text:
Horní mez
 0
 —
 21
 10
 0
 10
 7
 —
 20
 14
 —
 37
 14
 —
 52
 7
 —
 52
 0
 70
 —
 21
 70
 —
 0
 Doplňkový segment (viz odstavec 8.1.3.1.1.3.2) se použije jen u zařízení pracujícího se zrychlením.
 PŘÍLOHA 8
 POPIS FIGURÍN
 1. Všeobecně
 1.1
 Figuríny předepsané v tomto předpisu jsou popsány v dodatcích 1 až 3 této přílohy a v technické dokumentaci vypracované v TNO (Výzkumný ústav silničních vozidel), Schoemakerstraat 97, 2628 VK Delft, Nizozemsko.
 1.2
 Jiné figuríny lze použít za předpokladu, že:
 1.2.1
 rovnocennost figurín může být uspokojivě prokázána správnímu orgánu dle jeho požadavků a
 1.2.2
 jejich použití je zaznamenáno ve zkušebním protokolu a ve formuláři sdělení podle přílohy 1 tohoto předpisu.
 Dodatek 1
 POPIS FIGURÍN DĚTÍ VE VĚKU 9 MĚSÍCŮ A 3, 6 A 10 ROKŮ
 1. Všeobecně
 1.1 Rozměry a hmotnosti níže popsaných figurín jsou založeny na antropometrii 50. percentilu dětí ve věku 9 měsíců a 3, 6 a 10 roků.
 1.2 Figuríny se skládají z kovové a polyesterové kostry s polyuretanovými odlitky částí těla.
 1.3 Schematický nákres figuríny naleznete na obrázku 9.
 2. Konstrukce
 2.1 Hlava
 2.1.1 Hlava je zhotovena z polyuretanu a vyztužena kovovými pásy. Uvnitř hlavy je možno instalovat měřicí zařízení na polyamidovém bloku v těžišti.
 2.2 Obratle
 2.2.1 Krční obratle
 2.2.1.1
 Krk je zhotoven z pěti polyuretanových prstenců s jádrem z polyamidových prvků. Blok atlas-osa je zhotoven z polyamidu.
 2.2.2 Bederní obratle
 2.2.2.1
 Pět bederních obratlů je zhotoveno z polyamidu.
 2.3 Hrudník
 2.3.1 Kostra hrudníku se skládá z rámu z ocelových trubek, k němuž jsou připevněny ramenní klouby. Páteř se skládá z ocelového lana se čtyřmi koncovkami se závity.
 2.3.2 Kostra je potažena polyuretanem. Měřicí zařízení může být uloženo v dutině hrudníku.
 2.4 Končetiny
 2.4.1 Horní a dolní končetiny jsou rovněž zhotoveny z polyuretanu vyztuženého kovovými prvky v podobě čtyřhranných trubek, pásů a desek. Kolena a lokty jsou opatřeny seřiditelnými kloubovými spoji. Paže a stehna jsou připojeny seřiditelnými kulovými klouby.
 2.5 Pánev
 2.5.1 Pánev je zhotovena z polyesteru vyztuženého skleněnými vlákny a rovněž potažena polyuretanem.
 2.5.2 Tvar horní části pánve, který je důležitý pro určení citlivosti na zatížení břicha, je co nejvíce přizpůsoben tvaru dětské pánve.
 2.5.3 Kyčelní klouby jsou umístěny přímo pod pánví.
 2.6 Montáž figuríny
 2.6.1 Krk-hrudník-pánev
 2.6.1.1
 Bederní obratle a pánev jsou našroubovány na ocelové lano a jejich napnutí je seřizováno maticí. Krční obratle jsou namontovány a seřizovány stejným způsobem. Jelikož se ocelové lano nesmí v hrudníku volně pohybovat, nesmí být možné seřizovat napnutí bederních obratlů od krku a naopak.
 2.6.2 Hlava-krk
 2.6.2.1
 Hlava se může smontovat s krkem a seřizovat svorníkem s maticí procházejícím blokem atlas-osa.
 2.6.3 Trup-končetiny
 2.6.3.1
 Horní a dolní končetiny se mohou připevnit k trupu a seřizovat pomocí kulových kloubů.
 2.6.3.2
 U kloubů horních končetin jsou koule spojeny s trupem; u kloubů dolních končetina jsou spojeny s dolními končetinami.
 3. Hlavní vlastnosti
 3.1 Hmotnost
 Tabulka 1
 Díl
 Hmotnost v kg podle věkových skupin
 9 měsíců
 3 roků
 6 roků
 10 roků
 Hlava + krk
 2,20 ± 0,10
 2,70 ± 0,10
 3,45 ± 0,10


text:
3,60 ± 0,10
 Trup
 3,40 ± 0,10
 5,80 ± 0,15
 8,45 ± 0,20
 12,30 ± 0,30
 Paže (2×)
 0,70 ± 0,05
 1,10 ± 0,05
 1,85 ± 0,10
 2,00 ± 0,10
 Předloktí (2×)
 0,45 ± 0,05
 0,70 ± 0,05
 1,15 ± 0,05
 1,60 ± 0,10
 Stehno (2×)
 1,40 ± 0,05
 3,00 ± 0,10
 4,10 ± 0,15
 7,50 ± 0,15
 Bérec (2×)
 0,85 ± 0,05
 1,70 ± 0,10
 3,00 ± 0,10
 5,00 ± 0,15
 Celkem
 9,00 ± 0,20
 15,00 ± 0,30
 22,00 ± 0,50
 32,00 ± 0,70
 3.2 Základní rozměry
 3.2.1 Základní rozměry vyznačené na obrázku 1 této přílohy jsou uvedeny v tabulce 2.
 Obrázek 1
 Hlavní rozměry figuríny
 Tabulka 2
 Č.
 Rozměry
 Rozměry v mm podle věkových skupin
 9 měsíců
 3 roky
 6 roků
 10 roků
 1
 Od hýždí figuríny k sedadlu
 195
 334
 378
 456
 2
 Od hýždí k podkolenní jamce, vsedě
 145
 262
 312
 376
 3
 Od těžiště figuríny k sedadlu
 180
 190
 190
 200
 4
 Obvod hrudníku
 440
 510
 580
 660
 5
 Hloubka hrudníku
 102
 125
 135
 142
 6
 Vzdálenost mezi lopatkami
 170
 215
 250
 295
 7
 Šířka hlavy
 125
 137
 141
 141
 8
 Délka hlavy
 166
 174
 175
 181
 9
 Obvod kyčle, vsedě
 510
 590
 668
 780
 10
 Obvod kyčle, vstoje (není znázorněno)
 470
 550
 628
 740
 11
 Hloubka kyčle, vsedě
 125
 147
 168
 180
 12
 Šířka kyčlí, vsedě
 166
 206
 229
 255
 13
 Šířka krku
 60
 71
 79
 89
 14
 Od lokte k povrchu sedáku
 135
 153
 155
 186
 15
 Šířka v ramenou
 216
 249
 295
 345
 16
 Výška očí, vsedě
 350
 460
 536
 625
 17
 Výška, vsedě
 450
 560
 636
 725
 18
 Výška ramen, vsedě
 280
 335
 403
 483
 19
 Od chodidla k podkolenní jamce, vsedě
 125
 205
 283
 355
 20
 Výška těla (není znázorněna)
 708
 980
 1 166
 1 376
 21
 Výška stehna, vsedě
 70
 85
 95
 106
 4. Seřízení kloubů
 4.1 Všeobecně
 4.1.1 Aby se dosáhlo opakovatelnosti výsledků při používání figurín, je nutné stanovit a seřizovat tření v jednotlivých kloubech, napětí v krčním a bederním lanu a tuhost břišní vložky.
 4.2 Seřizování krčního lana
 4.2.1 Trup položte zády na vodorovnou plochu.
 4.2.2 Připevněte úplnou soupravu krku bez hlavy.
 4.2.3 Utáhněte napínací matici na bloku atlas-osa.
 4.2.4 Protáhněte vhodnou tyč nebo svorník blokem atlas-osa.
 4.2.5 Povolujte napínací matici, až blok atlas-osa za působení zatížení 50 N na tyč nebo šroub procházející blokem atlas-osa směřujícího dolů poklesne o 10 ± 1 mm (viz obrázek 2).
 Obrázek 2
 4.3 Kloub atlasu
 4.3.1 Trup položte zády na vodorovnou plochu.
 4.3.2 Připevněte úplnou soupravu krku bez hlavy.
 4.3.3 Utáhněte šroub se seřizovací maticí, procházející hlavou a blokem atlas-osa, když je hlava ve vodorovné poloze.
 4.3.4 Povolujte seřizovací matici, až se hlava začne pohybovat (viz obrázek 3).
 Obrázek 3
 4.4 Kyčelní kloub
 4.4.1 Položte pánev její přední části na vodorovnou plochu.
 4.4.2 Připevněte stehno bez bérce.
 4.4.3 Utáhněte seřizovací matici, přičemž stehno je ve vodorovné poloze.
 4.4.4 Povolujte seřizovací matici, až se stehno začne pohybovat.
 4.4.5 Kyčelní klouby je třeba v počáteční fázi často kontrolovat vzhledem k problémům se

type: contracts

jurisdiction: EU


text:
„záběhem“ (viz obrázek 4).
 Obrázek 4
 4.5 Kolenní kloub
 4.5.1 Stehno umístěte do vodorovné polohy.
 4.5.2 Připevněte bérec.
 4.5.3 Utáhněte seřizovací matici kolenního kloubu, přičemž bérec je ve vodorovné poloze.
 4.5.4 Povolujte seřizovací matici, až se bérec začne pohybovat (viz obrázek 5).
 Obrázek 5
 4.6 Ramenní kloub
 4.6.1 Uveďte trup do vzpřímené polohy.
 4.6.2 Připevněte paži bez předloktí.
 4.6.3 Utáhněte seřizovací matice ramenního kloubu, přičemž paže je ve vodorovné poloze.
 4.6.4 Povolujte seřizovací matice, až se paže začne pohybovat (viz obrázek 6).
 4.6.5 Ramenní klouby je třeba v počáteční fázi často kontrolovat vzhledem k problémům se „záběhem“.
 Obrázek 6
 4.7 Loketní kloub
 4.7.1 Uveďte paži do svislé polohy.
 4.7.2 Připevněte předloktí.
 4.7.3 Utáhněte seřizovací matici loketního kloubu, přičemž předloktí je ve vodorovné poloze.
 4.7.4 Povolujte seřizovací matici, až se předloktí začne pohybovat (viz obrázek 7).
 Obrázek 7
 4.8 Bederní lano
 4.8.1 Smontujte horní část trupu, bederní obratle, dolní část trupu, břišní vložku, lano a pružinu.
 4.8.2 Utahujte matici k seřizování lana v dolní části trupu, až je pružina stlačena na 2/3 její nezatížené délky (viz obrázek 8).
 Obrázek 8
 4.9 Kalibrace břišní vložky
 4.9.1 Všeobecně
 4.9.1.1
 Zkouška se provádí pomocí vhodného napínacího stroje.
 4.9.2 Břišní vložka se položí na tuhý blok stejné délky a šířky jako má bederní páteř. Tloušťka tohoto bloku musí být vůči tloušťce páteře nejméně dvojnásobná (viz obrázek 9).
 4.9.3 Působí se počátečním zatížením 20 N.
 4.9.4 Působí se konstantním zatížením 50 N.
 4.9.5 Vychýlení břišní vložky po 2 minutách musí být:
 u figuríny pro věkovou kategorii 9 měsíců
 :
 11,5 ± 2,0 mm
 3 roky
 :
 11,5 ± 2,0 mm
 6 roků
 :
 13,0 ± 2,0 mm
 10 roků
 :
 13,0 ± 2,0 mm
 Obrázek 9
 5. Přístroje
 5.1 Všeobecně
 5.1.1 Kalibrační a měřicí postupy jsou založeny na mezinárodní normě ISO 6487 (1980).
 5.2 Instalace akcelerometru v hrudi
 Akcelerometr se nainstaluje do chráněné dutiny v hrudníku.
 5.3 Indikace průniku do břicha
 5.3.1 Na přední část bederních obratlů se tenkou lepicí páskou svisle připevní vzorek z modelovací hmoty.
 5.3.2 Deformace modelovací hmoty nemusí nutně znamenat, že došlo k průniku.
 5.3.3 Vzorky z modelovací hmoty musí mít stejnou délku a šířku jako bederní páteř; tloušťka vzorků musí být 25 ± 2 mm.
 5.3.4 Smí se použít jen modelovací hmota dodaná s figurínami.
 5.3.5 Teplota modelovací hmoty při zkoušce musí být 30 ± 5 °C.
 Dodatek 2
 POPIS FIGURÍNY NOVOROZENCE
 Figurína se skládá z hlavy, trupu, horních a dolních končetin, které tvoří jeden celek. Trup, horní a dolní končetiny tvoří jednolitý výlisek ze Sorbothanu pokrytý kůží z PVC, který má pružnou ocelovou páteř. Hlavu tvoří výlisek z polyuretanové pěny, která je pokrytá kůží z PVC a je trvale připevněna k trupu. Figurína je oblečena do přiléhavé elastické soupravy z bavlny a polyesteru.
 Rozměry a rozložení hmotnosti figuríny odpovídají 50. percentilu novorozenců a jsou uvedeny v tabulce 1 a 2 a na obrázku 1.
 Tabulka 1
 Základní rozměry figuríny novorozence
 Rozměr
 mm
 A
 Od hýždí k temenu
 345
 B
 Od hýždí k chodidlu (s nataženou nohou)
 250
 C
 Šířka hlavy


text:
105
 D
 Hloubka hlavy
 125
 E
 Šířka v ramenou
 150
 F
 Šířka přes hruď
 105
 G
 Hloubka hrudníku
 100
 H
 Šířka v kyčlích
 105
 I
 Vzdálenost těžiště od vrcholu hlavy
 235
 Tabulka 2
 Rozložení hmotnosti figuríny novorozence
 (1)
 Hlava a krk
 0,7 kg
 Trup
 1,1 kg
 Paže
 0,5 kg
 Dolní končetiny
 1,1 kg
 Celková hmotnost
 3,4 kg
 Obrázek 1
 Kalibrace figuríny novorozeněte
 1. TUHOST RAMEN
 1.1
 Položte figurínu zády na vodorovný povrch a podepřete trup na jedné straně tak, aby se zabránilo pohybu (obrázek 2).
 1.2
 Pístem s plochým čelem o průměru 40 mm působte zatížením 150 N vodorovně ve směru kolmém ke svislé ose figuríny. Osa pístu musí směřovat do středu ramene figuríny a procházet bodem A na rameni (viz obrázek 2). Boční odchylka pístu od počátečního bodu styku s paží musí být mezi 30 a 50 mm.
 1.3
 Opakujte na druhém rameni – podpěru dejte na druhou stranu.
 2. TUHOST KLOUBU NOHY
 2.1
 Položte figurínu zády na vodorovnou plochu (obrázek 3) a svažte popruhem bérce tak, aby se vnitřní strany kolen vzájemně dotýkaly.
 2.2
 Na kolena působte svislým zatížením pomocí pístu s plochým čelem o rozměrech 35 × 95 mm, přičemž osa pístu prochází nejvyšším bodem kolen.
 2.3
 Působte na píst dostatečnou silou, aby došlo k ohýbání v kyčlích, dokud čelo pístu nedosáhne výšky 85 mm nad rovinou podložky. Tato síla musí být v od 30 N do 70 N. Zajistěte, aby se při zkoušce dolní končetiny nedotýkaly žádného povrchu.
 3. TEPLOTA
 Kalibrace se provádí při teplotě mezi 15 °C a 30 °C.
 Obrázek 2
 Obrázek 3
 (1) Tloušťka kůže z PVC musí být 1 ± 0,5 mm.
 – 0
 Hustota musí být 0,865 ± 0,1.
 Dodatek 3
 POPIS FIGURÍNY DÍTĚTE VĚKU 18 MĚSÍCŮ
 1. VŠEOBECNĚ
 1.1 Rozměry a hmotnosti figuríny jsou založeny na antropometrii 50. percentilu dětí ve věku 18 měsíců.
 2. KONSTRUKCE
 2.1 Hlava
 2.1.1
 Hlava sestává z polotuhé plastové lebky pokryté pokožkou. V lebce je ponechána dutina, která umožňuje montáž (volitelných) měřicích přístrojů.
 2.2 Krk
 2.2.1
 Krk sestává ze tří částí:
 2.2.2
 tuhý pryžový sloupec;
 2.2.3
 nastavitelný kloub OC na vrcholu pryžového sloupce, který umožňuje rotaci s nastavitelným třením okolo příčné osy;
 2.2.4
 kulový nestavitelný kloub na základně krku.
 2.3 Trup
 2.3.1
 Trup sestává z plastové kostry pokryté systémem svalovina/pokožka. V trupu jsou vytvořeny prostory před kostrou, které se plní pěnou, aby bylo dosaženo správné tuhosti hrudníku. V zadní části trupu jsou dutiny, které umožňují montáž měřicích přístrojů.
 2.4 Břicho
 2.4.1
 Břicho figuríny je vytvořeno jedním deformovatelným prvkem, který se vkládá do otvoru mezi hrudníkem a pánví.
 2.5 Bederní páteř
 2.5.1
 Bederní páteř sestává z pryžového sloupce, který se montuje mezi kostru hrudníku a pánev. Tuhost bederní páteře je dána napnutím kovového lana, které prochází dutým středem pryžového sloupce.
 2.6 Pánev
 2.6.1
 Pánev je vyrobena z polotuhého plastu a je vytvarována do tvaru dětské pánve. Je pokryta systémem svalovina/pokožka, který simuluje svalovinu/pokožku v okolí pánve a hýždí.
 2.7 Kyčelní kloub
 2.7.1
 Kyčelní klouby jsou umístěny na spodní části pánve. Kloub umožňuje rotaci podél příčné osy


text:
jakož i rotaci podél osy svírající pravý úhel s příčnou osou pomocí kardanového kloubu. Tření při pohybu okolo těchto obou os je nastavitelné.
 2.8 Kolenní kloub
 2.8.1
 Kolenní kloub umožňuje skrčení a natažení bérce s nastavitelným třením.
 2.9 Ramenní kloub
 2.9.1
 Ramenní klouby jsou umístěny na kostře hrudníku. Západkové dorazy umožňují nastavení paže do dvou výchozích poloh.
 2.10 Loketní kloub
 2.10.1
 Loketní kloub umožňuje natažení a skrčení předloktí. Západkové dorazy umožňují nastavení předloktí do dvou výchozích poloh.
 2.11 Montáž figuríny
 2.11.1
 Lano páteře se namontuje do bederní páteře.
 2.11.2
 Bederní páteř se namontuje do kostry mezi pánev a hrudní páteř.
 2.11.3
 Břišní vložka se vloží mezi hrudník a pánev.
 2.11.4
 Krk se namontuje na vršek hrudníku.
 2.11.5
 Hlava se namontuje na vršek krku pomocí styčné desky.
 2.11.6
 Namontují se horní a dolní končetiny.
 3. HLAVNÍ VLASTNOSTI
 3.1 Hmotnost
 Tabulka 1
 Rozložení hmotnosti figuríny dítěte ve věku 18 měsíců
 Díl
 Hmotnost (kg)
 Hlava + krk
 2,73
 Trup
 5,06
 Paže
 0,27
 Předloktí
 0,25
 Stehno
 0,61
 Bérec
 0,48
 Celková hmotnost
 11,01
 3.2 Základní rozměry
 3.2.1
 Základní rozměry vyznačené na obrázku 1 této přílohy (znázorněném níže) jsou uvedeny v tabulce 2.
 Obrázek 1
 Základní rozměry figuríny
 Tabulka 2
 Č.
 Rozměr
 Hodnota (mm)
 1
 Od hýždí k přední části kolena
 239
 2
 Od hýždí k podkolenní jamce, vsedě
 201
 3
 Od těžiště figuríny k sedadlu
 193
 4
 Obvod hrudníku
 474
 5
 Hloubka hrudníku
 113
 7
 Šířka hlavy
 124
 8
 Délka hlavy
 160
 9
 Obvod kyčle, vsedě
 510
 10
 Obvod kyčle, vstoje (není znázorněno)
 471
 11
 Hloubka kyčle, vsedě
 125
 12
 Šířka kyčlí, vsedě
 174
 13
 Šířka krku
 65
 14
 Od lokte k povrchu sedáku
 125
 15
 Šířka v ramenou
 224
 17
 Výška vsedě
 495 (1)
 18
 Výška ramene, vsedě
 305
 19
 Od chodidla k podkolenní jamce
 173
 20
 Výška těla (není znázorněna)
 820 (1)
 21
 Výška stehna, vsedě
 66
 4. SEŘÍZENÍ KLOUBŮ
 4.1 Všeobecně
 4.1.1
 K dosažení reprodukovatelných výsledků při použití figuríny je nezbytné seřídit tření v jednotlivých kloubech, napnutí bederní páteře a tuhost břišní vložky.
 Před následujícím postupem se musí zkontrolovat všechny části, zda nejsou poškozeny.
 4.2 Bederní páteř
 4.2.1
 Bederní páteř se kalibruje před namontováním do figuríny.
 4.2.2
 Připevněte spodní montážní desku bederní páteře ke zkušební sestavě tak, aby byla přední část bederní páteře umístěna dole (obrázek 2).
 Obrázek 2
 4.2.3
 Na horní montážní desku se působí silou 250 N směrem dolů. Výsledné posunutí směrem dolů musí být zaznamenáno mezi 1 a 2 sekundami od začátku působení síly a musí být 9 až 12 mm.
 4.3 Břicho
 4.3.1
 Břišní vložku umístěte na tuhý blok, který má stejnou délku a šířku jako sloupec bederní páteře. Výška tohoto bloku musí být nejméně dvakrát větší než výška sloupce bederní páteře (obrázek 3).
 4.3.2
 Působí se počátečním zatížením 20 N.
 4.3.3
 Působí se konstantním zatížením 50 N.
 4.3.4
 Deformace břišní vložky po dvou minutách musí být 12 ± 2 mm.
 Obrázek 3
 4.4 Seřízení krku
 4.4.1
 Úplný krk sestávající z pryžového sloupce, kulového kloubu a kloubu OC připevněte na svislý povrch tak, aby přední strana směřovala dolů


text:
(obrázek 4).
 Obrázek 4
 4.4.2
 Na osu kloubu OC se působí svislou silou 100 N. Kloub OC se musí posunout dolů o 22 ± 2 mm.
 4.5 Kloub OC
 4.5.1
 Smontujte úplný krk a hlavu.
 4.5.2
 Trup položte zády na vodorovnou plochu.
 4.5.3
 Šrouby a seřizovací matici procházející hlavou a kloubem OC utahujte pomocí momentového klíče až do okamžiku, kdy se hlava nebude pohybovat vlastní tíhou.
 4.6 Kyčel
 4.6.1
 K pánvi namontujte pouze stehno bez bérce.
 4.6.2
 Stehno umístěte do vodorovné polohy.
 4.6.3
 Tření působící na příčnou osu zvyšujte až do okamžiku, kdy se dolní končetina nebude moci pohybovat vlastní tíhou.
 4.6.4
 Umístěte stehno do vodorovné polohy ve směru příčné osy.
 4.6.5
 Tření působící na kardanový kloub zvyšujte až do okamžiku, kdy se dolní končetina nebude moci pohybovat vlastní tíhou.
 4.7 Koleno
 4.7.1
 Připevněte bérec ke stehnu.
 4.7.2
 Stehno i bérec umístěte do vodorovné polohy, stehno podepřete.
 4.7.3
 Seřizovací matici na koleně utahujte až do okamžiku, kdy se bérec nebude moci pohybovat vlastní tíhou.
 4.8 Ramena
 4.8.1
 Natáhněte předloktí a paži umístěte do nejvyšší polohy se západkou.
 4.8.2
 Západky v rameni je nutno opravit nebo vyměnit, pokud paže v této poloze nezůstává.
 4.9 Loket
 4.9.1
 Umístěte paži do nejnižší polohy se západkou a předloktí do nejvyšší polohy se západkou.
 4.9.2
 Západky v rameni je nutno opravit nebo vyměnit, pokud předloktí v této poloze nezůstává.
 5. PŘÍSTROJE
 5.1 Všeobecně
 5.1.1
 Přestože byla učiněna opatření na vybavení figuríny osmnáctiměsíčního dítěte určitým počtem snímačů, je standardně vybavena náhradními závažími stejné velikosti a hmotnosti.
 5.1.2
 Postupy kalibrace a měření se musí provádět podle mezinárodní normy ISO 6487:1980.
 5.2 Instalace akcelerometru v hrudi
 5.2.1
 Akcelerometr se instaluje do dutiny v hrudníku. Montáž se provádí ze zadní strany figuríny.
 5.3 Indikace průniku do břicha
 5.3.1
 Zda došlo k průniku do břicha či nikoli, je nutno posoudit pomocí vysokorychlostní fotografie.
 (1) Hýždě, záda a hlava figuríny se opírají o svislou plochu.
 PŘÍLOHA 9
 ZKOUŠKA ČELNÍM NÁRAZEM DO BARIÉRY
 1. Zařízení, postup a měřicí přístroje
 1.1 Zkušební prostor
 Zkušební prostor musí mít dostatečnou plochu, aby se do něj vešla rozjezdová dráha, bariéra a technická zařízení potřebná pro zkoušku. Konečná část dráhy, nejméně 5 m před bariérou, musí být vodorovná, plochá a hladká.
 1.2 Bariéra
 Bariéru tvoří blok z železobetonu, vpředu široký nejméně 3 m a vysoký nejméně 1,5 m. Tloušťka bariéry musí být taková, aby její hmotnost byla nejméně 70 tun. Čelní stěna musí být svislá, kolmá k ose jízdní dráhy a musí být pokryta překližkovými deskami o tloušťce 20 ± 1 mm v dobrém stavu. Bariéra musí být buď zakotvena v zemi, nebo uložena na zemi, v případě potřeby s přídavnými aretačními zařízeními, které by omezovaly její posouvání. Lze použít i bariéru s odlišnými vlastnostmi, musí však vést ke stejně přesvědčivým výsledkům.
 1.3 Pohon vozidla
 V okamžiku nárazu již vozidlo nesmí být vystaveno účinku jakéhokoli dalšího řídicího nebo hnacího zařízení. Musí dosáhnout bariéry na dráze kolmé k nárazové stěně; maximální přípustné boční odchýlení svislé střednice přední části vozidla od svislé střednicí nárazové stěny je ±30 cm.
 1.4


text:
Stav vozidla
 1.4.1
 Zkoušené vozidlo musí být buď vybaveno všemi svými normálními součástmi a vybavením zahrnutými do jeho pohotovostní hmotnosti, nebo být v takovém stavu, aby splňovalo tento požadavek, pokud jde o součásti a vybavení týkající se prostoru pro cestující a rozložení provozní hmotnosti vozidla jako celku.
 1.4.2
 Je-li vozidlo poháněno vnějšími prostředky, musí být palivový systém naplněn nejméně na 90 % svého objemu buď palivem nebo nehořlavou kapalinou, jejíž hustota a viskozita jsou blízké hodnotám normálně používaného paliva. Všechny ostatní systémy (nádržky na brzdovou kapalinu, chladič atd.) musí být prázdné.
 1.4.3
 Je-li vozidlo poháněno vlastním motorem, palivová nádrž musí být naplněna nejméně na 90 %. Všechny ostatní nádrže na kapalinu musí být plné.
 1.4.4
 Požaduje-li to výrobce, může technická zkušebna pověřená prováděním zkoušek dovolit, aby se téhož vozidla, jehož se používá pro zkoušky předepsané jinými předpisy (včetně zkoušek, jež mohou ovlivnit jeho nosnou konstrukci), užilo i pro zkoušky předepsané tímto předpisem.
 1.5 Rychlost nárazu
 Rychlost nárazu musí být 50 + 0/– 2 km/h. Jestliže se však zkouška provedla za vyšší rychlosti nárazu a vozidlo vyhovělo předepsaným podmínkám, zkouška se považuje za vyhovující.
 1.6 Měřicí přístroje
 Přístroj použitý pro záznam rychlosti uvedený v odstavci 1.5 musí mít přesnost ±1 %.
 PŘÍLOHA 10
 POSTUP ZKOUŠKY NÁRAZEM ZEZADU
 1. Instalace, postup a měřicí přístroje
 1.1 Zkušební prostor
 Zkušební prostor musí mít dostatečně velkou plochu, aby se do něj vešel hnací systém nárazového zařízení a aby umožňoval posunutí vozidla po nárazu a instalaci zkušebního zařízení. Část, v níž má dojít k nárazu a posunutí vozidla, musí být vodorovná. (Sklon naměřený na každé délce jednoho metru musí být menší než 3 %.)
 1.2 Nárazové zařízení
 1.2.1
 Nárazové zařízení musí mít tuhou ocelovou konstrukci.
 1.2.2
 Nárazová plocha musí být rovná, široká nejméně 2 500 mm a vysoká 800 mm. Její okraje musí být zaobleny poloměrem zakřivení v rozmezí od 40 mm do 50 mm. Musí být pokryta vrstvou překližky o tloušťce 20 ± 1 mm.
 1.2.3
 V okamžiku nárazu musí být splněny tyto požadavky:
 1.2.3.1
 nárazová plocha musí být svislá a kolmá k podélné rovině souměrnosti zasaženého vozidla;
 1.2.3.2
 směr pohybu nárazového zařízení musí být v podstatě vodorovný a rovnoběžný s podélnou rovinou souměrnosti zasaženého vozidla;
 1.2.3.3
 největší přípustné boční vychýlení nárazového zařízení od podélné roviny souměrnosti vozidla je 300 mm. Kromě toho se musí plocha nárazového zařízení zahrnovat celou šířku zasaženého vozidla;
 1.2.3.4
 vzdálenost spodního okraje nárazové plochy od země musí být 175 ± 25 mm.
 1.3 Pohon nárazového zařízení
 Nárazové zařízení musí být buď připevněno k podvozku (pohyblivé bariéře), nebo být součástí kyvadla.
 1.4 Zvláštní ustanovení při použití pohyblivé bariéry
 1.4.1
 Je-li nárazové zařízení připevněno k podvozku (pohyblivé bariéře) zádržným prvkem, musí tento prvek být tuhý a nesmí se deformovat nárazem. Podvozek se musí v okamžiku nárazu volně pohybovat a nesmí již být vystaven působení hnacího zařízení.
 1.4.2
 Celková hmotnost podvozku s nárazovým zařízením musí být 1 100 ± 20 kg.
 1.5 Zvláštní ustanovení při použití kyvadla
 1.5.1
 Vzdálenost mezi středem nárazové plochy a osou otáčení kyvadla nesmí být menší než 5 m.


text:
1.5.2
 Nárazové zařízení musí být volně zavěšeno pomocí tuhých ramen, která jsou s ním pevně spojena. Takto vytvořené kyvadlo se v podstatě nesmí deformovat nárazem.
 1.5.3
 Do kyvadla se zabuduje brzdné zařízení, aby se zabránilo případnému druhotnému nárazu nárazového zařízení do zkoušeného vozidla.
 1.5.4
 V okamžiku nárazu musí být rychlost středu nárazu kyvadla v rozmezí od 30 km/h do 32 km/h.
 1.5.5
 Redukovaná hmotnost „mr“ ve středu nárazu kyvadla je definována jako funkce celkové hmotnosti „m“, vzdálenosti „a“ (1) mezi středem nárazu a osou otáčení a vzdálenosti „l“ mezi těžištěm a osou otáčení podle rovnice:
 1.5.6
 Redukovaná hmotnost „mr“ musí být 1 100 ± 20 kg.
 1.6 Všeobecná ustanovení týkající se hmotnosti a rychlosti nárazového zařízení
 Byla-li zkouška provedena s vyšší rychlostí nárazu, než která je předepsána v odstavci 1.5.4 a/nebo s hmotností větší, než je předepsáno v odstavcích 1.5.3 nebo 1.5.6, a vozidlo vyhovělo předepsaným požadavkům, zkouška se považuje za vyhovující.
 1.7 Stav vozidla při zkoušce
 Zkoušené vozidlo musí být buď vybaveno všemi normálními součástmi a vybavením, zahrnutými do jeho pohotovostní hmotnosti, nebo být v takovém stavu, aby splňovalo tento požadavek, pokud jde o rozložení pohotovostní hmotnosti vozidla jako celku.
 1.8 Úplné vozidlo s dětským zádržným systémem nainstalovaným podle montážních pokynů se postaví na tvrdý, plochý a vodorovný povrch, s uvolněnou ruční brzdou a nezařazeným rychlostním stupněm. Při jedné nárazové zkoušce lze zkoušet více dětských zádržných systémů.
 (1) Vzdálenost „a“ se rovná délce uvažovaného synchronního kyvadla.
 PŘÍLOHA 11
 Přídavné kotevní úchyty potřebné k připevnění dětských zádržných systémů kategorie polouniverzální k motorovým vozidlům
 1.
 Tato příloha se vztahuje jen na přídavné kotevní úchyty k připevňování dětských zádržných systémů kategorie „polouniverzální“ nebo na tyče a jiná speciální zařízení, které jsou používané k připevnění dětských zádržných systémů ke karoserii, bez ohledu na to, zda využívají kotevní úchyty podle předpisu č. 14.
 2.
 Kotevní úchyty určí výrobce dětského zádržného systému, podrobnosti musí být předloženy ke schválení technické zkušebně.
 Technická zkušebna může vzít v úvahu informace získané od výrobce vozidla.
 3.
 Výrobce dětského zádržného systému dodá součásti potřebné k namontování kotevních úchytů a zvláštní plánek pro každé vozidlo s vyznačením jejich přesné polohy.
 4.
 Výrobce dětského zádržného systému musí uvést, jestli jsou kotevní úchyty požadované pro upevnění zádržného zařízení ke karoserii vozidla v souladu s požadavky na pevnost a polohu podle odstavce 3 a podle doporučení státům, které mají záměr přijmout zvláštní požadavky na kotevní úchyty pro dětské zádržné systémy používané v osobních automobilech (1).
 (1) Viz text předpisu č. 16.
 PŘÍLOHA 12
 PŘÍLOHA 13
 NORMALIZOVANÝ BEZPEČNOSTNÍ PÁS
 1.
 Bezpečnostní pás pro dynamickou zkoušku a pro kontrolu maximální délky pásu musí být tvořen jednou ze dvou konfigurací, které jsou uvedeny na obrázku 1. Jsou to tříbodový pás s navíječem a dvoubodový statický pás.
 2.
 Tříbodový pás s navíječem má následující pevné části: navíječ (R), průvlak (P), dva kotevní úchyty (A1 a A2) (viz obrázek 1) a střední část (N, podrobně viz obrázek 3). Navíječ musí vyhovovat požadavkům předpisu č. 16 na navíjecí sílu. Průměr cívky navíječe je 33 ± 0,5 mm.
 3.
 Navíjený pás


text:
musí být připevněn ke kotevním úchytům na zkušebním sedadle popsaným v příloze 6, dodatcích 1 a 4, a to takto:
 kotevní úchyt pásu A1 se připevní k úchytu zkušebního vozíku B0 (vnějšímu);
 kotevní úchyt pásu A2 se připevní k úchytu zkušebního vozíku A (vnitřnímu);
 průvlak P se připevní k úchytu zkušebního vozíku C;
 navíječ R pásu se připevní k úchytu zkušebního vozíku tak, že se střednice cívky nachází v Re.
 Hodnota X na obrázku 1 níže je 200 ± 5 mm. Skutečná délka popruhu mezi A1 a střednicí Re cívky navíječe pásu (je-li popruh zcela vytažen, včetně minimální délky 150 mm pro zkoušení „univerzální“ a „polouniverzální“ kategorie) je 2 820 ± 5 mm, měřeno po přímce bez zátěže a na vodorovném povrchu; tuto délku lze zvýšit pro zkoušení omezené kategorie; pro všechny kategorie namontovaných dětských zádržných systémů je minimální délka popruhu na cívce navíječe 150 mm.
 4.
 Požadavky na popruh pásu:
 Materiál: polyester spinnblack
 —
 šířka:
 48 ± 2 mm při 10 000 N;
 —
 tloušťka:
 1,0 ± 0,2 mm;
 —
 prodloužení:
 8 ± 2 % při 10 000 N.
 5.
 Dvoubodový statický pás znázorněný na obrázku 1 sestává ze dvou normalizovaných kotevních destiček znázorněných na obrázku 2 a popruhu, který splňuje požadavky předcházejícího odstavce 4.
 6.
 Kotevní destičky dvoubodového pásu se připevní k úchytům zkušebního vozíku A a B. Hodnota Y podle obrázku 1 je 1 300 ± 5 mm. To je požadavek na maximální délku pásu pro schválení univerzálních dětských zádržných systémů s dvoubodovým pásem (viz odstavec 6.1.9).
 Obrázek 1
 Konfigurace normalizovaného bezpečnostního pásu
 Obrázek 2
 Typické normalizované upevňovací kování
 Rozměry v mm
 Obrázek 3
 Střední díl normalizovaného bezpečnostního pásu
 Rozměry v mm
 Obrázek 4
 Průvlak na sloupku
 PŘÍLOHA 14
 PLÁN SCHVÁLENÍ TYPU (POSTUPOVÝ DIAGRAM ISO 9002:2000)
 Poznámky:
 (0)
 Nebo norma rovnocenná této normě, s přípustným vyloučením požadavků týkajících se návrhu a vývoje podle odstavce 7.3 „Spokojenost zákazníka a trvalé zlepšování“.
 (1)
 Tyto zkoušky provádí technická zkušebna.
 (2)
 Návštěva u výrobce za účelem inspekce a náhodného odběru vzorků daným orgánem či technickou zkušebnou:
 a)
 pokud neexistuje ISO 9002:2000: dvakrát ročně;
 b)
 pokud existuje ISO 9002:2000: jednou ročně.
 (3)
 Zkoušky podle přílohy 16:
 a)
 pokud neexistuje ISO 9002:2000:
 i)
 provádí orgán nebo technická zkušebna během návštěvy podle poznámky pod čarou 2a,
 ii)
 výrobce během návštěvy podle poznámky pod čarou 2b;
 b)
 pokud existuje ISO 9002:2000: provádí výrobce, postup se ověří během návštěvy podle poznámky pod čarou 2b.
 PŘÍLOHA 15
 VYSVĚTLUJÍCÍ POZNÁMKY
 Vysvětlující poznámky, které jsou v této příloze, jsou určeny k vyjasnění potíží při interpretaci předpisu. Jsou míněny jako vodítko pro technické zkušebny provádějící zkoušky.
 Odstavec 2.10.1
 Rychloseřizovacím zařízením může být také zařízení s otočným čepem a pružinou, podobné navíječi s ručním uvolňováním. Zařízení by se mělo zkoušet podle požadavků odstavců 7.2.2.5 a 7.2.3.1.3.
 Odstavec 2.19.2
 Polouniverzální zádržný systém určený k montáži na zadní sedadla u vozidel typu sedan tak i kombi, u kterých je celá soustava pásů totožná, se považuje za jediný „typ“.
 Odstavec 2.19.3
 Při rozhodování, zda byl vytvořen nový typ, je třeba brát v úvahu významnost


text:
změn v rozměrech a/nebo hmotnosti sedadla, čalounění nebo nárazového štítu a vlastností pohlcování energie nebo barvy materiálů.
 Odstavec 2.19.4 a 2.19.5
 Tyto odstavce se nevztahují na žádný bezpečnostní pás schvalovaný samostatně podle předpisu č. 16, který je nutný k ukotvení dětského zádržného systému k vozidlu nebo k zadržení dítěte.
 Odstavec 6.1.2
 U dětských zádržných systémů směřujících dozadu se zajišťuje správná poloha vrcholu zádržného systému vzhledem k hlavě figuríny instalací největší figuríny, pro kterou je zádržné zařízení určeno, a to v co nejvíce skloněné poloze, přičemž je nutno zajistit, aby vodorovná čára ve výšce očí procházela pod vrcholem sedadla.
 Odstavec 6.1.8
 Požadovaná hodnota 150 mm platí také pro brašny na přenášení dítěte.
 Odstavec 6.2.4
 Mezní hodnota přijatelného pohybu ramenního pásu je taková, kdy spodní okraj ramenní části normalizovaného bezpečnostního pásu není níže než loket figuríny ve stavu maximálního vychýlení figuríny.
 Odstavec 6.2.9
 Všeobecně se rozumí, že toto ustanovení platí také pro zařízení, která mají takové aretační zařízení, i když není vyžadováno pro tuto hmotnostní skupinu. Zkouška by se tedy provedla jen na zařízení hmotnostní skupiny 2, avšak s předepsanou silou, tj. silou odpovídající dvojnásobku hmotnosti figuríny hmotnostní skupiny 1.
 Odstavec 7.1.3
 Zkouška převrácením se vykoná se stejným postupem instalace a se stejnými parametry, jak jsou stanoveny pro dynamickou zkoušku.
 Odstavec 7.1.3.1
 Není přípustné zastavit zkušební sestavu v průběhu převracení.
 Odstavec 7.1.4.2.2
 Znění tohoto odstavce se vztahuje na zrychlení, která představují tahová zatížení páteře figuríny.
 Odstavec 7.1.4.3.1
 Viditelnými znaky průniku se rozumí průnik do modelovací hmoty v břišní vložce (pod tlakem vyvolaným zádržným zařízením), nikoliv však ohyb modelovací hmoty bez stlačení ve vodorovném směru, jaký je například vytvořen jednoduchým ohybem páteře. Viz rovněž výklad odstavce 6.2.4.
 Odstavec 7.2.1.5
 První věta je splněna, pokud ruka figuríny dosáhne na sponu.
 Odstavec 7.2.2.1
 Použije se k zajištění toho, aby bylo možné snadno připojit a odpojit samostatně schvalované vodicí pásy.
 Odstavec 7.2.4.1.1
 Jsou zapotřebí dva popruhy. Změřte zatížení, při kterém dojde k přetržení prvního popruhu. Změřte šířku druhého popruhu při 75 % tohoto zatížení.
 Odstavec 7.2.4.4
 Nejsou přípustné části, které lze odmontovat nebo odšroubovat a které by nezkušený uživatel pravděpodobně namontoval zpět nesprávně, v důsledku čehož by se zařízení mohlo stát nebezpečným.
 Odstavec 8.1.2.2
 „Připevní k sedadlu“ znamená ke zkušebnímu sedadlu podle přílohy 6. „Zařízení určená k používání v určitých vozidlech“ znamená, že zádržné zařízení kategorie „určité vozidlo“ by se běžně zkoušelo na převrácení, když je nainstalováno na zkušební sedadlo, avšak zkouška na sedadle vozidla je přípustná.
 Odstavec 8.2.2.1.1
 „Při zachování obvyklých podmínek používání“ znamená, že tato zkouška by se měla provádět se zádržným zařízením nainstalovaným na zkušebním sedadle nebo na sedadle vozidla, avšak bez figuríny.
 Figurína musí být použita pouze pro umístění seřizovacího zařízení. Nejprve mají být popruhy nastaveny podle odstavce 8.1.3.6.3.2 nebo 8.1.3.6.6.3 (který odpovídá). Zkouška se pak provede po vyjmutí figuríny.
 Odstavec 8.2.5.2.6
 Tento odstavec se nevztahuje na vodicí pásy, které jsou schvalovány podle tohoto předpisu samostatně.
 PŘÍLOHA 16
 KONTROLA SHODNOSTI VÝROBY
 1. Zkoušky
 U dětských zádržných systémů se požaduje, aby byla prokázána shoda s požadavky, na nichž jsou založeny následující zkoušky:
 1.1


text:
Ověření prahu zablokování a životnosti navíječů s nouzovým blokováním
 Podle ustanovení odstavce 8.2.4.3 v nejnepříznivějším směru, po provedení zkoušek životnosti podle odstavců 8.2.4.2, 8.2.4.4 a 8.2.4.5, jak stanoví požadavek odstavce 7.2.3.2.6.
 1.2 Ověření životnosti navíječů s automatickým blokováním
 Podle ustanovení odstavce 8.2.4.2 doplněných zkouškami podle odstavců 8.2.4.4 a 8.2.4.5, jak stanoví požadavek odstavce 7.2.3.1.3.
 1.3 Zkouška pevnosti popruhů po stabilizaci
 Podle postupu popsaného v odstavci 7.2.4.2, po stabilizaci podle požadavků odstavců 8.2.5.2.1 až 8.2.5.2.5.
 1.3.1 Zkouška pevnosti popruhů po zkoušce odolnosti proti oděru
 Podle postupu popsaného v odstavci 7.2.4.2, po stabilizaci podle požadavků popsaných v odstavci 8.2.5.2.6.
 1.4 Zkouška mikroprokluzu
 Podle postupu popsaného v odstavci 8.2.3 tohoto předpisu.
 1.5 Pohlcování energie
 Podle ustanovení odstavce 7.1.2 tohoto předpisu.
 1.6 Ověření splnění požadavků na vlastnosti dětských zádržných systémů příslušnou dynamickou zkouškou
 Podle ustanovení odstavce 8.1.3 se sponou, která byla předtím stabilizována podle požadavků odstavce 7.2.1.7 tak, aby byly splněny příslušné požadavky odstavce 7.1.4 (všeobecné požadavky na dětské zádržné systémy) a odstavce 7.2.1.8.1 (požadavky na spony pod zatížením).
 1.7 Zkouška tepelné odolnosti
 Podle ustanovení odstavce 7.1.5 tohoto předpisu.
 2. Četnost zkoušek a výsledky
 2.1 Četnost zkoušení podle požadavků odstavců 1.1 až 1.5 a 1.7 musí být stanovena na základě statisticky řízeného náhodného výběru podle jednoho z postupů pravidelné kontroly jakosti a musí se provádět alespoň jednou ročně.
 2.2 Minimální podmínky pro kontrolu shodnosti dětských zádržných systémů kategorií „univerzální“, „polouniverzální“ a „omezené“ ve vztahu k dynamickým zkouškám podle odstavce 1.6.
 V souladu s požadavky příslušných orgánů provádí držitel schválení dozor na kontrolou shodnosti výroby pomocí metody pro kontrolu dávky (odstavec 2.2.1) nebo metody nepřetržité kontroly (odstavec 2.2.2).
 2.2.1 Dětské zádržné systémy – kontrola dávky
 2.2.1.1
 Držitel schválení musí rozdělit dětské zádržné systémy do dávek, které jsou co nejjednotnější z hlediska surovin nebo meziproduktů (odlišná barva skořápky, různé zpracování postroje) a z hlediska výrobních podmínek. Počet v dávce nesmí přesáhnout 5 000 jednotek.
 Po dohodě s příslušnými orgány může zkoušky provádět technická zkušebna nebo je lze provádět na zodpovědnost držitele schválení.
 2.2.1.2
 Z každé dávky se musí v souladu s odstavcem 2.2.1.4 odebrat vzorek, a to alespoň ze 20 % množství v dávce, které má být z dané dávky vyrobeno.
 2.2.1.3
 Vlastnosti dětských zádržných systémů a počet dynamických zkoušek, které mají být provedeny, jsou uvedeny v odstavci 2.2.1.4.
 2.2.1.4
 Aby byla přijata, musí dávka dětských zádržných systémů splňovat tyto podmínky:
 Počet v dávce
 Počet vzorků / vlastnosti dětských zádržných systémů
 Kombinovaný počet vzorků
 Kritéria přijetí
 Kritéria zamítnutí
 Stupeň přísnosti kontroly
 N < 500
 1. = 1MH
 1
 0
 —
 normální
 2. = 1MH
 2
 1
 2
 500 < N < 5 000
 1. = 1MH + 1LH
 2
 0
 2
 normální
 2. = 1MH + 1LH
 4
 1
 2
 N < 500
 1. = 2MH
 2
 0
 2
 zesílená
 2. = 2MH
 4
 1
 2
 500 < N < 5 000
 1. = 2MH + 2LH
 4
 0
 2
 zesílená
 2. = 2MH + 2LH
 8
 1
 2
 MH označuje tvrdší konfiguraci (nejnepříznivější výsledky získané při schválení či při rozšíření schválení).
 LH označuje méně tvrdou


text:
konfiguraci.
 Tento plán dvojího odběru vzorků funguje takto:
 Pokud u normální kontroly první vzorek neobsahuje žádné vadné jednotky, dávka se přijme, aniž by se zkoušel další vzorek. Pokud obsahuje dvě vadné jednotky, dávka se odmítne. Pokud obsahuje jednu vadnou jednotku, odebere se druhý vzorek a kumulativní počet musí splňovat podmínku ve sloupci 5 ve výše uvedené tabulce.
 Normální kontrola se zesílí, pokud jsou z pěti po sobě jdoucích dávek dvě dávky zamítnuty. Normální kontrola se obnoví, je-li přijato pět po sobě jdoucích dávek.
 Pokud je některá dávka zamítnuta, výroba je považována za neodpovídající požadavkům a dávka se neuvolní do oběhu.
 Pokud jsou dvě po sobě jdoucí dávky, které byly podrobeny zesílené kontrole, zamítnuty, použijí se ustanovení odstavce 13.
 2.2.1.5
 Kontrola shodnosti dětských zádržných systémů se provádí počínaje dávkou vyrobenou po první dávce, která byla podrobena kvalifikaci výroby.
 2.2.1.6
 Výsledky zkoušek popsané v odstavci 2.2.1.4 nepřekročí hodnotu L, přičemž L je mezní hodnota předepsaná pro každou zkoušku pro schválení typu.
 2.2.2 Nepřetržitá kontrola
 2.2.2.1
 Držitel schválení je povinen provádět nepřetržitou kontrolu kvality svého výrobního procesu, a to na základě statistických údajů a odběru vzorků. Po dohodě s příslušnými orgány může zkoušky provádět technická zkušebna nebo je lze provádět na zodpovědnost držitele schválení, který odpovídá za sledovatelnost daného výrobku.
 2.2.2.2
 Vzorky se musejí odebrat v souladu s odstavcem 2.2.2.4.
 2.2.2.3
 Vlastnosti dětských zádržných systémů se posuzují namátkově a zkoušky, které se mají provést, jsou popsány v odstavci 2.2.2.4.
 2.2.2.4
 Kontrola splňuje tyto požadavky:
 Odebrané dětské zádržné systémy
 Stupeň přísnosti kontroly
 0,02 % znamená, že z každých 5 000 vyrobených dětských zádržných systémů je odebrán jeden systém.
 normální
 0,05 % znamená, že z každých 2 000 vyrobených dětských zádržných systémů je odebrán jeden systém.
 zesílená
 Tento plán dvojího odběru vzorků funguje takto:
 Pokud se má za to, že dětský zádržný systém odpovídá požadavkům, výroba rovněž odpovídá požadavkům.
 Pokud dětský zádržný systém požadavky nesplňuje, odebere se druhý dětský zádržný systém.
 Pokud druhý dětský zádržný systém odpovídá požadavkům, výroba rovněž odpovídá požadavkům.
 Pokud ani jeden (první a druhý) dětský zádržný systém neodpovídá požadavkům, pak ani výroba neodpovídá požadavkům, a dětské zádržné systémy, které pravděpodobně obsahují tutéž závadu, se stáhnou a učiní se nezbytné kroky nutné k opětovnému nastolení shodnosti výroby.
 Zesílená kontrola se místo normální kontroly zavede tehdy, pokud z 10 000 po sobě vyrobených dětských zádržných systémů musí být dané výrobky dvakrát staženy.
 Normální kontrola je znovu zavedena tehdy, pokud je 10 000 po sobě vyrobených dětských zádržných systémů považováno za odpovídající požadavkům.
 Pokud byly výrobky podrobené zesílené kontrole při dvou po sobě jdoucích příležitostech staženy, použijí se ustanovení odstavce 13.
 2.2.2.5
 Nepřetržitá kontrola dětských zádržných systémů se provádí, jakmile proběhne kvalifikace výroby.
 2.2.2.6
 Výsledky zkoušek popsané v odstavci 2.2.2.4 nepřekročí hodnotu L, přičemž L je mezní hodnota předepsaná pro každou zkoušku pro schválení typu.
 2.3 U zařízení kategorie „zabudovaných“ zařízení pro určitá vozidla se provádějí zkoušky s následující četností:
 Dětská zádržná zařízení, s výjimkou přídavných sedáků
 :
 jedenkrát za 8 týdnů
 Přídavné sedáky
 :
 jedenkrát za 12 týdnů
 Při každé zkoušce musí být


text:
splněny požadavky odstavců 7.1.4 a 7.2.1.8.1. Jsou-li výsledky všech zkoušek v průběhu jednoho roku vyhovující, může výrobce po souhlasu správního úřadu omezit četnost takto:
 Dětská zádržná zařízení, s výjimkou přídavných sedáků
 :
 jedenkrát za 16 týdnů
 Přídavné sedáky
 :
 jedenkrát za 24 týdnů
 Pokud se však ročně vyrobí 1 000 kusů dětských zádržných systému nebo méně, je přípustná jako minimální četnost jedna zkouška za rok.
 2.3.1 Pro zařízení kategorie „určité vozidlo“ podle odstavce 2.1.2.4.1 si může výrobce dětských zádržných zařízení vybrat postup kontroly shodnosti podle odstavce 2.2 na zkušebním sedadle, nebo podle odstavce 2.3 v nosné konstrukci karoserie.
 2.3.2 Nevyhoví-li zkušební vzorek při určité zkoušce, musí se provést další zkoušky podle stejných požadavků s nejméně třemi jinými vzorky. Pokud při dynamických zkouškách jeden z těchto vzorků selže, považuje se výroba za neodpovídající požadavkům a četnost zkoušek se zvýší, pokud byla dříve v souladu s odstavcem 2.3 použita četnost nižší, a učiní se kroky nutné k opětovnému nastolení shodnosti výroby.
 2.4 Pokud je zjištěno, že výroba neodpovídá požadavkům odstavce 2.2.1.4, 2.2.2.4 nebo 2.3.2, musí držitel schválení nebo jeho řádně zplnomocněný zástupce:
 2.4.1
 Oznámit příslušnému orgánu, který udělil schválení typu, jaké kroky jsou učiněny pro znovuobnovení shodnosti výroby.
 2.5 Výrobce musí čtvrtletně oznamovat správnímu úřadu množství výrobků, které bylo vyrobeno pro každé číslo schválení, a uvést způsob identifikace výrobků odpovídajících těmto číslům schválení.
 PŘÍLOHA 17
 ZKOUŠKA MATERIÁLU POHLCUJÍCÍHO ENERGII
 1. Maketa hlavy
 1.1
 Maketa hlavy sestává z pevné dřevěné polokoule s připojeným malým kulovým segmentem podle obrázku A níže. Maketa hlavy musí být konstruována tak, aby byl možný její volný pád ve směru vyznačené osy a aby umožňovala montáž akcelerometru pro měření zrychlení ve směru pádu.
 1.2
 Maketa hlavy musí mít celkovou hmotnost 2,75 ± 0,05 kg, včetně akcelerometru.
 Obrázek A
 Maketa hlavy
 2. Přístroje
 V průběhu zkoušky se musí zaznamenat zrychlení pomocí zařízení s frekvenční třídou kanálu 1 000, podle specifikace v poslední verzi normy ISO 6487.
 3. Postup zkoušky
 3.1
 Úplné dětské zádržné zařízení se umístí na hladký tuhý povrch s minimálními rozměry 500 × 500 mm tak, že směr nárazu je v oblasti nárazu kolmý na vnitřní povrch dětského zádržného systému.
 3.2
 Maketu hlavy zdvihněte do výšky 100 –0/+ 5 mm od příslušných horních povrchů sestaveného dětského zádržného systému k nejnižšímu bodu makety hlavy, potom nechejte maketu hlavy spadnout. Zaznamenejte zrychlení makety hlavy v průběhu nárazu.
 PŘÍLOHA 18
 ZPŮSOB URČENÍ OBLASTI NÁRAZU HLAVY ZÁDRŽNÝCH ZAŘÍZENÍ S OPĚRADLY A MINIMÁLNÍ VELIKOSTI BOČNÍCH OPĚR PRO ZÁDRŽNÁ ZAŘÍZENÍ SMĚŘUJÍCÍ DOZADU
 1.
 Zařízení umístěte na zkušební sedadlo popsané v příloze 6. Nastavitelné zařízení se musí ustavit do nejvíce vzpřímené polohy. Do zařízení vložte nejmenší figurínu podle návodu výrobce. Na opěradle vyznačte bod A, který je v téže vodorovné rovině, jež prochází ramenem nejmenší figuríny v bodě 2 cm směrem dovnitř od vnějšího obrysu paže. Všechny vnitřní povrchy, které jsou nad vodorovnou rovinou procházející bodem A, musí být zkoušeny podle přílohy 17. Tato oblast musí zahrnovat opěradlo a boční opěry včetně vnitřních hran (oblastí zaoblení) bočních opěr. U brašen na přenášení dítěte, kde podle


text:
pokynů k zařízení a pokynů výrobce není možná symetrická instalace figuríny, musí oblast podle přílohy 17 být všemi vnitřními povrchy nad bodem „A“, jak je stanoveno výše, ve směru hlavy, měřeno s takovouto figurínou umístěnou do brašny v nejnepříznivější poloze podle pokynů výrobce a s brašnou na přenášení dítěte umístěnou na zkušební stav.
 Je-li možná symetrická instalace figuríny v brašně na přenášení dítěte, tak celá vnitřní oblast musí odpovídat příloze 17.
 2.
 Boční opěry pro zařízení směřující dozadu musí mít minimální hloubku 90 mm, měřeno od střednice povrchu opěradla. Tyto boční opěry musí začínat ve vodorovné rovině procházející bodem „A“ a pokračují až na vrchol opěradla. Od bodu, který je 90 mm pod vrcholem opěradla, se může hloubka boční opěry postupně zmenšovat.
 3.
 Požadavek předcházejícího odstavce 2 na nejmenší šířku bočních opěr neplatí pro dětské zádržné systémy hmotnostních skupin II a III v kategorii určité vozidlo, která se mají použít v zavazadlovém prostoru podle odstavce 6.1.2 tohoto předpisu.
 PŘÍLOHA 19
 POPIS ZKOUŠKY SEŘIZOVACÍCH ZAŘÍZENÍ MONTOVANÝCH PŘÍMO NA DĚTSKÉ ZÁDRŽNÉ SYSTÉMY
 Obrázek 1
 1. Postup
 1.1
 Uveďte soupravu popruhů do referenční polohy popsané v odstavci 8.2.7 a vytáhněte nejméně 50 mm popruhu z nedílného postroje tažením za volný konec popruhu.
 1.2
 Připojte takto seřízenou část nedílného postroje k tažnému zařízení A.
 1.3
 Uveďte do činnosti seřizovací zařízení a zatáhněte nejméně 150 mm popruhu do nedílného postroje. To odpovídá polovině jednoho cyklu a uvede tažné zařízení A do polohy maximálního vytažení popruhu.
 1.4
 Připojte volný konec popruhu k tažnému zařízení B.
 2. Popis cyklu
 2.1.
 Táhněte popruh zařízením B nejméně 150 mm, přičemž zařízení A nenapíná nedílný postroj.
 2.2.
 Uveďte do činnosti seřizovací zařízení a táhněte zařízením A, přičemž zařízení B nenapíná volný konec popruhu.
 2.3.
 Na konci zdvihu uveďte seřizovací zařízení mimo činnost.
 2.4.
 Podle specifikace odstavce 7.2.2.7 cyklus opakujte.
 PŘÍLOHA 20
 TYPICKÉ ZAŘÍZENÍ PRO ZKOUŠKU PEVNOSTI SPONY
 PŘÍLOHA 21
 ZAŘÍZENÍ PRO DYNAMICKÉ NÁRAZOVÉ ZKOUŠKY
 1. Postup
 1.1 Samotný břišní pás
 Připevněte snímač 1 do vnější polohy, jak je znázorněno výše. Nainstalujte dětský zádržný systém a napněte referenční pás na jeho vnější straně, aby bylo dosaženo zatížení 75 ± 5 N na této vnější straně.
 1.2 Břišní a diagonální pás
 1.2.1
 Připevněte snímač 1 do vnější polohy, jak je znázorněno výše. Nainstalujte dětský zádržný systém do správné polohy. Je-li zařízení vybaveno aretačním zařízením a působí-li na diagonální pás, umístěte snímač zatížení 2 do vhodné polohy za dětský zádržný systém mezi aretační zařízení a sponu, jak je znázorněno výše. Není-li aretační zařízení použito, nebo je-li součástí spony, umístěte snímač zatížení do vhodné polohy mezi průvlak pásu na sloupku a dětský zádržný systém.
 1.2.2
 Seřiďte břišní část referenčního pásu tak, aby bylo na snímači zatížení č. 1 dosaženo tahového zatížení 50 ± 5 N. Popruh označte křídou v místě, kde prochází simulovanou sponou. Zatímco se břišní pás udržuje v této poloze, seřiďte diagonální pás tak, aby se dosáhlo na snímači zatížení č. 2 tahového zatížení 50 ± 5 N, a to buď zablokováním popruhu v aretačním zařízení dětského zádržného systému, nebo natažením pásu


text:
v blízkosti normálního navíječe.
 1.2.3
 Vytáhněte celý popruh z cívky navíječe a přetočte s napětím pásu 4 ± 3 N mezi navíječem a průvlakem. Cívka se musí před dynamickou zkouškou zablokovat. Proveďte dynamickou nárazovou zkoušku.
 1.2.4
 Před zahájením instalace zkontrolujte dětský zádržný systém, aby se ověřilo, zda splňuje ustanovení odstavce 6.2.1.3. Jestliže se změnilo instalační napnutí v důsledku změny úhlové funkce, zjistěte, která okolnost způsobuje nejvíce uvolněnou instalaci, proveďte instalaci a seřiďte napnutí v nejvíce upnuté poloze a potom přemístěte dětský zádržný systém do nejnepříznivější polohy, aniž by se změnilo napnutí bezpečnostního pásu pro dospělé. Potom proveďte dynamickou zkoušku.
 1.3 Připevňovací kování ISOFIX
 Pro dětský zádržný systém ISOFIX s nastavitelnou polohou kotevních úchytů ISOFIX ve zlomu sedadla Upevněte prázdný dětský zádržný systém ISOFIX ke kotevním úchytům H1-H2 ve zlomu sedadla do vhodné zkušební polohy. Pomocí záklapkových mechanismů dětského zádržného systému ISOFIX přitáhněte prázdný dětský zádržný systém ISOFIX ke zlomu sedadla. Uplatněte dodatečnou sílu 135 ± 15 N v rovině souběžné s povrchem sedadla na zkušebním stavu směrem ke zlomu sedadla, aby se překonaly třecí síly mezi dětským zádržným systémem ISOFIX a sedadlem, což pomůže samonapínacímu účinku záklapkového mechanismu. Síla působí na střednici či rovnoměrně kolem střednice dětského zádržného systému ISOFIX a ve výšce nepřesahující 100 mm na povrchem sedadla na zkušebním stavu. V případě potřeby nastavte vrchní část postroje tak, aby se tlak pohyboval v rozmezí 50 ± 5 N (1). Po takovémto nastavení dětského zádržného systému ISOFIX do něj umístěte vhodnou zkušební figurínu.
 Poznámka
 1.
 Instalace se dokončí usazením figuríny do dětského zádržného systému podle odstavců 1.1 a 1.2.
 2.
 Jelikož se pěnový zkušební sedák se po instalaci dětského zádržného zařízení stlačí, musí se dynamická zkouška provést do 10 minut po instalaci. Při použití stejného sedáku musí být minimální časový odstup mezi dvěma zkouškami 20 minut, aby se tvar sedáku vrátil do původní podoby.
 3.
 Snímače zatížení umístěné přímo ve tkanině pásu mohou být elektricky odpojeny, ale musí být ponechány v průběhu dynamické zkoušky na svém místě. Hmotnost každého ze snímačů nesmí přesáhnout 250 g. Snímač zatížení v břišním pásu může být popřípadě nahrazen snímačem zatížení upevněným do kotevního místa.
 4.
 U zádržných zařízení, která jsou opatřena zařízeními ke zvětšení napnutí bezpečnostního pásu pro dospělé, se použije tento zkušební postup:
 Nainstalujte dětský zádržný systém podle požadavků této přílohy a pak uveďte do činnosti napínací zařízení podle návodu výrobce. Jestliže zařízení není možno použít z důvodu nadměrného napnutí, pokládá se takové zařízení za nepřijatelné.
 5.
 Na dětský zádržný systém nepůsobí žádná dodatečná síla kromě minimální síly požadované k dosažení sil nutných k řádné instalaci podle odstavců 1.1 a 1.2.2.
 6.
 Je-li brašna na přenášení dítěte instalována, jak předepisuje odstavec 8.1.3.5.6, bude simulováno spojení mezi bezpečnostním pásem pro dospělé a zádržným systémem. Volný konec bezpečnostního pásu pro dospělé o délce 500 mm (měřeno, jak předepisuje příloha 13) se připevňovacím kováním podle přílohy 13 připevní k předepsaným kotevním úchytům. Zádržný systém se pak připojí k volnému konci bezpečnostního pásu pro dospělé. Napnutí bezpečnostního pásu pro dospělé, měřeno mezi kotevními body a zádržným


text:
systémem, je 50 ± 5 N.
 (1) U zádržných zařízení, která jsou opatřena zařízeními ke zvětšení napnutí vrchního postroje, se použije tento zkušební postup:
 Nainstalujte dětský zádržný systém ISOFIX podle požadavků této přílohy a pak uveďte do činnosti napínací zařízení podle návodu výrobce. Jestliže zařízení není možno použít z důvodu nadměrného napnutí, pokládá se takové zařízení za nepřijatelné.
 PŘÍLOHA 22
 ZKOUŠKA S MAKETOU DOLNÍ ČÁSTI TRUPU
 Obrázek 1
 Zkrácená maketa trupu figuríny P10
 Materiál: EPS (40 až 45 g/l)
 Obrázek 2
 Tahová zkouška přídavného sedáku s použitím makety figuríny


text:
 31.12.2010
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 358/1
 DOHODA O SPOLUPRÁCI
 při provádění rozhodnutí Komise K(2010) 7499
 mezi Evropskou komisí a Evropskou investiční bankou
 2010/C 358/01
 OBSAH
 ODDÍL 1
 ÚVODNÍ USTANOVENÍ
 Článek 1
 Definice
 Článek 2
 Účel
 Článek 3
 Zásady a rámec spolupráce
 Článek 4
 Úloha EIB
 Článek 5
 Úloha Komise
 Článek 6
 Přehled úkolů
 ODDÍL 2
 VÝBĚR PROJEKTŮ
 Článek 7
 Příprava zadávací dokumentace
 Článek 8
 Příručka o postupu
 Článek 9
 Příprava výzev k podávání návrhů
 Článek 10
 Hodnocení návrhů a následná kontrola
 ODDÍL 3
 ZPENĚŽENÍ POVOLENEK, SPRÁVA A VYPLÁCENÍ VÝNOSŮ
 Článek 11
 Převod povolenek na EIB
 Článek 12
 Zpeněžení povolenek
 Článek 13
 Správa výnosů
 Článek 14
 Vyplácení výnosů
 ODDÍL 4
 ZÁVĚREČNÁ USTANOVENÍ
 Článek 15
 Odpovědnost
 Článek 16
 Poplatky a výdaje
 Článek 17
 Revize poplatků a lhůt
 Článek 18
 Úvěry EIB
 Článek 19
 Podávání zpráv
 Článek 20
 Audit
 Článek 21
 Řídící výbor
 Článek 22
 Důvěrnost
 Článek 23
 Transparentnost
 Článek 24
 Vstup v platnost
 Článek 25
 Ukončení dohody
 Článek 26
 Rozhodné právo a řešení sporů
 Článek 27
 Dodatky, zřeknutí se práv a souhlas
 Článek 28
 Postoupení práv
 Článek 29
 Sdělení
 Článek 30
 Přílohy
 Tuto dohodu o spolupráci spolu uzavírají:
 Evropská komise (dále jen „Komise“),
 Rue de la Loi/Wetstraat 200, 1049 Bruxelles/Brussel, BELGIQUE/BELGIË, zastoupená pro účely podpisu této dohody panem Josem DELBEKEM, generálním ředitelem, generální ředitelství pro oblast klimatu,
 na straně jedné, a
 Evropská investiční banka (dále jen „EIB“),
 se sídlem 98–100, boulevard Konrad Adenauer, 2950 Luxembourg, LUXEMBOURG, zastoupená pro účely podpisu této dohody panem Simonem BROOKSEM, místopředsedou,
 na straně druhé,
 (Komise a EIB dále společně jen „strany“),
 vzhledem k těmto důvodům:
 a)
 Článek 10a odst. 8 směrnice 2003/87/ES (1) stanoví, že v rezervě pro nové účastníky na trhu bude do 31. prosince 2015 k dispozici až 300 milionů povolenek s cílem napomoci stimulovat výstavbu a provoz komerčních demonstračních projektů zaměřených na ekologicky bezpečné zachytávání a geologické ukládání CO2 (CCS), jakož i demonstračních projektů inovativních technologií v oblasti obnovitelných zdrojů energie.
 b)
 Rozhodnutí Komise K(2010) 7499 stanoví pravidla a kritéria pro výběr a zavádění těchto projektů a základní zásady pro přeměnu povolenek a pro správu výnosů.
 c)
 S ohledem na zkušenosti EIB s výběrovým řízením a financováním projektů ji Komise požádala, aby se zapojila do provádění rozhodnutí K(2010) 7499, a EIB souhlasila. Rozhodnutí stanoví řadu úkolů týkajících se výběru projektů, zpeněžení povolenek a správy výnosů a jejich předávání členským státům, které EIB plní na žádost Komise, jejím jménem a na účet Komise. Komise k výzvám pro podávání návrhů připraví zadávací dokumentaci a zorganizuje a zveřejní výzvu v souladu se svými povinnostmi podle tohoto rozhodnutí.
 d)
 Článek 4 pododstavec 3 rozhodnutí K(2010) 7499 stanoví, že Komise a EIB uzavřou dohodu, kterou se stanoví zvláštní podmínky, na jejichž základě EIB plní své úkoly.
 e)
 Tato dohoda stanoví zvláštní podmínky, za kterých EIB plní své úkoly podle rozhodnutí K(2010) 7499 a Komise některé úkoly související,
 STRANY SE DOHODLY TAKTO:
 ODDÍL 1
 ÚVODNÍ USTANOVENÍ
 Článek 1
 Definice
 1. Nevyplývá-li ze souvislostí jinak, rozumí se v této dohodě:
 dohodou
 tato dohoda o spolupráci včetně příloh;
 rozhodnutím


text:
rozhodnutí Komise K(2010) 7499, kterým se stanoví kritéria a opatření pro financování komerčních demonstračních projektů, jež jsou zaměřeny na zachycování a geologické ukládání CO2, která nepoškozují životní prostředí, a financování demonstračních projektů inovativních technologií v oblasti obnovitelných zdrojů energie v rámci systému pro obchodování s povolenkami na emise skleníkových plynů ve Společenství, jak je stanoveno směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2003/87/ES;
 projekty CCS
 komerční demonstrační projekty, jež jsou zaměřeny na zachycování a geologické ukládání CO2;
 projekty obnovitelných zdrojů energie
 demonstrační projekty inovativních technologií v oblasti obnovitelných zdrojů energie;
 procesem RNÚ 300
 proces výběru a financování projektů CCS a projektů obnovitelných zdrojů energie za podmínek daných rozhodnutím a dále upřesněných touto dohodou;
 výzvami k podávání návrhů
 výzvy k podávání návrhů podle čl. 2 odst. 2 a článku 5 rozhodnutí;
 rozhodnutím o přidělení finančních prostředků
 rozhodnutí o přidělení finančních prostředků podle článku 9 rozhodnutí;
 rizikem plnění
 riziko, že protistrana, které EIB prodá povolenky, nezaplatí při jejich doručení dohodnutou cenu;
 investičním rizikem
 riziko, že EIB výnosy ze zpeněžení povolenek investuje do nástrojů, které v době splatnosti nesplatí dohodnutý kapitál nebo úrok;
 referenční cenou
 vždy nižší z následujících cen v době příslušné transakce:
 a)
 oficiální závěrečná zúčtovací cena za denní kontrakty futures ICE ECX EUA (v daném okamžiku) stanovená a zveřejněná Evropskou klimatickou burzou; nebo
 b)
 cena, kterou EIB obdržela pro účely příslušné transakce.
 příslušnou transakcí
 ujednání o zpeněžení povolenek;
 EURIBOR (Euro Interbank Offered Rate)
 úroková sazba na tříměsíční termínované vklady v EUR zveřejněná v den úpravy v 11:00 bruselského času nebo v čase v pozdějším, je-li to pro EIB přijatelné, na stránce EURIBOR 01 agentury Reuters nebo stránce, která ji případně nahradí, či pokud k tomu nedojde, zveřejněná jakýmkoliv jiným způsobem, který pro tento účel EIB zvolí;
 Pokud nedojde ke zveřejnění sazby takto, požádá EIB hlavní eurozónové pobočky čtyř významných bank eurozóny podle svého výběru, aby v den úpravy přibližně v 11:00 bruselského času udaly sazbu, kterou každá z nich nabízí na tříměsíční vklady srovnatelné výše v EUR předním bankám na mezibankovním trhu eurozóny. Budou-li takto dány k dispozici alespoň dvě nabízené sazby, sazba pro příslušný den úpravy se stanoví jako jejich aritmetický průměr;
 Budou-li na takovouto žádost dány k dispozici méně než dvě nabízené sazby, sazba pro daný den úpravy se stanoví jako aritmetický průměr sazeb nabízených na tříměsíční úvěry v EUR významnými bankami eurozóny, které vybere EIB, renomovaným bankám, a to přibližně v 11:00 bruselského času druhý pracovní den po dni úpravy;
 dnem úpravy
 den, jenž o dva příslušné pracovní dny předchází prvnímu dni příslušného období pro stanovení EURIBOR;
 příslušným pracovním dnem
 den, ve který je pro zúčtování plateb v eurech otevřen systém TARGET 2;
 TARGET 2
 transevropský expresní automatizovaný systém zúčtování plateb v reálném čase;
 výdaji
 jakékoliv poplatky a platby, které trh za zpeněžení povolenek vyžaduje, a jakýkoliv úrok vzniklý v důsledku výzev k dodatkové úhradě.
 2. V této dohodě, nevyplývá-li ze souvislostí jinak,
 —
 se nadpisy užívají pouze pro větší přehlednost, a nemají vliv na výklad či interpretaci kteréhokoliv z ustanovení této dohody,
 —
 zahrnují slova použitá v jednotném


text:
čísle také množné číslo a naopak,
 —
 odkaz na článek či přílohu představuje odkaz na příslušný článek či přílohu této dohody, pokud není uvedeno jinak.
 Článek 2
 Účel
 Touto dohodou se stanoví zvláštní podmínky pro plnění úkolů, které EIB přísluší podle rozhodnutí, pokud jde o výběr projektů, zpeněžení povolenek a správu a vyplácení výnosů, jakož i pro některé související úkoly, které podle rozhodnutí přísluší Komisi.
 Článek 3
 Zásady a rámec spolupráce
 1. Přes posilování dialogu a koordinace při dosahování společných cílů v rámci dalšího rozvíjení politik EU si Komise i EIB uchovávají svůj vlastní zvláštní a autonomní charakter v souladu s ustanoveními Smlouvy o fungování Evropské unie. Komise i EIB mají své vlastní zvláštní cíle a pracovní metody, a to včetně oddělených organizačních hierarchií a rozhodovacích procesů.
 2. Komise a EIB navzájem uznávají své charakteristiky a omezení, zdůrazňují však význam práce postavené na partnerství a vzájemném doplňování, v rámci něhož se za účelem splnění úkolů a cílů stanovených v rozhodnutí mají spojit jejich oddělené kapacity, zdroje a znalosti.
 Článek 4
 Úloha EIB
 EIB plní své úkoly na žádost Komise, jejím jménem a na účet Komise, která je odpovědná vůči třetím stranám. EIB své úkoly plní v souladu s rozhodnutím, podmínkami, které stanoví dohoda, a svými vlastními předpisy a postupy, správnou bankovní praxí a vhodnými opatřeními v oblasti řízení a kontroly.
 Článek 5
 Úloha Komise
 Komisi přísluší celková odpovědnost za proces RNÚ 300 a za provádění rozhodnutí, a to i stran příprav, zveřejňování a správy výzev k podávání návrhů, schvalování a konečného výběru projektů a zadávání zakázek.
 Článek 6
 Přehled úkolů
 1. Ve lhůtách stanovených v příloze 1 EIB:
 a)
 pomůže Komisi s přípravou zadávací dokumentace k výzvám k podávání návrhů, přípravou příručky o postupu při hodnocení projektů a přípravou výzev k podávání návrhů;
 b)
 provede náležitou finanční a technickou kontrolu způsobilých projektů, určí pořadí návrhů projektů a předloží Komisi doporučení k rozhodnutí o přidělení finančních prostředků způsobem, který konkrétně stanoví příručka o postupu;
 c)
 zpeněžuje povolenky a spravuje a reinvestuje výnosy;
 d)
 předává výnosy členským státům k vyplácení;
 e)
 vrací nadbytečné prostředky členským státům;
 f)
 podává Komisi zprávy.
 2. Ve lhůtách stanovených v příloze 2 Komise:
 a)
 připraví příručku o postupu při hodnocení projektů;
 b)
 zajistí převedení 300 miliónů povolenek na EIB a to, že se stanou dostupnými pro zúčtování transakcí;
 c)
 před přijetím rozhodnutí o přidělení finančních prostředků konzultuje EIB ohledně výnosů, jež jsou k dispozici, a dohodne s EIB platební rozvrhy v rozhodnutích o přidělení finančních prostředků;
 d)
 informuje EIB o rozhodnutích o přidělení finančních prostředků, která byla přijata.
 ODDÍL 2
 VÝBĚR PROJEKTŮ
 Článek 7
 Příprava zadávací dokumentace
 EIB pomůže Komisi s dohledem nad prací, kterou vykonávají konzultanti najatí Komisí, pokud jde o přípravu zadávací dokumentace pro výběr projektů, a kontrolou kvality této práce, přičemž se zvláště zaměřuje na následující:
 —
 proces/dokumenty,
 —
 kritéria způsobilosti,
 —
 metodika náležité finanční a technické kontroly a kritéria hodnocení,
 —
 smluvní podmínky,
 —
 příručka o postupu,
 —
 pracovní program.
 Článek 8
 Příručka o postupu
 1. Komise připraví příručku o postupu při hodnocení


text:
projektů, která stanoví metodiky hodnocení, které se použijí během kompletní finanční a technické kontroly, přičemž jejím základem budou postupy, které při kompletní finanční a technické kontrole uplatňuje EIB.
 2. EIB pomůže Komisi s přípravou příručky o postupu.
 3. Příručku o postupu schválí obě strany.
 Článek 9
 Příprava výzev k podávání návrhů
 V rámci přípravy výzev k podávání návrhů EIB:
 a)
 vytvoří pracovní program pro provedení náležité finanční a technické kontroly způsobilých projektů, určení pořadí návrhů projektů a předkládání doporučení k rozhodnutí o přidělení finančních prostředků Komisi;
 b)
 v rámci plnění svých úkolů v rámci dohody vytvoří řídicí a projektové procesy nezbytné k řízení a sledování personálu, konzultantských organizací a zúčastněných třetích stran;
 c)
 pomůže Komisi s přípravou zveřejnění výzev k podávání návrhů.
 Článek 10
 Hodnocení návrhů a následná kontrola
 1. EIB:
 a)
 přijme od členských států návrhy projektů a zkontroluje jejich úplnost;
 b)
 provede kompletní finanční a technickou kontrolu způsobilých projektů podle parametrů uvedených ve výzvách k podávání návrhu a v příručce o postupu;
 c)
 určí pořadí návrhů a poskytne doporučení k rozhodnutí o přidělení finančních prostředků podle požadavků příručky o postupu;
 d)
 pomůže Komisi při hodnocení výsledku prvního kola výzev k podávání návrhů a podle potřeby při zdokonalování a úpravě procesu RNÚ 300.
 2. Komise:
 a)
 před přijetím rozhodnutí o přidělení finančních prostředků konzultuje EIB ohledně výnosů, jež jsou k dispozici, a dohodne s EIB platební rozvrhy v rozhodnutích o přidělení finančních prostředků;
 b)
 informuje EIB o rozhodnutích o přidělení finančních prostředků, která přijala.
 ODDÍL 3
 ZPENĚŽENÍ POVOLENEK, SPRÁVA A VYPLÁCENÍ VÝNOSŮ
 Článek 11
 Převod povolenek na EIB
 Komise zajistí převedení 300 miliónů povolenek na EIB a to, že se tyto stanou dostupnými pro zúčtování transakcí, jakmile začne fungovat registr Unie.
 Článek 12
 Zpeněžení povolenek
 1. Do jednoho měsíce ode dne, kdy bylo 300 miliónů povolenek převedeno na EIB a stalo se dostupnými pro zúčtování transakcí, zahájí EIB jejich zpeněžení. Zpeněžení probíhá prodejem na burze, v rámci soukromě sjednaných transakcí (mimoburzovních transakcí „přes přepážku“, tzv. „over-the-counter“) s jednou nebo více protistranami či prostřednictvím aukcí, pokud tyto aukce proběhnou způsobem slučitelným s cíli a principy stanovenými čl. 10 odst. 4 směrnice 2003/87/ES a jejími prováděcími předpisy.
 2. EIB zpeněžuje povolenky pro zúčtování nejdříve v prosinci 2013. Od svých protistran nevyžaduje platbu až do dodání povolenek.
 3. EIB provede zpeněžení povolenek s cílem minimalizovat dopad na trh s emisními povolenkami EU. EIB stanoví metodu zpeněžení, jejíž součástí je i harmonogram a rozvržení zpeněžení, jakož i rozložení objemů povolenek ke zpeněžení v rámci období, kdy bude zpeněžení probíhat, i v rámci různých způsobů zpeněžení (prostřednictvím burz či jinak). Metoda zpeněžení zohlední následující zásady:
 a)
 zpeněžení alespoň 200 miliónů povolenek skončí nejpozději 10 měsíců poté, co byly povolenky převedeny na EIB a staly se dostupnými pro zúčtování transakcí;
 b)
 zpeněžení probíhá v pravidelných intervalech, alespoň každý druhý týden. Objemy povolenek ke zpeněžení by měly být v rámci celého období, kdy bude zpeněžení probíhat, rozloženy co nejrovnoměrněji. Objemy povolenek ke zpeněžení a harmonogram zpeněžení lze upravit tak, aby se minimalizoval dopad na druhotný trh;


text:
c)
 EIB zajistí, aby se ceny zpeněžovaných povolenek výrazně nelišily od cen na příslušných druhotných trzích v období, kdy bude probíhat zpeněžení;
 d)
 na internetových stránkách EIB se během období, kdy bude probíhat zpeněžení, každý měsíc nejpozději dva týdny po jeho konci zveřejní zprávy, které uvedou přinejmenším celkový objem a souhrnné ceny zpeněžení;
 e)
 zpeněžení probíhá v souladu s platnými právními předpisy na boj proti legalizaci výnosů z trestné činnosti a zneužívání trhu, a protistrany jednající jménem EIB tedy mají povinnost prokázat, že tyto právní předpisy splňují.
 4. Hlavní prvky metody zpeněžení, včetně stanoveného období, kdy bude zpeněžení probíhat, a předpokládaného objemu povolenek ke zpeněžení se zveřejní na internetových stránkách EIB před začátkem zpeněžení, a to jakmile to bude možné; rovněž každá významná úprava se v míře, do jaké to bude prakticky proveditelné, oznámí alespoň s měsíčním předstihem.
 5. Za účelem minimalizace rizika plnění použije EIB výběrové řízení zaměřené na zajištění výběru odborné protistrany či protistran s ratingem, který je přijatelný pro potřebu běžných aktivit EIB. EIB navíc v rozsahu daném ustanoveními svých běžných směrnic a provozních postupů požádá protistrany o složení jistoty jako záruky plnění.
 Článek 13
 Správa výnosů
 EIB spravuje výnosy ze zpeněžení povolenek v souladu se zásadami správy majetku, které vymezuje příloha 3, a s příslušnými normami kompletní finanční a technické kontroly. Připsaný úrok, který zbývá po odečtení poplatků EIB, se reinvestuje v souladu s těmito zásadami správy majetku, a to až do konečného vyplacení členským státům.
 Článek 14
 Vyplácení výnosů
 1. EIB:
 a)
 předá výnosy a případný připsaný úrok členským státům k vyplácení projektů v souladu s platebními rozvrhy v rozhodnutích o přidělení finančních prostředků;
 b)
 spravuje a reinvestuje výnosy, které členské státy nevyplatily na projekty a vrátily EIB.
 2. Platební rozvrhy, které tvoří součást rozhodnutí o přidělení finančních prostředků, dohodne Komise s EIB s ohledem na zajištění likvidity a dostupnosti výnosů.
 ODDÍL 4
 ZÁVĚREČNÁ USTANOVENÍ
 Článek 15
 Odpovědnost
 1. V souladu se svou úlohou je EIB v rámci této dohody a všech dokumentů, na něž se v ní odkazuje, odpovědná pouze za plnění svých úkolů a povinností touto dohodou konkrétně stanovených.
 2. Komise ochrání a odškodní EIB, pokud jde o jakýkoliv závazek, ztrátu, povinnost nahradit škodu, jakékoliv náklady či výdaje vzniklé jí nebo jejím představitelům, zaměstnancům či zástupcům v důsledku plnění úkolů v rámci této dohody a všech dokumentů, na něž se v ní odkazuje, nedošlo-li k výše uvedenému v důsledku nedbalého jednání, opomenutí či úmyslného porušení povinností ze strany EIB, pokud EIB předloží dostatečné důkazy o tomto závazku, ztrátě, povinnosti nahradit škodu, těchto nákladech, nárocích či výdajích a pokud se EIB těmto nárokům řádně bránila.
 3. Jakýkoliv závazek, ztráta, povinnost nahradit škodu, jakékoliv náklady či výdaje vzniklé EIB podle předchozího odstavce, a to včetně závazku, ztráty, povinnosti nahradit škodu, nákladů či výdajů vzniklých v souvislosti s investičním rizikem či rizikem plnění (přičemž toto vše dohromady představuje „závazky vzniklé EIB“), které nezpůsobila úmyslně či svou nedbalostí Komise, se odečtou od výnosů vzniklých zpeněžením povolenek, a to přednostně před všemi dalšími platbami, které jsou z těchto


text:
výnosů splatné. Před odečtením jakékoliv platby, která nesouvisí se ztrátou, povinností nahradit škodu, náklady či výdaji vzniklými v souvislosti s investičním rizikem a rizikem plnění, zašle EIB Komisi fakturu, kterou musí Komise před provedením platby schválit, přičemž toto schválení nebude bezdůvodně odepíráno.
 4. Bez ohledu na výše uvedené a veškerá ustanovení této dohody však Komise nenese odpovědnost za jakékoliv závazky vzniklé EIB přesahující výnosy, které vznikly či mají vzniknout zpeněžením povolenek, s výhradou případů, kdy vznik těchto závazků EIB způsobila úmyslně či svou nedbalostí Komise.
 Článek 16
 Poplatky a výdaje
 1. EIB bude za plnění svých úkolů v rámci dohody odměněna. Pokud nebylo revizí poplatků a lhůt podle článku 17 stanoveno jinak, nepřekročí poplatky EIB maximální částku 45 000 000 EUR (čtyřicet pět miliónů eur).
 2. Pokud nebylo revizí poplatků a lhůt podle článku 17 stanoveno jinak, má platební rozvrh poplatků tuto podobu:
 a)
 roční poplatek ve výši 3,48 milionu EUR za období od roku 2010 do dokončení celého procesu hodnocení návrhů (včetně druhého kola);
 b)
 roční poplatek ve výši 0,52 milionu EUR za období ode dne dokončení procesu hodnocení návrhů do roku 2025;
 c)
 poplatek za posouzení ve výši 125 000 EUR za jeden projekt CCS;
 d)
 poplatek za posouzení ve výši 56 250 EUR za jeden projekt obnovitelných zdrojů energie;
 e)
 pevný poplatek ve výši 0,05 EUR za jednu povolenku za zpeněžení povolenek a správu výnosů od začátku procesu zpeněžení až do konce vyplácení.
 3. EIB se za poplatky, které jí náleží, připisuje úrok, a to čtvrtletně ve výši tříměsíční sazby EURIBOR navýšené o 10 základních bodů.
 4. Poplatky, které náleží EIB, se odečtou z příjmu vzniklého ze správy výnosů, a to přednostně před všemi dalšími platbami, které jsou z tohoto příjmu splatné. Příjem vzniklý ze správy výnosů zahrnuje mimo jiné příjem vzniklý ze správy výnosů vzhledem k referenční ceně, definovaný jako jakékoliv navýšení ceny, za niž se EIB zavázala povolenky zpeněžit, vzhledem k referenční ceně.
 5. Jakékoliv výdaje vzniklé EIB se odečtou z výnosů vzniklých zpeněžením povolenek, a to přednostně před všemi dalšími platbami, které jsou z těchto výnosů splatné. V případech, kdy EIB určuje protistrany, se příslušné výdaje stanoví v době výběru těchto protistran.
 6. Před odečtením jakýchkoliv splatných poplatků zašle EIB Komisi fakturu za tyto poplatky, kterou Komise musí před provedením dané platby schválit.
 Článek 17
 Revize poplatků a lhůt
 V následujících případech se Strany v co nejkratší době dohodnou na vhodné a přiměřené revizi ustanovení dohody týkajících se poplatků a lhůt:
 a)
 pokud metodiky hodnocení a detailní rozsah práce vymezené příručkou o postupu povedou k výrazně odlišnému objemu práce, než je objem práce při běžných postupech řádné kontroly, které EIB uplatňuje;
 b)
 pokud se počet návrhů projektů, které EIB obdržela, či podíl navržených projektů CSS a projektů obnovitelných zdrojů energie výrazně liší od počtu a podílu uvedeného v příloze 1;
 c)
 pokud nastanou prodlevy, za něž EIB nenese odpovědnost a které nemůže ovlivnit.
 Článek 18
 Úvěry EIB
 EIB může poskytnout úvěry na projekty, přičemž tyto projekty posuzuje a pro účely těchto úvěrů provádí kompletní


text:
finanční a technickou kontrolu v souladu se svými vlastními předpisy, zásadami a postupy.
 Článek 19
 Podávání zpráv
 EIB podává Komisi následující zprávy:
 a)
 kompletní finanční a technická kontrola:
 —
 pracovní programy pro hodnocení (4 měsíce po zveřejnění první výzvy k podávání návrhů),
 —
 zprávu o podaných návrzích (6 týdnů po přijetí návrhů od členských států),
 —
 tříměsíční zprávy o stavu kontroly (první z nich do tří měsíců po přijetí návrhů od členských států, poslední z nich po dokončení kompletní finanční a technické kontroly, určení pořadí a předložení doporučení Komisi),
 —
 zprávu o zkušenostech s hodnocením a výběrem ohledně prvního kola výzev k podávání návrhů (do 2 měsíců po dokončení kompletní finanční a technické kontroly, určení pořadí, a předložení doporučení Komisi v rámci prvního kola výzev k podávání návrhů);
 b)
 platby:
 —
 výroční zprávy o uskutečněných platbách výnosů členským státům k vyplácení projektů a o výnosech, které členské státy převedly zpět EIB (každoročně do 31. prosince, a to od začátku až do konce výplatního období),
 —
 závěrečnou zprávu o celkových výnosech předaných členským státům k vyplácení projektů a zbývajících výnosech, které členské státy převedly zpět EIB (do 31. prosince roku následujícího po roce, kdy vyplácení skončí).
 c)
 zpeněžení a správa majetku:
 —
 pětiměsíční zprávy o procesu zpeněžení, první se podává pět měsíců po zahájení procesu zpeněžení povolenek,
 —
 šestiměsíční zprávy o správě majetku v souladu se zásadami správy majetku, první se podává šest měsíců po přijetí prvních výnosů,
 —
 finanční výkazy.
 Článek 20
 Audit
 EIB reaguje na každou žádost Komise o vyjasnění či ověření konkrétních finančních či účetních výkazů, které EIB v rámci dohody poskytuje. Pokud Komise požádá, aby toto ověření provedl externí auditor, pověří EIB externí auditory, kteří pro ni v takovýchto případech pracují. V souvislosti s činností externích auditorů má EIB nárok na náhradu veškerých přiměřených nákladů, které jí vznikly v důsledku žádosti Komise, a to způsobem totožným jako v případě nákladů podle čl. 16 odst. 5 a nad jejich rámec.
 Článek 21
 Řídící výbor
 1. Na provádění této dohody dohlíží řídící výbor, který se skládá alespoň ze:
 —
 dvou členů na úrovni ředitele jmenovaných Komisí,
 —
 dvou členů na úrovni ředitele jmenovaných EIB.
 2. Řídící výbor:
 —
 provádí pravidelný přezkum pokroku stran úkolů a cílů stanovených dohodou a jejich plnění,
 —
 provádí přezkum a vydává stanoviska ke strategickým a politickým otázkám, jež se týkají dohody,
 —
 zaobírá se spory, které mu strany na základě této dohody předloží, a usiluje o jejich řešení,
 —
 provádí přezkum všech dalších otázek, které jsou mu konkrétně svěřeny na základě dohody.
 3. Řídící výbor jedná na základě konsenzu.
 4. Členové řídícího výboru jednají jménem a na základě pokynů strany, která je jmenovala.
 5. Za účast na schůzích řídícího výboru jim nenáleží odměna.
 6. Komise zajistí pro řídící výbor služby sekretariátu (dále jen „sekretariát“).
 7. Sekretariát plní následující úkoly:
 —
 vypracování návrhu jednacího řádu řídícího výboru,
 —
 organizace schůzí řídícího výboru, včetně přípravy a rozeslání dokumentů, programu schůzí výboru a zápisů z nich,
 —
 jakékoliv další úkoly stanovené dohodou o spolupráci či řídícím výborem.


text:
8. Komunikace mezi stranami týkající se řídícího výboru probíhá prostřednictvím sekretariátu.
 9. Řídící výbor se schází na žádost kteréhokoliv ze svých členů, přinejmenším však dvakrát za rok. Schůze řídícího výboru organizuje sekretariát.
 10. Řídící výbor přijme svůj jednací řád na základě návrhu sekretariátu.
 11. Řídící výbor si zvolí předsedu, a to ze zástupců Komise.
 Článek 22
 Důvěrnost
 Aniž jsou dotčeny povinnosti zachovat důvěrnost, které EIB přijímá vůči třetím stranám, a s výhradou článku 23 se Komise i EIB zavazují zachovat důvěrnost a neposkytnout bez předchozího písemného souhlasu třetí straně žádný dokument, informaci či jiný materiál přímo související s dohodou a žádný jiný dokument, na nějž dohoda odkazuje či který obdržely v souvislosti s vykonávanými úkoly a který byl řádně označen jako důvěrný. Tato povinnost se však nevztahuje na jakékoliv informace, jež jsou poskytovány na základě ustanovení právních předpisů či příkazu soudu, který je v této věci příslušný, což se může týkat například poskytování informací souvisejících s dohodou Evropskému parlamentu nebo Radě, a zejména Evropskému účetnímu dvoru.
 Článek 23
 Transparentnost
 Strany usilují o koordinaci zveřejnění dohody v co nejkratší lhůtě po jejím vstupu v platnost. EIB plní své úkoly v rámci dohody v souladu se svou politikou transparentnosti.
 Článek 24
 Vstup v platnost
 Dohoda vstupuje v platnost dnem, kdy strany připojí poslední podpis, či, pokud nastane později, dnem, kdy vstoupí v platnost rozhodnutí.
 Článek 25
 Ukončení dohody
 1. K ukončení dohody dojde v následujících případech:
 a)
 konec období vyplácení;
 b)
 zrušení rozhodnutí;
 c)
 pokud konzultace s druhou stranou a předložení záležitosti řídícímu výboru nevedly v přiměřené době ke smírnému vyřešení dané záležitosti, může jedna ze stran dohodu ukončit, pokud je toho názoru, že existují dostatečné důvody domnívat se, že další spolupráce na základě dohody není možná, neboť došlo k podlomení základu vzájemné důvěry, například v důsledku závažného a trvalého porušování povinností vyplývajících z dohody, jehož se dopustila druhá strana.
 2. Na konci období vyplácení podle písmene a) výše předá EIB členským státům prostředky, které nebyly vyplaceny na projekty, a to v souladu s rozhodnutími, která Komise v této věci přijme na základě zásad stanovených čl. 10a odst. 7 směrnice 2003/87/ES.
 3. Při předčasném ukončení dohody podle písmen b) či c) výše, se veškeré nezpeněžené povolenky v držení EIB, všechny výnosy ze zpeněžených povolenek a veškerý příjem vzniklý ze správy výnosů kromě výnosů či příjmu potřebných k pokrytí poplatků, výdajů, nákladů, ztrát či závazků EIB předají Komisi (která jedná jménem členských států). Ukončení dohody nemá vliv na povinnost stran i nadále plnit své povinnosti touto dohodou dané, pokud jde o povolenky, k jejichž zpeněžení došlo na základě smluv s třetími stranami.
 4. Při předčasném ukončení dohody jedna strana ochrání a odškodní druhou stranu v případě jakýchkoliv nákladů, ztrát či závazků vzniklých v důsledku předčasného ukončení dohody, pokud k předčasnému ukončení došlo v důsledku nedbalého jednání či opomenutí první strany či tím, že tato úmyslně porušila svou povinnost, nebo pokud došlo k předčasnému ukončení dohody v důsledku toho, že první strana neplnila podstatné povinnosti, které pro ni z dohody vyplývaly, přičemž k odškodnění


text:
dojde v rozsahu, v němž byla smlouva z výše uvedených důvodů ukončena.
 Článek 26
 Rozhodné právo a řešení sporů
 Dohoda se řídí obecnými zásadami práva Unie. Pro jakýkoliv spor mezi stranami týkající se výkladu, použití či plnění dohody nebo jiného dokumentu, na který se v ní odkazuje, včetně sporů ohledně její existence, platnosti či ukončení, který po zapojení řídícího výboru neskončil smírně, je příslušný Soudní dvůr Evropské unie.
 Článek 27
 Dodatky, zřeknutí se práv a souhlas
 Jakékoliv dodatky, zřeknutí se práv či udělení souhlasu vztahující se k dohodě se provádí písemně, přičemž je nutný podpis oprávněnými zástupci obou stran.
 Článek 28
 Postoupení práv
 Žádná ze stran nesmí svá práva a povinnosti vyplývající z této dohody zcela ani zčásti postoupit bez předchozího písemného souhlasu druhé strany.
 Článek 29
 Sdělení
 1. Veškerá oznámení a jiná sdělení adresované jednou stranou druhé týkající se této dohody se zasílají na následující adresy:
 Komisi:
 European Commission
 Directorate-General for Climate Action
 For the attention of the Director, Directorate C
 Rue de la Loi/Wetstraat 200
 1049 Bruxelles/Brussel
 BELGIQUE/BELGIË
 EIB:
 European Investment Bank
 For the attention of the Director-General
 Ops A Directorate
 100, boulevard Konrad Adenauer
 2950 Luxembourg
 LUXEMBOURG
 2. Jakákoliv změna výše zmíněných adres se stává účinnou teprve po oznámení druhé straně.
 Článek 30
 Přílohy
 Body odůvodnění a následující přílohy jsou nedílnou součástí této dohody:
 Příloha 1
 :
 Lhůty EIB
 Příloha 2
 :
 Lhůty Komise
 Příloha 3
 :
 Zásady správy majetku
 Tato dohoda se podepisuje ve čtyřech originálech v anglickém jazyce, každá strana si v níže uvedený den a rok ponechá dvě vyhotovení.
 V Bruselu dne 3. listopadu 2010.
 V Londýn dne 4. listopadu 2010.
 Za a jejím jménem Evropskou Komisi
 Jos DELBEKE
 generální ředitel
 Za a jejím jménem Evropskou investiční banku
 Simon BROOKS
 místopředseda
 (1) Úř. věst. L 275, 25.10.2003, s. 32.
 PŘÍLOHA I
 Lhůty EIB
 Pokud nebylo revizí poplatků a lhůt podle článku 17 stanoveno jinak, udávají lhůty EIB následující dvě tabulky.
 Lhůty uvedené níže vycházejí z předpokladu, že celkový počet návrhů projektů pro obě výzvy k podávání návrhů je 165, přičemž:
 a)
 se v rámci první výzvy k podávání návrhů 20 návrhů týká projektů CCS a 90 návrhů projektů obnovitelných zdrojů; a
 b)
 se v rámci druhé výzvy k podávání návrhů 10 návrhů týká projektů CCS a 45 návrhů projektů obnovitelných zdrojů energie.
 1.a) První výzva k podávání návrhů
 Úkoly
 Lhůty
 Komise zveřejňuje první výzvu k podávání návrhů
 Vytvoření pracovního programu a podání zprávy Komisi
 4 měsíce po zveřejnění výzvy k podávání návrhů
 Členské státy podávají návrhy EIB
 Přijetí návrhů, posouzení úplnosti a podání zprávy Komisi
 6 týdnů po přijetí návrhů
 Zprávy o stavu kontroly
 3měsíční zprávy, první 3 měsíce po přijetí návrhů a poslední po dokončení kontroly
 Dokončení náležité kontroly, určení pořadí a předložení doporučení k rozhodnutím o přidělení finančních prostředků
 9 měsíců po přijetí návrhů
 Zpráva o zkušenostech po prvním kole výzev k podávání návrhů
 2 měsíce po dokončení kontrol prvního kola výzev k podávání návrhů
 1.b) Druhá výzva k podávání návrhů
 Úkoly
 Lhůty
 Komise zveřejňuje druhou výzvu k podávání návrhů
 Vytvoření pracovního


text:
programu a podání zprávy Komisi
 4 měsíce po zveřejnění výzvy k podávání návrhů
 Členské státy podávají návrhy EIB
 Přijetí návrhů, posouzení úplnosti a podání zprávy Komisi
 6 týdnů po přijetí návrhů
 Zprávy o stavu kontroly
 3měsíční zprávy, první 3 měsíce po přijetí návrhů a poslední po dokončení kontroly
 Dokončení náležité kontroly, určení pořadí a předložení doporučení k rozhodnutím o přidělení finančních prostředků
 9 měsíců po přijetí návrhů
 Obecně
 Zprávy o předání výnosů členským státům k vyplácení projektů
 Každoročně 31. prosince od začátku až do konce období vyplácení
 Závěrečná zpráva o výnosech předaných členským státům
 Dne 31. prosince roku následujícího po roce, kdy vyplácení skončí
 Zpeněžení a správa majetku
 Zpeněžení
 —
 Zpeněžení začne do jednoho měsíce poté, co bylo 300 milionů povolenek převedeno na EIB a stalo se dostupnými pro zúčtování transakcí;
 —
 Zpeněžení alespoň 200 miliónů povolenek skončí nejpozději 10 měsíců poté, co byly povolenky převedeny na EIB a staly se dostupnými pro zúčtování transakcí;
 —
 Zpeněžení probíhá v pravidelných intervalech, alespoň každý druhý týden, přičemž objemy povolenek by měly být v rámci celého období, kdy bude zpeněžení probíhat, rozloženy co nejrovnoměrněji.
 Zprávy o zpeněžení
 5měsíční zprávy, první se podává 5 měsíců po zahájení procesu zpeněžení
 Zprávy o správě majetku
 6měsíční zprávy, první se podává 6 měsíců po přijetí prvních výnosů
 Finanční výkazy
 Každoročně, první se podává na konci roku, v němž bylo zpeněžení povolenek zahájeno
 Předání nadbytečných prostředků členským států
 Na konci období vyplácení
 PŘÍLOHA 2
 Lhůty Komise
 Úkoly
 Lhůty
 Poskytnout příručku o postupu při hodnocení projektů
 Do dne zveřejnění první výzvy k podávání návrhů
 Převést povolenky na EIB
 Jakmile začne fungovat registr Unie
 Informovat EIB o rozhodnutích o přidělení finančních prostředků
 Do 14 dnů od příslušných rozhodnutí o přidělení finančních prostředků
 PŘÍLOHA III
 ZÁSADY SPRÁVY MAJETKU PRO SPRÁVU VÝNOSŮ VZNIKLÝCH ZPENĚŽENÍM POVOLENEK
 Za účelem správy výnosů musí EIB umísťovat majetek tak, aby jednak zajistila to, že správa výnosů přinese maximální ekonomický užitek, a jednak to, že riziko ztrát kapitálu v důsledku pohybu trhu bude dostatečně nízké.
 K tomu, aby mohla EIB umístit majetek, musí provést odhad hotovostních toků vyplácených v budoucnu. Standardně by hotovostní rezerva (z níž se vyplácejí platby) odpovídala lineárnímu vyplácení po dobu pěti let, tj. vyplácení 20 % ročně, přičemž by částky za předchozí roky, které nebyly vyplaceny, navyšovaly hotovostní rezervu, s níž se počítá pro aktuální rok. Například hotovostní rezerva na první rok by mohla činit 20 % majetku tvořícího portfolio. Pokud by během prvního roku bylo vyplaceno pouze 10 % počátečního objemu portfolia, hotovostní rezerva na druhý rok by činila 30 % (tedy součet 20 %, tj. původně předpokládané rezervy na druhý rok, a 10 % zbylých z roku předchozího) atd. EIB však může tento svůj odhad každoročně upravovat na základě skutečné či předpokládané struktury vyplácení tak, aby se dosáhlo optimalizace umístění majetku.
 V rámci omezení, která stanoví minimální hotovostní rezervu a maximální splatnost investičního portfolia (jež by se na počátku rovnala pěti letům) rozhoduje EIB o tom, s jakou splatností investiční majetek investuje. Ve zvláštních případech by EIB byla oprávněna ponechat si


text:
vyšší hotovostní rezervu, než jaká se požaduje minimálně.
 1. Úvod
 1.1 Veškerý majetek, na který se vztahuje tato dohoda, spravuje oddělení depozitních účtů EIB.
 1.2 Při provádění transakcí na základě tohoto pověření uplatňuje oddělení depozitních účtů tytéž normy náležité kontroly a péče jako při správě vlastních portfolií EIB nebo na základě jiných pověření.
 2. Obecné zásady správy
 2.1 Majetek v portfoliu lze investovat pouze do nástrojů denominovaných v eurech.
 2.2 Správa majetku v portfoliu se opírá o osvědčené postupy odvětví správy majetku a o tradiční pravidla obezřetnosti, jež se ve finančnictví používají. Zvláštní pozornost je třeba věnovat tomu, aby byl spravovaný majetek dostatečně likvidní a zároveň byla zajištěna optimalizace výnosů, jež je slučitelná s omezením rizika stanoveným těmito zásadami.
 2.3 Správa majetku v portfoliu se řídí následujícími zásadami:
 —
 investice směřují do vkladů, krátkodobých nástrojů peněžního trhu a nástrojů s pevným příjmem. Prioritou je zachování kapitálu.
 —
 ke vstřebání toků hotovosti a jako hotovostní rezerva je veden hotovostní účet s možností umístění termínovaných vkladů.
 2.4 Transakce s cennými papíry se řídí zásadou „dodání proti platbě“ s využitím systémů Euroclear, Clearstream či jiných uznávaných zúčtovacích systémů
 3. Typy investic
 3.1 Způsobilé spektrum investic
 Hotovostní portfolio
 3.1.1
 Část prostředků (odpovídající množství, které je potřeba na hotovostní rezervu pro daný rok) se vloží do peněžního portfolia, které zahrnuje vklady, státní dluhopisy a krátkodobé nástroje peněžního trhu s aktuální dobou splatnosti rovnou 100 dnům ode dne obchodu či menší (nebo do odpovídajícího fondu peněžního trhu, jako je například fond EIB Unitary Fund). Banky pověřené těmito typy investic musí mít v okamžiku uzavření nové transakce alespoň krátkodobý rating P-1 u agentury Moody’s či jeho ekvivalent. Kritérium ratingu se považuje za splněné, pokud alespoň jedna ze tří ratingových agentur Moody’s, Standard & Poor’s či Fitch (nebo jejich nástupců) udělila potřebný rating či rating vyšší.
 Investiční portfolio
 3.1.2
 Zbývající prostředky představují investiční portfolio (či odpovídající střednědobý či dlouhodobý fond). Alespoň 55 % nominální hodnoty investičního portfolia musí tvořit dluhopisy vydané státy eurozóny a jejich orgány, u nichž je riziko srovnatelné s rizikem států, či dluhopisy, za něž se tyto státy či orgány zaručily (např. státní pokladniční poukázky, dluhopisy států či jejich orgánů či dluhopisy, za něž se státy zaručily) nebo dluhopisy nadnárodních orgánů;
 3.1.3
 Zbylých 45 % investičního portfolia mohou tvořit dluhopisy a bezkupónové cenné papíry vydané státy, které nejsou členy eurozóny, nebo jejich orgány, dluhopisy, za něž ručí státy, které nejsou členy eurozóny, jakož i kryté dluhopisy.
 3.2 Úvěrové limity
 Úvěrové limity se definují pro každou protistranu jednotlivě při zvážení jejího ratingu a vývoje spravovaného portfolia.
 3.3 Limit na soustředění investic
 Hotovostní portfolio
 3.3.1
 Při množství prostředků spravovaných v hotovostním portfoliu nižším než 100 milionů EUR představuje maximální limit na jednu protistranu 10 milionů EUR. Jakmile objem prostředků spravovaných v rámci hotovostního portfolia překročí 100 milionů EU, je maximální limit na jednu protistranu roven 10 % nominálního objemu hotovostního portfolia.
 Investiční portfolio
 3.3.2
 K zajištění dostatečné diverzifikace rizika nesmí celkový objem prostředků investovaných do cenných papírů jednoho emitenta přesáhnout 10 % (v případě států eurozóny 20


text:
%) nominálního objemu portfolia cenných papírů. Pokud by celkový objem majetku investovaného do cenných papírů nepřesáhl 100 milionů EUR, měl by být počet jednotlivých emisí či emitentů alespoň takový, jakého lze dosáhnout jednotlivými investicemi do cenných papírů o hodnotě 10 milionů EUR.
 3.3.3
 Celková investice v rámci jedné emise nesmí přesáhnout 10 % nominální výše emise aktuálně držené investory.
 4. Automatické půjčky cenných papírů
 Automatické půjčky cenných papírů se správou vykonávanou správcem se povolují.
 5. Externí audit a správce
 Portfolio prochází každoročně externím auditem.
 Cenné papíry v portfoliu se vedou na účtu s jedním či více správci jménem EIB.
 Poplatky za audit a správu se plně účtují na vrub portfolia, a to podle toho, kdy a jak vznikají.
 6. Podávání zpráv
 EIB podává šestiměsíční zprávu. Na podrobnostech ohledně této zprávy se strany dohodnou později.
 7. Závěrečná ustanovení
 EIB navrhne a strany schválí podrobnou investiční strategii, referenční body a úvěrové limity nejpozději 3 měsíce před začátkem vlastního investování.
 Investiční strategie, investiční referenční body a úvěrové limity se následně každý rok, či kdykoliv je to nutné, aktualizují.