozu
 1,2° L až 0,5° L
 0,15° nahoru
 5 450
 Čára 3 vpravo
 Blížící se vozidlo ve vzdálenosti 200 m v případě levostranného provozu
 0,5° R až 1,2° R
 0,15° nahoru
 5 450
 Čára 4
 Předjíždějící vozidlo ve vzdálenosti 50 m v případě pravostranného provozu


text:
1,7° L až 1,0° R
 0,3° nahoru
 1 850
 > 1,0° R až 1,7° R
 2 500
 Čára 4
 Předjíždějící vozidlo ve vzdálenosti 50 m v případě levostranného provozu
 1,7° R až 1,0° L
 1 850
 > 1,0° L až 1,7° L
 2 500
 Čára 5
 Předjíždějící vozidlo ve vzdálenosti 100 m v případě pravostranného provozu
 0,9° L až 0,5° R
 0,15° nahoru
 5 300
 > 0,5° R až 0,9° R
 7 000
 Čára 5
 Předjíždějící vozidlo ve vzdálenosti 100 m v případě levostranného provozu
 0,9° R až 0,5° L
 5 300
 > 0,5° L až 0,9° L
 7 000
 Čára 6
 Předjíždějící vozidlo ve vzdálenosti 200 m v případě levostranného provozu a pravostranného provozu
 0,45° L až 0,45° R
 0,1° nahoru
 16 000
 Část B
 Zkušební bod
 Poloha/stupně (*2)
 Min. svítivost (*3)
 Vodorovně
 Svisle
 (cd)
 50R
 1,72 R
 D 0,86
 5 100
 50V
 V
 D 0,86
 5 100
 50L
 3,43 L
 D 0,86
 2 550
 25LL
 16 L
 D 1,72
 1 180
 25RR
 11 R
 D 1,72
 1 180
 (*1) Poznámka: postup měření je stanoven v příloze 9 tohoto předpisu.
 (1) Maximálně 15 900 cd, je-li systém konstruován tak, aby zajišťoval i potkávací světlo třídy W.
 (2) Uplatní se rovněž požadavky podle tabulky 4.
 (3) Uplatní se rovněž požadavky podle tabulky 2 („segment Imax“).
 (4) Podíl každé strany systému (pro segment BLL a BRR: alespoň jeden bod), měřený podle přílohy 9 tohoto předpisu, musí činit nejméně 50 cd.
 (5) Požadavky na polohu podle tabulky 5.
 (6) Jeden pár obrysových světel zabudovaný do systému nebo určený k montáži společně se systémem může být spuštěn v souladu s údaji žadatele.
 (7) Uplatní se rovněž požadavky podle tabulky 6.
 (8) Maximální hodnotu lze vynásobit hodnotou 1,4, je-li podle popisu výrobce zaručeno, že tato hodnota nebude při použití překročena. To lze zaručit buď prostřednictvím systému, nebo, pokud je použití systému vyhrazeno pouze pro vozidla, zajištěním odpovídající(ho) stabilizace/omezení napájení systému, jak je uvedeno ve formuláři sdělení.
 (9) Uplatní se rovněž požadavky podle tabulky 6.
 (*2) Úhlové polohy jsou uvedeny pro pravostranný provoz.
 (*3) Fotometrické parametry pro každý jednotlivý bod měření (úhlovou polohu) této funkce osvětlení se použijí na polovinu součtu jednotlivých naměřených hodnot ze všech jednotek osvětlení systému pro tuto funkci.
 Každá z čar vymezených v části A tabulky 7 ve spojení se zkušebními body předepsanými v části B tabulky 7 se měří individuálně podle signálu produkovaného generátorem signálu.
 Pokud je potkávací světlo, jež splňuje požadavky bodu 6.2 tohoto předpisu, neustále v činnosti ve spojení s adaptivní funkcí dálkového světla, fotometrické parametry uvedené v části B tabulky 7 se nepoužijí.
 PŘÍLOHA 4
 ZKOUŠKY STABILITY FOTOMETRICKÝCH VLASTNOSTÍ SYSTÉMŮ ZA PROVOZU – ZKOUŠKY ÚPLNÝCH SYSTÉMŮ
 Zkoušky úplných systémů
 Poté, co byly za použití postupů uvedených v tomto předpisu změřeny fotometrické parametry u dálkového světla v bodě Imax a u potkávacího světla v bodech 25L, 50 V a B50L (nebo R), zkouší se na vzorku úplného systému stabilita fotometrických vlastností za provozu.
 Pro účely této přílohy se použijí tyto definice:
 a)
 „úplným systémem“ se rozumí úplná pravá


text:
a levá strana systému včetně elektronického ovladače (elektronických ovladačů) zdroje světla a/nebo zařízení pro napájení a provozování a rovněž přilehlé části karoserie a světlomety, které by mohly ovlivnit rozptyl tepla. Každá instalační jednotka systému, případně světlomet (světlomety) a/nebo LED modul úplného systému mohou být zkoušeny zvlášť;
 b)
 „zkušebním vzorkem“ se v níže uvedeném textu rozumí buď „úplný systém“, nebo instalační jednotka předložená ke zkoušce;
 c)
 „zdrojem světla“ se rozumí rovněž každé jednotlivé vlákno žárovky, LED moduly nebo části LED modulu vyzařující světlo.
 Zkoušky se provedou:
 a)
 v suchém a klidném prostředí při okolní teplotě 23 °C ± 5 °C, přičemž zkušební vzorek je namontován na podstavě, která představuje správnou montáž na vozidle;
 b)
 v případě vyměnitelných zdrojů světla: za použití sériově vyrobeného žárovkového zdroje světla zahořeného po dobu alespoň jedné hodiny nebo sériově vyrobeného výbojkového zdroje světla zahořeného po dobu alespoň 15 hodin nebo sériově vyrobeného LED modulu zahořeného po dobu alespoň 48 hodin a ochlazeného před začátkem zkoušky na okolní teplotu v souladu s tímto předpisem. Použijí se LED moduly dodané žadatelem;
 c)
 v případě systému zajišťujícího adaptivní funkci dálkového světla musí být dálkové světlo, pokud je v činnosti, rozsvíceno na maximum.
 Měřicí zařízení musí být rovnocenné zařízení použitému při schvalovacích zkouškách zkušebních vzorků systému. Před každou další zkouškou musí být systém nebo jeho část (části) uveden (uvedeny) do neutrálního stavu.
 Zkušební vzorek se uvede do činnosti na potkávacím světle, aniž by byl odmontován ze zkušební podstavy nebo aniž by byl vůči této podstavě seřízen. Použitý zdroj světla musí být zdrojem světla kategorie, která je pro daný světlomet určena.
 1. Zkouška stability fotometrických vlastností
 1.1. Čistý zkušební vzorek
 Každý zkušební vzorek se ponechá v činnosti po dobu 12 hodin, jak je popsáno v bodě 1.1.1, a kontroluje se, jak je předepsáno v bodě 1.1.2.
 1.1.1. Zkušební postup
 1.1.1.1. Sled zkoušek
 a)
 Pokud je zkušební vzorek konstruován tak, aby zajišťoval pouze jednu funkci osvětlení (potkávací nebo dálkové světlo) a pouze jednu třídu v případě potkávacích světel, je (jsou) odpovídající zdroj (zdroje) světla zapnut (zapnuty) na dobu (1) stanovenou v bodě 1.1.
 b)
 Pokud zkušební vzorek zajišťuje více než jednu funkci nebo více než jednu třídu potkávacích světel v souladu s tímto předpisem a pokud žadatel prohlásí, že každá specifikovaná funkce nebo třída potkávacích světel zkušebního vzorku má svůj vlastní zdroj světla (své vlastní zdroje světla), které jsou spouštěny střídavě (2), provede se zkouška podle této podmínky tak, že se uvede do chodu (1) ten režim každé specifikované funkce nebo třídy potkávacích světel, který má nejvyšší spotřebu energie, postupně po tutéž (stejnoměrně rozdělenou) dobu stanovenou v bodě 1.1.
 Ve všech ostatních případech (1) (2) se zkušební vzorek podrobí níže popsanému cyklu pro každý režim potkávacích světel třídy C, třídy V, třídy E a třídy W, ať už zkušební vzorek zajišťuje částečně, nebo celkově jakýkoli z těchto režimů, po tutéž (stejnoměrně rozdělenou) dobu stanovenou v bodě 1.1:
 nejdříve 15 minut, například pro potkávací světla třídy C spuštěná v režimu nejvyšší spotřeby energie, za podmínek odpovídajících jízdě na rovné vozovce;
 5 minut pro


text:
potkávací světla zapnutá ve stejném režimu jako předchozí, avšak kromě toho se zapnutými všemi zdroji světla (3) zkušebního vzorku, které lze spustit současně, podle údajů žadatele.
 Po uplynutí uvedené (stejnoměrně rozdělené) doby stanovené v bodě 1.1 se uvedený zkušební postup provede s druhou, třetí a čtvrtou třídou potkávacích světel, v příslušných případech, ve výše stanoveném pořadí.
 c)
 V případě, že zkušební vzorek obsahuje jiné sloučené funkce osvětlení, musí být každá jednotlivá funkce uvedena do činnosti současně po dobu stanovenou v písmeni a) nebo b) pro každou z funkcí osvětlení v souladu s doporučením výrobce.
 d)
 V případě, že je zkušební vzorek konstruován tak, aby zajišťoval potkávací světlo v režimu osvětlení v zatáčce nebo v režimu nebo s funkcí, jež jsou spuštěny na krátkou dobu, přičemž je pod napětím doplňkový zdroj světla, musí být tento zdroj světla spuštěn současně po dobu 1 minuty a vypnut po dobu 9 minut pouze během spuštění potkávacích světel, jak je uvedeno v písmeni a) nebo b).
 1.1.1.2. Zkušební napětí
 Napětí na svorkách zkušebního vzorku se použije takto:
 a)
 V případě vyměnitelného žárovkového zdroje (žárovkových zdrojů) světla fungujícího (fungujících) přímo podle podmínek systému napětí vozidla: zkouška se provede podle situace při napětí 6,3 V, 13,2 V nebo 28,0 V, pokud žadatel nespecifikoval, že zkušební vzorek může být použit při jiném napětí. V tom případě se zkouška provede s žárovkovým zdrojem světla s nejvyšším možným napětím, jaké je možno použít.
 b)
 V případě vyměnitelného výbojkového zdroje (výbojkových zdrojů) světla: zkušební napětí elektronického ovladače zdroje světla činí 13,2 + 0,1 V pro vozidlo pracující s napětím 12 V, nejsou-li v žádosti o schválení uvedeny jiné údaje.
 c)
 V případě nevyměnitelného zdroje světla fungujícího přímo za podmínek systému napětí vozidla: všechna měření jednotek osvětlení vybavených nevyměnitelnými zdroji světla (žárovkové zdroje světla a/nebo jiné) se provedou při napětích 6,3 V, 13,2 V nebo 28,0 V nebo při jiném napětí systému vozidla, podle specifikací žadatele.
 d)
 V případě vyměnitelných nebo nevyměnitelných zdrojů světla fungujících nezávisle na napájecím napětí vozidla a zcela ovládaných systémem nebo v případě zdrojů světla spouštěných prostřednictvím zařízení pro napájení a provozování se výše uvedená zkušební napětí použijí na vstupní svorky uvedeného zařízení. Zkušební laboratoř může od výrobce požadovat zařízení pro napájení a provozování nebo speciální napájecí zařízení potřebné k napájení zdroje (zdrojů) světla.
 e)
 LED modul (moduly) se měří při napětí 6,3 V, 13,2 V nebo 28 V, není-li v tomto předpise stanoveno jinak. LED modul (moduly) ovládaný (ovládané) elektronickým ovladačem zdroje světla se měří podle specifikací žadatele.
 f)
 Jsou-li signální svítilny skupinové, sdružené nebo sloučené ve zkušebním vzorku a provozované při napětích jiných, než jsou jmenovitá napětí o hodnotách 6 V, 12 V nebo 24 V, napětí se upraví podle pokynů výrobce, aby tato svítilna vykazovala řádnou fotometrickou funkci.
 1.1.2. Výsledky zkoušek
 1.1.2.1. Vizuální kontrola:
 Poté, co se teplota zkušebního vzorku ustálila na okolní teplotě, očistí se rozptylové sklo zkušebního vzorku a případné vnější sklo čistou zvlhčenou bavlněnou tkaninou. Potom se prohlédne, přičemž na rozptylovém skle zkušebního vzorku ani na případném vnějším skle nesmí být patrné


text:
žádné pokřivení, deformace, praskliny ani změny barvy.
 1.1.2.2. Fotometrická zkouška:
 Aby byly splněny požadavky tohoto předpisu, ověří se fotometrické parametry v těchto bodech:
 pro potkávací světla třídy C a pro každou jinou specifikovanou třídu potkávacích světel: 50 V, B50L a případně 25RR.
 U dálkových světel v neutrálním stavu: bod Imax.
 Může být nutné provést nové nasměrování z důvodu možné deformace podstavy zkušebního vzorku teplem (pro změnu polohy rozhraní viz bod 2 této přílohy).
 S výjimkou bodů B50L činí přípustný rozdíl mezi fotometrickými vlastnostmi a hodnotami naměřenými před zkouškou 10 % (zahrnuje i odchylky fotometrického postupu). Hodnota změřená v bodě B50L nesmí překročit fotometrický parametr naměřený před zkouškou o více než 170 cd.
 1.2. Znečištěný zkušební vzorek
 Po zkoušení podle bodu 1.1 se zkušební vzorek po přípravě podle bodu 1.2.1 ponechá po dobu 1 hodiny v činnosti pro každou funkci nebo třídu potkávacího světla (4), jak je uvedeno v bodě 1.1.1, a zkontroluje se, jak je uvedeno v bodě 1.1.2; po každé zkoušce musí následovat dostatečně dlouhá doba potřebná pro jeho ochlazení.
 1.2.1. Příprava zkušebního vzorku
 Zkušební směs
 1.2.1.1. Pro systém nebo jeho části s vnějším rozptylovým sklem ze skla: směs vody a znečišťující látky, která se nanese na zkušební vzorek, má toto složení:
 9 hmotnostních dílů křemenného písku o velikosti částic 0–100 mikrometrů;
 1 hmotnostní díl rostlinného uhlíkového prachu z bukového dřeva s velikostí zrna 0–100 mikrometrů;
 0,2 hmotnostního dílu NaCMC (5) a
 5 hmotnostních dílů chloridu sodného (čistého 99 %);
 vhodné množství destilované vody o vodivosti < 1 μS/m.
 1.2.1.2. Pro systém nebo jeho části s vnějším rozptylovým sklem z plastu: směs vody a znečišťující látky, která se nanese na zkušební vzorek, má toto složení:
 a)
 9 hmotnostních dílů křemenného písku o velikosti částic 0–100 μm;
 b)
 1 hmotnostní díl rostlinného uhlíkového prachu z bukového dřeva s velikostí zrna 0–100 μm;
 c)
 0,2 hmotnostního dílu NaCMC (5);
 d)
 5 hmotnostních dílů chloridu sodného (čistého 99 %);
 e)
 13 hmotnostních dílů destilované vody o vodivosti ≤ 1 mS/m;
 f)
 2 ± 1 kapek povrchově aktivní látky (6).
 1.2.1.3. Směs nesmí být starší než 14 dní.
 1.2.1.4. Nanesení zkušební směsi na zkušební vzorek
 Zkušební směs se rovnoměrně nanese na celou plochu (plochy) zkušebního vzorku vyzařující světlo a nechá se zaschnout. Tento postup se opakuje tak dlouho, dokud hodnota osvětlení nepoklesne na 15–20 % hodnot naměřených za podmínek uvedených v této příloze ve všech těchto bodech:
 bod Imax pro dálkové světlo v neutrálním stavu;
 50 V pro potkávací světlo třídy C a pro každý z jeho stanovených režimů.
 2. Ověření změny svislé polohy „rozhraní“ vlivem tepla
 Při této zkoušce se ověřuje, zda svislý posun rozhraní vyvolaný působením tepla nepřekračuje hodnotu stanovenou pro systém nebo jeho část (části) vyzařující potkávací světlo třídy C (základní světlo) nebo pro každý předepsaný režim potkávacích světel.
 Skládá-li se zkušební vzorek z více než jedné jednotky osvětlení nebo z více než jednoho celku jednotek osvětlení, které vyzařují rozhraní, každá z nich se pro účely této zkoušky pokládá za zkušební vzorek a zkouší se zvlášť.
 Zkušební vzorek zkoušený podle


text:
bodu 1 se podrobí zkoušce popsané v bodě 2.1, aniž by byl odmontován ze zkušební podstavy nebo aniž by byl vůči této podstavě seřízen.
 Má-li zkušební vzorek pohyblivou optickou část, bere se pro tuto zkoušku v úvahu pouze poloha nejbližší střednímu úhlu ve svislé rovině a/nebo původní poloze v neutrálním stavu.
 Zkouška se omezí pouze na signály vstupních informací odpovídající jízdě na rovné vozovce.
 2.1. Zkouška
 Napětí se pro účely této zkoušky nastaví tak, jak je uvedeno v bodě 1.1.1.2.
 Zkušební vzorek se uvede do činnosti a zkouší se, když vyzařuje potkávací světlo třídy C, třídy V, třídy E a třídy W, podle situace.
 Poloha rozhraní se v jeho vodorovné části mezi přímkou V-V a svislicí procházející bodem B50L (nebo R) ověří 3 minuty (r3), resp. 60 minut (r60) po uvedení do činnosti.
 Výše uvedená změna polohy rozhraní se měří jakoukoliv metodou, která je přijatelně přesná a poskytuje reprodukovatelné výsledky.
 2.2. Výsledky zkoušek
 2.2.1. Výsledek vyjádřený v miliradiánech (mrad) se u světlometu potkávacího světla považuje za přijatelný, nepřekračuje-li absolutní hodnota Δ r1 = | r3 – r60 | zaznamenaná na světlometu 1,0 mrad (Δr1 ≤ 1,0 mrad) směrem nahoru a 2,0 mrad (Δr1 ≤ 2,0 mrad) směrem dolů.
 2.2.2. Je-li však tato hodnota:
 Směr pohybu
 Nahoru
 větší než 1,0 mrad, ale ne větší než 1,5 mrad:
 (1,0 mrad < ΔrI ≤ 1,5 mrad)
 Dolů
 větší než 2,0 mrad, ale ne větší než 3,0 mrad:
 (2,0 mrad < ΔrI ≤ 3,0 mrad)
 zkouší se podle bodu 2.1 další vzorek světlometu, který byl předtím kvůli stabilizaci polohy mechanických částí světlometu na zkušební podstavě představující správnou montáž na vozidle před zkouškou třikrát po sobě podroben níže popsanému cyklu:
 a)
 potkávací světlo je uvedeno do činnosti po dobu jedné hodiny (napětí se upraví podle bodu 1.1.1.2);
 b)
 doba jedné hodiny s vypnutým světlometem.
 Po uplynutí těchto tří cyklů se typ světlometu považuje za přijatelný, splňují-li absolutní hodnoty Δr naměřené u tohoto dalšího vzorku podle bodu 2.1 požadavky bodu 2.2.1.
 (1) Je-li „zkušební vzorek“ sdružen a/nebo sloučen se signálními svítilnami, musí být tyto signální svítilny zapnuty po celou dobu zkoušky, s výjimkou denní svítilny. V případě směrové svítilny musí být toto světlo v činnosti v blikavém režimu, přičemž poměr dob zapnuto/vypnuto je přibližně jedna ku jedné.
 (2) Rozsvícení doplňkových zdrojů světla za současného použití světelné houkačky se nepovažuje za obvyklé současné použití zdrojů světla.
 (3) I když se nežádá o schválení v souladu s tímto předpisem, musí se zohlednit všechny zdroje světla funkcí osvětlení, kromě těch, na něž se vztahuje poznámka pod čarou č. 2.
 (4) Potkávací světlo třídy W, pokud existuje, se nebere v úvahu pro jednotky osvětlení zajišťující potkávací světlo jiné třídy nebo jinou funkci osvětlení nebo se na nich podílející.
 (5) NaCMC značí sodnou sůl karboxymethylcelulózy, běžně označované jako CMC. NaCMC užívaná ve směsi nečistot má v 2 % roztoku při 20 °C stupeň substituce 0,6–0,7 a viskozitu 200–300 cP.
 (6) Přípustná odchylka u množství je důsledkem nutnosti získat takovou nečistotu, která se správně rozetře po všech typech plastových rozptylových skel.
 PŘÍLOHA


text:
5
 MINIMÁLNÍ POŽADAVKY NA POSTUPY KONTROL SHODNOSTI VÝROBY
 1. OBECNÉ INFORMACE
 1.1. Požadavky na shodnost se z mechanického a geometrického hlediska považují za splněné, pokud rozdíly nepřekračují nevyhnutelné výrobní odchylky v rámci požadavků tohoto předpisu. Tato podmínka platí také pro barvu.
 1.2. Pokud jde o fotometrické vlastnosti, shodnost hromadně vyráběných systémů se nezpochybní, jestliže při zkoušení fotometrických vlastností náhodně vybraného systému vybaveného zdrojem světla pod napětím a případně upraveným podle bodu 1 a 2 přílohy 9 tohoto předpisu:
 1.2.1.
 Žádná hodnota naměřená a opravená podle bodu 2 přílohy 9 tohoto předpisu se neodchyluje nepříznivě od hodnoty uvedené v tomto předpisu o více než 20 %.
 1.2.1.1.
 Pro níže uvedené hodnoty potkávacího světla a jeho režimů je maximální nepříznivá odchylka:
 a)
 pro maximální hodnoty v bodě B50L: 170 cd (odpovídá 20 %) a 255 cd (odpovídá 30 %);
 b)
 pro maximální hodnoty v pásmu III a na segmentu BLL: 255 cd (odpovídá 20 %) a 380 cd (odpovídá 30 %);
 c)
 pro maximální hodnoty na segmentech E, F1, F2 a F3: 170 cd (odpovídá 20 %) a 255 cd (odpovídá 30 %);
 d)
 pro minimální hodnoty v bodech BR, P, ve skupinách S 50+ S 50LL+ S 50RR, S 100+ S 100LL+ S 100RR a v bodech stanovených v poznámce pod čarou 4 v tabulce 1 v příloze 3 tohoto předpisu (B50L, BR, BRR, BLL): polovina předepsané hodnoty (odpovídá 20 %) a tři čtvrtiny předepsané hodnoty (odpovídá 30 %).
 1.2.1.2.
 U dálkového světla s bodem HV ležícím uvnitř izoluxy 0,75 Imax je pro fotometrické parametry v libovolném bodě měření podle bodu 6.3.2 tohoto předpisu dodržena u maximálních hodnot odchylka +20 % a u minimálních hodnot odchylka –20 %.
 1.2.2.
 Pokud výsledky výše uvedené zkoušky požadavky nesplňují, lze systém přesměrovat pod podmínkou, že osa světelného svazku se nevychýlí bočně o více než 0,5 stupně napravo nebo nalevo, ani o více než 0,2 stupně nahoru nebo dolů, vždy nezávisle a vzhledem k původnímu nasměrování.
 Tato ustanovení se neuplatní na jednotky osvětlení uvedené v bodě 6.3.1.1 tohoto předpisu.
 1.2.3.
 Pokud výsledky výše uvedených zkoušek nesplňují požadavky, zkoušky se zopakují s použitím jiného standardního (vzorového) zdroje světla a/nebo jiného zařízení pro napájení a provozování.
 1.3. K ověření změny svislé polohy „rozhraní“ potkávacího světla vlivem působení tepla se použije tato metoda:
 Jeden ze vzorků systémů se poté, co byl třikrát po sobě podroben cyklu podle bodu 2.2.2 přílohy 4, zkouší postupem uvedeným v bodě 2.1 přílohy 4.
 Systém je pokládán za vyhovující, pokud Δr nepřekračuje 1,5 mrad.
 Přesahuje-li tato hodnota 1,5 mrad, aniž by však přesáhla 2 mrad, zkouší se druhý vzorek a průměr absolutních hodnot naměřených pro oba vzorky pak nesmí přesáhnout 1,5 mrad.
 1.4. Musí být dodrženy chromatické souřadnice.
 2. MINIMÁLNÍ POŽADAVKY NA OVĚŘOVÁNÍ SHODNOSTI VÝROBCEM
 U každého typu systému provede držitel značky schválení v přiměřených intervalech přinejmenším níže uvedené zkoušky. Zkoušky se provedou v souladu s ustanoveními tohoto předpisu.
 Pokud některý ze vzorků nevyhoví v rámci daného typu zkoušky požadavkům, vyberou se a zkouší další vzorky. Výrobce přijme opatření k zajištění shodnosti dotčené


text:
výroby.
 2.1. Povaha zkoušek
 Zkoušky shodnosti se v tomto předpisu týkají fotometrických vlastností a ověřování změny svislé polohy rozhraní potkávacího světla vlivem tepla.
 2.2. Metody používané při zkouškách
 2.2.1. Zkoušky se v zásadě provádějí v souladu s metodami stanovenými v tomto předpise.
 2.2.2. Při jakékoli zkoušce shodnosti prováděné výrobcem lze se souhlasem příslušného orgánu odpovědného za schvalovací zkoušky použít rovnocenné metody. Výrobce odpovídá za prokázání toho, že použité metody jsou rovnocenné metodám stanoveným v tomto předpise.
 2.2.3. Použití bodů 2.2.1 a 2.2.2 vyžaduje pravidelnou kalibraci zkušebního zařízení a jeho korelaci s měřením, které provádí příslušný orgán.
 2.2.4. Ve všech případech jsou referenčními metodami metody uvedené v tomto předpise, zejména pro účely úředního ověřování a výběru vzorků.
 2.3. Výběr vzorků
 Vzorky systémů se vyberou náhodně z výroby stejnorodé šarže. Stejnorodou šarží se rozumí soubor systémů téhož typu definovaných podle výrobních postupů výrobce.
 Posouzení se obecně vztahuje na sériovou výrobu jednotlivých závodů. Výrobce však může soustředit záznamy týkající se stejného typu z různých závodů do jedné skupiny za předpokladu, že tyto závody provádějí svou činnost ve stejném systému kvality a se stejným řízením kvality.
 2.4. Měřené a zaznamenávané fotometrické vlastnosti
 U vzorků světlometů se provedou fotometrická měření v bodech stanovených v tomto předpise, přičemž se měření omezí na:
 body Imax, HV (1), „HL“ a „HR“ (2) pro dálková světla,
 body B50L, 50L, 50 V, případně 75R a 25LL pro potkávací světla (viz obrázek 1 v příloze 3).
 2.5. Kritéria přijatelnosti
 Výrobce je povinen zajistit, aby výsledky zkoušek byly statisticky vyhodnoceny a aby byla v součinnosti se schvalovacím orgánem definována kritéria přijatelnosti jeho výrobků tak, aby byly splněny specifikace pro ověřování shodnosti výrobků stanovené v bodě 9.1 tohoto předpisu.
 Kritéria přijatelnosti musí být taková, aby minimální pravděpodobnost vyhovění namátkové kontrole v souladu s přílohou 7 (první výběr vzorků) činila při 95 % spolehlivosti 0,95.
 (1) Pokud je dálkové světlo sloučené s potkávacím světlem, je HV pro dálkové světlo týmž měřicím bodem jako pro světlo potkávací.
 (2) Na přímce H-H leží bod HL 2,6 stupně vlevo a bod HR 2,6 stupně vpravo od bodu HV.
 PŘÍLOHA 6
 POŽADAVKY NA SYSTÉMY S ROZPTYLOVÝMI SKLY Z PLASTOVÉHO MATERIÁLU: ZKOUŠENÍ VZORKŮ ROZPTYLOVÉHO SKLA NEBO MATERIÁLU A ÚPLNÝCH SYSTÉMŮ NEBO ČÁSTI (ČÁSTÍ) SYSTÉMŮ
 1. VŠEOBECNÉ SPECIFIKACE
 1.1. Vzorky poskytnuté podle bodu 2.2.4 tohoto předpisu musí vyhovovat požadavkům uvedeným v bodech 2.1 až 2.5.
 1.2. Soubor vzorků úplných systémů nebo jejich části, poskytnutý podle bodu 2.2.3 tohoto předpisu, jejichž rozptylová skla jsou zhotovena z plastového materiálu, musí z hlediska materiálu rozptylového skla vyhovovat specifikacím uvedeným v bodě 2.6.
 1.3. Vzorky plastových rozptylových skel nebo vzorky materiálu se – případně společně s odrážečem, na nějž mají být namontovány – podrobí schvalovacím zkouškám podle časové posloupnosti uvedené v tabulce A v dodatku 1 k této příloze.
 1.4. Pokud však výrobce systému může prokázat, že výrobek již prošel zkouškami předepsanými v bodech 2.1 až 2.5 nebo odpovídajícími zkouškami podle jiného předpisu, není třeba tyto zkoušky opakovat; povinné jsou pak pouze zkoušky předepsané v tabulce B v dodatku 1.
 1.5. Pokud je systém


text:
nebo jeho část navržen(a) výhradně pro pravostranný provoz nebo výhradně pro levostranný provoz, mohou se zkoušky stanovené touto přílohou provést pouze na jednom vzorku podle přání žadatele.
 2. ZKOUŠKY
 2.1. Odolnost vůči změnám teploty
 2.1.1. Zkoušky
 Tři nové vzorky (rozptylová skla) se podrobí pěti cyklům změny teploty a vlhkosti (RH = relativní vlhkost) podle následujícího programu:
 3 hodiny při teplotě 40 °C ± 2 °C a relativní vlhkosti 85–95 %,
 1 hodina při teplotě 23 °C ± 5 °C a relativní vlhkosti 60–75 %,
 15 hodin při teplotě –30 °C ± 2 °C,
 1 hodina při teplotě 23 °C ± 5 °C a relativní vlhkosti 60–75 %,
 3 hodiny při 80 °C ± 2 °C,
 1 hodina při teplotě 23 °C ± 5 °C a relativní vlhkosti 60–75 %.
 Před touto zkouškou se vzorky uchovávají po dobu nejméně čtyř hodin při teplotě 23 °C ± 5 °C a relativní vlhkosti 60–75 %.
 Poznámka: Časové úseky jedné hodiny při 23 °C ± 5 °C zahrnují čas potřebný k přechodu z jedné teploty na druhou, aby se zabránilo vlivům teplotního šoku.
 2.1.2. Fotometrická měření
 2.1.2.1. Metoda
 Fotometrická měření se na vzorcích provádějí před zkouškou a po ní.
 Tato měření se provádějí podle přílohy 9 tohoto předpisu v těchto bodech:
 B50L a 50 V pro potkávací světlo třídy C,
 Imax pro dálkové světlo systému.
 2.1.2.2. Výsledky
 Rozdíl mezi fotometrickými parametry naměřenými u každého vzorku před zkouškou a po zkoušce nesmí překročit 10 %, včetně tolerancí fotometrické metody měření.
 2.2. Odolnost vůči atmosférickým vlivům a chemickým činidlům
 2.2.1. Odolnost vůči atmosférickým vlivům
 Tři nové vzorky (rozptylových skel nebo materiálu) se vystaví záření zdroje, u nějž je spektrální rozložení energie podobné jako u absolutně černého tělesa o teplotě mezi 5 500 a 6 000 K. Mezi zdroj a vzorky se umístí vhodné filtry tak, aby se co nejvíce omezilo záření o vlnových délkách kratších než 295 nm a delších než 2 500 nm. Vzorky se vystaví osvětlení o intenzitě 1 200 W/m2 ± 200 W/m2 po dobu potřebnou k tomu, aby obdržená světelná energie činila 4 500 MJ/m2 ± 200 MJ/m2. Teplota měřená na černém panelu uvnitř ohraničené plochy, umístěném na stejné úrovni jako vzorky, musí být 50 °C ± 5 °C. Pro zajištění rovnoměrného osvětlení se vzorky musí kolem zdroje vyzařování otáčet rychlostí 1 až 5 min.– 1.
 Vzorky se ostřikují destilovanou vodou o vodivosti nižší než 1 mS/m a teplotě 23 °C ± 5 °C, a to v tomto cyklu:
 ostřikování: 5 minut; sušení: 25 minut.
 2.2.2. Odolnost vůči chemickým činidlům
 Po zkoušce popsané v bodě 2.2.1 a měření provedeném podle bodu 2.2.3.1 se vnější povrch uvedených tří vzorků ošetří způsobem popsaným v bodě 2.2.2.2 směsí, jejíž složení je uvedeno v bodě 2.2.2.1.
 2.2.2.1. Zkušební směs
 Zkušební směs se skládá z 61,5 % n-heptanu, 12,5 % toluenu, 7,5 % ethyltetrachloridu, 12,5 % trichlorethylenu a 6 % xylenu (v % objemových).
 2.2.2.2. Nanesení zkušební směsi
 Bavlněná tkanina (podle normy ISO 105) se ve směsi popsané v bodě 2.2.2.1 smočí tak, aby se jí nasytila,


text:
10 sekund se jí potírá vnější povrch vzorku pod tlakem 50 N/cm2, což na zkušebním povrchu 14 × 14 mm odpovídá síle 100 N, a nechá se 10 minut působit.
 Během těchto 10 minut se tkanina opětovně smáčí ve směsi tak, aby složení nanášené tekutiny soustavně odpovídalo předpisu pro zkušební směs.
 Během nanášení je možno kompenzovat tlak nanášení na vzorek, aby se předešlo jeho popraskání.
 2.2.2.3. Čištění
 Po nanesení zkušební směsi se vzorky na vzduchu osuší a pak se omyjí roztokem podle bodu 2.3 (zkouška odolnosti vůči čisticím prostředkům a uhlovodíkům) při teplotě 23 °C ± 5 °C. Potom se vzorky při teplotě 23 °C ± 5 °C pečlivě opláchnou destilovanou vodou o obsahu nečistot nejvýše 0,2 % a otřou se měkkou tkaninou.
 2.2.3. Výsledky
 2.2.3.1. Po zkoušce odolnosti vůči atmosférickým vlivům musí být vnější povrch vzorků bez jakýchkoli trhlin, škrábanců, naštípnutí a deformací a průměrná změna propustnosti Δt = (T2 – T3)/T2 měřená na třech vzorcích postupem uvedeným v dodatku 2 k této příloze nesmí překročit hodnotu 0,020 (Δtm < 0,020).
 2.2.3.2. Po zkoušce odolnosti vůči chemickým činidlům musí být vzorky prosté jakýchkoliv stop chemického narušení, které by mohlo způsobovat změny rozptylu světelného toku, jehož průměrná změna Δd = (T5 – T4)/T2 měřená na třech vzorcích postupem podle dodatku 2 k této příloze nesmí překročit hodnotu 0,020 (Δdm < 0,020).
 2.2.4. Odolnost vůči záření zdroje světla
 V případě potřeby se provede níže popsaná zkouška:
 Ploché vzorky každého plastového prvku systému propouštějícího světlo jsou vystaveny záření zdroje světla. Parametry, jako jsou úhly a vzdálenosti mezi uvedenými vzorky, musí být stejné jako v systému. Všechny vzorky musí být stejné barvy a musí být případně stejně povrchově upraveny jako součásti systému.
 Po 1 500 hodinách nepřerušeného působení musí být splněny kolorimetrické parametry přenášeného světla s novým zdrojem světla a povrch vzorků nesmí vykazovat trhliny, škrábance, naštípnutí ani deformace.
 Není nezbytné zkoušet odolnost vnitřních materiálů vůči ultrafialovým paprskům vyzařovaným zdrojem světla, pokud se použijí zdroje světla v souladu s předpisem č. 37 a/nebo výbojkové zdroje světla s nízkým ultrafialovým zářením a/nebo LED moduly s nízkým ultrafialovým zářením nebo jsou-li přijata opatření na ochranu příslušných součástí systému před ultrafialovým zářením, například prostřednictvím skleněných filtrů.
 2.3. Odolnost vůči čisticím prostředkům a uhlovodíkům
 2.3.1. Odolnost vůči čisticím prostředkům
 Vnější povrch tří vzorků (rozptylových skel nebo materiálu) se ohřeje na 50 °C ± 5 °C a pak se ponoří na pět minut do směsi udržované na teplotě 23 °C ± 5 °C, která je složena z 99 dílů destilované vody obsahující nejvýše 0,02 % nečistot a z jednoho dílu alkylarylsulfonátu.
 Po skončení zkoušky se vzorky usuší při teplotě 50 °C ± 5 °C. Povrch vzorků se očistí vlhkou látkou.
 2.3.2. Odolnost vůči uhlovodíkům
 Vnější povrch těchto tří vzorků se poté po dobu jedné minuty lehce otírá bavlněnou tkaninou namočenou ve směsi 70 obj. % n-heptanu a 30 obj. % toluenu a nechá se na vzduchu zaschnout.
 2.3.3. Výsledky
 Po postupném provedení obou zkoušek nesmí průměrná hodnota změny propustnosti Δt = (T2 – T3)/T2 měřená na třech vzorcích


text:
postupem uvedeným v dodatku 2 k této příloze překračovat hodnotu 0,010 (Δtm ≤ 0,010).
 2.4. Odolnost vůči mechanickému poškození
 2.4.1. Metoda mechanického poškození
 Vnější povrch tří nových vzorků (rozptylových skel) se podrobí zkoušce rovnoměrného mechanického poškození postupem popsaným v dodatku 3 k této příloze.
 2.4.2. Výsledky
 Změny po této zkoušce:
 v propustnosti
 :
 Δt = (T2 – T3)/T2
 a v rozptylu
 :
 Δd = (T5 – T4)/T2
 se měří postupem popsaným v dodatku 2 na ploše stanovené v bodě 2.2.4.1.1 tohoto předpisu. Pro střední hodnotu tří vzorků musí platit:
 Δtm ≤ 0,100; Δdm ≤ 0,050.
 2.5. Zkouška přilnavosti případných nátěrů
 2.5.1. Příprava vzorku
 Na nátěru rozptylového skla se plocha o velikosti 20 mm × 20 mm rozřeže žiletkou nebo jehlou na mřížku se čtvercovými okénky o velikosti přibližně 2 mm × 2 mm. Na žiletku, respektive jehlu, se působí takovým tlakem, aby se prořízl alespoň nátěr.
 2.5.2. Popis zkoušky
 Použije se lepicí páska o přilnavosti 2 N na cm šířky ± 20 %, měřeno za standardizovaných podmínek stanovených v dodatku 4 k této příloze. Tato lepicí páska, která musí být alespoň 25 mm široká, se přitiskne nejméně na dobu pěti minut na povrch upravený dle bodu 2.5.1.
 Konec lepicí pásky se potom zatíží tak, aby byla síla přilnavosti k danému povrchu vyrovnána silou kolmou k tomuto povrchu. Za tohoto stavu se páska odtrhne rovnoměrnou rychlostí 1,5 m/s ± 0,2 m/s.
 2.5.3. Výsledky
 Mřížkovaná plocha nesmí být nijak výrazně poškozena. Přípustné je poškození na průsečících mezi čtverci nebo na hranách řezů, pokud velikost poškozené plochy nepřekračuje 15 % mřížkované plochy.
 2.6. Zkoušky úplného systému s plastovým rozptylovým sklem
 2.6.1. Odolnost povrchu rozptylového skla vůči mechanickému poškození
 2.6.1.1. Zkoušky
 Rozptylové sklo vzorku systému č. 1 se podrobí zkoušce popsané v bodě 2.4.1.
 2.6.1.2. Výsledky
 Po zkoušce nesmí výsledky fotometrických měření systému nebo jeho části provedených podle tohoto předpisu přesahovat o více než 30 % maximální hodnoty předepsané pro bod B50L a případně u bodu 75R nesmí být o více než 10 % nižší než minimální předepsané hodnoty.
 2.6.2. Zkouška přilnavosti případných nátěrů
 Rozptylové sklo vzorku instalační jednotky č. 2 se podrobí zkoušce popsané v bodě 2.5.
 3. OVĚŘENÍ SHODNOSTI VÝROBY
 3.1. Z hlediska materiálů používaných pro výrobu rozptylových skel se instalační jednotky z jedné série považují za vyhovující tomuto předpisu, jestliže:
 3.1.1.
 Po zkoušce odolnosti vůči chemickým činidlům a zkoušce odolnosti vůči čisticím prostředkům a uhlovodíkům nevykazuje vnější povrch vzorků žádné trhliny, odštípnutí nebo deformace, které by byly viditelné pouhým okem (viz body 2.2.2, 2.3.1 a 2.3.2 této přílohy).
 3.1.2.
 Po zkoušce popsané v bodě 2.6.1.1 jsou fotometrické parametry v bodech měření podle bodu 2.6.1.2 v mezích stanovených tímto předpisem pro shodnost výroby.
 3.2. Pokud výsledky zkoušek požadavky nesplňují, zopakují se zkoušky na jiném náhodně vybraném vzorku systémů.
 Dodatek 1
 ČASOVÁ POSLOUPNOST SCHVALOVACÍCH ZKOUŠEK
 A. ZKOUŠENÍ PLASTOVÝCH MATERIÁLŮ (ROZPTYLOVÁ SKLA NEBO VZORKY MATERIÁLU DODANÉ PODLE BODU 2.2.4 TOHOTO PŘEDPISU).
 Vzorky
 Rozptylová skla nebo vzorky materiálu
 Rozptylová skla
 Zkoušky
 1
 2
 3
 4
 5
 6
 7
 8
 9
 10
 11
 12
 13
 14


text:
1.1.
 Omezená fotometrie (bod 2.1.2)
 X
 X
 X
 1.1.1.
 Teplotní změna (bod 2.1.1)
 X
 X
 X
 1.2.
 Omezená fotometrie (bod 2.1.2)
 X
 X
 X
 1.2.1.
 Měření propustnosti
 X
 X
 X
 X
 X
 X
 X
 X
 X
 1.2.2.
 Měření rozptylu
 X
 X
 X
 X
 X
 X
 1.3.
 Atmosférické vlivy (bod 2.2.1)
 X
 X
 X
 1.3.1.
 Měření propustnosti
 X
 X
 X
 1.4.
 Chemická činidla (bod 2.2.2)
 X
 X
 X
 1.4.1.
 Měření rozptylu
 X
 X
 X
 1.5.
 Čisticí prostředky (bod 2.3.1)
 X
 X
 X
 1.6.
 Uhlovodíky (bod 2.3.2)
 X
 X
 X
 1.6.1.
 Měření propustnosti
 X
 X
 X
 1.7.
 Poškození (bod 2.4.1)
 X
 X
 X
 1.7.1.
 Měření propustnosti
 X
 X
 X
 1.7.2.
 Měření rozptylu
 X
 X
 X
 1.8.
 Přilnavost (bod 2.5)
 X
 1.9.
 Odolnost vůči záření zdroje světla (bod 2.2.4)
 X
 B. ZKOUŠKY ÚPLNÝCH SYSTÉMŮ NEBO JEJICH ČÁSTÍ (DODANÝCH PODLE BODU 2.2.3 TOHOTO PŘEDPISU)
 Zkoušky
 Úplný systém
 Číslo vzorku
 1
 2
 2.1.
 Poškození (bod 2.6.1.1)
 X
 2.2.
 Fotometrie (bod 2.6.1.2)
 X
 X
 2.3.
 Přilnavost (bod 2.6.2)
 Dodatek 2
 METODA MĚŘENÍ ROZPTYLU A PROPUSTNOSTI SVĚTLA
 1. ZAŘÍZENÍ (viz obrázek 1)
 Paprsek kolimátoru K o polodivergenci β/2 = 17,4 × 10– 4 rad je omezen clonkou Dτ s otvorem 6 mm, proti kterému je umístěn vzorek.
 Rozptylové achromatické sklo L2, korigované na sférickou aberaci, spojuje clonu Dτ se snímačem R; průměr rozptylového skla L2 musí být takový, aby neclonil světlo rozptylované vzorkem v kuželu s polovičním vrcholovým úhlem β/2 = 14 stupňů.
 Do ohniskové roviny obrazu rozptylového skla L2 se umístí prstencová clona DD o úhlech αo/2 = 1 stupeň a αmax/2 = 12 stupňů.
 Nepropustná středová část clony slouží k tomu, aby se vyloučilo světlo přicházející přímo ze zdroje světla. Musí být možno ji vyjmout ze světelného svazku takovým způsobem, aby se vrátila přesně do své výchozí polohy.
 Vzdálenost L2 Dτ a ohnisková délka F2 rozptylového skla L2 musí být zvoleny tak, aby obraz Dτ zcela pokryl snímač R.
 Pro rozptylové sklo L2 se doporučuje ohnisková vzdálenost asi 80 mm.
 Přiřadíme-li počátečnímu dopadajícímu toku velikost 1, musí být absolutní přesnost každého měření lepší než 0,001.
 Obrázek 1
 Optická montáž sloužící ke změření odchylek rozptylu a propustnosti
 2. MĚŘENÍ
 Provedou se tato měření:
 Měření
 Se vzorkem
 Se středovou částí DD
 Stanovovaná hodnota
 T1
 Ne
 Ne
 Počáteční dopadající tok světla
 T2
 Ano
 (před zkouškou)
 Ne
 Tok světla propuštěný novým materiálem v poli 24 stupňů
 T3
 Ano
 (před zkouškou)
 Ne
 Tok světla propuštěný zkoušeným materiálem v poli 24 stupňů
 T4
 Ano
 (před zkouškou)
 Ano
 Tok světla rozptylovaný novým materiálem
 T5
 Ano
 (před zkouškou)
 Ano
 Tok světla rozptylovaný zkoušeným materiálem
 Dodatek 3
 METODA ZKOUŠENÍ NÁSTŘIKEM
 1. ZKUŠEBNÍ ZAŘÍZENÍ
 1.1. Stříkací pistole
 Stříkací pistole se osadí tryskou o průměru 1,3 mm umožňující dosahovat při pracovním tlaku 6,0 – 0/+ 0,5 baru průtoku 0,24 ± 0,02 l/min.
 Za těchto pracovních podmínek musí mít vzorek kužele vytvořený na povrchu, který je účinkům vystaven na vzdálenost 380 mm ± 10 mm od trysky, průměr 170 mm ± 50 mm.
 1.2. Zkušební směs
 Zkušební směs sestává z:
 křemenného písku o tvrdosti 7 na Mohsově


text:
stupnici a velikosti zrna mezi 0 a 0,2 mm s téměř normálním rozložením a s hodnotou úhlového faktoru 1,8 až 2;
 vody o tvrdosti nepřesahující 205 g/m3 ve směsi obsahující 25 g písku na 1 litr vody.
 2. ZKOUŠKA
 Vnější povrch rozptylových skel světlometů se jednou nebo několikrát vystaví pískovému proudu získanému výše uvedeným postupem. Proud směřuje téměř kolmo na zkoušený povrch.
 Poškození se zjišťuje pomocí jednoho nebo několika referenčních vzorků skla umístěných do blízkosti zkoušených rozptylových skel. Směs se stříká tak dlouho, dokud změna rozptylu světla u vzorku nebo vzorků měřená postupem uvedeným v dodatku 2 nesplňuje podmínku Δd = (T5 – T4)/T2 = 0,0250 ± 0,0025.
 K ověření, že je celý zkoušený povrch poškozen stejnoměrně, je možno použít několik referenčních vzorků.
 Dodatek 4
 ZKOUŠKA PŘILNAVOSTI LEPICÍ PÁSKY
 1. ÚČEL
 Touto metodou je možno stanovit za standardních podmínek lineární sílu, kterou lepicí páska lne ke skleněné desce.
 2. PRINCIP
 Měření síly potřebné k odlepení lepicí pásky od skleněné desky pod úhlem 90 stupňů.
 3. ATMOSFÉRICKÉ PODMÍNKY
 Podmínky prostředí jsou: teplota 23 °C ± 5 °C, relativní vlhkost 65 % ± 15 %.
 4. ZKUŠEBNÍ KUSY
 Před zkouškou se zkoušený svitek lepicí pásky po dobu 24 hodin teplotně stabilizuje za specifikovaných podmínek prostředí (viz bod 3).
 Z každého svitku se zkouší pět zkušebních pásků, každý o délce 400 mm. Před výběrem těchto zkušebních kusů se ze svitku odvinou a zlikvidují první tři obvody.
 5. POSTUP
 Zkouška se provádí za podmínek prostředí stanovených v bodě 3.
 Pět zkušebních pásků se odebere při odvíjení lepicí pásky v radiálním směru rychlostí přibližně 300 mm/s a do 15 sekund se nanesou takto:
 páska se postupně nalepí na skleněnou desku, zlehka se prstem po délce uhladí bez nadměrného tlaku tak, aby mezi páskou a sklem nezůstávaly žádné vzduchové bublinky.
 Sestava se ve stanovených atmosférických podmínkách ponechá 10 minut v klidu.
 V rovině kolmé na osu zkušební pásky se od desky odlepí zhruba 25 mm zkušební pásky.
 Deska se upevní a volný konec pásky se ohne o 90 stupňů. Silou se působí tak, aby dělicí čára mezi páskou a deskou byla na tuto sílu i na desku kolmá.
 Táhne se tak, aby se páska odlepovala rychlostí 300 mm/s ± 30 mm/s, a zaznamenává se síla, která je k tomu zapotřebí.
 6. VÝSLEDKY
 Získaných pět hodnot se seřadí podle velikosti a za výsledek měření se považuje jejich medián. Tato hodnota se vyjadřuje v newtonech na centimetr šířky pásky.
 PŘÍLOHA 7
 MINIMÁLNÍ POŽADAVKY NA VÝBĚR VZORKŮ INSPEKTOREM
 1. OBECNÉ INFORMACE
 1.1. Požadavky na shodnost se z mechanického a geometrického hlediska považují za splněné, pokud rozdíly nepřekračují nevyhnutelné výrobní odchylky v rámci požadavků tohoto předpisu. Tato podmínka platí také pro barvu.
 1.2. Pokud jde o fotometrické vlastnosti, shodnost hromadně vyráběných systémů se nezpochybní, jestliže při zkoušení fotometrických vlastností náhodně vybraného systému vybaveného zdrojem světla pod napětím a případně upraveným podle bodu 1 a 2 přílohy 9 tohoto předpisu platí:
 1.2.1.
 Žádná měřená hodnota se neodchyluje nepříznivě od hodnoty stanovené v tomto předpisu o více než 20 %.
 1.2.1.1. Pro


text:
níže uvedené hodnoty potkávacího světla a jeho režimů je maximální nepříznivá odchylka:
 a)
 pro maximální hodnoty v bodě B50L: 170 cd (odpovídá 20 %) a 255 cd (odpovídá 30 %);
 b)
 pro maximální hodnoty v pásmu III a na segmentu BLL: 255 cd (odpovídá 20 %) a 380 cd (odpovídá 30 %);
 c)
 pro maximální hodnoty na segmentech E, F1, F2 a F3: 170 cd (odpovídá 20 %) a 255 cd (odpovídá 30 %);
 d)
 pro minimální hodnoty v bodech BR, P, ve skupinách S50 + S50LL + S50RR, S100 + S100LL + S100RR a v bodech stanovených v poznámce pod čarou 4 v tabulce 1 v příloze 3 tohoto předpisu (B50L, BR, BRR, BLL): polovina předepsané hodnoty (odpovídá 20 %) a tři čtvrtiny předepsané hodnoty (odpovídá 30 %).
 1.2.1.2. U dálkového světla s bodem HV ležícím uvnitř izoluxy 0,75 Imax je pro fotometrické parametry v libovolném bodě měření podle bodu 6.3.2 tohoto předpisu dodržena u maximálních hodnot odchylka + 20 % a u minimálních hodnot odchylka – 20 %.
 1.2.2.
 Pokud výsledky výše uvedené zkoušky požadavky nesplňují, lze systém přesměrovat pod podmínkou, že osa světelného svazku se nevychýlí bočně o více než 0,5 stupně napravo nebo nalevo, ani o více než 0,2 stupně nahoru nebo dolů. Tato ustanovení se neuplatní na jednotky osvětlení uvedené v bodě 6.3.1.1 tohoto předpisu.
 1.2.3.
 Pokud výsledky výše uvedených zkoušek nesplňují požadavky, zkoušky se zopakují s použitím jiného standardního (vzorového) zdroje světla a/nebo jiného zařízení pro napájení a provozování.
 1.2.4.
 Zjevně defektní systémy se neberou v úvahu.
 1.2.5.
 Referenční značka se nebere v úvahu.
 2. PRVNÍ VÝBĚR VZORKŮ
 Při prvním výběru vzorků se náhodně vyberou čtyři systémy. První vzorek dvou systémů se označí písmenem A, druhý vzorek dvou systémů se označí písmenem B.
 2.1. Shodnost není zpochybněna
 2.1.1. Po výběru vzorků podle obrázku 1 v této příloze se shodnost hromadně vyráběných systémů nezpochybní, jestliže odchylky měřených hodnot systémů v nepříznivém směru činí:
 2.1.1.1.
 Vzorek A
 A1:
 jeden systém
 0 procent
 jeden systém
 ne více než
 20 procent
 A2:
 oba systémy
 více než
 0 procent
 avšak ne více než
 20 procent
 přechod k vzorku B
 2.1.1.2.
 Vzorek B
 B1:
 oba systémy
 0 procent
 2.1.2. Nebo pokud jsou u vzorku A splněny podmínky bodu 1.2.2.
 2.2. Shodnost je zpochybněna
 2.2.1. Při výběru vzorků podle obrázku 1 v této příloze se shodnost hromadně vyráběných systémů zpochybní a na výrobci se bude požadovat, aby zjednal nápravu, jestliže odchylky měřených hodnot systémů činí:
 2.2.1.1.
 Vzorek A
 A3:
 jeden systém
 ne více než
 20 procent
 jeden systém
 více než
 20 procent
 avšak ne více než
 30 procent
 2.2.1.2.
 Vzorek B
 B2:
 v případě A2
 jeden systém
 více než
 0 procent
 avšak ne více než
 20 procent
 jeden systém
 ne více než
 20 procent
 B3:
 v případě A2
 jeden systém
 0 procent
 jeden systém
 více než
 20 procent
 avšak ne více než
 30 procent
 2.2.2. Nebo pokud nejsou u vzorku A splněny podmínky bodu 1.2.2.
 2.3. Schválení odňato
 Shodnost se zpochybní a použije se bod 10 tohoto předpisu, pokud po provedení


text:
výběru vzorků podle obrázku 1 v této příloze odchylky naměřených hodnot systémů činí:
 2.3.1.
 Vzorek A
 A4:
 jeden systém
 ne více než
 20 procent
 jeden systém
 více než
 30 procent
 A5:
 oba systémy
 více než
 20 procent
 2.3.2.
 Vzorek B
 B4:
 v případě A2
 jeden systém
 více než
 0 procent
 avšak ne více než
 20 procent
 jeden systém
 více než
 20 procent
 B5:
 v případě A2
 oba systémy
 více než
 20 procent
 B6:
 v případě A2
 jeden systém
 0 procent
 jeden systém
 více než
 30 procent
 2.3.3.
 Nebo pokud nejsou u vzorků A a B splněny podmínky bodu 1.2.2.
 3. OPAKOVANÝ VÝBĚR VZORKŮ
 V případech A3, B2 a B3 je do dvou měsíců po oznámení nutné vybrat třetí vzorek C obou systémů a čtvrtý vzorek D obou systémů ze zásob vyrobených po přijetí nápravných opatření.
 3.1. Shodnost není zpochybněna
 3.1.1. Po výběru vzorků podle obrázku 1 v této příloze se shodnost hromadně vyráběných systémů nezpochybní, jestliže odchylky naměřených hodnot systémů činí:
 3.1.1.1.
 Vzorek C
 C1:
 jeden systém
 0 procent
 jeden systém
 ne více než
 20 procent
 C2:
 oba systémy
 více než
 0 procent
 avšak ne více než
 20 procent
 přechod k vzorku D
 3.1.1.2.
 Vzorek D
 D1:
 v případě C2
 oba systémy
 0 procent
 3.1.2. Nebo pokud jsou u vzorku C splněny podmínky bodu 1.2.2.
 3.2. Shodnost je zpochybněna
 3.2.1. Při výběru vzorků podle obrázku 1 v této příloze se shodnost hromadně vyráběných systémů zpochybní a na výrobci se bude požadovat, aby zjednal nápravu, jestliže odchylky naměřených hodnot systémů činí:
 3.2.1.1.
 Vzorek D
 D2:
 v případě C2
 jeden systém
 více než
 0 procent
 avšak ne více než
 20 procent
 jeden systém
 ne více než
 20 procent
 3.2.1.2.
 Nebo pokud nejsou u vzorku C splněny podmínky bodu 1.2.2.
 3.3. Schválení odňato
 Shodnost se zpochybní a použije se bod 10 tohoto předpisu, pokud po provedení výběru vzorků podle obrázku 1 v této příloze odchylky naměřených hodnot systémů činí:
 3.3.1.
 Vzorek C
 C3:
 jeden systém
 ne více než
 20 procent
 jeden systém
 více než
 20 procent
 C4:
 oba systémy
 více než
 20 procent
 3.3.2.
 Vzorek D
 D3:
 v případě C2
 jeden systém
 0 procent
 nebo více než
 0 procent
 jeden systém
 více než
 20 procent
 3.3.3.
 Nebo pokud nejsou u vzorků C a D splněny podmínky bodu 1.2.2.
 4. ZMĚNA SVISLÉ POLOHY ROZHRANÍ POTKÁVACÍHO SVĚTLA
 K ověření změny svislé polohy rozhraní potkávacího světla vlivem působení tepla se použije tato metoda:
 Po výběru vzorků podle obrázku 1 v této příloze se jeden systém vzorku A podrobí zkoušce podle postupu popsaného v bodě 2.1 přílohy 4 poté, co byl třikrát po sobě podroben cyklu popsanému v bodě 2.2.2 přílohy 4.
 Systém se považuje za vyhovující, pokud Δr nepřesahuje 1,5 mrad směrem nahoru a nepřesahuje 2,5 mrad směrem dolů.
 Přesahuje-li tato hodnota 1,5 mrad, ale nepřesahuje 2,0 mrad směrem nahoru, nebo přesahuje-li 2,5 mrad, ale nepřesahuje 3,0 mrad směrem dolů, podrobí se zkoušce druhý systém vzorku A, poté průměr naměřených absolutních hodnot obou vzorků nesmí přesáhnout 1,5 mrad směrem nahoru a 2,5 mrad směrem dolů.
 Není-li


text:
však tato hodnota 1,5 mrad směrem nahoru a 2,5 mrad směrem dolů u vzorku A dodržena, podrobí se stejnému postupu oba systémy vzorku B a hodnota Δr nesmí u žádného z nich přesáhnout 1,5 mrad směrem nahoru a 2,5 mrad směrem dolů.
 Obrázek 1
 Poznámka: Výrazem „zařízení“ se v tomto obrázku rozumí „systém“.
 PŘÍLOHA 8
 USTANOVENÍ PRO „ROZHRANÍ“ A NASMĚROVÁNÍ POTKÁVACÍHO SVĚTLA
 1. DEFINICE ROZHRANÍ
 Když „rozhraní“ osvětluje měřicí stěnu, musí být dostatečně ostré, aby mohlo být nasměrováno, a musí splňovat níže uvedené požadavky.
 1.1. Tvar (viz obrázek 1)
 „Rozhraní“ musí poskytovat:
 a)
 přímou „vodorovnou část“ směrem vlevo;
 b)
 zdviženou část „ohyb-rameno“ směrem vpravo.
 Ve všech případech musí mít část „ohyb-rameno“ ostrý okraj.
 2. POSTUP VIZUÁLNÍHO NASMĚROVÁNÍ
 2.1. Před každou další zkouškou se systém uvede do neutrálního stavu. Následující pokyny se uplatní na světelné paprsky jednotek osvětlení, které mají být podle žadatele nasměrovány.
 2.2. Paprsek se vizuálně nasměruje pomocí „rozhraní“ (viz obrázek 1). Nasměrování se provede pomocí svislé stěny, která se umístí ve vzdálenosti 10 m nebo 25 m (jak je uvedeno v oddíle 9 přílohy 1) před světlometem a kolmo k ose H-V. Stěna musí být dostatečně široká, aby umožňovala ověření a seřízení „rozhraní“ potkávacího světla v rozsahu nejméně 5° na obě strany od přímky V-V.
 2.3. Pro svislé seřízení: vodorovná část „rozhraní“ se posune směrem vzhůru z polohy pod přímkou B a nastaví se do své jmenovité polohy 1 % (25 cm) pod přímku H-H.
 Obrázek 1
 Přípustná odchylka vodorovného nasměrování
 Přípustná odchylka svislého nasměrování
 Jmenovitá poloha rozhraní
 „Rameno“
 „Rozhraní“
 „Ohyb“
 Poznámka: Měřítka pro svislé a vodorovné přímky se liší.
 2.4. Pro vodorovné seřízení: část „rozhraní“„ohyb-rameno“ se pohybuje:
 v případě pravostranného provozu:
 a)
 zprava doleva a po tomto pohybu musí být vodorovně umístěna tak, aby:
 i)
 nad přímkou 0,2° D „rameno“ nepřesahovalo doleva přímku A a
 ii)
 na přímce 0,2° D nebo pod ní „rameno“ překračovalo přímku A a
 iii)
 bod „ohybu“ byl v podstatě v rozmezí +/- 0,5° vlevo nebo vpravo od přímky V-V;
 nebo
 v případě levostranného provozu:
 b)
 zleva doprava a po tomto pohybu musí být vodorovně umístěna tak, aby:
 i)
 nad přímkou 0,2° D „rameno“ nepřesahovalo doprava přímku A a
 ii)
 na přímce 0,2° D nebo pod ní „rameno“ překračovalo přímku A a
 iii)
 bod „ohybu“ byl v podstatě v rozmezí +/– 0,5° vlevo nebo vpravo od přímky V-V.
 2.5. Nevyhovuje-li takto nasměrovaný světlomet požadavkům uvedeným v příloze 3, může být jeho zaměření změněno za předpokladu, že osa světelného svazku se nevychýlí:
 vodorovně od přímky A o více než: 0,5° vlevo nebo o 0,75° vpravo;
 svisle nejvýše o 0,25° nahoru nebo dolů od přímky B.
 2.6. Pokud však svislé seřízení nemůže být provedeno opakovaně v požadované poloze v tolerancích uvedených v bodě 2.5, použije se ke zkoušce shodnosti požadované minimální kvality „rozhraní“ (podle definice v bodě 2.7) a k provedení svislého a vodorovného seřízení světelného svazku metoda za pomoci přístrojů podle bodu 3.
 2.7. Měření kvality „rozhraní“
 Pro stanovení minimální ostrosti se provede měření svislým skenováním vodorovné části „rozhraní“ v úhlových krocích 0,05° ve


text:
vzdálenosti měření:
 a)
 10 m s detektorem o průměru přibližně 10 mm nebo
 b)
 25 m s detektorem o průměru přibližně 30 mm.
 Vzdálenost měření, ve které se zkouška provedla, se zaznamená v bodě 9.8 ve formuláři sdělení (viz příloha 1 tohoto předpisu).
 Ke stanovení maximální ostrosti se měření provede svislým skenováním vodorovné části „rozhraní“ v úhlových krocích 0,05° výhradně ve vzdálenosti měření 25 m a s detektorem o průměru přibližně 30 mm.
 Kvalita „rozhraní“ se považuje za přijatelnou, jestliže požadavkům bodů 2.1 až 2.3 vyhovuje nejméně jeden soubor měření.
 2.7.1. Musí být viditelné pouze jedno „rozhraní“ (1).
 2.7.2. Ostrost „rozhraní“
 Činitel ostrosti G je určen svislým skenováním vodorovnou částí „rozhraní“ v poloze 2,5° od přímky V-V, kde:
 G = (log Εβ – log E(β + 0,1°)), kde β = svislá poloha ve stupních.
 Hodnota G nesmí být menší než 0,13 (minimální ostrost) a ne větší než 0,40 (maximální ostrost).
 2.7.3. Linearita
 Vodorovná část „rozhraní“, která slouží pro svislé seřízení, musí být mezi 1,5° a 3,5° od přímky V-V vodorovná (viz obrázek 1a v bodě 3):
 a)
 Inflexní body gradientu „rozhraní“ na svislých přímkách v polohách 1,5°, 2,5° a 3,5° jsou určeny rovnicí:
 (d2 (log E)/dβ2 = 0).
 b)
 Maximální svislá vzdálenost mezi stanovenými inflexními body nesmí překročit 0,2°.
 2.8. Pokud částečný světelný svazek vyzařuje pouze vodorovnou část „rozhraní“, nevztahují se na vodorovné seřízení žádné zvláštní požadavky, nespecifikoval-li je žadatel.
 2.9. Jakékoli „rozhraní“ jednotky osvětlení, která není konstruována k tomu, aby byla podle specifikací žadatele nasměrována zvlášť, musí splňovat příslušné požadavky.
 2.10. Jednotky osvětlení nasměrované podle metody stanovené žadatelem podle bodů 5.2 a 6.2.1.1 tohoto předpisu musí vytvářet „rozhraní“, jehož tvar a poloha jsou v souladu s požadavky tabulky 2 v příloze 3 tohoto předpisu.
 2.11. Pro všechny ostatní režimy potkávacího světla musí tvar a případně poloha „rozhraní“ automaticky splňovat vhodné požadavky tabulky 2 v příloze 3 tohoto předpisu.
 2.12. Samostatné původní nasměrování a/nebo seřízení podle specifikací žadatele podle bodů 2.1 až 2.6 může být uplatněno na jednotkách osvětlení, které mají být namontovány samostatně.
 3. SVISLÉ A VODOROVNÉ SEŘÍZENÍ
 Jestliže „rozhraní“ splňuje požadavky kvality podle bodu 2 této přílohy, seřízení světelného svazku může být provedeno pomocí přístrojů.
 Obrázek 1a
 Měření kvality „rozhraní“
 „Rozhraní“
 Přímky pro svislé skenování
 Poznámka: Měřítka pro svislé a vodorovné přímky se liší.
 3.1. Svislé seřízení
 Pohybem směrem nahoru zpod přímky B (viz obrázek 2) se provede svislé skenování přes vodorovnou část „rozhraní“ v poloze 2,5° od přímky V-V. Inflexní bod (bod, kde d2 (log E)/dv2 = 0) je určen a umístěn na přímku B, která se nachází jedno procento pod přímkou H-H.
 3.2. Vodorovné seřízení
 Žadatel určí jednu z následujících metod vodorovného seřízení:
 a)
 Metoda „přímky 0,2 D“ (viz obrázek 2).
 Poté, co byl světlomet svisle nasměrován, se v poloze 0,2° D skenuje jedna vodorovná přímka od 5° nalevo do 5° napravo. Maximální gradient „G“ stanovený pomocí vzorce G = (log Εβ – log E(β + 0,1°)), kde β je vodorovná poloha ve stupních, nesmí být menší než 0,08.
 Inflexní bod zjištěný na přímce 0,2 D