text:
celním odbavení a při devizové kontrole:
 a)
 přiznává jejich vlastní vláda stejné výhody, jaké přiznává vyšším úředníkům pohybujícím se v zahraničí při plnění dočasného úředního poslání;
 b)
 přiznávají vlády ostatních členských států stejné výhody, jaké přiznávají zástupcům zahraničních vlád při plnění dočasného úředního poslání.
 Článek 8
 Členové Evropského parlamentu nemohou být vyšetřováni, zadrženi nebo stíháni pro své názory či hlasování během výkonu své funkce.
 Článek 9
 V průběhu zasedání Evropského parlamentu jeho členové:
 a)
 na území vlastního státu požívají imunit přiznávaných členům parlamentu vlastního státu;
 b)
 na území všech ostatních členských států nemohou být zadrženi ani soudně stíháni.
 Jsou chráněni imunitou rovněž během cesty na místo zasedání Evropského parlamentu a při návratu z něj.
 Imunity se nelze dovolávat v případě přistižení při činu; Evropský parlament je oprávněn svého člena imunity zbavit.
 KAPITOLA IV
 ZÁSTUPCI ČLENSKÝCH STÁTŮ ÚČASTNÍCÍ SE ČINNOSTI ORGÁNŮ EVROPSKÉ UNIE
 Článek 10
 Zástupci členských států, kteří se účastní činnosti orgánů Unie, jejich poradci a techničtí experti požívají po dobu výkonu své činnosti a během cest na místo zasedání nebo při návratu z něj obvyklých výsad, imunit a výhod.
 Tento článek se vztahuje rovněž na členy poradních orgánů Unie.
 KAPITOLA V
 ÚŘEDNÍCI A JINÍ ZAMĚSTNANCI EVROPSKÉ UNIE
 Článek 11
 Na území všech členských států úředníci a jiní zaměstnanci Unie bez ohledu na svou státní příslušnost:
 a)
 jsou vyňati z pravomoci soudů pro úkony spojené s výkonem jejich funkce, včetně ústních a písemných projevů, s výhradou použití ustanovení smluv jednak o pravidlech určujících odpovědnost úředníků a jiných zaměstnanců vůči Unii a jednak o příslušnosti Soudního dvora Evropské unie rozhodovat spory mezi Unií a jejími úředníky a jinými zaměstnanci. Této imunity požívají i po ukončení své funkce;
 b)
 nepodléhají oni ani jejich manželé či manželky a jimi vyživovaní rodinní příslušníci předpisům omezujícím přistěhovalectví a určujícím náležitosti přihlašování cizinců;
 c)
 požívají v oblasti měnových a devizových předpisů výhod přiznávaných obvykle zaměstnancům mezinárodních organizací;
 d)
 požívají práva bezcelně dovážet bytové zařízení a jiné věci osobní potřeby v souvislosti s prvním nástupem do funkce v dané zemi a práva bezcelně zpětně vyvézt bytové zařízení a jiné věci osobní potřeby při ukončení výkonu funkce v dané zemi, v obou případech s výhradou podmínek považovaných za nezbytné vládou země, v níž je toto právo uplatňováno;
 e)
 požívají práva bezcelně dovézt automobil pro svou osobní potřebu, který získali v zemi svého posledního pobytu nebo v zemi, jejímiž jsou státními příslušníky, za podmínek daného vnitřního trhu, a bezcelně zpětně vyvézt automobil, s výhradou podmínek považovaných za nezbytné vládou země, v níž je toto právo uplatňováno.
 Článek 12
 Platy, mzdy a služební požitky, které poskytuje Unie svým úředníkům a jiným zaměstnancům, podléhají dani ve prospěch Unie, jejíž podmínky a způsob vybírání stanoví Evropský parlament a Rada řádným legislativním postupem a po konzultaci s dotčenými orgány formou nařízení.
 Úředníci a jiní zaměstnanci jsou osvobozeni od vnitrostátních daní z platů, mezd a požitků, které jim poskytuje Unie.
 Článek 13
 S úředníky a jinými zaměstnanci Unie, kteří si výlučně z důvodů výkonu svých funkcí ve službách Unie zřizují bydliště na území členského


text:
státu jiného, než jehož jsou daňovými rezidenty, je pro účely vybírání daní z příjmu, z majetku a dědické daně a dodržování smluv o zamezení dvojího zdanění, uzavřených mezi členskými zeměmi Unie, zacházeno jak ve státě, v němž pobývají, tak ve státě, jehož jsou daňovými rezidenty, tak, jako by si zachovali své původní bydliště v posledně jmenovaném státě, je-li tento stát členem Unie. Toto ustanovení se vztahuje rovněž na manžela nebo manželku, pokud nevykonává vlastní profesionální činnost, a na děti vyživované osobami uvedenými v tomto článku a v jejich péči.
 Movitý majetek ve vlastnictví osob uvedených v předchozím pododstavci, který se nachází na území státu pobytu, je osvobozen od dědické daně v tomto státě; pro stanovení této daně je tento majetek posuzován, jako by se nacházel ve státě, jehož jsou tyto osoby daňovými rezidenty, s výhradou práv třetích zemí a případného použití ustanovení mezinárodních smluv o zamezení dvojího zdanění.
 Při použití ustanovení tohoto článku se nepřihlíží k bydlišti získanému výlučně k výkonu funkcí ve službách jiných mezinárodních organizací.
 Článek 14
 Evropský parlament a Rada řádným legislativním postupem a po konzultaci s dotčenými orgány rozhodují formou nařízení o stanovení systému sociálních dávek příslušejících úředníkům a jiným zaměstnancům Unie.
 Článek 15
 Evropský parlament a Rada řádným legislativním postupem a po konzultaci s ostatními dotčenými orgány určí formou nařízení kategorie úředníků a jiných zaměstnanců Unie, na které se použijí všechna nebo některá ustanovení článku 11, čl. 12 druhého pododstavce a článku 13.
 Jména, funkce a adresy úředníků a jiných zaměstnanců zařazených do jednotlivých kategorií jsou pravidelně sdělovány vládám členských států.
 KAPITOLA VI
 VÝSADY A IMUNITY ZASTOUPENÍ TŘETÍCH ZEMÍ POVĚŘENÝCH U EVROPSKÉ UNIE
 Článek 16
 Členský stát, na jehož území se nachází sídlo Unie, přiznává zastoupením třetích zemí pověřeným u Unie obvyklé diplomatické imunity a výsady.
 KAPITOLA VII
 OBECNÁ USTANOVENÍ
 Článek 17
 Výsady, imunity a výhody jsou přiznávány úředníkům a jiným zaměstnancům Unie výhradně v zájmu Unie.
 Každý orgán Unie je povinen zbavit úředníka nebo jiného zaměstnance imunity ve všech případech, kdy podle jeho názoru zrušení této imunity není v rozporu se zájmy Unie.
 Článek 18
 Při uplatňování tohoto protokolu jednají orgány Unie ve vzájemné shodě s odpovědnými orgány příslušných členských států.
 Článek 19
 Články 11 až 14 a článek 17 se vztahují na členy Komise.
 Článek 20
 Články 11 až 14 a článek 17 se vztahují na soudce, generální advokáty, vedoucí soudní kanceláře a pomocné zpravodaje při Soudním dvoru Evropské unie, aniž je dotčen článek 3 Protokolu o statutu Soudního dvora Evropské unie týkající se vynětí soudců a generálních advokátů z pravomoci soudů.
 Článek 21
 Tento protokol se vztahuje rovněž na Evropskou investiční banku, na členy jejích orgánů, její zaměstnance a zástupce členských států, kteří se účastní její činnosti; ustanovení protokolu o statutu této banky tím nejsou dotčena.
 Evropská investiční banka je rovněž osvobozena od veškerých daní a obdobných poplatků v souvislosti se zvýšením svého základního kapitálu a od různých formalit, které jsou s tím spojeny ve státě, na jehož území se nachází její sídlo. Rovněž její rozpuštění či likvidace nepodléhá poplatkům. Kromě toho

type: contracts

jurisdiction: EU


text:
činnost banky a jejích orgánů vykonávaná na základě statutu nepodléhá dani z obratu.
 Článek 22
 Tento protokol se rovněž vztahuje na Evropskou centrální banku, na členy jejích orgánů a na její zaměstnance, aniž jsou dotčena ustanovení Protokolu o statutu Evropského systému centrálních bank a Evropské centrální banky.
 Evropská centrální banka je rovněž osvobozena od veškerých daní a obdobných poplatků v souvislosti se zvýšením svého základního kapitálu a od různých formalit, které jsou s tím spojeny ve státě, na jehož území se nachází její sídlo. Činnost Evropské centrální banky a jejích orgánů vykonávaná v souladu se statutem Evropského systému centrálních bank a Evropské centrální banky nepodléhá dani z obratu.
 Dodatek k PŘÍLOZE A
 POSTUPY PRO POUŽÍVÁNÍ PROTOKOLU O VÝSADÁCH A IMUNITÁCH EVROPSKÉ UNIE VE ŠVÝCARSKU
 1.
 Rozšíření působnosti na Švýcarsko
 Všechny odkazy na členské státy uvedené v Protokolu o výsadách a imunitách Evropské unie (dále jen „protokol“) se považují rovněž za odkazy na Švýcarsko, není-li dále stanoveno jinak.
 2.
 Osvobození agentury od nepřímých daní (včetně DPH)
 Zboží a služby vyvážené ze Švýcarska nepodléhají švýcarské dani z přidané hodnoty (DPH). Pokud se jedná o zboží a služby dodané agentuře ve Švýcarsku pro její úřední potřebu, uplatní se osvobození od DPH v souladu s čl. 3 druhým pododstavcem protokolu, a to formou vrácení daně. Osvobození od DPH lze uplatnit, pokud skutečná nákupní cena zboží a služeb, která je uvedena na faktuře nebo na rovnocenném dokladu, činí nejméně 100 švýcarských franků (včetně daně).
 Vrácení DPH lze uplatňovat na základě předložení příslušných švýcarských formulářů hlavnímu oddělení pro DPH federálního daňového úřadu. Žádosti o vrácení musí být zpravidla vyřízeny do tří měsíců ode dne podání spolu s příslušnými nezbytnými doklady.
 3.
 Postupy pro uplatňování pravidel týkajících se zaměstnanců agentury
 Pokud se jedná o čl. 12 druhý pododstavec protokolu, osvobozuje Švýcarsko, v souladu se zásadami svého vnitrostátního práva, úředníky a ostatní zaměstnance agentury ve smyslu článku 2 nařízení Rady (Euratom, ESUO, EHS) č. 549/69 (1) od federálních, kantonálních a obecních daní z platů, mezd a požitků, které jim poskytuje Evropská unie a které podléhají jeho vnitřní dani.
 Pro účely článku 13 protokolu se Švýcarsko nepovažuje za členský stát ve smyslu výše uvedeného bodu 1.
 Úředníci a ostatní zaměstnanci agentury, jakož i jejich rodinní příslušníci, na které se vztahuje systém sociálního pojištění pro úředníky a ostatní zaměstnance Evropské unie, nejsou povinni účastnit se švýcarského systému sociálního pojištění.
 Soudní dvůr Evropské unie má výhradní pravomoc ve všech otázkách týkajících se vztahů mezi agenturou nebo Komisí a jejími zaměstnanci, pokud jde o používání nařízení Rady (EHS, Euratom, ESUO) č. 259/68 (2) a ostatních právních předpisů Evropské unie o pracovních podmínkách.
 (1) Nařízení Rady (Euratom, ESUO, EHS) č. 549/69 ze dne 25. března 1969, kterým se stanoví kategorie úředníků a ostatních zaměstnanců Evropských společenství, na které se vztahují ustanovení článku 12, čl. 13 druhého pododstavce a článku 14 Protokolu o výsadách a imunitách Společenství (Úř. věst. L 74, 27.3.1969, s. 1). Nařízení naposledy pozměněné nařízením Komise (ES) č. 1749/2002 (Úř. věst. L 264, 2.10.2002, s. 13).
 (2) Nařízení Rady (EHS, Euratom,


text:
ESUO) č. 259/68 ze dne 29. února 1968, kterým se stanoví služební řád úředníků Evropských společenství a pracovní řád ostatních zaměstnanců Evropských společenství a kterým se stanoví zvláštní opatření dočasně použitelná na úředníky Komise (pracovní řád ostatních zaměstnanců) (Úř. věst. L 56, 4.3.1968, s. 1). Nařízení naposledy pozměněné nařízením Komise (ES) č. 2104/2005 (Úř. věst. L 337, 22.12.2005, s. 7).
 PŘÍLOHA B
 FINANČNÍ KONTROLA ŠVÝCARSKÝCH ÚČASTNÍKŮ ČINNOSTÍ EVROPSKÉ AGENTURY PRO BEZPEČNOST LETECTVÍ
 Článek 1
 Přímá komunikace
 Agentura a Komise komunikují přímo se všemi osobami nebo subjekty usazenými ve Švýcarsku, které se účastní činností agentury, a to jako smluvní strany, účastníci programů agentury, příjemci plateb z rozpočtu agentury nebo Společenství nebo jako subdodavatelé. Tyto osoby mohou Komisi a agentuře přímo poskytnout veškeré příslušné informace a dokumentaci, jež jsou povinny sdělovat na základě nástrojů, na které odkazuje toto rozhodnutí, a uzavřených smluv nebo dohod a rozhodnutí přijatých v rámci těchto aktů.
 Článek 2
 Kontroly
 1. V souladu s nařízením Rady (ES, Euratom) č. 1605/2002 ze dne 25. června 2002, kterým se stanoví finanční nařízení o souhrnném rozpočtu Evropských společenství (1), a finančním nařízením přijatým správní radou agentury dne 26. března 2003, nařízením Komise (ES, Euratom) č. 2343/2002 ze dne 23. prosince 2002 o rámcovém finančním nařízení pro subjekty uvedené v článku 185 nařízení Rady (ES, Euratom) č. 1605/2002, kterým se stanoví finanční nařízení o souhrnném rozpočtu Evropských společenství (2), jakož i ostatními nástroji, na které odkazuje toto rozhodnutí, mohou smlouvy nebo úmluvy uzavřené a rozhodnutí přijatá s příjemci usazenými ve Švýcarsku stanovit, že úředníci agentury a Komise nebo jiné osoby pověřené agenturou a Komisí mohou v prostorách příjemců a jejich subdodavatelů kdykoli provádět vědecké, finanční, technologické nebo jiné audity.
 2. Úředníci agentury a Komise, jakož i ostatní osoby pověřené agenturou a Komisí mají přiměřený přístup do míst, k pracím, dokumentům a k ostatním informacím – včetně jejich elektronické podoby – potřebným pro výkon takových auditů. Toto přístupové právo je jasně stanoveno ve smlouvách nebo dohodách uzavřených s cílem provádět nástroje, na které odkazuje toto rozhodnutí.
 3. Evropský účetní dvůr má stejná práva jako Komise.
 4. Audity lze provádět pět let po ukončení platnosti tohoto rozhodnutí nebo podle podmínek uzavřených smluv nebo dohod a přijatých rozhodnutí.
 5. Švýcarský federální kontrolní úřad je předem informován o auditech prováděných na švýcarském území. Tato informace není zákonnou podmínkou pro provedení těchto auditů.
 Článek 3
 Kontroly na místě
 1. Na základě této dohody je Komise (OLAF) oprávněna provádět na švýcarském území kontroly a inspekce na místě, a to v souladu s podmínkami a ustanoveními nařízení Rady (Euratom, ES) č. 2185/96 ze dne 11. listopadu 1996 o kontrolách a inspekcích na místě prováděných Komisí za účelem ochrany finančních zájmů Evropských společenství proti podvodům a jiným nesrovnalostem (3).
 2. Kontroly a inspekce na místě připravuje a řídí Komise v úzké spolupráci se švýcarským federálním kontrolním úřadem nebo jinými příslušnými švýcarskými orgány jmenovanými švýcarským federálním kontrolním úřadem, které jsou včas informovány o předmětu, účelu a právním základu kontrol a inspekcí, aby mohly poskytnout veškerou nezbytnou podporu. Za tímto účelem se


text:
úředníci příslušných švýcarských orgánů mohou kontrol a inspekcí na místě účastnit.
 3. Pokud si to příslušné švýcarské orgány přejí, provádějí kontroly a inspekce na místě společně s Komisí.
 4. Pokud se účastníci programu brání kontrole nebo inspekci na místě, poskytnou švýcarské orgány kontrolorům Komise v souladu s vnitrostátními předpisy nezbytnou podporu, která provedení kontroly nebo inspekce na místě umožní.
 5. Komise neprodleně uvědomí švýcarský federální kontrolní úřad o všech skutečnostech nebo podezřeních týkajících se nesrovnalostí, které objevila v průběhu kontroly nebo inspekce na místě. Komise je v každém případě povinna informovat výše uvedený orgán o výsledku těchto kontrol a inspekcí.
 Článek 4
 Informace a konzultace
 1. Pro účely řádného provádění této přílohy si příslušné švýcarské orgány a orgány Společenství pravidelně vyměňují informace a na žádost jedné ze stran vedou konzultace.
 2. Příslušné švýcarské orgány neprodleně informují agenturu a Komisi o všech skutečnostech či podezřeních, které objevily a které se týkají nesrovnalostí v oblasti uzavírání a provádění smluv nebo dohod uzavřených za použití nástrojů, na které odkazuje toto rozhodnutí.
 Článek 5
 Důvěrnost informací
 Informace sdělené nebo získané v jakékoli formě na základě této přílohy jsou chráněny úředním tajemstvím a požívají stejné ochrany, jaká přísluší podobnému druhu informací na základě švýcarského práva a příslušných předpisů platných pro orgány Společenství. Tyto informace nelze sdělovat jiným osobám kromě těch, od kterých se znalost těchto informací vyžaduje vzhledem k jejich funkci v orgánech Společenství, členských státech nebo Švýcarsku, a nelze je využívat k jiným účelům než k zajištění účinné ochrany finančních zájmů smluvních stran.
 Článek 6
 Správní opatření a sankce
 Aniž je dotčena platnost švýcarského trestního práva, agentura nebo Komise může uložit správní opatření a sankce v souladu s nařízením Rady (ES, Euratom) č. 1605/2002 ze dne 25. června 2002, nařízením Komise (ES, Euratom) č. 2342/2002 ze dne 23. prosince 2002 a nařízením Rady (ES, Euratom) č. 2988/95 ze dne 18. prosince 1995 o ochraně finančních zájmů Evropských společenství (4).
 Článek 7
 Náhrada a vykonatelnost
 Rozhodnutí agentury či Komise přijatá v oblasti působnosti tohoto rozhodnutí, která ukládají peněžitý závazek jiným osobám než státům, jsou vykonatelná ve Švýcarsku.
 Příkaz k výkonu vydá bez jakékoliv další kontroly s výjimkou ověření pravosti aktu orgán určený švýcarskou vládou, který o tom uvědomí agenturu či Komisi. Výkon rozhodnutí se provede v souladu se švýcarským procesním řádem. Zákonnost rozhodnutí o výkonu podléhá kontrole Soudního dvora Evropské unie.
 Pro vykonatelnost rozsudků Soudního dvora Evropské unie vynesených na základě rozhodčí doložky platí stejné podmínky.
 (1) Úř. věst. L 248, 16.9.2002, s. 1.
 (2) Úř. věst. L 357, 31.12.2002, s. 72.
 (3) Úř. věst. L 292, 15.11.1996, s. 2.
 (4) Úř. věst. L 312, 23.12.1995, s. 1.


text:
 26.5.2005
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 L 133/33
 ROZHODNUTÍ SMÍŠENÉHO VÝBORU EHP
 č. 177/2004
 ze dne 3. prosince 2004,
 kterým se mění Protokol 3 k Dohodě o EHP o výrobcích uvedených v čl. 8 odst. 3 písm. b) Dohody a Protokol 4 k Dohodě o EHP o pravidlech původu
 SMÍŠENÝ VÝBOR EHP,
 s ohledem na Dohodu o Evropském hospodářském prostoru ve znění Protokolu o úpravě Dohody o Evropském hospodářském prostoru (dále jen „Dohoda“), a zejména s ohledem na článek 98 této dohody,
 vzhledem k těmto důvodům:
 (1)
 Protokol 3 k Dohodě byl změněn rozhodnutím Smíšeného výboru EHP č. 138/2004 ze dne 29. října 2004 (1).
 (2)
 Protokol 4 k Dohodě byl změněn rozhodnutím Smíšeného výboru EHP č. 38/2003 ze dne 14. března 2003 (2).
 (3)
 Rozhodnutí Smíšeného výboru č. 140/2001 ze dne 23. listopadu 2001 (3) stanoví prodloužení přechodného období pro Lichtenštejnsko s ohledem na protokol 3 k Dohodě do 1. ledna 2005.
 (4)
 Rozhodnutí Smíšeného výboru č. 38/2003 ze dne 14. března 2003 stanoví prodloužení přechodného období pro Lichtenštejnsko s ohledem na určitá ustanovení protokolu 4 k Dohodě do 1. ledna 2005.
 (5)
 Na základě celní smlouvy ze dne 29. března 1923 tvoří Lichtenštejnské knížectví a Švýcarská konfederace celní unii.
 (6)
 Dohoda mezi Evropským hospodářským společenstvím a Švýcarskou konfederací ze dne 22. července 1972 (4) byla rozšířena na Lichtenštejnsko prostřednictvím Dodatkové dohody o platnosti Dohody mezi Evropským hospodářským společenstvím a Švýcarskou konfederací pro Lichtenštejnské knížectví ze dne 22. července 1972 (5).
 (7)
 Dne 26. října 2004 byla podepsána Dohoda mezi Evropským společenstvím a Švýcarskou konfederací, kterou se mění Dohoda mezi Evropským hospodářským společenstvím a Švýcarskou konfederací ze dne 22. července 1972, pokud jde o ustanovení vztahující se na zpracované zemědělské produkty (dále jen „pozměňující dohoda“), zejména protokol č. 2 k Dohodě mezi Evropským hospodářským společenstvím a Švýcarskou konfederací ze dne 22. července 1972.
 (8)
 Ustanovení čl. 4 odst. 2 pozměňující dohody uvádí, že se Dohoda mezi Evropským společenstvím a Švýcarskou konfederací vztahuje rovněž na území Lichtenštejnského knížectví, pokud je zachována celní unie se Švýcarskem.
 (9)
 Příloha 2 pozměňující dohody nahrazuje protokol č. 2 k Dohodě mezi Evropským hospodářským společenstvím a Švýcarskou konfederací ze dne 22. července 1972 novým protokolem č. 2.
 (10)
 Ustanovení čl. 1 odst. 3 nového protokolu č. 2 k Dohodě mezi Evropským hospodářským společenstvím a Švýcarskou konfederací ze dne 22. července 1972 uvádí, že se ustanovení uvedeného protokolu vztahují rovněž na Lichtenštejnsko, pokud je Lichtenštejnsko osvobozeno od uplatňování protokolu 3 k Dohodě.
 (11)
 Vzhledem k tomu je vhodné změnit přechodné období pro Lichtenštejnsko týkající se neuplatňování protokolu 3 k Dohodě na trvalé ujednání a osvobodit Lichtenštejnsko od ustanovení protokolu 3.
 (12)
 Stejné řešení by mělo platit s ohledem na odchylku pro Lichtenštejnsko v čl. 2 odst. 2 protokolu 4 k Dohodě,
 ROZHODL TAKTO:
 Článek 1
 V čl. 1 odst. 2 protokolu 3 k Dohodě a čl. 2 odst. 2 protokolu 4 k Dohodě se zrušují slova „do 1. ledna 2005“.
 Článek 2
 Toto rozhodnutí vstupuje v platnost dnem 4. prosince 2004 za předpokladu, že Smíšenému


text:
výboru EHP jsou učiněna veškerá oznámení podle čl. 103 odst. 1 Dohody (6).
 Použije se ode dne 1. ledna 2005.
 Článek 3
 Toto rozhodnutí bude zveřejněno v oddíle EHP a v Dodatku EHP Úředního věstníku Evropské unie.
 V Bruselu dne 3. prosince 2004.
 Za Smíšený výbor EHP
 Předseda
 Kjartan JÓHANNSSON
 (1) Úř. věst. L 342, 18.11.2004, s. 30.
 (2) Úř. věst. L 137, 5.6.2003, s. 46.
 (3) Úř. věst. L 22, 24.1.2002, s. 34.
 (4) Úř. věst. L 300, 31.12.1972, s. 189.
 (5) Úř. věst. L 300, 31.12.1972, s. 281.
 (6) Nebyly oznámeny žádné ústavní požadavky.


text:
 16.11.2017
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 L 300/61
 ROZHODNUTÍ SMÍŠENÉHO VÝBORU EHP
 č. 100/2016
 ze dne 29. dubna 2016,
 kterým se mění příloha XX (Životní prostředí) Dohody o EHP [2017/2050]
 SMÍŠENÝ VÝBOR EHP,
 s ohledem na Dohodu o Evropském hospodářském prostoru (dále jen „Dohoda o EHP“), a zejména na článek 98 této dohody,
 vzhledem k těmto důvodům:
 (1)
 Prováděcí rozhodnutí Komise (EU) 2015/2119 ze dne 20. listopadu 2015, kterým se stanoví závěry o nejlepších dostupných technikách (BAT) podle směrnice Evropského parlamentu a Rady 2010/75/EU pro výrobu desek na bázi dřeva (1), by mělo být začleněno do Dohody o EHP.
 (2)
 Příloha XX Dohody o EHP by proto měla být odpovídajícím způsobem změněna,
 PŘIJAL TOTO ROZHODNUTÍ:
 Článek 1
 V příloze XX Dohody o EHP se za bod 1fl (prováděcí rozhodnutí Komise 2014/768/EU) doplňuje nový bod, který zní:
 „1fm.
 32015 D 2119: Prováděcí rozhodnutí Komise (EU) 2015/2119 ze dne 20. listopadu 2015, kterým se stanoví závěry o nejlepších dostupných technikách (BAT) podle směrnice Evropského parlamentu a Rady 2010/75/EU pro výrobu desek na bázi dřeva (Úř. věst. L 306, 24.11.2015, s. 31).“
 Článek 2
 Znění prováděcího rozhodnutí (EU) 2015/2119 v islandském a norském jazyce, která mají být zveřejněna v dodatku EHP Úředního věstníku Evropské unie, jsou platná.
 Článek 3
 Toto rozhodnutí vstupuje v platnost dnem 30. dubna 2016 za předpokladu, že jsou učiněna veškerá oznámení podle čl. 103 odst. 1 Dohody o EHP (*1), nebo v den vstupu v platnost rozhodnutí Smíšeného výboru EHP č. 229/2015 ze dne 25. září 2015 (2), podle toho, které datum je pozdější.
 Článek 4
 Toto rozhodnutí bude zveřejněno v oddíle EHP a v dodatku EHP Úředního věstníku Evropské unie.
 V Bruselu dne 29. dubna 2016.
 Za Smíšený výbor EHP
 předseda
 Claude MAERTEN
 (1) Úř. věst. L 306, 24.11.2015, s. 31.
 (*1) Byly oznámeny ústavní požadavky.
 (2) Úř. věst. L 85, 30.3.2017, s. 53.


text:
 4.8.2016
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 L 211/28
 ROZHODNUTÍ SMÍŠENÉHO VÝBORU EHP
 č. 91/2015
 ze dne 30. dubna 2015,
 kterým se mění příloha II (Technické předpisy, normy, zkoušení a certifikace) Dohody o EHP [2016/1274]
 SMÍŠENÝ VÝBOR EHP,
 s ohledem na Dohodu o Evropském hospodářském prostoru (dále jen „Dohoda o EHP“), a zejména na článek 98 této dohody,
 vzhledem k těmto důvodům:
 (1)
 Prováděcí nařízení Komise (EU) 2015/292 ze dne 24. února 2015, kterým se schvaluje oxid uhličitý jako účinná látka pro použití v biocidních přípravcích určených pro typ přípravku 15 (1), má být začleněno do Dohody o EHP.
 (2)
 Příloha II Dohody o EHP by proto měla být odpovídajícím způsobem změněna,
 PŘIJAL TOTO ROZHODNUTÍ:
 Článek 1
 Za bod 12zzq (nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 98/2013) se v kapitole XV přílohy II Dohody o EHP vkládá nový bod, který zní:
 „12zzr.
 32015 R 0292: prováděcí nařízení Komise (EU) 2015/292 ze dne 24. února 2015, kterým se schvaluje oxid uhličitý jako účinná látka pro použití v biocidních přípravcích určených pro typ přípravku 15 (Úř. věst. L 53, 25.2.2015, s. 3).“
 Článek 2
 Znění prováděcího nařízení (EU) 2015/292 v islandském a norském jazyce, která mají být zveřejněna v dodatku EHP Úředního věstníku Evropské unie, jsou platná.
 Článek 3
 Toto rozhodnutí vstupuje v platnost dnem 1. května 2015 za předpokladu, že jsou učiněna veškerá oznámení podle čl. 103 odst. 1 Dohody o EHP (*).
 Článek 4
 Toto rozhodnutí bude zveřejněno v oddíle EHP a v dodatku EHP Úředního věstníku Evropské unie.
 V Bruselu dne 30. dubna 2015.
 Za Smíšený výbor EHP
 předseda
 Gianluca GRIPPA
 (1) Úř. věst. L 53, 25.2.2015, s. 3.
 (*) Nebyly oznámeny žádné ústavní požadavky.


text:
 5.11.2020
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 L 368/3
 ROZHODNUTÍ SMÍŠENÉHO VÝBORU EHP
 č. 104/2018
 ze dne 31. května 2018,
 kterým se mění příloha I (Veterinární a rostlinolékařské předpisy) Dohody o EHP [2020/1608]
 SMÍŠENÝ VÝBOR EHP,
 s ohledem na Dohodu o Evropském hospodářském prostoru (dále jen „Dohoda o EHP“), a zejména na článek 98 této dohody,
 vzhledem k těmto důvodům:
 (1)
 Prováděcí rozhodnutí Komise (EU) 2017/2173 ze dne 20. listopadu 2017, kterým se mění příloha II rozhodnutí 2008/185/ES, pokud jde o schválení programu tlumení pro eradikaci Aujeszkyho choroby pro oblast Lombardie v Itálii (1), by mělo být začleněno do Dohody o EHP.
 (2)
 Toto rozhodnutí se týká právních předpisů vztahujících se na živá zvířata, kromě ryb a živočichů pocházejících z akvakultury. Jak je uvedeno v odstavci 2 úvodní části kapitoly I přílohy I Dohody o EHP, právní předpisy týkající se těchto záležitostí se nepoužijí na Island. Toto rozhodnutí se tudíž na Island nevztahuje.
 (3)
 Toto rozhodnutí se týká právních předpisů o veterinárních otázkách. Jak je uvedeno v odvětvových úpravách v příloze I Dohody o EHP, právní předpisy o veterinárních otázkách se nepoužijí na Lichtenštejnsko po celou dobu, po niž je na Lichtenštejnsko rozšířena působnost Dohody mezi Evropským společenstvím a Švýcarskou konfederací o obchodu se zemědělskými produkty. Toto rozhodnutí se tudíž na Lichtenštejnsko nevztahuje.
 (4)
 Příloha I Dohody o EHP by proto měla být odpovídajícím způsobem změněna,
 PŘIJAL TOTO ROZHODNUTÍ:
 Článek 1
 V bodě 84 (rozhodnutí Komise 2008/185/ES) části 4.2 kapitoly I přílohy I Dohody o EHP se doplňuje nová odrážka, která zní:
 „—
 32017 D 2173: prováděcího rozhodnutí Komise (EU) 2017/2173 ze dne 20. listopadu 2017 (Úř. věst. L 306, 22.11.2017, s. 26).“
 Článek 2
 Znění prováděcího rozhodnutí (EU) 2017/2173 v norském jazyce, které má být zveřejněno v dodatku EHP Úředního věstníku Evropské unie, je platné.
 Článek 3
 Toto rozhodnutí vstupuje v platnost dnem 1. června 2018 za předpokladu, že jsou učiněna veškerá oznámení podle čl. 103 odst. 1 Dohody o EHP (*1).
 Článek 4
 Toto rozhodnutí bude zveřejněno v oddíle EHP a v dodatku EHP Úředního věstníku Evropské unie.
 V Bruselu dne 31. května 2018.
 Za Smíšený výbor EHP
 předseda
 Claude MAERTEN
 (1) Úř. věst. L 306, 22.11.2017, s. 26.
 (*1) Nebyly oznámeny žádné ústavní požadavky.


text:
 8.12.2005
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 L 321/1
 ROZHODNUTÍ SMÍŠENÉHO VÝBORU EHP
 č. 136/2005
 ze dne 21. října 2005,
 kterým se mění protokol 4 o pravidlech původu
 SMÍŠENÝ VÝBOR EHP,
 s ohledem na Dohodu o Evropském hospodářském prostoru (1), ve znění Protokolu o úpravě Dohody o Evropském hospodářském prostoru (dále jen „Dohoda“), a zejména s ohledem na článek 98 této dohody,
 vzhledem k těmto důvodům:
 (1)
 Protokol č. 4 k Dohodě stanoví kumulaci původu mezi Společenstvím a Bulharskem, Islandem, Norskem, Rumunskem, Švýcarskem (včetně Lichtenštejnska) a Tureckem.
 (2)
 Je vhodné rozšířit systém kumulace, neboť umožňuje využít materiály pocházející ze Společenství, Bulharska, Rumunska, Islandu, Norska, Švýcarska (včetně Lichtenštejnska), Faerských ostrovů, Turecka nebo z jakékoli jiné země, která je účastníkem Evropsko-středomořského partnerství na základě Barcelonského prohlášení přijatého na Evropsko-středomořské konferenci konané ve dnech 27. a 28. listopadu 1995 (2) za účelem rozvoje obchodu a posílení regionální integrace.
 (3)
 Pro účely zavedení rozšířeného systému kumulace výhradně mezi zeměmi, které splňují nezbytné podmínky, a s cílem zamezit obcházení cel je nezbytné zavést nová ustanovení týkající se osvědčování původu.
 (4)
 Na zboží nacházející se ke dni začátku použitelnosti tohoto rozhodnutí v režimu tranzitu nebo uskladnění by se měla vztahovat přechodná ustanovení, aby se na toto zboží mohl uplatnit rozšířený systém kumulace.
 (5)
 Důvody pro vynětí zemědělských produktů pocházejících z Turecka ze systému kumulace již pominuly.
 (6)
 Společné prohlášení o přezkoumání změn pravidel původu v důsledku změn harmonizovaného systému lze uplatňovat do 31. prosince 2004, a není proto třeba je v protokolu zachovávat po tomto dni.
 (7)
 Je třeba provést určité technické změny, aby se napravily nesrovnalosti mezi různými jazykovými zněními daného textu a v těchto zněních.
 (8)
 Pro řádné fungování Dohody a s cílem usnadnit práci uživatelům a celním správám je proto vhodné, aby se do nového znění protokolu 4 zapracovala veškerá uvedená ustanovení,
 ROZHODL TAKTO:
 Článek 1
 Protokol 4 k Dohodě se nahrazuje přiloženým zněním, spolu se souvisejícími společnými prohlášeními.
 Článek 2
 Toto rozhodnutí vstupuje v platnost dnem 22. října 2005 pokud Smíšený výbor EHP obdržel všechna oznámení podle čl. 103 odst. 1 Dohody (3).
 Použije se od prvního dne měsíce následujícího po dni přijetí.
 Článek 3
 Toto rozhodnutí bude zveřejněno v oddíle EHP a v dodatku EHP Úředního věstníku Evropské unie.
 V Bruselu dne 21. října 2005.
 Za Smíšený výbor EHP
 předseda
 J. K. J. Prinz Nikolaus von LIECHTENSTEIN
 (1) Úř. věst. L 1, 3.1.1994, s. 3.
 (2) Alžírsko, Egypt, Izrael, Jordánsko, Libanon, Maroko, Sýrie, Tunisko, západní břeh Jordánu a pásmo Gazy.
 (3) Nebyly oznámeny žádné ústavní požadavky.
 PŘÍLOHA ROZHODNUTÍ SMÍŠENÉHO VÝBORU EHP
 č. 136/2005
 „
 PROTOKOL 4
 O PRAVIDLECH PŮVODU
 OBSAH
 HLAVA I
 OBECNÁ USTANOVENÍ
 Článek 1
 HLAVA II
 DEFINICE POJMU ‚PŮVODNÍ PRODUKTY‘
 Článek 2
 Článek 3
 Článek 4
 Článek 5
 Článek 6
 Článek 7
 Článek 8
 Článek 9
 Článek 10
 HLAVA III
 ÚZEMNÍ POŽADAVKY
 Článek 11
 Článek 12
 Článek 13
 HLAVA IV
 NAVRACENÍ CLA NEBO OSVOBOZENÍ OD CLA
 Článek 14
 HLAVA V
 PROKAZOVÁNÍ PŮVODU
 Článek 15
 Článek 16
 Článek 17
 Článek 18
 Článek 19
 Článek 20
 Článek 21
 Článek 22
 Článek


text:
23
 Článek 24
 Článek 25
 Článek 26
 Článek 27
 Článek 28
 Článek 29
 Článek 30
 Článek 31
 HLAVA VI
 UJEDNÁNÍ O SPRÁVNÍ SPOLUPRÁCI
 Článek 32
 Článek 33
 Článek 34
 Článek 35
 Článek 36
 Článek 37
 HLAVA VII
 CEUTA A MELILLA
 Článek 38
 Článek 39
 HLAVA VIII
 ZÁVĚREČNÁ USTANOVENÍ
 Článek 40
 SEZNAM PŘÍLOH
 Příloha I:
 Příloha II:
 Příloha IIIa:
 Příloha IIIb:
 Příloha IVa:
 Příloha IVb:
 Příloha V:
 Příloha VI:
 SPOLEČNÁ PROHLÁŠENÍ
 Společné prohlášení o přijímání dokladů o původu vystavených v rámci dohod uvedených v článku 3 protokolu 4 k produktům pocházejícím ze Společenství, Islandu nebo Norska
 Společné prohlášení o Andorrském knížectví
 Společné prohlášení o Republice San Marino
 HLAVA I
 OBECNÁ USTANOVENÍ
 Článek 1
 Definice
 Pro účely tohoto protokolu se rozumí:
 a)
 ‚výrobou‘ každé zpracování nebo opracování, včetně sestavování nebo zvláštních postupů;
 b)
 ‚materiálem‘ jakékoli příměsi, suroviny, komponenty, části apod., které jsou používány při výrobě produktu;
 c)
 ‚produktem‘ nebo ‚výrobkem‘ získaný produkt nebo výrobek, i když je zamýšleno jeho pozdější využití v jiné výrobní operaci;
 d)
 ‚zbožím‘ jak materiál, tak produkty nebo výrobky;
 e)
 ‚celní hodnotou‘ hodnota určená v souladu s Dohodou o provádění článku VII Všeobecné dohody o clech a obchodu z roku 1994 (dohoda Světové obchodní organizace o celní hodnotě);
 f)
 ‚cenou ze závodu‘ cena zaplacená za produkt ze závodu výrobci v EHP, v jehož podniku došlo k poslednímu zpracování nebo opracování, pokud tato cena zahrnuje hodnotu všeho materiálu použitého při výrobě po odečtení případných vnitřních daní, které se vracejí nebo mohou být vráceny při vývozu získaného produktu;
 g)
 ‚hodnotou materiálů‘ celní hodnota v okamžiku dovozu použitých nepůvodních materiálů, nebo není-li známa a nelze-li ji určit, první ověřitelná cena zaplacená za tyto materiály v EHP;
 h)
 ‚hodnotou původních materiálů‘ hodnota těchto materiálů stanovená podle písmene g) obdobně;
 i)
 ‚přidanou hodnotou‘ cena ze závodu snížená o celní hodnotu všech použitých materiálů, které pocházejí z ostatních zemí uvedených v článku 3, se kterými je možná kumulace, nebo není-li celní hodnota známa a nelze-li ji určit, první ověřitelná cena zaplacená za tyto materiály v EHP;
 j)
 ‚kapitolami‘ a ‚čísly‘ kapitoly a čísla (čtyřmístné kódy) používané v nomenklatuře, která tvoří harmonizovaný systém popisu a číselného označování zboží, dále v tomto protokolu nazývaný ‚harmonizovaný systém‘ nebo ‚HS‘;
 k)
 ‚zařazením‘ zařazení produktu nebo materiálu do určitého čísla;
 l)
 ‚zásilkou‘ produkty, které buď zasílá současně jeden vývozce jednomu příjemci, nebo které jsou přepravovány na podkladě jediného přepravního dokladu od vývozce k příjemci, a pokud tento doklad neexistuje, na podkladě jediné faktury;
 m)
 ‚územím‘ území včetně pobřežních vod.
 HLAVA II
 DEFINICE POJMU ‚PŮVODNÍ PRODUKTY‘
 Článek 2
 Obecné požadavky
 1. Pro účely provádění Dohody se za produkty pocházející z EHP považují:
 a)
 produkty, které byly v EHP zcela získány ve smyslu článku 4;
 b)
 produkty, které byly získány v EHP a obsahují materiály, které zde nebyly zcela získány, jestliže byly tyto materiály v EHP dostatečně zpracovány nebo opracovány ve smyslu článku 5.
 Pro tyto účely se území smluvních stan, na která se vztahuje Dohoda, považují za jediné území.
 2. Bez ohledu na odstavec 1 je území Lichtenštejnského knížectví vyloučeno


text:
z území EHP pro účely určování původu produktů uvedených v tabulkách I a II protokolu 3 a tyto produkty jsou považovány za pocházející z EHP pouze tehdy, pokud byly buď zcela získány, nebo dostatečně opracovány nebo zpracovány na území ostatních smluvních stran.
 Článek 3
 Diagonální kumulace původu
 1. Aniž je dotčen článek 2, považují se produkty za pocházející z EHP, jestliže jsou zde získány s použitím materiálů pocházející z Bulharska, Švýcarska (včetně Lichtenštejnska) (1), Islandu, Norska, Rumunska, Turecka nebo Společenství, za předpokladu, že zpracování nebo opracování provedené v EHP přesahuje operace uvedené v článku 6. Není nutné, aby tyto materiály byly podrobeny dostatečnému zpracování nebo opracování.
 2. Aniž je dotčen článek 2, považují se produkty za pocházející z EHP, jestliže jsou zde získány s použitím materiálů pocházejících z Faerských ostrovů nebo z jedné ze zemí, která je na základě Barcelonského prohlášení, přijatého na Evropsko-středomořské konferenci konané ve dnech 27. a 28. listopadu 1995, účastníkem Evropsko-středomořského partnerství, kromě Turecka (2), za předpokladu, že zpracování nebo opracování provedené v EHP přesahuje operace uvedené v článku 6. Není nutné, aby tyto materiály byly podrobeny dostatečnému zpracování nebo opracování.
 3. Jestliže zpracování nebo opracování provedené v EHP nepřesahuje operace uvedené v článku 6, považuje se získaný produkt za pocházející z EHP, pouze je-li hodnota zde přidaná vyšší než hodnota použitých materiálů pocházejících z jedné ze zemí uvedených v odstavcích 1 a 2. Pokud tomu tak není, považuje se získaný produkt za pocházející ze země, ve které byla přidána nejvyšší hodnota původních materiálů použitých ve výrobě v EHP.
 4. Produkty pocházející z jedné ze zemí uvedených v odstavcích 1 a 2, které nejsou podrobeny žádnému zpracování nebo opracování v EHP, si ponechávají svůj původ, jestliže jsou vyvezeny do jedné z těchto zemí.
 5. Kumulace stanovená v tomto článku může být uplatněna pouze za předpokladu, že:
 a)
 mezi zeměmi zapojenými do procesu získání statusu původu a zemí určení se uplatňuje preferenční obchodní dohoda v souladu s článkem XXIV Všeobecné dohody o clech a obchodu (GATT);
 b)
 materiály a produkty získaly status původu použitím pravidel původu shodných s pravidly v tomto protokolu
 a
 c)
 oznámení o splnění nezbytných podmínek pro uplatňování kumulace byla zveřejněna v Úředním věstníku Evropské unie (řada C) a v ostatních smluvních stranách v souladu s jejich vlastními postupy.
 Kumulace stanovená v tomto článku se uplatňuje ode dne uvedeného v oznámení zveřejněném v Úředním věstníku Evropské unie (řada C).
 Společenství sdělí ostatním smluvním stranám prostřednictvím Komise Evropských společenství podrobné informace o dohodách, včetně dat jejich vstupu v platnost a jejich odpovídajících pravidel původu, které jsou uplatňovány s ostatními zeměmi uvedenými v odstavcích 1 a 2.
 Článek 4
 Zcela získané produkty
 1. Produkty zcela získanými v EHP se rozumějí:
 a)
 nerostné produkty tam vytěžené z půdy nebo mořského dna;
 b)
 rostlinné produkty tam sklizené;
 c)
 živá zvířata tam narozená nebo vylíhnutá a chovaná;
 d)
 produkty získané z živých zvířat tam chovaných;
 e)
 produkty tamního lovu a rybolovu;
 f)
 produkty mořského rybolovu a jiné produkty vytěžené z moře mimo pobřežní vody smluvních stran jejich plavidly;
 g)


text:
produkty vyrobené na palubě jejich výrobních plavidel výlučně z produktů uvedených v písmenu f);
 h)
 použité předměty tam sebrané, jsou-li použitelné pouze k opětovnému získání surovin, včetně použitých pneumatik vhodných pouze k protektorování nebo k použití jako odpad;
 i)
 odpad a zbytky pocházející z výrobních operacích tam provedených;
 j)
 produkty získané z mořského dna nebo z mořského podzemí ležícího mimo jejich pobřežní vody, mají-li výhradní práva k využívání tohoto mořského dna nebo mořského podzemí;
 k)
 zboží tam vyrobené výhradně z produktů uvedených v písmenech a) až j).
 2. Pojmy ‚jejich plavidla‘ a ‚jejich výrobní plavidla‘ uvedené v odst. 1 písm. f) a g) se vztahují pouze na plavidla a výrobní plavidla:
 a)
 která jsou registrována nebo přihlášena v členském státě Společenství nebo ve státě ESVO;
 b)
 která plují pod vlajkou členského státu Společenství nebo státu ESVO;
 c)
 která alespoň z 50 % vlastní státní příslušníci členského státu Společenství nebo státu ESVO nebo společnost, jejíž ústředí se nachází v jednom z těchto států a jejíž ředitel nebo ředitelé, předseda správní nebo dozorčí rady a většina členů těchto orgánů jsou státními příslušníky členského státu Společenství nebo státu ESVO, a v případě obchodních společností navíc alespoň polovinu základního kapitálu vlastní tyto státy nebo veřejnoprávní subjekty nebo státní příslušníci těchto států;
 d)
 jejichž důstojnický sbor tvoří státní příslušníci členského státu Společenství nebo státu ESVO
 a
 e)
 jejichž posádku tvoří alespoň ze 75 % státní příslušníci členského státu Společenství nebo státu ESVO.
 Článek 5
 Dostatečně zpracované nebo opracované produkty
 1. Pro účely článku 2 se produkty, jež nejsou zcela získány, považují za dostatečně zpracované nebo opracované, jsou-li splněny podmínky uvedené v seznamu v příloze II.
 Tyto podmínky popisují pro všechny produkty, na které se vztahuje Dohoda, zpracování nebo opracování, které musí být provedeno na nepůvodních materiálech použitých k jejich výrobě, a vztahují se výhradně na tyto materiály. Z toho vyplývá, že je-li produkt, který získal status původu na základě splnění podmínek stanovených pro něj v seznamu, použit při výrobě jiného produktu, nevztahují se na něj podmínky stanovené pro produkt, v němž je obsažen, a nepřihlíží se ani k nepůvodním materiálům, jež byly případně použity při jeho výrobě.
 2. Odchylně od odstavce 1 lze však nepůvodní materiály, které se podle podmínek uvedených v seznamu v příloze II nepoužijí při výrobě daného produktu, použít, pokud:
 a)
 jejich celková hodnota nepřesáhne 10 % ceny produktu ze závodu;
 b)
 použitím tohoto odstavce není překročen žádný procentní podíl uvedený v seznamu jako nejvyšší přípustná hodnota nepůvodních materiálů.
 Tento odstavec se nevztahuje na produkty kapitol 50 až 63 harmonizovaného systému.
 3. Odstavce 1 a 2 se použijí s výhradou článku 6.
 Článek 6
 Nedostatečné zpracování nebo opracování
 1. Aniž je dotčen odstavec 2, považují se za zpracování nebo opracování nedostatečná pro to, aby produktu udělila status původu, bez ohledu na to, zda jsou splněny podmínky článku 5, následující operace:
 a)
 operace, jejichž účelem je uchování produktů v nezměněném stavu během přepravy a skladování;
 b)
 rozdělování nebo spojování nákladových kusů;
 c)
 mytí, praní, čištění, odstraňování prachu, oxidu, oleje, nátěru nebo jiných povrchových


text:
vrstev;
 d)
 žehlení nebo mandlování textilií;
 e)
 prosté natírání, malování nebo leštění;
 f)
 loupání, částečné nebo úplné bělení, leštění a hlazení obilovin a rýže;
 g)
 operace spočívající v barvení cukru nebo tvarování cukru;
 h)
 loupání, vypeckovávání nebo louskání zeleniny, ovoce a ořechů;
 i)
 broušení, ostření; prosté mletí nebo drcení nebo prosté řezání, stříhání, krájení, sekání nebo štípání;
 j)
 prosévání, prohazování, třídění, zařazování, srovnávání, sdružování (včetně tvorby souprav předmětů);
 k)
 prosté plnění do lahví, konzerv, baněk, sáčků, pytlů, pouzder, beden, krabic, upevnění na podložky a veškeré ostatní prosté balicí operace;
 l)
 připojování nebo tisk značek, štítků, log a jiných rozlišovacích znaků na produkty nebo jejich obaly;
 m)
 prosté mísení produktů, též různých druhů;
 n)
 prosté sestavování částí produktu na úplný produkt nebo rozebírání produktů na části;
 o)
 kombinace dvou nebo více operací uvedených v písmenech a) až n);
 p)
 porážení zvířat.
 2. Při určování, zda se zpracování nebo opracování provedené na produktu považuje za nedostatečné ve smyslu odstavce 1, se všechna zpracování a opracování provedená na tomto produktu v EHP posuzují dohromady.
 Článek 7
 Určující jednotka
 1. Určující jednotkou pro použití tohoto protokolu je produkt, který je považován za základní jednotku při jeho zařazení do nomenklatury harmonizovaného systému.
 Z toho vyplývá, že:
 a)
 je-li produkt sestávající ze sady nebo sestavy předmětů zařazen podle harmonizovaného systému do jednoho čísla, je určující jednotkou tento celek;
 b)
 sestává-li zásilka z více stejných produktů zařazených do stejného čísla harmonizovaného systému, použije se tento protokol na každý dotyčný produkt samostatně.
 2. Je-li podle všeobecného pravidla 5 harmonizovaného systému zařazován s produktem i jeho obal, považuje se pro účely určení původu za jeden celek s produktem.
 Článek 8
 Příslušenství, náhradní díly a nástroje
 Příslušenství, náhradní díly a nástroje dodávané spolu se strojem, přístrojem, nástrojem, zařízením nebo vozidlem se považují za jeden celek se strojem, přístrojem, nástrojem, zařízením nebo vozidlem, jestliže jsou součástí jejich běžného vybavení a jsou zahrnuty v ceně nebo nejsou fakturovány zvlášť.
 Článek 9
 Soupravy
 Soupravy zboží ve smyslu všeobecného pravidla 3 harmonizovaného systému se považují za původní produkty, jestliže jsou původní všechny součásti, z nichž se skládají. Soupravy produktů, které se skládají z původních i nepůvodních součástí, se považují za původní produkt jako celek, jestliže hodnota nepůvodních součástí netvoří více než 15 % ceny soupravy ze závodu.
 Článek 10
 Neutrální prvky
 Při určování, zda je produkt původní, se nezjišťuje původ těchto prvků, jež mohou být použity při jeho výrobě:
 a)
 energie a palivo;
 b)
 zařízení a vybavení;
 c)
 stroje a nástroje;
 d)
 zboží, které se nestává ani nemá stát součástí konečného složení produktu.
 HLAVA III
 ÚZEMNÍ POŽADAVKY
 Článek 11
 Územní zásada
 1. S výjimkou článku 3 a odstavce 3 tohoto článku musí být podmínky pro nabytí statusu původu stanovené v hlavě II plněny v EHP nepřetržitě.
 2. S výjimkou článku 3, je-li původní zboží vyvezené z EHP do jiné země vráceno, je třeba je považovat za nepůvodní, nelze-li celním orgánům věrohodně prokázat, že:
 a)
 vrácené zboží je totožné s vyvezeným
 a
 b)
 bylo případně podrobeno pouze operacím nezbytným pro jeho uchování v nezměněném stavu


text:
po doby pobytu v dané zemi nebo při jeho vývozu.
 3. Získání statusu původu v souladu s podmínkami stanovenými v hlavě II není dotčeno zpracováním nebo opracováním materiálů vyvezených z EHP a následně zpět dovezených, které je provedeno mimo EHP, za předpokladu, že:
 a)
 uvedené materiály jsou zcela získány v EHP nebo byly před vyvezením podrobeny zpracování nebo opracování nad rámec operací uvedených v článku 6
 a
 b)
 celním orgánům může být věrohodně prokázáno, že
 i)
 zpět dovážené zboží bylo získáno zpracováním nebo opracováním vyvezených materiálů
 a
 ii)
 celková hodnota přidaná mimo EHP uplatněním tohoto článku nepřesahuje 10 % ceny ze závodu výsledného produktu, jehož status původu je požadován.
 4. Pro účely odstavce 3 se podmínky pro získání statusu původu stanovené v hlavě II nevztahují na zpracování nebo opracování provedené mimo EHP. Nicméně stanoví-li pravidlo v seznamu v příloze II, které je použito k určení původu výsledného produktu, nejvyšší hodnotu všech použitých nepůvodních materiálů, nesmí součet celkové hodnoty nepůvodních materiálů použitých na území dotyčné strany a celkové hodnoty přidané podle tohoto článku mimo EHP uplatněním tohoto článku přesáhnout stanovený procentní podíl.
 5. Pro účely odstavců 3 a 4 se ‚celkovou přidanou hodnotou‘ rozumějí všechny náklady vynaložené mimo EHP, včetně hodnoty tam použitých materiálů.
 6. Odstavce 3 a 4 se nevztahují na produkty, které nesplňují podmínky stanovené v seznamu v příloze II nebo které mohou být považovány za dostatečně zpracované nebo opracované pouze uplatněním všeobecné hodnotové tolerance stanovené v čl. 5 odst. 2.
 7. Odstavce 3 a 4 se nevztahují na produkty kapitol 50 až 63 harmonizovaného systému.
 8. Jakékoli zpracování nebo opracování, na něž se vztahuje tento článek a které bylo provedeno mimo EHP, se uskuteční v režimu pasivního zušlechťovacího styku nebo v obdobném režimu.
 Článek 12
 Přímá doprava
 1. Preferenční zacházení stanovené Dohodou se týká pouze produktů splňujících podmínky tohoto protokolu, které jsou přepravovány přímo uvnitř EHP nebo přes území zemí uvedených v článku 3, se kterými je možná kumulace. Produkty tvořící jedinou zásilku však mohou být přepravovány přes jiná území s případnou překládkou nebo dočasným uskladněním na těchto územích, jestliže zůstanou pod dohledem celních orgánů v zemi tranzitu nebo uskladnění a nejsou tam podrobeny jiným operacím než případné vykládce, překládce nebo operacím, jejímž účelem je jejich uchování v nezměněném stavu.
 Původní produkty mohou být přepravovány potrubím přes území jiné než území EHP.
 2. Splnění podmínek stanovených v odstavci 1 se prokazuje tak, že se celním orgánům země dovozu předloží:
 a)
 buď jediný přepravní doklad, na jehož základě se uskutečňuje přeprava ze země vývozu přes zemi tranzitu;
 b)
 nebo potvrzení celních orgánů země tranzitu obsahující
 i)
 přesný popis produktů,
 ii)
 data vykládky nebo překládky produktů a případně jména použitých plavidel nebo jiných dopravních prostředků
 a
 iii)
 potvrzení podmínek, v nichž se produkty nacházely v zemi tranzitu;
 c)
 nebo nemohou-li být předloženy, jakékoliv jiné průkazní doklady.
 Článek 13
 Výstavy
 1. Jsou-li původní produkty zaslány na výstavu do jiné země, než jsou země uvedené v článku 3, se kterými je možná kumulace, a po ukončení výstavy prodány za účelem dovozu do


text:
EHP, uplatní se na ně při dovozu Dohoda, je-li celním orgánům věrohodně prokázáno, že:
 a)
 vývozce zaslal tyto produkty z některé ze smluvních stran do země konání výstavy a vystavil je tam;
 b)
 vývozce tyto produkty prodal příjemci z jiné smluvní strany nebo je na něj jinak převedl;
 c)
 produkty byly odeslány během výstavy nebo bezprostředně po ní ve stavu, v jakém byly odeslány na výstavu;
 a
 d)
 produkty nebyly od okamžiku, kdy byly odeslány na výstavu, použity k jinému účelu než k předvedení na této výstavě.
 2. V souladu s hlavou V se vydá nebo vyhotoví doklad o původu zboží, který se předloží celním orgánům země dovozu obvyklým způsobem. Uvede se v něm název a adresa výstavy. V případě potřeby mohou být požadovány další doklady o podmínkách, za kterých byly produkty vystavovány.
 3. Odstavec 1 se vztahuje na všechny výstavy, veletrhy a obdobné veřejné akce obchodní, průmyslové, zemědělské nebo řemeslné, v jejichž průběhu produkty zůstávají pod celním dohledem, s výjimkou výstav pořádaných soukromě v prodejnách nebo obchodních prostorách s úmyslem prodat zahraniční produkty.
 HLAVA IV
 NAVRACENÍ CLA NEBO OSVOBOZENÍ OD CLA
 Článek 14
 Zákaz navracení cla nebo osvobození od cla
 1. Nepůvodní materiály použité při výrobě produktů pocházejících z EHP nebo jedné ze zemí uvedených v článku 3, pro které je vydáván nebo vyhotovován doklad o původu zboží v souladu s hlavou V, nepodléhají v žádné smluvní straně navracení cla nebo osvobození od cla jakéhokoli druhu.
 2. Zákaz uvedený v odstavci 1 se vztahuje na jakékoli opatření týkající se vracení, prominutí nebo neplacení, částečného nebo úplného, cla nebo poplatků s rovnocenným účinkem, uplatňovaných v některé ze smluvních stran na materiály použité k výrobě, pokud se toto vracení, prominutí nebo neplacení uplatňuje výslovně nebo fakticky tehdy, pokud jsou produkty získané z těchto materiálů vyváženy, a nikoli, jsou-li určeny pro domácí použití.
 3. Vývozce produktů uvedených v dokladu o původu zboží musí být připraven kdykoli předložit na žádost celních orgánů veškeré související doklady prokazující, že nebylo uplatněno navracení cla pro nepůvodní materiály použité k jejich výrobě a že veškerá cla a poplatky s rovnocenným účinkem, které se vztahují na tyto materiály, byly skutečně zaplaceny.
 4. Odstavce 1 až 3 se vztahují rovněž na obaly ve smyslu čl. 7 odst. 2, na příslušenství, náhradní díly a nástroje ve smyslu článku 8 a na soupravy produktů ve smyslu článku 9, nejsou-li původní.
 5. Odstavce 1 až 4 se vztahují pouze na materiály, na něž se vztahuje Dohoda. Tato ustanovení rovněž předem nevylučují použití režimu vývozních náhrad u zemědělských produktů, jsou-li uplatňovány při vývozu v souladu s Dohodou.
 HLAVA V
 PROKAZOVÁNÍ PŮVODU
 Článek 15
 Obecné požadavky
 1. Dohoda se vztahuje na původní produkty při dovozu do některé smluvní strany po předložení jednoho z těchto dokladů o původu zboží:
 a)
 průvodního osvědčení EUR.1, jehož vzor je uveden v příloze IIIa;
 b)
 průvodního osvědčení EUR-MED, jehož vzor je uveden v příloze IIIb;
 c)
 v případech uvedených v čl. 21 odst. 1 prohlášení (dále jen ‚prohlášení na faktuře‘ nebo ‚prohlášení na faktuře EUR-MED‘), uvedeného vývozcem na faktuře,


text:
dodacím listu nebo jakémkoli jiném obchodním dokladu a které popisuje dotyčné produkty dostatečně podrobně, aby umožnilo jejich ztotožnění. Znění prohlášení na faktuře jsou uvedena v přílohách IVa a IVb.
 2. Bez ohledu na odstavec 1 se Dohoda vztahuje na původní produkty ve smyslu tohoto protokolu v případech stanovených v článku 26, aniž by bylo nutné předložit některý z dokladů o původu zboží uvedených v odstavci 1.
 Článek 16
 Postup pro vydávání průvodního osvědčení EUR.1 nebo EUR-MED
 1. Průvodní osvědčení EUR.1 nebo EUR-MED vydávají celní orgány země vývozu na základě písemné žádosti podané vývozcem nebo, na odpovědnost vývozce, jeho zmocněným zástupcem.
 2. Pro tyto účely vyplní vývozce nebo jeho zmocněný zástupce průvodní osvědčení EUR.1 nebo EUR-MED a formulář žádosti, jejichž vzory jsou uvedeny v přílohách IIIa a IIIb. Tyto formuláře musí být vyplněny v jednom z jazyků, ve kterých je sepsána Dohoda, a v souladu s vnitrostátním právem země vývozu. Jsou-li formuláře vyplňovány rukou, musí být vyplněny inkoustem a hůlkovým písmem. Popis produktů se uvede v kolonce vyhrazené pro tento účel tak, aby zde nebyly ponechány prázdné řádky. Není-li vyplněna celá kolonka, podtrhne se poslední řádek popisu vodorovnou čarou a prázdný prostor se proškrtne.
 3. Vývozce žádající o vydání průvodního osvědčení EUR.1 nebo EUR-MED musí být připraven kdykoli předložit na žádost celních orgánů země vývozu, ve které je průvodní osvědčení EUR.1 nebo EUR-MED vydáváno, veškeré související doklady prokazující status původu dotyčných produktů a splnění ostatních podmínek stanovených v tomto protokolu.
 4. Aniž je dotčen odstavec 5, vydávají průvodní osvědčení EUR.1 celní orgány smluvní strany v těchto případech:
 —
 lze-li dotyčné produkty považovat za produkty pocházející z EHP nebo z jedné ze zemí uvedených v čl. 3 odst. 1, se kterými je možná kumulace, bez uplatnění kumulace s materiály pocházejícími z jedné ze zemí uvedených v čl. 3 odst. 2, a splňují-li ostatní podmínky stanovené v tomto protokolu,
 —
 lze-li dotyčné produkty považovat za produkty pocházející z jedné ze zemí uvedených v čl. 3 odst. 2, se kterými je možná kumulace, bez uplatnění kumulace s materiály pocházejícími z jedné ze zemí uvedených v článku 3, a splňují-li ostatní podmínky stanovené v tomto protokolu, za předpokladu, že v zemi původu bylo vydáno osvědčení EUR-MED nebo prohlášení na faktuře EUR-MED.
 5. Průvodní osvědčení EUR-MED vydávají celní orgány smluvní strany, jestliže lze dotyčné produkty považovat za produkty pocházející z EHP nebo jedné ze zemí uvedených v článku 3, se kterými je možná kumulace, splňují podmínky tohoto protokolu a
 —
 byla uplatněna kumulace s materiály pocházejícími z jedné ze zemí uvedených v čl. 3 odst. 2, nebo
 —
 produkty mohou být použity v souvislosti s kumulací jako materiály pro zhotovení produktů určených pro vývoz do jedné ze zemí uvedených v čl. 3 odst. 2, nebo
 —
 produkty mohou být zpětně vyvezeny ze země určení do jedné ze zemí uvedených v čl. 3 odst. 2.
 6. Průvodní osvědčení EUR-MED musí v kolonce 7 obsahovat jedno z těchto prohlášení v anglickém jazyce:
 —
 pokud byl původ získán uplatněním kumulace s materiály pocházejícími z jedné nebo více zemí uvedených


text:
v článku 3:
 ‚CUMULATION APPLIED WITH ...‘ (název země/zemí),
 —
 pokud byl původ získán bez uplatnění kumulace s materiály pocházejícími z jedné nebo více zemí uvedených v článku 3:
 ‚NO CUMULATION APPLIED‘.
 7. Celní orgány vydávající průvodní osvědčení EUR.1 nebo EUR-MED přijmou veškerá nezbytná opatření k tomu, aby ověřily původ produktů a splnění ostatních podmínek tohoto protokolu. Pro tyto účely mají právo požadovat jakékoli podklady a provádět jakoukoli kontrolu účtů vývozce nebo jakoukoli jinou kontrolu, kterou považují za účelnou. Dále zajistí, že formuláře uvedené v odstavci 2 jsou řádně vyplněny. Zkontrolují především, je-li prostor určený pro popis produktů vyplněn takovým způsobem, aby byla vyloučena možnost dodatečného podvodného doplnění.
 8. Datum vydání průvodního osvědčení EUR.1 nebo EUR-MED se uvádí v kolonce 11 osvědčení.
 9. Celní orgány vydají průvodní osvědčení EUR.1 nebo EUR-MED a poskytnou je vývozci, jakmile je vlastní vývoz proveden nebo zajištěn.
 Článek 17
 Průvodní osvědčení EUR.1 nebo EUR-MED vystavená dodatečně
 1. Odchylně od čl. 16 odst. 9 může být průvodní osvědčení EUR.1 nebo EUR-MED ve výjimečných případech vydáno po vývozu produktů, jichž se týká, jestliže:
 a)
 nebylo vydáno při vývozu v důsledku omylu, neúmyslného opomenutí nebo zvláštních okolností;
 nebo
 b)
 bylo celním orgánům věrohodně prokázáno, že průvodní osvědčení EUR.1 nebo EUR-MED bylo vydáno, ale nebylo při dovozu přijato z technických důvodů.
 2. Odchylně od čl. 16 odst. 9 může být průvodní osvědčení EUR-MED vydáno po vývozu produktů, jichž se týká a pro které bylo při vývozu vydáno průvodní osvědčení EUR.1, jestliže je celním orgánům věrohodně prokázáno splnění podmínek uvedených v čl. 16 odst. 5.
 3. Pro účely odstavců 1 a 2 musí vývozce v žádosti uvést místo a datum vývozu produktů, kterých se průvodní osvědčení EUR.1 nebo EUR-MED týká, a odůvodnění této žádosti.
 4. Celní orgány mohou vystavit průvodní osvědčení EUR.1 nebo EUR-MED dodatečně pouze po ověření, zda jsou informace uvedené v žádosti vývozce v souladu s údaji v odpovídající evidenci.
 5. Průvodní osvědčení EUR.1 nebo EUR-MED vystavená dodatečně musí obsahovat tuto poznámku v anglickém jazyce:
 ‚ISSUED RETROSPECTIVELY‘.
 Průvodní osvědčení EUR-MED vystavená dodatečně podle odstavce 2 musí obsahovat tuto poznámku v anglickém jazyce:
 ‚ISSUED RETROSPECTIVELY (Original EUR.1 No ... [datum a místo vydání])‘.
 6. Poznámka uvedená v odstavci 5 se uvádí v kolonce 7 průvodního osvědčení EUR.1 nebo EUR-MED.
 Článek 18
 Vystavení duplikátu průvodního osvědčení EUR.1 nebo EUR-MED
 1. V případě krádeže, ztráty nebo zničení průvodního osvědčení EUR.1 nebo EUR-MED může vývozce požádat celní orgány, které jej vydaly, o vystavení duplikátu na základě dokladů o vývozu, které mají tyto orgány v držení.
 2. Takto vystavený duplikát musí obsahovat toto slovo v anglickém jazyce:
 ‚DUPLICATE‘.
 3. Poznámka uvedená v odstavci 2 se uvádí v kolonce 7 duplikátu průvodního osvědčení EUR.1 nebo EUR-MED.
 4. Duplikát, na kterém se uvede datum vystavení prvopisu průvodního osvědčení EUR.1 nebo EUR-MED, nabývá účinku uvedeným dnem.
 Článek 19
 Vydání průvodního osvědčení EUR.1 nebo EUR-MED na základě dokladu o původu zboží vydaného nebo vyhotoveného dříve
 Jsou-li původní produkty umístěny pod dohled celního úřadu v některé smluvní straně, je možné nahradit původní doklad o původu zboží jedním nebo


text:
více průvodními osvědčeními EUR.1 nebo EUR-MED pro účely zaslání všech nebo některých z těchto produktů na jiné místo v EHP. Náhradní průvodní osvědčení EUR.1 nebo EUR-MED vydává celní úřad, pod jehož dohledem se produkty nacházejí.
 Článek 20
 Účetní rozlišování
 1. Jestliže oddělené skladování zásob původních a nepůvodních materiálů, které jsou totožné a zaměnitelné, působí značné náklady nebo obtíže, mohou celní orgány na písemnou žádost dotčených osob povolit pro vedení těchto zásob použití tzv. metody ‚účetního rozlišování‘ (dále jen ‚metoda‘).
 2. Metoda musí být schopna zajistit, že pro určité stanovené období je množství získaných produktů, které mohou být považovány za ‚původní‘, stejné jako množství, které by bylo získáno, kdyby zásoby byly fyzicky odděleny.
 3. Celní orgány mohou pro udělení povolení uvedeného v odstavci 1 stanovit jakékoli podmínky, které považují za vhodné.
 4. Metoda se uplatňuje a její uplatňování se zaznamenává podle všeobecných účetních zásad platných v zemi, kde byl produkt vyroben.
 5. Držitel této metody může podle konkrétního případu vydávat doklady o původu zboží nebo o ně žádat pro množství produktů, které mohou být považovány za původní. Na žádost celních orgánů držitel předloží prohlášení o tom, jak bylo dané množství spravováno.
 6. Celní orgány sledují využívání povolení a mohou je kdykoli odebrat, jestliže držitel udělené povolení jakýmkoli způsobem zneužije nebo nesplní některou z dalších podmínek stanovených v tomto protokolu.
 Článek 21
 Podmínky pro vyhotovení prohlášení na faktuře nebo prohlášení na faktuře EUR-MED
 1. Prohlášení na faktuře nebo prohlášení na faktuře EUR-MED uvedené v čl. 15 odst. 1 písm. c) může učinit:
 a)
 schválený vývozce ve smyslu článku 22;
 nebo
 b)
 kterýkoli vývozce pro jakoukoli zásilku se stávající z jednoho nebo více nákladových kusů obsahujících původní produkty, jejichž celková hodnota nepřesahuje 6 000 EUR.
 2. Aniž je dotčen odstavec 3, může být prohlášení na faktuře učiněno v těchto případech:
 —
 lze-li dotyčné produkty považovat za produkty pocházející z EHP nebo z jedné ze zemí uvedených v čl. 3 odst. 1, se kterými je možná kumulace, bez uplatnění kumulace s materiály pocházejícími z jedné ze zemí uvedených v čl. 3 odst. 2, a splňují-li ostatní podmínky stanovené v tomto protokolu,
 —
 lze-li dotyčné produkty považovat za produkty pocházející z jedné ze zemí uvedených v čl. 3 odst. 2, se kterými je možná kumulace, bez uplatnění kumulace s materiály pocházejícími z jedné ze zemí uvedených v článku 3, a splňují-li ostatní podmínky stanovené v tomto protokolu, za předpokladu, že v zemi původu bylo vydáno osvědčení EUR-MED nebo prohlášení na faktuře EUR-MED.
 3. Prohlášení na faktuře EUR-MED může být učiněno, lze-li dotyčné produkty považovat za produkty pocházející z EHP nebo jedné ze zemí uvedených v článku 3, se kterými je možná kumulace, splňují-li podmínky stanovené v tomto protokolu a
 —
 byla uplatněna kumulace s materiály pocházejícími z jedné ze zemí uvedených v čl. 3 odst. 2, nebo
 —
 produkty mohou být použity v souvislosti s kumulací jako materiály pro zhotovení produktů určených pro vývoz do jedné ze zemí uvedených v čl. 3 odst. 2,
 nebo
 —
 produkty mohou být zpětně vyvezeny ze země určení do


text:
jedné ze zemí uvedených v čl. 3 odst. 2.
 4. Prohlášení na faktuře EUR-MED musí obsahovat jedno z těchto prohlášení v anglickém jazyce:
 —
 pokud byl původu získán uplatněním kumulace s materiály pocházejícími z jedné nebo více zemí uvedených v článku 3:
 ‚CUMULATION APPLIED WITH ...‘(název země/zemí),
 —
 pokud byl původ získán bez použití kumulace s materiály pocházejícími z jedné nebo více zemí uvedených v článku 3:
 ‚NO CUMULATION APPLIED‘.
 5. Vývozce činící prohlášení na faktuře nebo prohlášení na faktuře EUR-MED musí být připraven kdykoli předložit na žádost celních orgánů země vývozu veškeré související doklady prokazující status původu dotyčných produktů a splnění ostatních podmínek stanovených v tomto protokolu.
 6. Prohlášení na faktuře nebo prohlášení na faktuře EUR-MED, jehož znění jsou uvedena v přílohách IVa a IVb, vyhotovuje vývozce v některém z jazykových znění uvedených v příslušné příloze a v souladu s vnitrostátním právem země vývozu psacím strojem, razítkem nebo tiskem na faktuře, dodacím listu nebo jakémkoli jiném obchodním dokladu. Je-li prohlášení psáno rukou, musí být psáno inkoustem a hůlkovým písmem.
 7. Prohlášení na faktuře a prohlášení na faktuře EUR-MED podepisuje vlastnoručně vývozce. Vývozce schválený ve smyslu článku 22 však není povinen podepisovat tato prohlášení, jestliže se celním orgánům země vývozu písemně zaváže, že přebírá plnou odpovědnost za jakékoli prohlášení na faktuře, které jej identifikuje, jako by je vlastnoručně podepsal.
 8. Prohlášení na faktuře nebo prohlášení na faktuře EUR-MED může vývozce vyhotovit při vývozu produktů, jichž se prohlášení týká, nebo po vývozu, je-li předloženo v zemi dovozu do dvou let po dovozu produktů, jichž se týká.
 Článek 22
 Schválený vývozce
 1. Celní orgány země vývozu mohou povolit kterémukoli vývozci (dále jen ‚schválený vývozce‘), který často odesílá produkty podle Dohody, aby činil prohlášení na faktuře nebo prohlášení na faktuře EUR-MED bez ohledu na hodnotu dotyčných produktů. Vývozce, který o takové povolení žádá, musí k uspokojení celních orgánů skýtat veškeré záruky potřebné k ověření statusu původu produktů a ke splnění všech ostatních požadavků tohoto protokolu.
 2. Celní orgány mohou vázat poskytnutí statusu schváleného vývozce na splnění jakýchkoli podmínek, které považují za vhodné.
 3. Celní orgány přidělí schválenému vývozci číslo celního povolení, které musí být uváděno v prohlášení na faktuře nebo v prohlášení na faktuře EUR-MED.
 4. Celní orgány dohlížejí na používání povolení schváleným vývozcem.
 5. Celní orgány mohou povolení kdykoli odejmout. Jsou povinny tak učinit, jestliže schválený vývozce již neskýtá záruky uvedené v odstavci 1, nesplňuje podmínky zmíněné v odstavci 2 nebo udělené povolení jinak jakýmkoli způsobem zneužívá.
 Článek 23
 Platnost dokladu o původu zboží
 1. Doklad o původu zboží platí čtyři měsíce ode dne vydání v zemi vývozu a v této lhůtě musí být předložen celním orgánům země dovozu.
 2. Doklady o původu zboží, které jsou celním orgánům země dovozu předloženy po uplynutí lhůty uvedené v odstavci 1, mohou být přijaty pro účely uplatnění preferenčního zacházení pouze v případě, že nemohly být předloženy ve stanovené lhůtě v důsledku mimořádných okolností.
 3. V ostatních případech opožděného předložení dokladů o původu zboží je mohou celní orgány země dovozu přijmout, pokud jim byly dotyčné produkty


text:
předloženy před uplynutím uvedené lhůty.
 Článek 24
 Předkládání dokladu o původu zboží
 Doklady o původu zboží se předkládají celním orgánům země dovozu postupy platnými v dané zemi. Tyto orgány mohou požadovat překlad dokladu o původu zboží a mohou rovněž požadovat, aby bylo dovozní prohlášení doplněno prohlášením dovozce o tom, že produkty splňují podmínky pro použití Dohody.
 Článek 25
 Dovoz po částech
 Jsou-li na žádost dovozce za podmínek stanovených celními orgány země dovozu dováženy po částech rozložené nebo nesložené produkty ve smyslu všeobecného pravidla 2 písm. a) harmonizovaného systému, spadající do tříd XVI a XVII nebo čísel 7308 a 9406 harmonizovaného systému, předkládá se celním orgánům jediný doklad o původu zboží pro tyto produkty při dovozu první části.
 Článek 26
 Osvobození od dokladu o původu zboží
 1. Produkty, které jsou posílány v drobných zásilkách soukromými osobami soukromým osobám nebo se nacházejí v osobních zavazadlech cestujících, se považují za původní produkty, aniž by bylo třeba předložit doklad o původu zboží, pokud nejsou dováženy obchodně, pokud dovozce prohlásí, že produkty splňují všechny podmínky pro použití tohoto protokolu, a pokud o pravdivosti tohoto prohlášení neexistují žádné pochybnosti. V případě produktů zasílaných poštou může být toto prohlášení uvedeno na celním prohlášení CN22/CN23 nebo na listu papíru, který je k tomuto dokladu přiložen.
 2. Za neobchodní dovoz se považuje příležitostný dovoz, který se týká výlučně produktů pro osobní použití příjemců nebo cestujících nebo jejich rodin, je-li z povahy a množství těchto produktů zřejmé, že neslouží žádnému obchodnímu účelu.
 3. Dále celková hodnota těchto produktů nesmí u drobných zásilek překročit 500 EUR a u produktů nacházejících se v osobních zavazadlech cestujících 1 200 EUR.
 Článek 27
 Prohlášení dodavatele
 1. V případech, kdy se v jedné ze smluvních stran vydá průvodní osvědčení EUR.1 nebo vyhotoví prohlášení na faktuře pro původní produkty, při jejichž výrobě bylo použito zboží z jiné smluvní strany, které bylo v EHP zpracováno nebo opracováno, aniž by získalo status preferenčního původu, se bere v úvahu prohlášení dodavatele učiněné pro toto zboží v souladu s tímto článkem.
 2. Prohlášení dodavatele uvedené v odstavci 1 slouží jako důkaz zpracování nebo opracování, kterému bylo zboží podrobeno v EHP, pro účely stanovení, zda lze produkty, při jejichž výrobě bylo zboží použito, považovat za pocházející z EHP a zda splňují ostatní požadavky tohoto protokolu.
 3. Dodavatel vyhotoví samostatné prohlášení dodavatele, s výjimkou případů uvedených v odstavci 4, pro každou zásilku zboží, a to způsobem stanoveným v příloze V, na listu papíru, který se přikládá k faktuře, dodacímu listu nebo jinému obchodnímu dokladu, v němž je dotyčné zboží popsáno dostatečně podrobně tak, aby bylo možné jeho ztotožnění.
 4. Dodává-li dodavatel určitému odběrateli pravidelně zboží, u kterého se předpokládá, že zpracování nebo opracování provedené v EHP se po delší dobu nezmění, může poskytnout jednorázové prohlášení dodavatele, které se vztahuje i na následné zásilky tohoto zboží (dále jen ‚dlouhodobé prohlášení dodavatele‘).
 Dlouhodobé prohlášení dodavatele platí zpravidla po dobu nejvýše jednoho roku ode dne vyhotovení. Celní orgány země, kde je prohlášení vyhotoveno, stanoví podmínky, za kterých může být používáno i po delší dobu.
 Dodavatel


text:
vyhotoví dlouhodobé prohlášení dodavatele způsobem stanoveným v příloze VI a dotyčné zboží popíše dostatečně podrobně tak, aby bylo možné jeho ztotožnění. Prohlášení poskytne odběrateli před dodáním první zásilky zboží, ke které se prohlášení vztahuje, nebo společně s první zásilkou.
 Přestane-li dlouhodobé prohlášení dodavatele týkající se dodávaného zboží platit, vyrozumí o tom dodavatel neprodleně odběratele.
 5. Prohlášení dodavatele uvedené v odstavcích 3 a 4 je napsáno na stroji nebo vytištěno v jednom z jazyků, ve kterých je sepsána Dohoda, v souladu s vnitrostátním právem země, kde je vyhotoveno, a opatří se vlastnoručním podpisem dodavatele. Je-li prohlášení psáno rukou, musí být psáno inkoustem a hůlkovým písmem.
 6. Dodavatel činící prohlášení musí být připraven kdykoli předložit na žádost celních orgánů země, kde je vyhotoveno, veškeré související doklady prokazující, že údaje uvedené v tomto prohlášení jsou správné.
 Článek 28
 Podpůrné doklady
 Doklady uvedené v čl. 16 odst. 3, čl. 21 odst. 5 a čl. 27 odst. 6, které prokazují, že produkty uvedené v průvodním osvědčení EUR.1 nebo EUR-MED nebo v prohlášení na faktuře nebo prohlášení na faktuře EUR-MED mohou být považovány za produkty pocházející z EHP nebo jedné ze zemí uvedených v článku 3, že splňují ostatní požadavky tohoto protokolu a že údaje uvedené v prohlášení dodavatele jsou správné, mohou být mimo jiné:
 a)
 přímý důkaz o činnostech prováděných vývozcem nebo dodavatelem při získávání dotyčného zboží, který je obsažen například v jeho účtech nebo vnitřním účetnictví;
 b)
 doklady prokazující původ použitých materiálů, vydané nebo vyhotovené ve smluvní straně, pokud jsou takové doklady používány v souladu s vnitrostátním právem;
 c)
 doklady prokazující zpracování nebo opracování materiálů v EHP, vydané nebo vyhotovené ve smluvní straně, pokud jsou takové doklady používány v souladu s vnitrostátním právem;
 d)
 průvodní osvědčení EUR.1 nebo EUR-MED nebo prohlášení na faktuře nebo prohlášení na faktuře EUR-MED prokazující původ použitých materiálů, vydaná nebo vyhotovená ve smluvní straně v souladu s tímto protokolem nebo v jedné ze zemí uvedených v článku 3, v souladu s pravidly původu, která jsou shodná s pravidly stanovenými v tomto protokolu;
 e)
 prohlášení dodavatele, která dokládají zpracování nebo opracování použitých materiálů v EHP a která byla vyhotovena ve smluvních stranách v souladu s tímto protokolem;
 f)
 vhodné doklady týkající se zpracování nebo opracování provedeného mimo EHP uplatněním článku 11 prokazující, že požadavky uvedeného článku byly splněny.
 Článek 29
 Uchovávání dokladu o původu zboží, prohlášení dodavatele a podpůrných dokladů
 1. Vývozce žádající o vystavení průvodního osvědčení EUR.1 nebo EUR-MED uchovává dokumenty uvedené v čl. 16 odst. 3 po dobu nejméně tří let.
 2. Vývozce vyhotovující prohlášení na faktuře nebo prohlášení na faktuře EUR-MED uchovává kopii tohoto prohlášení na faktuře a doklady uvedené v čl. 21 odst. 5 po dobu nejméně tří let.
 3. Dodavatel vyhotovující prohlášení dodavatele uchovává kopii tohoto prohlášení a kopie faktury, dodacích listů a dalších obchodních dokladů, k nimž je toto prohlášení přiloženo, a kopie dokladů uvedených v čl. 27 odst. 6 po dobu nejméně tří let.
 Dodavatel vyhotovující dlouhodobé prohlášení dodavatele uchovává kopii tohoto prohlášení a kopie veškerých faktur, dodacích listů a dalších obchodních dokladů týkajících


text:
se zboží, ke kterému se prohlášení vztahuje a které bylo zasláno dotčenému odběrateli, a dokladů uvedených v čl. 27 odst. 6 po dobu nejméně tří let. Uvedená lhůta se počítá ode dne uplynutí platnosti dlouhodobého prohlášení dodavatele.
 4. Celní orgány země vývozu, které vydávají průvodní osvědčení EUR.1 nebo EUR-MED, uchovávají formulář žádosti uvedený v čl. 16 odst. 2 po dobu nejméně tří let.
 5. Celní orgány země dovozu uchovávají průvodní osvědčení EUR.1 a EUR-MED, prohlášení na faktuře a prohlášení na faktuře EUR-MED, která jim byla předložena, po dobu nejméně tří let.
 Článek 30
 Rozpory a formální chyby
 1. Jsou-li zjištěny drobné rozpory mezi údaji uvedenými v dokladu o původu zboží a údaji v podkladech, které byly celnímu úřadu předloženy za účelem splnění celních formalit při dovozu produktů, není tím zapříčiněna neplatnost dokladu o původu zboží, je-li řádně prokázáno, že se tento doklad vztahuje na předložené produkty.
 2. Zřejmé formální chyby, například překlepy, v dokladu o původu zboží nevedou k odmítnutí dokladu, nejsou-li takové povahy, že vyvolávají pochybnosti o správnosti údajů v něm obsažených.
 Článek 31
 Částky vyjádřené v eurech
 1. Pro uplatňování čl. 21 odst. 1 písm. b) a čl. 26 odst. 3 v případech, kdy jsou produkty fakturovány v jiné měně než v eurech, stanoví každá dotčená země každoročně částky v národních měnách členských států Společenství a zemí uvedených v článku 3.
 2. Na zásilku se vztahuje čl. 21 odst. 1 písm. b) nebo čl. 26 odst. 3, je-li částka v měně, ve které je vystavena faktura, v souladu s částkou stanovenou dotčenou zemí.
 3. Částky, které se mají použít v jakékoli dané národní měně, jsou přepočtem na tuto měnu částek vyjádřených v eurech podle kursu platného první pracovní den měsíce října každého roku. Částky se sdělují Komisi Evropských společenství do 15. října a uplatňují se od 1. ledna následujícího roku. Komise Evropských společenství oznamuje tyto částky všem dotčeným zemím.
 4. Země může částku vyplývající z přepočtu částky vyjádřené v eurech na její národní měnu zaokrouhlit směrem nahoru nebo dolů. Zaokrouhlená částka se nesmí odlišovat od částky vyplývající z přepočtu o více než 5 %. Země může ponechat ekvivalent částky vyjádřené v eurech ve své národní měně nezměněn, jestliže v okamžiku každoroční úpravy stanovené v odstavci 3 přepočet této částky před zaokrouhlením převyšuje stávající ekvivalent v národní měně o méně než 15 %. Ekvivalent v národní měně může zůstat nezměněn, pokud by z přepočtu vyplýval pokles jeho hodnoty.
 5. Částky vyjádřené v eurech přezkoumává Smíšený výbor EHP na žádost smluvních stran. Při přezkumu posuzuje Smíšený výbor EHP potřebu zachování účinků těchto limitů v reálných hodnotách. K tomuto účelu může rozhodnout o úpravě částek vyjádřených v eurech.
 HLAVA VI
 UJEDNÁNÍ O SPRÁVNÍ SPOLUPRÁCI
 Článek 32
 Vzájemná pomoc
 1. Celní orgány smluvních stran si navzájem předají prostřednictvím Komise Evropských společenství vzory otisků razítek, která jejich celní úřady používají pro vydávání průvodních osvědčení EUR.1 a EUR-MED, a adresy celních orgánů příslušných k ověřování těchto osvědčení, prohlášení na faktuře a prohlášení na faktuře EUR-MED nebo prohlášení dodavatele.
 2. Za účelem správného uplatňování tohoto


text:
protokolu si smluvní strany poskytují prostřednictvím příslušných celních správ vzájemnou pomoc při kontrole pravosti průvodních osvědčení EUR.1 a EUR-MED, prohlášení na faktuře a prohlášení na faktuře EUR-MED nebo prohlášení dodavatele a při kontrole správnosti údajů obsažených v těchto dokladech.
 Článek 33
 Ověřování dokladů o původu zboží
 1. Dodatečné ověření dokladů o původu zboží se provádí nahodile anebo vždy v případech, kdy mají celní orgány země dovozu odůvodněné pochybnosti o pravosti těchto dokladů, o statusu původu dotyčných produktů nebo o splnění jiných povinností stanovených v tomto protokolu.
 2. Pro účely odstavce 1 vrátí celní orgány země dovozu průvodní osvědčení EUR.1 nebo EUR-MED a fakturu, pokud byla předložena, prohlášení na faktuře nebo prohlášení na faktuře EUR-MED nebo kopii těchto dokladů celním orgánům země vývozu, a případně uvedou důvody pro jejich žádost o ověření. Spolu se žádostí o ověření zašlou rovněž veškeré získané informace nebo doklady nasvědčující, že údaje uvedené v dokladu o původu zboží nejsou správné.
 3. Ověřování provádějí celní orgány země vývozu. Pro tyto účely mají právo požadovat jakékoli doklady a provádět jakoukoli kontrolu účtů vývozce nebo jinou kontrolu, kterou považují za účelnou.
 4. Jestliže se celní orgány země dovozu rozhodnou pozastavit uplatňování preferenčního zacházení s dotyčnými produkty až do výsledku ověření, nabídnou dovozci propuštění produktů, avšak stanoví ochranná opatření, která považují za potřebná.
 5. Celní orgány žádající o ověření jsou informovány o jeho výsledcích co nejdříve. Z výsledků musí být zřejmé, zda jsou doklady pravé, zda lze dotyčné produkty považovat za produkty pocházející z EHP nebo jedné ze zemí uvedených v článku 3 a zda tyto produkty splňují ostatní podmínky stanovené v tomto protokolu.
 6. Jestliže v případě odůvodněných pochybností neobdrží žádající celní orgány žádnou odpověď ve lhůtě deseti měsíců ode dne podání žádosti o ověření nebo jestliže odpověď neobsahuje údaje, které postačují k rozhodnutí o pravosti daného dokladu nebo o skutečném původu produktů, nepřiznají nárok na preference, s výjimkou mimořádných okolností.
 Článek 34
 Ověřování prohlášení dodavatele
 1. Dodatečné ověření prohlášení dodavatele nebo dlouhodobých prohlášení dodavatele se provádí nahodile anebo vždy v případech, kdy mají celní orgány země, kde byla tato prohlášení vzata v úvahu pro vystavení průvodního osvědčení EUR.1 nebo EUR-MED nebo pro vyhotovení prohlášení na faktuře nebo prohlášení na faktuře EUR-MED, odůvodněné pochybnosti o pravosti dokladu nebo o správnosti údajů v něm obsažených.
 2. Pro účely odstavce 1 vrátí celní orgány země uvedené v odstavci 1 prohlášení dodavatele, fakturu nebo faktury, dodací list nebo listy nebo další obchodní doklady týkající se zboží, ke kterému se prohlášení vztahuje, celním orgánům země, kde bylo prohlášení vyhotoveno, a případně uvedou věcné nebo formální důvody pro žádost o ověření.
 Spolu se žádostí o dodatečné ověření zašlou rovněž veškeré získané informace nebo doklady nasvědčující, že údaje uvedené v prohlášení dodavatele nejsou správné.
 3. Ověřování provádějí celní orgány země, kde bylo vyhotoveno prohlášení dodavatele. Pro tyto účely mají právo požadovat jakékoli doklady a provádět jakoukoli kontrolu účtů dodavatele nebo jinou kontrolu, kterou považují za účelnou.
 4. Celní orgány žádající o ověření jsou informovány o jeho výsledcích co nejdříve. Z výsledků musí být zřejmé, zda


text:
jsou informace uvedené v prohlášení dodavatele správné, a musí celním orgánům umožnit určit, zda a do jaké míry může být prohlášení dodavatele vzato v úvahu pro vystavení průvodního osvědčení EUR.1 nebo EUR-MED nebo pro vyhotovení prohlášení na faktuře nebo prohlášení na faktuře EUR-MED.
 Článek 35
 Řešení sporů
 Spory, které vyvstanou při ověřování podle článků 33 a 34 a které není možné vyřešit mezi celními orgány žádajícími o ověření a celními orgány příslušnými k tomuto ověření, nebo případy rozdílného výkladu tohoto protokolu se předkládají Smíšenému výboru EHP.
 Ve všech případech se řešení sporů mezi dovozcem a celními orgány země dovozu řídí právními předpisy této země.
 Článek 36
 Sankce
 Každé osobě, která vystaví nebo zapříčiní vydání dokladu obsahujícího nesprávné údaje za účelem získání preferenčního zacházení pro produkty, se uloží sankce.
 Článek 37
 Svobodná pásma
 1. Smluvní strany přijmou veškerá opatření nezbytná k zajištění toho, aby obchodované produkty provázené dokladem o původu zboží, které jsou během přepravy umístěny ve svobodném pásmu na jejich území, nebyly nahrazeny jiným zbožím a nebylo s nimi zacházeno jinak, než je obvyklé pro jejich uchování v nezměněném stavu.
 2. Odchylně od odstavce 1 vydají dotčené orgány nové průvodní osvědčení EUR.1 nebo EUR-MED na žádost vývozce, pokud jsou produkty pocházející z EHP dováženy do svobodného pásma s dokladem o původu zboží a jsou zde podrobeny určitému zacházení nebo zpracování, za předpokladu, že je toto zacházení nebo zpracování v souladu s tímto protokolem.
 HLAVA VII
 CEUTA A MELILLA
 Článek 38
 Uplatňování protokolu
 1. Pojem ‚EHP‘ použitý v tomto protokolu nezahrnuje Ceutu a Melillu. Pojem ‚produkty pocházející z EHP‘ nezahrnuje produkty pocházející z Ceuty a Melilly.
 2. Pro účely protokolu 49, který se týká produktů pocházejících z Ceuty a Melilly, se tento protokol použije obdobně s výhradou zvláštních podmínek stanovených v článku 39.
 Článek 39
 Zvláštní podmínky
 1. Za podmínky přímé dopravy v souladu s článkem 12 se dále uvedené považuje za:
 1)
 pocházející z Ceuty a Melilly:
 a)
 produkty zcela získané v Ceutě a Melille;
 b)
 produkty získané v Ceutě a Melille, při jejichž výrobě jsou použity produkty jiné než uvedené v písmenu a), za předpokladu, že
 i)
 tyto produkty byly dostatečně zpracovány nebo opracovány ve smyslu článku 5,
 nebo
 ii)
 tyto produkty pocházejí z EHP, za předpokladu, že byly podrobeny zpracování nebo opracování, které přesahuje operace uvedené v článku 6;
 2)
 pocházející z EHP:
 a)
 produkty zcela získané v EHP;
 b)
 produkty získané v EHP, při jejichž výrobě jsou použity produkty jiné než uvedené v písmenu a), za předpokladu, že
 i)
 tyto produkty byly dostatečně zpracovány nebo opracovány ve smyslu článku 5;
 nebo
 ii)
 tyto produkty pocházejí z Ceuty a Melilly nebo z EHP, za předpokladu, že byly podrobeny zpracování nebo opracování, které přesahuje operace uvedené v článku 6.
 2. Ceuta a Melilla se považují za jediné území.
 3. Vývozce nebo jeho zmocněný zástupce uvede v kolonce 2 průvodního osvědčení EUR.1 nebo EUR-MED nebo v prohlášení na faktuře nebo prohlášení na faktuře EUR-MED ‚EHP‘ a ‚Ceuta a Melilla‘. V případě produktů pocházejících z Ceuty a Melilly se tento údaj


text:
uvede rovněž v kolonce 4 průvodního osvědčení EUR.1 nebo EUR-MED nebo v prohlášení na faktuře nebo prohlášení na faktuře EUR-MED.
 4. Španělské celní orgány zajistí použití tohoto protokolu v Ceutě a Melille.
 HLAVA VIII
 ZÁVĚREČNÁ USTANOVENÍ
 Článek 40
 Přechodné ustanovení pro zboží v režimu tranzitu nebo uskladnění
 Dohodu lze uplatnit na zboží, které splňuje podmínky tohoto protokolu a které je ke dni vstupu tohoto protokolu v platnost v režimu tranzitu nebo je v EHP dočasně uskladněno v celním skladu nebo ve svobodném pásmu, za předpokladu, že do čtyř měsíců od uvedeného dne je celním orgánům země dovozu předloženo průvodní osvědčení EUR.1 nebo EUR-MED vystavené dodatečně celními orgány země vývozu spolu s doklady prokazujícími, že zboží bylo v souladu s článkem 12 dopraveno přímo.
 Příloha I
 Úvodní poznámky k seznamu v příloze II
 Poznámka 1:
 Seznam stanoví pro každý produkt podmínky, které musí být splněny, aby tento produkt mohl být považován za dostatečně zpracovaný nebo opracovaný ve smyslu článku 6 protokolu.
 Poznámka 2:
 2.1
 První dva sloupce seznamu popisují získaný produkt. První sloupec obsahuje číslo nebo kapitolu harmonizovaného systému, ve druhém sloupci je uveden popis zboží odpovídající v tomto systému danému číslu nebo kapitole. Ke každému údaji v prvních dvou sloupcích je ve sloupci 3 nebo 4 stanoveno pravidlo. Je-li v některých případech před údajem v prvním sloupci uvedeno ‚ex‘, znamená to, že pravidlo ve sloupci 3 nebo 4 se týká pouze té části čísla, která je výslovně uvedena ve sloupci 2.
 2.2
 Pokud je ve sloupci 1 uvedena skupina čísel nebo číslo kapitoly, a popis produktů ve sloupci 2 je tudíž obecný, platí příslušné pravidlo ve sloupci 3 nebo 4 pro všechny produkty, které jsou podle harmonizovaného systému zařazeny v kterémkoli čísle uvedené skupiny nebo kapitoly.
 2.3
 Jsou-li v seznamu stanovena rozdílná pravidla pro různé produkty patřící do téhož čísla, obsahuje každá odrážka popis té části čísla, které odpovídá příslušné pravidlo ve sloupci 3 a 4.
 2.4
 Je-li pro produkt popsaný v prvních dvou sloupcích stanoveno pravidlo ve sloupcích 3 i 4, může si vývozce zvolit, zda uplatní pravidlo uvedené ve sloupci 3 nebo ve sloupci 4. Pokud ve sloupci 4 není uvedeno žádné pravidlo, musí být uplatněno pravidlo stanovené ve sloupci 3.
 Poznámka 3:
 3.1 Ustanovení článku 5, která se týkají produktů, které získaly status původu a které byly použity při výrobě jiných produktů, se použijí bez ohledu na to, zda byl status původu získán v rámci závodu, kde jsou tyto produkty používány, nebo v jiném závodě ve smluvní straně.
 Příklad:
 Motor čísla 8407, pro nějž pravidlo stanoví, že hodnota použitých nepůvodních materiálů nesmí přesáhnout 40 % ceny produktu ze závodu, je vyroben z ‚ostatní legované oceli nahrubo tvarované kováním‘ čísla ex 7224.
 Jestliže byl použitý výkovek zhotoven ve Společenství z nepůvodního ingotu, pak již tento výkovek získal status původu na základě pravidla pro číslo ex 7224 v seznamu. Při výpočtu hodnoty motoru jej lze pokládat za původní bez ohledu na to, zda byl vyroben ve stejném nebo jiném závodě ve Společenství. Hodnota nepůvodního ingotu se tedy při výpočtu


text:
hodnoty použitých nepůvodních materiálů nebere v úvahu.
 3.2 Pravidlo v seznamu stanoví minimální zpracování nebo opracování, které je nezbytné, přičemž vyšším stupněm zpracování nebo opracování se rovněž získá status původu; naopak, nižší stupeň zpracování nebo opracování nemůže dát produktu status původu. Jestliže tedy pravidlo stanoví, že lze použít nepůvodní materiál určitého stupně zpracování, může se použít materiál nižšího stupně zpracování, ne však vyššího.
 3.3 Aniž je dotčena poznámka 3.2, pokud pravidlo používá výraz ‚Výroba z materiálů kteréhokoli čísla‘, lze použít materiály kteréhokoli čísla (čísel) (i materiály stejného popisu a čísla jako u produktu), avšak s podmínkou splnění všech zvláštních omezení, která mohou být též obsažena v tomto pravidle.
 Výraz ‚Výroba z materiálů kteréhokoli čísla, včetně ostatních materiálů čísla ...‘ nebo ‚Výroba z materiálů kteréhokoli čísla, včetně ostatních materiálů stejného čísla jako produkt‘ znamená, že je možné použít materiály kteréhokoli čísla (čísel), s výjimkou materiálů stejného popisu, jako je popis produktu uvedený ve sloupci 2 seznamu.
 3.4 Určuje-li pravidlo v seznamu, že při výrobě lze použít více než jeden druh materiálu, znamená to, že je možno libovolně použít jeden nebo více z uvedených materiálů. Pravidlo nevyžaduje, aby byly použity všechny.
 Příklad:
 Pravidlo pro tkaniny čísel 5208 až 5212 stanoví, že lze použít přírodní vlákna a mezi jinými také materiály chemické. To neznamená, že musí být použity oba druhy materiálu; lze použít jeden, nebo druhý, nebo oba.
 3.5 Určuje-li pravidlo v seznamu, že výrobek musí být zhotoven z konkrétního materiálu, pak tato podmínka nebrání použití jiných materiálů, které v důsledku své přirozené povahy nemohou tomuto pravidlu odpovídat (viz též poznámku 6.2, která se vztahuje k textiliím).
 Příklad:
 Pravidlo pro připravené potraviny čísla 1904, které výslovně vylučuje použití obilovin nebo výrobků z nich, nevylučuje však možnost použití minerálních solí, chemických a jiných přísad, které nejsou vyrobeny z obilovin.
 To se však nevztahuje na výrobky, které ačkoliv nemohou být vyrobeny z konkrétních materiálů uvedených v seznamu, jsou vyrobeny z materiálů stejné povahy na nižším stupni zpracování.
 Příklad:
 V případě oděvů ex kapitoly 62 zhotovených z netkaných materiálů, je-li pro tento typ zboží dovoleno použít pouze nepůvodní přízi, není možno použít jako výchozí materiál netkané textilie – a to i přesto, že netkané textilie nelze obvykle zhotovit z příze. V takových případech bude obvykle výchozí materiál ve stavu před přízí – tj. ve stavu vlákna.
 3.6 Jestliže jsou v pravidle v seznamu uvedeny dvě procentní sazby, které stanoví maximální hodnotu nepůvodních materiálů, které mohou být použity, pak tyto procentní sazby nelze sčítat. Maximální hodnota všech použitých nepůvodních materiálů nesmí nikdy přesáhnout nejvyšší z daných procentních sazeb. Jednotlivé procentní sazby vztahující se na konkrétní materiály nesmějí být překročeny.
 Poznámka 4:
 4.1
 Pojmem ‚přírodní vlákna‘ se v seznamu rozumějí vlákna jiná než umělá nebo syntetická a tento pojem je omezen na fáze zpracování před spřádáním, včetně odpadu, a není-li uvedeno jinak, zahrnuje vlákna mykaná, česaná nebo jinak zpracovaná, avšak nespředená.
 4.2
 Pojem ‚přírodní vlákna‘ zahrnuje žíně čísla 0503, hedvábí čísel 5002 a 5003, vlnu a jemné nebo hrubé zvířecí chlupy čísel 5101 až 5105, bavlněná vlákna čísel