text:
potravina patří
 2018
 Nařízení Komise (EU) č. 432/2012 ze dne 16. května 2012, kterým se zřizuje seznam schválených zdravotních tvrzení při označování potravin jiných než tvrzení o snížení rizika onemocnění a o vývoji a zdraví dětí
 2017
 Nařízení Komise (EU) č. 1047/2012 ze dne 8. listopadu 2012, kterým se mění nařízení (ES) č. 1924/2006, pokud jde o seznam výživových tvrzení
 2016
 Prováděcí rozhodnutí Komise 2013/63/EU ze dne 24. ledna 2013, kterým se přijímají pokyny pro provádění zvláštních podmínek pro zdravotní tvrzení stanovených v článku 10 nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1924/2006
 2016
 Nařízení Komise (EU) č. 851/2013 ze dne 3. září 2013, kterým se schvalují určitá zdravotní tvrzení při označování potravin jiná než tvrzení o snížení rizika onemocnění a o vývoji a zdraví dětí a kterým se mění nařízení (EU) č. 432/2012
 2017
 Nařízení Komise (EU) č. 40/2014 ze dne 17. ledna 2014, kterým se schvaluje zdravotní tvrzení při označování potravin jiné než tvrzení o snížení rizika onemocnění a o vývoji a zdraví dětí a kterým se mění nařízení (EU) č. 432/2012
 2017
 Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1925/2006 ze dne 20. prosince 2006 o přidávání vitaminů a minerálních látek a některých dalších látek do potravin
 2017
 Nařízení Komise (ES) č. 1170/2009 ze dne 30. listopadu 2009, kterým se mění směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/46/ES a nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1925/2006, pokud jde o seznamy vitaminů a minerálních látek a jejich forem, které lze přidávat do potravin, včetně doplňků stravy
 2017
 Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1331/2008 ze dne 16. prosince 2008, kterým se stanoví jednotné povolovací řízení pro potravinářské přídatné látky, potravinářské enzymy a látky určené k aromatizaci potravin
 2017
 Nařízení Komise (EU) č. 234/2011 ze dne 10. března 2011, kterým se provádí nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1331/2008, kterým se stanoví jednotné povolovací řízení pro potravinářské přídatné látky, potravinářské enzymy a látky určené k aromatizaci potravin
 2017
 Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1332/2008 ze dne 16. prosince 2008 o potravinářských enzymech a o změně směrnice Rady 83/417/EHS, nařízení Rady (ES) č. 1493/1999, směrnice 2000/13/ES, směrnice Rady 2001/112/ES a nařízení (ES) č. 258/97
 2016
 Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/32/ES ze dne 23. dubna 2009 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se extrakčních rozpouštědel používaných při výrobě potravin a složek potravin
 2019
 Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 2232/96 ze dne 28. října 1996, kterým se stanoví postup Společenství pro látky určené k aromatizaci používané nebo určené k použití v potravinách nebo na jejich povrchu – článek 1, článek 2, čl. 3 odst. 1 a 2, jak je stanoveno v čl. 6 odst. 2 prováděcího nařízení Komise (EU) č. 872/2012 ze dne 1. října 2012
 2017
 Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 2065/2003 ze dne 10. listopadu 2003 o kouřových aromatických přípravcích používaných nebo určených k použití v potravinách nebo na jejich povrchu
 2017
 Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1334/2008 ze dne 16. prosince 2008 o látkách určených k aromatizaci


text:
a některých složkách potravin vyznačujících se aromatem pro použití v potravinách nebo na jejich povrchu a o změně nařízení Rady (EHS) č. 1601/91, nařízení (ES) č. 2232/96 a č. 110/2008 a směrnice 2000/13/ES
 2017
 Prováděcí nařízení Komise (EU) č. 872/2012 ze dne 1. října 2012, kterým se přijímá seznam aromatických látek, jak stanoví nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 2232/96, a kterým se tento seznam vkládá do přílohy I nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1334/2008 a kterým se zrušuje nařízení Komise (ES) č. 1565/2000 a rozhodnutí Komise 1999/217/ES
 2017
 Nařízení Komise (EU) č. 873/2012 ze dne 1. října 2012 o přechodných opatřeních týkajících se seznamu aromat a výchozích materiálů Unie uvedeného v příloze I nařízení (ES) č. 1334/2008
 2017
 Prováděcí nařízení Komise (EU) č. 1321/2013 ze dne 10. prosince 2013, kterým se na úrovni Unie stanoví seznam primárních produktů kouřových aromat povolených pro použití jako takové v potravinách nebo na jejich povrchu a/nebo k výrobě sekundárních kouřových aromat
 2017
 Směrnice Rady 82/711/EHS ze dne 18. října 1982, kterou se stanoví základní pravidla nezbytná pro zkoušení migrace složek z materiálů a předmětů z plastů určených pro styk s potravinami
 2016
 Nařízení Komise (EU) č. 10/2011 ze dne 14. ledna 2011 o materiálech a předmětech z plastů určených pro styk s potravinami
 2016
 Směrnice Rady 84/500/EHS ze dne 15. října 1984 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se keramických předmětů určených pro styk s potravinami
 2015
 Směrnice Komise 2007/42/ES ze dne 29. června 2007 o materiálech a předmětech vyrobených z celofánu určených pro styk s potravinami
 2017
 Směrnice Rady 78/142/EHS ze dne 30. ledna 1978 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se materiálů a předmětů obsahujících monomerní vinylchlorid a určených pro styk s potravinami
 2017
 Směrnice Komise 93/11/EHS ze dne 15. března 1993 o uvolňování N-nitrosoaminů a N-nitrosovatelných látek ze saviček a dětských šidítek z elastomeru nebo z pryže
 2017
 Nařízení Komise (ES) č. 1895/2005 ze dne 18. listopadu 2005 o omezení použití některých epoxyderivátů v materiálech a předmětech určených pro styk s potravinami
 2017
 Nařízení Komise (ES) č. 450/2009 ze dne 29. května 2009 o aktivních a inteligentních materiálech a předmětech určených pro styk s potravinami
 2018
 Nařízení Komise (EU) č. 284/2011 ze dne 22. března 2011, kterým se stanoví zvláštní podmínky a podrobné postupy dovozu plastového kuchyňského nádobí z polyamidu a melaminu pocházejícího nebo zasílaného z Čínské lidové republiky a čínské zvláštní administrativní oblasti Hongkong
 2016
 Prováděcí nařízení Komise (EU) č. 321/2011 ze dne 1. dubna 2011, kterým se mění nařízení (EU) č. 10/2011, pokud jde o omezení používání bisfenolu A v plastových kojeneckých láhvích
 2016
 Nařízení Komise (ES) č. 282/2008 ze dne 27. března 2008 o materiálech a předmětech z recyklovaných plastů určených pro styk s potravinami a o změně nařízení (ES) č. 2023/2006
 2015
 Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/46/ES ze dne 10. června 2002 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se doplňků stravy
 2016
 Nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 609/2013 ze dne 12. června 2013 o potravinách určených pro

type: contracts

jurisdiction: EU


text:
kojence a malé děti, potravinách pro zvláštní lékařské účely a náhradě celodenní stravy pro regulaci hmotnosti a o zrušení směrnice Rady 92/52/EHS, směrnic Komise 96/8/ES, 1999/21/ES, 2006/125/ES a 2006/141/ES, směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/39/ES a nařízení Komise (ES) č. 41/2009 a (ES) č. 953/2009
 2016
 Směrnice Komise 2006/141/ES ze dne 22. prosince 2006 o počáteční a pokračovací kojenecké výživě a o změně směrnice 1999/21/ES
 2016
 Nařízení Komise (ES) č. 41/2009 ze dne 20. ledna 2009 o složení a označování potravin vhodných pro osoby s nesnášenlivostí lepku
 2018
 Nařízení Komise (ES) č. 953/2009 ze dne 13. října 2009 o látkách, které mohou být pro zvláštní výživové účely přidávány do potravin pro zvláštní výživu
 2018
 Směrnice Komise 92/2/EHS ze dne 13. ledna 1992, kterou se stanoví postup odběru vzorků a metoda analýzy Společenství při kontrole teploty hluboce zmrazených potravin určených k lidské spotřebě
 2018
 Nařízení Komise (ES) č. 37/2005 ze dne 12. ledna 2005 o sledování teplot v přepravních prostředcích, úložných a skladovacích prostorech pro hluboce zmrazené potraviny určené k lidské spotřebě
 2018
 Nařízení Rady (EHS) č. 315/93 ze dne 8. února 1993, kterým se stanoví postupy Společenství pro kontrolu kontaminujících látek v potravinách
 2016
 Doporučení Komise 2006/794/ES ze dne 16. listopadu 2006 o monitorování pozaďových hodnot dioxinů, PCB s dioxinovým efektem a jiných PCB než s dioxinovým efektem v potravinách
 2018
 Nařízení Komise (ES) č. 1881/2006 ze dne 19. prosince 2006, kterým se stanoví maximální limity některých kontaminujících látek v potravinách
 2016
 Nařízení Komise (ES) č. 333/2007 ze dne 28. března 2007, kterým se stanoví metody odběru vzorků a metody analýzy pro úřední kontrolu obsahu olova, kadmia, rtuti, anorganického cínu, 3-MCPD a polycyklických aromatických uhlovodíků v potravinách
 2016
 Doporučení Komise 2011/516/EU ze dne 23. srpna 2011 o snižování přítomnosti dioxinů, furanů a PCB v krmivech a potravinách
 2018
 Nařízení Komise (EU) č. 589/2014 ze dne 2. června 2014, kterým se stanoví metody odběru vzorků a analýzy pro kontrolu obsahu dioxinů, PCB s dioxinovým efektem a PCB bez dioxinového efektu v některých potravinách a kterým se ruší nařízení (EU) č. 252/2012
 2018
 Doporučení Komise 2013/165/EU ze dne 27. března 2013 ohledně přítomnosti toxinů T-2 a HT-2 v obilovinách a výrobcích z obilovin
 2018
 Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 258/97 ze dne 27. ledna 1997 o nových potravinách a nových složkách potravin
 2017
 Směrnice Evropského parlamentu a Rady 1999/2/ES ze dne 22. února 1999 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se potravin a složek potravin ošetřovaných ionizujícím zářením
 2019
 Směrnice Evropského parlamentu a Rady 1999/3/ES ze dne 22. února 1999 o stanovení seznamu Společenství potravin a složek potravin ošetřovaných ionizujícím zářením
 2019
 Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2008/54/ES ze dne 18. června 2009 o využívání a prodeji přírodních minerálních vod
 2018
 Směrnice Komise 2003/40/ES ze dne 16. května 2003, kterou se stanoví seznam, koncentrační limity a požadavky na označování složek přírodních minerálních vod a požadavky na použití vzduchu obohaceného ozonem při úpravě přírodních minerálních vod a pramenitých vod
 2018
 Nařízení Komise (EU) č. 115/2010 ze dne 9. února 2010,


text:
kterým se stanoví podmínky použití aktivovaného oxidu hlinitého pro odstraňování fluoridů z přírodních minerálních vod a pramenitých vod
 2018
 Oddíl 5 – Zvláštní pravidla pro krmiva
 Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 767/2009 ze dne 13. července 2009 o uvádění na trh a používání krmiv, o změně nařízení (ES) č. 1831/2003 a o zrušení směrnice Rady 79/373/EHS, směrnice Komise 80/511/EHS, směrnic Rady 82/471/EHS, 83/228/EHS, 93/74/EHS, 93/113/ES a 96/25/ES a rozhodnutí Komise 2004/217/ES
 2017
 Směrnice Komise 82/475/EHS ze dne 23. června 1982, kterou se stanoví skupiny krmných surovin, které mohou být použity k označování krmných směsí pro domácí zvířata
 2019
 Směrnice Komise 2008/38/ES ze dne 5. března 2008, kterou se stanoví seznam určených užití krmiv pro zvláštní účely výživy
 2019
 Doporučení Komise 2011/25/EU ze dne 14. ledna 2011, kterým se stanoví pokyny pro rozlišení mezi krmnými surovinami, doplňkovými látkami, biocidními přípravky a veterinárními léčivými přípravky
 2019
 Nařízení Komise (EU) č. 68/2013 ze dne 16. ledna 2013 o katalogu pro krmné suroviny
 2019
 Nařízení Komise (ES) č. 1876/2006 ze dne 18. prosince 2006 o dočasném a trvalém povolení určitých doplňkových látek v krmivech
 2019
 Nařízení Komise (ES) č. 429/2008 ze dne 25. dubna 2008 o prováděcích pravidlech k nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1831/2003, pokud jde o vypracování a podávání žádostí a vyhodnocování a povolování doplňkových látek
 2019
 Nařízení Komise (EU) č. 1270/2009 ze dne 21. prosince 2009 o trvalém povolení určitých doplňkových látek v krmivech
 2019
 Nařízení Komise (EU) č. 892/2010 ze dne 8. října 2010 o statusu určitých produktů, pokud jde o doplňkové látky v oblasti působnosti nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1831/2003
 2019
 Doporučení Komise 2004/704/ES ze dne 11. října 2004 o monitorování základních hodnot dioxinů a polychlorovaných bifenylů typu dioxinů v krmivech
 2019
 Oddíl 6 – Fytosanitární otázky
 Směrnice Rady 2000/29/ES ze dne 8. května 2000 o ochranných opatřeních proti zavlékání organismů škodlivých rostlinám nebo rostlinným produktům do Společenství a proti jejich rozšiřování na území Společenství
 2020
 Nařízení Komise (ES) č. 1756/2004 ze dne 11. října 2004, kterým se stanoví podrobné podmínky pro požadovanou dokumentaci a kritéria pro způsob a míru omezení rostlinolékařských kontrol u některých rostlin, rostlinných produktů nebo jiných předmětů uvedených v části B přílohy V směrnice Rady 2000/29/ES
 2018
 Směrnice Komise 2004/103/ES ze dne 7. října 2004 o kontrolách totožnosti a rostlinolékařských kontrolách rostlin, rostlinných produktů nebo jiných předmětů uvedených v části B přílohy V směrnice Rady 2000/29/ES, které lze provádět jinde než ve vstupním místě do Společenství nebo v místě jeho blízkosti, a o podmínkách souvisejících s těmito kontrolami
 2018
 Prováděcí směrnice Komise 2014/78/EU ze dne 17. června 2014, kterou se mění přílohy I, II, III, IV a V směrnice Rady 2000/29/ES o ochranných opatřeních proti zavlékání organismů škodlivých rostlinám nebo rostlinným produktům do Společenství a proti jejich rozšiřování na území Společenství
 2017
 Prováděcí směrnice Komise 2014/83/EU ze dne 25. června 2014, kterou se mění přílohy I, II, III, IV a V směrnice Rady 2000/29/ES o ochranných opatřeních proti zavlékání organismů škodlivých rostlinám nebo rostlinným produktům do Společenství a


text:
proti jejich rozšiřování na území Společenství
 2017
 Směrnice Rady 74/647/EHS ze dne 9. prosince 1974 o ochraně proti obaleči hvozdíkovému
 2016
 Prováděcí rozhodnutí Komise 2014/497/EU ze dne 23. července 2014 o opatřeních proti zavlékání organismu Xylella fastidiosa (Well et Raju) do Unie a proti jeho rozšiřování na území Unie
 2016
 Rozhodnutí Komise 2002/757/ES ze dne 19. září 2002 o dočasných mimořádných rostlinolékařských opatřeních proti zavlékání Phytophthora ramorum Werres, De Cock & Man in 't Veld sp. nov. do Společenství a proti jeho rozšiřování na území Společenství
 2016
 Rozhodnutí Komise 2006/464/ES ze dne 27. června 2006 o dočasných nouzových opatřeních proti zavlékání organismu Dryocosmus kuriphilus Yasumatsu do Společenství a proti jeho rozšiřování na území Společenství
 2019
 Rozhodnutí Komise 2003/766/ES ze dne 24. října 2003 o mimořádných opatřeních proti šíření Diabrotica virgifera Le Conte na území Společenství
 2017
 Prováděcí směrnice Komise 2014/19/EU ze dne 6. února 2014, kterou se mění příloha I směrnice Rady 2000/29/ES o ochranných opatřeních proti zavlékání organismů škodlivých rostlinám nebo rostlinným produktům do Společenství a proti jejich rozšiřování na území Společenství
 2017
 Prováděcí rozhodnutí Komise (EU) 2015/749 ze dne 7. května 2015, kterým se zrušuje rozhodnutí 2007/410/ES o opatřeních proti zavlékání viroidu vřetenovitosti hlíz bramboru do Společenství a proti jeho rozšiřování ve Společenství
 2017
 Rozhodnutí Komise 2008/840/ES ze dne 7. listopadu 2008 o mimořádných opatřeních proti zavlékání organismu Anoplophora chinensis (Forster) do Společenství a proti jeho rozšiřování na území Společenství
 2018
 Prováděcí rozhodnutí Komise 2012/270/EU ze dne 16. května 2012 o mimořádných opatřeních proti zavlékání dřepčíků Epitrix cucumeris (Harris), Epitrix similaris (Gentner), Epitrix subcrinita (Lec.) a Epitrix tuberis (Gentner) do Unie a jejich rozšiřování na území Unie
 2016
 Rozhodnutí Komise 2006/133/ES ze dne 13. února 2006, kterým se po členských státech žádá dočasné přijetí doplňujících opatření proti šíření háďátka Bursaphelenchus xylophilus (Steiner et Buhrer) Nickle et al. z oblastí Portugalska, mimo oblastí, v nichž byla potvrzena jeho nepřítomnost
 2017
 Prováděcí rozhodnutí Komise 2012/535/EU ze dne 26. září 2012 o mimořádných opatřeních proti šíření háďátka Bursaphelenchus xylophilus (Steiner et Buhrer) Nickle et al. (háďátka borovicového) na území Unie
 2018
 Prováděcí rozhodnutí Komise 2012/138/EU ze dne 1. března 2012 o mimořádných opatřeních proti zavlékání organismu Anoplophora chinensis (Forster) do Unie a jeho rozšiřování na území Unie
 2018
 Nařízení Komise (ES) č. 690/2008 ze dne 4. července 2008, kterým se uznávají chráněné zóny ve Společenství, v nichž je zdravotní stav rostlin vystaven zvláštnímu ohrožení
 2019
 Směrnice Komise 93/50/EHS ze dne 24. června 1993, kterou se určují některé rostliny neuvedené v příloze V části A směrnice Rady 77/93/EHS, jejichž producenti nebo sklady či expediční střediska v produkčních oblastech těchto rostlin musejí být zapsáni do úředního registru
 2018
 Rozhodnutí Komise 2004/416/ES ze dne 29. dubna 2004 o mimořádných opatřeních pro citrusové plody pocházející z Brazílie
 2020
 Rozhodnutí Komise 2006/473/ES ze dne 5. července 2006, kterým se některé třetí země a některé oblasti třetích zemí uznávají za prosté Xanthomonas campestris (všech kmenů patogenních pro Citrus), Cercospora angolensis Carv. et Mendes a Guignardia citricarpa Kiely (všech kmenů patogenních pro Citrus)
 2020
 Prováděcí rozhodnutí Komise 2012/756/EU


text:
ze dne 5. prosince 2012 o opatřeních proti zavlékání bakterie Pseudomonas syringae pv. actinidiae Takikawa, Serizawa, Ichikawa, Tsuyumu a Goto do Unie a proti jejímu rozšiřování na území Unie
 2020
 Prováděcí rozhodnutí Komise 2013/92/EU ze dne 18. února 2013 o dohledu, rostlinolékařských kontrolách a opatřeních, která mají být přijata v případě dřevěného obalového materiálu, jenž se v současnosti používá při přepravě některých vymezených komodit pocházejících z Číny
 2018
 Prováděcí rozhodnutí Komise 2014/237/EU ze dne 24. dubna 2014 o opatřeních proti zavlékání škodlivých organismů do Unie a proti jejich rozšiřování na území Unie, pokud jde o určité druhy ovoce a zeleniny pocházející z Indie
 2019
 Prováděcí rozhodnutí Komise 2014/422/EU ze dne 2. července 2014, kterým se stanoví opatření proti zavlékání organismu Phyllosticta citricarpa (McAlpine) Van der Aa do Unie a proti jeho rozšiřování na území Unie, pokud jde o některé citrusové plody pocházející z Jihoafrické republiky
 2020
 Směrnice Komise 98/22/ES ze dne 15. dubna 1998, kterou se stanoví ve Společenství minimální podmínky pro provádění rostlinolékařských kontrol rostlin, rostlinných produktů nebo jiných předmětů, pocházejících ze třetích zemí, na jiných inspekčních místech než jsou místa určení
 2016
 Směrnice Komise 2008/61/ES ze dne 17. června 2008, kterou se stanoví podmínky, na základě kterých lze pro pokusné nebo vědecké účely a pro práci ve šlechtění odrůd dovážet některé škodlivé organismy, rostliny, rostlinné produkty a jiné předměty uvedené v přílohách I až V směrnice Rady 2000/29/ES do Společenství nebo některých chráněných zón Společenství nebo je na těchto územích přemísťovat (kodifikované znění)
 2016
 Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1107/2009 ze dne 21. října 2009 o uvádění přípravků na ochranu rostlin na trh a o zrušení směrnic Rady 79/117/EHS a 91/414/EHS
 2020
 Prováděcí nařízení Komise (EU) č. 540/2011 ze dne 25. května 2011, kterým se provádí nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1107/2009, pokud jde o seznam schválených účinných látek
 2019
 Nařízení Komise (EU) č. 544/2011 ze dne 10. června 2011, kterým se provádí nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1107/2009, pokud jde o požadavky na údaje o účinných látkách
 2019
 Nařízení Komise (EU) č. 545/2011 ze dne 10. června 2011, kterým se provádí nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1107/2009, pokud jde o požadavky na údaje o přípravcích na ochranu rostlin
 2019
 Nařízení Komise (EU) č. 546/2011 ze dne 10. června 2011, kterým se provádí nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1107/2009, pokud jde o jednotné zásady pro hodnocení a povolování přípravků na ochranu rostlin
 2019
 Nařízení Komise (EU) č. 547/2011 ze dne 8. června 2011, kterým se provádí nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1107/2009, pokud jde o požadavky na označování přípravků na ochranu rostlin
 2019
 Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/128/ES ze dne 21. října 2009, kterou se stanoví rámec pro činnost Společenství za účelem dosažení udržitelného používání pesticidů
 2019
 Rozhodnutí Rady 2005/834/ES ze dne 8. listopadu 2005 o rovnocennosti kontrol metod udržovacího šlechtění prováděných v některých třetích zemích a o změně rozhodnutí 2003/17/ES
 2019
 Směrnice Komise 2004/29/ES ze dne 4. března 2004 o stanovení charakteristických znaků a


text:
minimálních požadavků pro zkoušení odrůd révy vinné
 2018
 Směrnice Rady 1999/105/ES ze dne 22. prosince 1999 o uvádění reprodukčního materiálu lesních dřevin na trh
 2018
 Nařízení Komise (ES) č. 1597/2002 ze dne 6. září 2002, kterým se stanoví prováděcí pravidla ke směrnici Rady 1999/105/ES, pokud jde o vzor pro národní seznamy zdrojů reprodukčního materiálu lesních dřevin
 2019
 Nařízení Komise (ES) č. 2301/2002 ze dne 20. prosince 2002, kterým se stanoví prováděcí pravidla ke směrnici Rady 1999/105/ES, pokud jde o definici malého množství semenného materiálu
 2019
 Nařízení Komise (ES) č. 69/2004 ze dne 15. ledna 2004, kterým se povolují odchylky od některých ustanovení směrnice Rady 1999/105/ES, pokud jde o uvádění reprodukčního materiálu lesních dřevin získaného z některých zdrojů na trh
 2019
 Rozhodnutí Rady 2008/971/ES ze dne 16. prosince 2008 o rovnocennosti reprodukčního materiálu lesních dřevin vyprodukovaného ve třetích zemích
 2018
 Rozhodnutí Komise 2008/989/ES ze dne 23. prosince 2008, kterým se členské státy opravňují k přijetí rozhodnutí v souladu se směrnicí Rady 1999/105/ES o stejných zárukách poskytovaných ve vztahu k reprodukčnímu materiálu lesních dřevin, který má být dovezen z určitých třetích zemí
 2018
 Doporučení Komise 2012/90/EU ze dne 14. února 2012 týkající se pokynů pro uvádění údajů umožňujících určení oddílů reprodukčního materiálu lesních dřevin a údajů, které mají být uvedeny na etiketě nebo v dokumentu dodavatele
 2018
 Směrnice Komise 2003/91/ES ze dne 6. října 2003, kterou se stanoví prováděcí opatření k článku 7 směrnice Rady 2002/55/ES, pokud jde o minimum znaků, na které se zkoušky vztahují, a minimální podmínky pro zkoušení určitých odrůd druhů zeleniny
 2017
 Prováděcí směrnice Komise 2014/20/EU ze dne 6. února 2014 o vymezení tříd Unie pro základní a certifikovanou sadbu brambor a o podmínkách a označování těchto tříd
 2017
 Prováděcí směrnice Komise 2014/21/EU ze dne 6. února 2014 o minimálních podmínkách a třídách Unie pro sadbu brambor předcházející základní sadbě brambor
 2017
 Směrnice Komise 2008/62/ES ze dne 20. června 2008, kterou se stanovují některé odchylky pro povolování zemědělských krajových odrůd a odrůd, které jsou přirozeně adaptovány na místní a regionální podmínky a ohroženy genetickou erozí, a pro uvádění osiva a sadby brambor těchto odrůd na trh
 2019
 Směrnice Komise 2009/145/ES ze dne 26. listopadu 2009, kterou se stanovují některé odchylky pro povolování krajových odrůd zeleniny a odrůd zeleniny, které se tradičně pěstují v určitých místech a oblastech a jsou ohroženy genetickou erozí, a odrůd zeleniny, které samy o sobě nemají hodnotu pro obchodní pěstování zeleniny, ale jsou vyšlechtěny pro pěstování za zvláštních podmínek, a pro uvádění osiva těchto odrůd na trh
 2019
 Oddíl 7 – Geneticky modifikované organismy
 Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2001/18/ES ze dne 12. března 2001 o záměrném uvolňování geneticky modifikovaných organismů do životního prostředí a o zrušení směrnice Rady 90/220/EHS
 specifikováno v příloze XVI
 Rozhodnutí Rady 2002/811/ES ze dne 3. října 2002, kterým se stanoví pokyny doplňující přílohu VII směrnice Evropského parlamentu a Rady 2001/18/ES o záměrném uvolňování geneticky modifikovaných organismů do životního prostředí a o zrušení směrnice Rady 90/220/EHS
 2017
 Rozhodnutí Rady 2002/812/ES ze dne 3. října 2002, kterým se podle směrnice Evropského


text:
parlamentu a Rady 2001/18/ES stanoví formulář souhrnu informací k uvedení geneticky modifikovaných organismů nebo produktů s jejich obsahem na trh
 2017
 Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1946/2003 ze dne 15. července 2003 o přeshraničních pohybech geneticky modifikovaných organismů
 2017
 Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1829/2003 ze dne 22. září 2003 o geneticky modifikovaných potravinách a krmivech
 2018
 Nařízení Komise (ES) č. 641/2004 ze dne 6. dubna 2004 o prováděcích pravidlech k nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1829/2003, pokud jde o žádosti o povolení nových geneticky modifikovaných potravin a krmiv, o oznámení stávajících produktů a o náhodnou nebo technicky nevyhnutelnou přítomnost geneticky modifikovaného materiálu s příznivým hodnocením rizika
 2018
 Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1830/2003 ze dne 22. září 2003 o sledovatelnosti a označování geneticky modifikovaných organismů a sledovatelnosti potravin a krmiv vyrobených z geneticky modifikovaných organismů a o změně směrnice 2001/18/ES
 2018
 Doporučení Komise 2010/C-200/01 ze dne 13. července 2010 o pokynech pro vytváření vnitrostátních opatření pro koexistenci k předcházení nezáměrné přítomnosti GMO v konvenčních a ekologických plodinách
 2018
 Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/41/ES ze dne 6. května 2009 o uzavřeném nakládání s geneticky modifikovanými mikroorganismy (přepracované znění)
 specifikováno v příloze XVI
 Rozhodnutí Komise 2009/770/ES ze dne 13. října 2009, kterým se stanoví standardní formáty zpráv pro účely předkládání výsledků monitorování záměrného uvolňování geneticky modifikovaných organismů nebo produktů, které geneticky modifikované organismy obsahují, do životního prostředí pro účely uvádění na trh podle směrnice Evropského parlamentu a Rady 2001/18/ES
 2018
 Oddíl 8 – Veterinární léčivé přípravky
 Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2001/82/ES ze dne 6. listopadu 2001 o kodexu Společenství týkajícím se veterinárních léčivých přípravků
 specifikováno v příloze XVI
 Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/28/ES ze dne 31. března 2004, kterou se mění směrnice 2001/82/ES o kodexu Společenství týkajícím se veterinárních léčivých přípravků
 2019
 Nařízení Komise (EU) č. 37/2010 ze dne 22. prosince 2009 o farmakologicky účinných látkách a jejich klasifikaci podle maximálních limitů reziduí v potravinách živočišného původu
 2018
 Směrnice Komise 2006/130/ES ze dne 11. prosince 2006, kterou se provádí směrnice Evropského parlamentu a Rady 2001/82/ES, pokud jde o stanovení kritérií pro vyjmutí některých veterinárních léčivých přípravků pro zvířata určená k produkci potravin z požadavku na výdej na veterinární předpis
 specifikováno v příloze XVI
 Nařízení Komise (ES) č. 1662/95 ze dne 7. července 1995, kterým se stanoví některá prováděcí pravidla k rozhodovacím postupům Společenství ve věci registrace humánních a veterinárních léčivých přípravků
 specifikováno v příloze XVI
 Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 469/2009 ze dne 6. května 2009 o dodatkových ochranných osvědčeních pro léčivé přípravky (kodifikované znění)
 specifikováno v příloze XVI“


text:
 Důležité právní upozornění
 |
 21997D1120(04)
 Úřední věstník L 316 , 20/11/1997 S. 0016 - 0016
 Rozhodnutí Smíšeného výboru EHPč. 54/97ze dne 31. července 1997,kterým se mění příloha II (Technické předpisy, normy, zkoušení a certifikace) Dohody o EHPSMÍŠENÝ VÝBOR EHP,s ohledem na Dohodu o Evropském hospodářském prostoru ve znění Protokolu o úpravě Dohody o Evropském hospodářském prostoru (dále jen "Dohoda"), a zejména s ohledem na článek 98 této dohody,vzhledem k tomu, že příloha II Dohody byla změněna rozhodnutím Smíšeného výboru EHP č. 14/97 ze dne 24. března 1997 [1];vzhledem k tomu, že nařízení Rady (ES) č. 1935/95 ze dne 22. června 1995, kterým se mění nařízení (EHS) č. 2092/91 o ekologickém zemědělství a k němu se vztahujícím označování zemědělských produktů a potravin [2], by mělo být začleněno do Dohody,ROZHODL TAKTO:Článek 1V bodě 54b (nařízení Rady (EHS) č. 2092/91) kapitoly XII přílohy II Dohody se doplňuje nová odrážka, která zní:"— 395 R 1935: nařízení Rady (ES) č. 1935/95 ze dne 22. června 1995 (Úř. věst. L 186, 5.8.1995, s. 1)."Článek 2Znění nařízení (ES) č. 1935/95 v islandském a norském jazyce, která tvoří přílohu odpovídajících jazykových verzí tohoto rozhodnutí, jsou platná.Článek 3Toto rozhodnutí vstupuje v platnost dnem 1. srpna 1997 za předpokladu, že Smíšenému výboru EHP jsou učiněna veškerá oznámení podle čl. 103 odst. 1 Dohody.Článek 4Toto rozhodnutí bude zveřejněno v oddíle EHP a v dodatku EHP Úředního věstníku Evropských společenství.V Bruselu dne 31. července 1997.Za Smíšený výbor EHPpředsedaE. Bull[1] Úř. věst. L 182, 10.7.1997, s. 46.[2] Úř. věst. L 186, 5.8.1995, s. 1.--------------------------------------------------


text:
 6.10.2011
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 L 262/52
 ROZHODNUTÍ SMÍŠENÉHO VÝBORU EHP
 č. 81/2011
 ze dne 1. července 2011,
 kterým se mění příloha XIII (Doprava) Dohody o EHP
 SMÍŠENÝ VÝBOR EHP,
 s ohledem na Dohodu o Evropském hospodářském prostoru, ve znění Protokolu o úpravě Dohody o Evropském hospodářském prostoru (dále jen „Dohoda“), a zejména na článek 98 této dohody,
 vzhledem k těmto důvodům:
 (1)
 Příloha XIII Dohody byla změněna rozhodnutím Smíšeného výboru EHP č. 56/2011 ze dne 20. května 2011 (1).
 (2)
 Nařízení Komise (EU) č. 1191/2010 ze dne 16. prosince 2010, kterým se mění nařízení (ES) č. 1794/2006, kterým se stanoví společný systém poplatků za letové navigační služby (2), by mělo být začleněno do Dohody,
 PŘIJAL TOTO ROZHODNUTÍ:
 Článek 1
 V bodě 66wd (nařízení Komise (ES) č. 1794/2006) přílohy XIII Dohody se doplňují slova:
 „ , ve znění:
 —
 32010 R 1191: nařízení Komise (EU) č. 1191/2010 ze dne 16. prosince 2010 (Úř. věst. L 333, 17.12.2010, s. 6).“
 Článek 2
 Znění nařízení (EU) č. 1191/2010 v islandském a norském jazyce, která mají být zveřejněna v dodatku EHP Úředního věstníku Evropské unie, jsou platná.
 Článek 3
 Toto rozhodnutí vstupuje v platnost dnem 2. července 2011 za předpokladu, že Smíšenému výboru EHP jsou učiněna veškerá oznámení podle čl. 103 odst. 1 Dohody (3), nebo v den vstupu v platnost rozhodnutí Smíšeného výboru EHP, kterým se nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1070/2009 (4) začleňuje do Dohody, cokoli z toho nastane později.
 Článek 4
 Toto rozhodnutí bude zveřejněno v oddílu EHP a v dodatku EHP Úředního věstníku Evropské unie.
 V Bruselu dne 1. července 2011.
 Za Smíšený výbor EHP
 předseda
 Kurt JÄGER
 (1) Úř. věst. L 196, 28.7.2011, s. 38.
 (2) Úř. věst. L 333, 17.12.2010, s. 6.
 (3) Nebyly oznámeny žádné ústavní požadavky.
 (4) Úř. věst. L 300, 14.11.2009, s. 34.


text:
 Důležité právní upozornění
 |
 22003D0084
 Úřední věstník L 257 , 09/10/2003 S. 0041 - 0041
 Rozhodnutí Smíšeného výboru EHPč. 84/2003ze dne 20. června 2003,kterým se mění příloha XIX (Ochrana spotřebitele) Dohody o EHPSMÍŠENÝ VÝBOR EHP,s ohledem na Dohodu o Evropském hospodářském prostoru ve znění Protokolu o úpravě Dohody o Evropském hospodářském prostoru (dále jen "Dohoda"), a zejména s ohledem na článek 98 této dohody,vzhledem k těmto důvodům:(1) Příloha XIX Dohody byla změněna rozhodnutím Smíšeného výboru EHP č. 47/2003 ze dne 16. května 2003 [1].(2) Doporučení Komise 2001/193/ES ze dne 1. března 2001 o předsmluvních informacích, které mají být poskytnuty spotřebitelům poskytovateli nabízejícími půjčky na bydlení [2], by mělo být začleněno do Dohody,ROZHODL TAKTO:Článek 1V příloze IX Dohody se za bod 19 (doporučení Komise 2001/310/ES) vkládá nový bod, který zní:"20. 32001 H 0193: doporučení Komise 2001/193/ES ze dne 1. března 2001 o předsmluvních informacích, které mají být poskytnuty spotřebitelům poskytovateli nabízejícími půjčky na bydlení (Úř. věst. L 69, 10.3.2001, s. 25)."Článek 2Znění doporučení 2001/193/ES v islandském a norském jazyce, která mají být zveřejněna v dodatku EHP Úředního věstníku Evropské unie, jsou platná.Článek 3Toto rozhodnutí vstupuje v platnost dnem 21. června 2003 za předpokladu, že Smíšenému výboru EHP jsou učiněna veškerá oznámení podle čl. 103 odst. 1 Dohody [3].Článek 4Toto rozhodnutí bude zveřejněno v oddíle EHP a v dodatku EHP Úředního věstníku Evropské unie.V Bruselu dne 20. června 2003.Za Smíšený výbor EHPpředsedaP. Westerlund[1] Úř. věst. L 193, 31.7.2003, s. 18.[2] Úř. věst. L 69, 10.3.2001, s. 25.[3] Nebyly oznámeny žádné ústavní požadavky.--------------------------------------------------


text:
 17.10.2019
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 L 264/42
 VÝBORU PRO OBCHOD A UDRŽITELNÝ ROZVOJ EU-KOREA 2019/1734
 ze dne 30. září 2019
 o revidovaném seznamu odborníků ochotných a schopných zastávat funkci členů odborné komise v souladu s článkem 13.15 dohody [2019/...]
 VÝBOR PRO OBCHOD A UDRŽITELNÝ ROZVOJ EU-KOREA,
 s ohledem na Dohodu o volném obchodu mezi Evropskou unií a jejími členskými státy na jedné straně a Korejskou republikou na straně druhé (dále jen „dohoda“), a zejména na čl. 13.15 odst. 3 této dohody,
 vzhledem k těmto důvodům:
 (1)
 Podle čl. 13.15 odst. 3 dohody mají strany vytvořit seznam nejméně patnácti osob ochotných a schopných zastávat funkci členů odborné komise, pokud jde o záležitosti vyvstávající podle kapitoly 13 o obchodu a udržitelném rozvoji, a kteří mají odborné znalosti problematiky, které se uvedená kapitola týká. Alespoň pět těchto osob nemá být státními příslušníky žádné ze stran a mají odborné komisi předsedat.
 (2)
 Dne 27. června 2012 přijal Výbor pro obchod a udržitelný rozvoj EU-Korea rozhodnutí č. 2/2012 (1), jímž se vytvořil seznam osmnácti odborníků, kteří mohou zastávat funkci členů odborné komise.
 (3)
 Korejská republika vyjádřila přání některé z korejských státních příslušníků na seznamu odborníků nahradit. Aby uvedená změna nabyla účinku, měl by revidovaný seznam odborníků schválit Výbor pro obchod a udržitelný rozvoj EU-Korea.
 (4)
 Strany proto revidovaly seznam odborníků vytvořený rozhodnutím č. 2/2012 a měl by být přijat revidovaný seznam odborníků obsažený v příloze,
 ROZHODL TAKTO:
 Článek 1
 Seznam odborníků, kteří mohou zastávat funkci členů odborné komise pro účely článku 13.15 dohody, obsažený v příloze rozhodnutí č. 2/2012 se nahrazuje seznamem odborníků obsaženým v příloze tohoto rozhodnutí.
 Článek 2
 Toto rozhodnutí nabývá účinku dnem přijetí.
 V Bruselu a Soulu dne 30. září 2019
 Za VÝBOR PRO OBCHOD A UDRŽITELNÝ ROZVOJ EU-KOREA
 Spolupředseda Výboru pro obchod a udržitelný rozvoj za Korejskou republiku
 Kyong Yun KIM
 Spolupředsedkyně Výboru pro obchod a udržitelný rozvoj za Evropskou unii
 Ewa SYNOWIEC
 (1) Rozhodnutí Výboru pro obchod a udržitelný rozvoj EU-Korea č. 2/2012 ze dne 27. června 2012 o vytvoření odborné komise podle článku 13.15 Dohody o volném obchodu mezi Evropskou unií a jejími členskými státy na jedné straně a Korejskou republikou na straně druhé (Úř. věst. L 331, 1.12.2012, s. 54).
 PŘÍLOHA
 SEZNAM ODBORNÍKŮ OCHOTNÝCH A SCHOPNÝCH ZASTÁVAT FUNKCI ČLENŮ ODBORNÉ KOMISE, POKUD JDE O ZÁLEŽITOSTI PLYNOUCÍ Z KAPITOLY 13 (OBCHOD A UDRŽITELNÝ ROZVOJ) DOHODY
 Odborníci jmenovaní Korejskou republikou:
 Sung Wook LEE
 Jaemin LEE
 Chang Young KWON
 Suh-Yong CHUNG
 Taek-Whan HAN
 Won-Mog CHOI
 Odborníci jmenovaní Evropskou unií:
 Eddy LAURIJSSEN
 Jorge CARDONA
 Karin LUKAS
 Hélène RUIZ FABRI
 Laurence BOISSON DE CHAZOURNES
 Geert VAN CALSTER
 Předsedové (jiní než státní příslušníci stran):
 Thomas P. PINANSKY
 Nguyen Van TAI
 Le HA THANH
 Jill MURRAY
 Ricardo MELÉNDEZ-ORTIZ
 Nathalie BERNASCONI-OSTERWALDER


text:
 20.2.2015
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 L 47/3
 PROTOKOL
 k Evropsko-středomořské dohodě zakládající přidružení mezi Evropským společenstvím a jeho členskými státy na jedné straně a Libanonskou republikou na straně druhé o rámcové dohodě mezi Evropskou unií a Libanonskou republikou o obecných zásadách účasti Libanonské republiky na programech Unie
 EVROPSKÁ UNIE, dále jen „Unie“,
 na jedné straně a
 LIBANONSKÁ REPUBLIKA, dále jen „Libanon“,
 na straně druhé,
 dále společně jen „strany“,
 vzhledem k těmto důvodům:
 (1)
 Evropsko-středomořská dohoda zakládající přidružení mezi Evropským společenstvím a jeho členskými státy na jedné straně a Libanonskou republikou na straně druhé (1) (dále jen „dohoda“) byla podepsána v Bruselu dne 1. dubna 2002 a vstoupila v platnost dne 1. dubna 2006.
 (2)
 Evropská rada na zasedání ve dnech 17. a 18. června 2004 uvítala návrhy Evropské komise týkající se evropské politiky sousedství (EPS) a potvrdila závěry Rady ze dne 14. června 2004.
 (3)
 Rada potvrdila tuto politiku ve svých závěrech při mnoha dalších příležitostech.
 (4)
 Rada dne 5. března 2007 vyslovila podporu obecnému přístupu vyjádřenému ve sdělení Evropské komise ze dne 4. prosince 2006, jenž umožňuje účast partnerských zemí EPS v agenturách a programech Společenství na základě dosažených výsledků, pokud to právní základ umožňuje.
 (5)
 Libanon vyjádřil přání účastnit se řady programů Unie.
 (6)
 Konkrétní podmínky týkající se účasti Libanonu v každém jednotlivém programu Unie, zejména finanční příspěvky, které má Libanon uhradit, a postupy pro podávání zpráv a pro hodnocení, by měly být stanoveny dohodou mezi Evropskou komisí a příslušnými orgány Libanonu,
 SE DOHODLY TAKTO:
 Článek 1
 Libanon se může účastnit všech stávajících a budoucích programů Unie otevřených účasti Libanonu v souladu s příslušnými ustanoveními, jimiž se tyto programy přijímají.
 Článek 2
 Libanon finančně přispívá do souhrnného rozpočtu Evropské unie podle konkrétních programů Unie, kterých se účastní.
 Článek 3
 Představitelé Libanonu se mohou jako pozorovatelé v záležitostech týkajících se Libanonu účastnit činnosti řídících výborů odpovědných za sledování programů Unie, na něž Libanon finančně přispívá.
 Článek 4
 Na projekty a iniciativy předložené účastníky z Libanonu se v největším možném rozsahu použijí stejné podmínky, pravidla a postupy související s příslušnými programy Unie, jaké se používají na členské státy.
 Článek 5
 1. Konkrétní podmínky týkající se účasti Libanonu v každém jednotlivém programu Unie, zejména finanční příspěvky, které má Libanon uhradit, a postupy pro podávání zpráv a pro hodnocení, se stanoví dohodou mezi Evropskou komisí a příslušnými orgány Libanonu na základě kritérií stanovených příslušnými programy Unie.
 2. Zažádá-li Libanon o vnější pomoc Unie, aby se mohl účastnit určitého programu Unie, na základě článku 3 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 232/2014 (2), nebo na základě jakéhokoli obdobného nařízení týkajícího se vnější pomoci Unie pro Libanon, které může být v budoucnosti přijato, stanoví se podmínky pro využívání vnější pomoci Unie Libanonem v dohodě o financování.
 Článek 6
 1. Každá dohoda uzavřená na základě článku 5 musí obsahovat v souladu s nařízením Evropského parlamentu a Rady (EU, Euratom) č. 966/2012 (3) ustanovení o tom, že finanční kontroly nebo audity či další prověřování, včetně správních šetření, budou prováděny Evropskou komisí, Evropským úřadem


text:
pro boj proti podvodům a Evropským účetním dvorem nebo na základě jejich zmocnění.
 2. Vypracují se podrobná ustanovení o finanční kontrole a auditu, správních opatřeních, sankcích a zpětném vymáhání, kterými se Evropské komisi, Evropskému úřadu pro boj proti podvodům a Evropskému účetnímu dvoru udělují pravomoci rovnocenné jejich pravomocem, které mají ve vztahu k příjemcům nebo smluvním partnerům usazeným v Unii.
 Článek 7
 1. Tento protokol se použije po dobu platnosti dohody.
 2. Tento protokol strany podepíší a schválí v souladu se svými postupy.
 3. Každá strana může tento protokol kdykoli vypovědět písemným oznámením druhé straně. Tento protokol pozbývá platnosti šest měsíců ode dne takového oznámení.
 4. Ukončení platnosti tohoto protokolu na základě vypovězení kteroukoli stranou nemá vliv na případné provádění kontrol a inspekcí podle článků 5 a 6.
 Článek 8
 Nejpozději tři roky po vstupu tohoto protokolu v platnost a poté každé tři roky mohou obě strany přezkoumat provádění tohoto protokolu na základě skutečné účasti Libanonu na programech Unie.
 Článek 9
 Tento protokol se vztahuje na jedné straně na území, na něž se vztahuje Smlouva o fungování Evropské unie, a to za podmínek v ní stanovených, a na druhé straně na území Libanonu.
 Článek 10
 1. Tento protokol vstupuje v platnost prvním dnem měsíce následujícího po dni, kdy si strany diplomatickou cestou navzájem oznámí, že byly dokončeny postupy k tomu nezbytné.
 2. Strany se dohodly, že budou tento protokol provádět prozatímně ode dne podpisu až do jeho pozdějšího uzavření.
 Článek 11
 Tento protokol tvoří nedílnou součást dohody.
 Článek 12
 Tento protokol je sepsán ve dvou vyhotoveních v jazyce anglickém, bulharském, českém, dánském, estonském, finském, francouzském, chorvatském, italském, litevském, lotyšském, maďarském, maltském, německém, nizozemském, polském, portugalském, rumunském, řeckém, slovenském, slovinském, španělském, švédském a arabském, přičemž všechna znění mají stejnou platnost.
 Съставено в Брюксел на девети февруари две хиляди и петнадесета година.
 Hecho en Bruselas, el nueve de febrero de dos mil quince.
 V Bruselu dne devátého února dva tisíce patnáct.
 Udfærdiget i Bruxelles den niende februar to tusind og femten.
 Geschehen zu Brüssel am neunten Februar zweitausendfümfzehn.
 Kahe tuhande viieteistkümnenda aasta veebruarikuu üheksandal päeval Brüsselis.
 Έγινε στις Βρυξέλλες, στις εννέα Φεβρουαρίου δύο χιλιάδες δεκαπέντε.
 Done at Brussels on the ninth day of February in the year two thousand and fifteen.
 Fait à Bruxelles, le neuf février deux mille quinze.
 Arna dhéanamh sa Bhruiséil, an naoú lá de Feabhra an bhliain dhá mhíle agus a cúig déag.
 Sastavljeno u Bruxellesu devetog veljače dvije tisuće petnaeste.
 Fatto a Bruxelles, addì nove febbraio duemilaquindici.
 Briselē, divi tūkstoši piecpadsmitā gada devītajā februārī.
 Priimta du tūkstančiai penkioliktų metų vasario devintą dieną Briuselyje.
 Kelt Brüsszelben, a kétezer-tizenötödik év február havának kilencedik napján.
 Magħmul fi Brussell, fid-disa' jum ta' Frar tas-sena elfejn u ħmistax.
 Gedaan te Brussel, de negende februari tweeduizend vijftien.
 Sporządzono w Brukseli dnia dziewiątego lutego roku dwa tysiące piętnastego.
 Feito em Bruxelas, em nove de fevereiro de dois mil e quinze.
 Întocmit la Bruxelles la nouă februarie două mii cincisprezece.
 V Bruseli deviateho februára dvetisícpätnásť.
 V Bruslju, dne devetega februarja leta dva tisoč petnajst.
 Tehty


text:
Brysselissä yhdeksäntenä päivänä helmikuuta vuonna kaksituhattaviisitoista.
 Som skedde i Bryssel den nionde februari tjugohundrafemton.
 За Европейския съюз
 Рог la Unión Europea
 Za Evropskou unii
 For Den Europæiske Union
 Für die Europäische Union
 Euroopa Liidu nimel
 Για την Ευρωπαϊκή Ένωση
 For the European Union
 Pour l'Union européenne
 Za Europsku uniju
 Per l'Unione europea
 Eiropas Savienības vārdā –
 Europos Sąjungos vardu
 Az Európai Unió részéről
 Għall-Unjoni Ewropea
 Voor de Europese Unie
 W imieniu Unii Europejskiej
 Pela União Europeia
 Pentru Uniunea Europeană
 Za Európsku úniu
 Za Evropsko unijo
 Euroopan unionin puolesta
 För Europeiska unionen
 За Република Ливан
 Por la República Libanesa
 Za Libanonskou republiku
 For Den Libanesiske Republik
 Für die Libanesische Republik
 Liibanoni Vabariigi nimel
 Για τη Δημοκρατία του Λιβάνου
 For the Republic of Lebanon
 Pour la République libanaise
 Za Libanonsku Republiku
 Per la Repubblica del Libano
 Libānas Republikas vārdā –
 Libano Respublikos vardu
 A Libanoni Köztársaság részéről
 Għar-repubblika tal-Libanu
 Voor de Republiek Libanon
 W imieniu Republiki Libańskiej
 Pela República do Líbano
 Pentru Republica Libaneză
 Za Libanonskú republiku
 Za Republiko Libanon
 Libanonin tasavallan puolesta
 För Republiken Libanon
 (1) Úř. věst. L 143, 30.5.2006, s. 2.
 (2) Nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 232/2014 ze dne 11. března 2014, kterým se zřizuje evropský nástroj sousedství (Úř. věst. L 77, 15.3.2014, s. 27).
 (3) Nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU, Euratom) č. 966/2012 ze dne 25. října 2012, kterým se stanoví finanční pravidla pro souhrnný rozpočet Unie a kterým se zrušuje nařízení Rady (ES, Euratom) č. 1605/2002 (Úř. věst. L 298, 26.10.2012, s. 1).


text:
 27.11.2014
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 L 342/51
 ROZHODNUTÍ SMÍŠENÉHO VÝBORU EHP
 č. 143/2014
 ze dne 27. června 2014,
 kterým se mění příloha XXI (Statistika) Dohody o EHP
 SMÍŠENÝ VÝBOR EHP,
 s ohledem na Dohodu o Evropském hospodářském prostoru (dále jen „Dohoda o EHP“), a zejména na článek 98 této dohody,
 vzhledem k těmto důvodům:
 (1)
 Nařízení Komise (EU) č. 67/2014 ze dne 27. ledna 2014, kterým se provádí nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1177/2003 o statistice Společenství v oblasti příjmů a životních podmínek (EU-SILC), pokud jde o seznam cílových sekundárních proměnných pro rok 2015, které se týkají účasti na společenském a kulturním životě a materiální deprivace (1), by mělo být začleněno do Dohody o EHP.
 (2)
 Příloha XXI Dohody o EHP by proto měla být odpovídajícím způsobem změněna,
 PŘIJAL TOTO ROZHODNUTÍ:
 Článek 1
 Za bod 18xa (nařízení Komise (ES) č. 646/2009) přílohy XXI Dohody o EHP se doplňuje nový bod, který zní:
 „18xb.
 32014 R 0067: nařízení Komise (EU) č. 67/2014 ze dne 27. ledna 2014, kterým se provádí nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1177/2003 o statistice Společenství v oblasti příjmů a životních podmínek (EU-SILC), pokud jde o seznam cílových sekundárních proměnných pro rok 2015, které se týkají účasti na společenském a kulturním životě a materiální deprivace (Úř. věst. L 23, 28.1.2014, s. 1).“
 Článek 2
 Znění nařízení (EU) č. 67/2014 v islandském a norském jazyce, která mají být zveřejněna v dodatku EHP Úředního věstníku Evropské unie, jsou platná.
 Článek 3
 Toto rozhodnutí vstupuje v platnost dnem 28. června 2014 za předpokladu, že jsou učiněna veškerá oznámení podle čl. 103 odst. 1 Dohody o EHP (2).
 Článek 4
 Toto rozhodnutí bude zveřejněno v oddíle EHP a v dodatku EHP Úředního věstníku Evropské unie.
 V Bruselu dne 27. června 2014.
 Za Smíšený výbor EHP
 předseda
 Gianluca GRIPPA
 (1) Úř. věst. L 23, 28.1.2014, s. 1.
 (2) Nebyly oznámeny žádné ústavní požadavky.


text:
 13.7.2012
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 L 185/1
 Pouze původní texty EHK/OSN mají podle mezinárodního veřejného práva právní účinek. Je nutné ověřit si status a datum vstupu tohoto předpisu v platnost v nejnovější verzi dokumentu EHK/OSN o statusu TRANS/WP.29/343, který je k dispozici na internetové adrese:
 http://www.unece.org/trans/main/wp29/wp29wgs/wp29gen/wp29fdocstts.html
 Předpis Evropské hospodářské komise Organizace spojených národů (EHK/OSN) č. 81 – Jednotná ustanovení pro schvalování zpětných zrcátek dvoukolových motorových vozidel, též s postranním vozíkem, z hlediska montáže zpětných zrcátek na řídítka
 Zahrnuje veškerá platná znění až po:
 doplněk 2 k původnímu znění předpisu – datum vstupu v platnost: 18. června 2007
 OBSAH
 PŘEDPIS
 1.
 Oblast působnosti
 I. ZPĚTNÁ ZRCÁTKA
 2.
 Definice
 3.
 Žádost o schválení
 4.
 Označení
 5.
 Schválení
 6.
 Obecné požadavky
 7.
 Zvláštní specifikace
 8.
 Zkoušky
 9.
 Shodnost výroby
 10.
 Postihy za neshodnost výroby
 11.
 Změna a rozšíření schválení typu zpětného zrcátka
 12.
 Definitivní ukončení výroby
 II. MONTÁŽ ZPĚTNÝCH ZRCÁTEK
 13.
 Definice
 14.
 Žádost o schválení
 15.
 Schválení
 16.
 Požadavky
 17.
 Shodnost výroby
 18.
 Postihy za neshodnost výroby
 19.
 Změna a rozšíření schválení typu vozidla
 20.
 Definitivní ukončení výroby
 21.
 Názvy a adresy správních orgánů a technických zkušeben odpovědných za provádění zkoušek schválení typu
 PŘÍLOHY
 Příloha 1 –
 Sdělení týkající se udělení, zamítnutí, rozšíření nebo odnětí schválení nebo definitivního ukončení výroby typu zpětného zrcátka podle předpisu č. 81
 Příloha 2 –
 Sdělení týkající se udělení, zamítnutí, rozšíření nebo odnětí schválení nebo definitivního ukončení výroby typu vozidla z hlediska montáže zpětných zrcátek, podle předpisu č. 81
 Příloha 3 –
 Uspořádání značky schválení typu zpětného zrcátka
 Příloha 4 –
 Uspořádání značky schválení typu vozidla týkající se montáže zpětných zrcátek
 Příloha 5 –
 Zkušební metoda stanovení odrazivosti
 Příloha 6 –
 Postup stanovení poloměru křivosti „r“ odrazného povrchu zrcátka
 Příloha 7 –
 Kontrola shodnosti výroby
 1. OBLAST PŮSOBNOSTI
 Tento předpis se vztahuje na:
 1.1
 zpětná zrcátka určená k montáži na vozidla kategorie L (1) bez karoserie zčásti nebo zcela obklopující řidiče a
 1.2
 montáž zpětných zrcátek na vozidla kategorie L, která nemají karoserii, jež zčásti nebo zcela obklopuje řidiče (2).
 I. – ZPĚTNÁ ZRCÁTKA
 2. DEFINICE
 Pro účely tohoto předpisu se:
 2.1
 „zpětným zrcátkem“ rozumí jakékoli zařízení, jehož účelem je poskytovat jasný pohled směrem dozadu;
 2.2
 „typem zpětného zrcátka“ rozumí zařízení, která se neliší v těchto zásadních hlediscích:
 2.2.1
 rozměry a poloměr křivosti odrazného povrchu zpětného zrcátka,
 2.2.2
 konstrukce, tvar nebo materiály zpětných zrcátek, včetně spojení s vozidlem;
 2.3
 „třídou zpětných zrcátek“ rozumí všechna zařízení, která mají jednu nebo více společných vlastností nebo funkcí.
 Zpětná zrcátka podle tohoto předpisu jsou zařazena do třídy „L“;
 2.4
 poloměrem „r“ rozumí střední hodnota poloměrů křivosti měřených na odrazném povrchu metodou popsanou v bodě 2 přílohy 6 tohoto předpisu;
 2.5
 „hlavními poloměry křivosti v jednom bodě na odrazném povrchu (ri) a (r’i)“ rozumí hodnoty získané pomocí přístroje definovaného v příloze 6, naměřené na oblouku odrazného povrchu ležícím v rovině rovnoběžné s největším rozměrem zrcátka a procházejícím středem zrcátka, a na oblouku kolmém k největšímu rozměru zrcátka;
 2.6
 „poloměrem křivosti v jednom bodu na odrazném povrchu (rp)“ rozumí aritmetický průměr


text:
hlavních poloměrů křivosti ri a r’i, tj.:
 2.7
 „středem zrcátka“ rozumí těžiště viditelné plochy odrazného povrchu;
 2.8
 „poloměrem křivosti základních součástí zpětného zrcátka“ rozumí poloměr „c“ oblouku kružnice, která se nejvíce přibližuje zakřivenému tvaru dotyčné součásti.
 3. ŽÁDOST O SCHVÁLENÍ
 3.1 Žádost o schválení typu zpětného zrcátka podává držitel obchodního názvu nebo značky nebo jeho řádně pověřený zástupce.
 3.2 Pro každý typ zpětného zrcátka musí být k žádosti přiloženy níže uvedené dokumenty v trojím vyhotovení a tyto údaje:
 3.2.1
 technický popis včetně montážního návodu a s uvedením druhu/druhů vozidla, pro nějž/něž je zpětné zrcátko určeno,
 3.2.2
 dostatečně podrobné výkresy, které umožní ověřit:
 3.2.2.1
 shodu s obecnými požadavky stanovenými v bodě 6,
 3.2.2.2
 dodržení rozměrů stanovených v bodě 7.1 a
 3.2.2.3
 dodržení požadavků na plochy pro umístění značky schválení typu, které jsou stanoveny níže v bodě 4.2.
 3.3 Mimo to musí být k žádosti o schválení přiloženy čtyři vzorky daného typu zpětného zrcátka. Technická zkušebny odpovědná za provádění zkoušek pro schválení typu si může vyžádat další vzorky.
 3.4 Dříve, než příslušný orgán udělí schválení typu, ověří, zda existují vyhovující opatření k zabezpečení účinných kontrol shodnosti výroby.
 4. OZNAČENÍ
 4.1 Vzorky zpětných zrcátek předkládané ke schválení musí být opatřeny obchodním názvem nebo značkou výrobce; toto označení musí být jasně čitelné a nesmazatelné.
 4.2 Každé zpětné zrcátko musí mít na svém držátku dostatečné místo pro umístění značky schválení typu, která musí být čitelná i po namontování zpětného zrcátka na vozidlo; toto místo musí být vyznačeno na výkresech zmíněných v bodě 3.2.2 výše.
 5. SCHVÁLENÍ
 5.1 Vyhovují-li vzorky předložené ke schválení požadavkům bodů 6 až 8 níže, udělí se schválení pro dotyčný typ zpětného zrcátka.
 5.2 Každému schválenému typu se přidělí číslo schválení. Jeho první dvě číslice (v současnosti 00 pro předpis v jeho původním znění) udávají sérii změn, která zahrnuje nejnovější významné technické změny předpisu v době vydání schválení. Táž smluvní strana nesmí totéž číslo přidělit jinému typu zpětného zrcátka.
 5.3 Oznámení o udělení nebo rozšíření nebo zamítnutí schválení typu zpětného zrcátka podle tohoto předpisu se zašle smluvním stranám dohody z roku 1958, které uplatňují tento předpis, prostřednictvím formuláře podle vzoru v příloze 1 tohoto předpisu.
 5.4 Na každém zpětném zrcátku shodném s typem schváleným podle tohoto předpisu se kromě značky předepsané v bodě 4.1 viditelně a na místě zmíněném v bodě 4.2 umístí mezinárodní značka schválení typu, která se skládá z:
 5.4.1
 písmene „E“ v kružnici, za nímž následuje rozlišovací číslo země, která schválení udělila (3);
 5.4.2
 čísla schválení typu;
 5.4.3
 doplňkového symbolu v podobě písmene „L“.
 5.5 Číslo schválení typu a doplňkový symbol musí být jasně čitelné a nesmazatelné.
 5.6 V příloze 3 tohoto předpisu je uveden příklad uspořádání značky schválení typu a doplňkového symbolu.
 6. OBECNÉ POŽADAVKY
 6.1 Všechna zpětná zrcátka musí být seřiditelná.
 6.2 Okraj odrazného povrchu musí být zachycen v držáku, které musí mít na svém obvodu ve všech bodech a ve všech směrech hodnotu poloměru křivosti „c“ rovnou 2,5 mm nebo větší. Vyčnívá-li odrazný povrch z držátka, nesmí být poloměr křivosti „c“ okraje vyčnívající části menší než


text:
2,5 mm a odrazný povrch musí být možno zasunout do držátka silou 50 N, kterou se působí v místě největšího vyčnívání z držátka ve vodorovném směru přibližně rovnoběžném se střední podélnou rovinou vozidla.
 6.3 Je-li zpětné zrcátko namontováno na rovinném povrchu, musí mít všechny jeho části, kterých se může ve statickém stavu dotknout koule o průměru 100 mm, bez ohledu na polohu seřízení zařízení, včetně částí, které po zkoušce podle bodu 8.2 zůstanou spojeny s držátkem, poloměr křivosti „c“ nejméně 2,5 mm.
 6.3.1 Ustanovení o poloměru podle bodu 6.3 se nevztahují na okraje upevňovacích otvorů nebo vybrání, jejichž šířka je menší než 12 mm, jestliže jsou zaobleny.
 6.4 Na části zpětných zrcátek se ustanovení bodů 6.2 a 6.3 výše nevztahují, jsou-li tyto části zhotoveny z materiálu, jehož tvrdost není větší než 60 podle Shoreho stupnice A
 7. ZVLÁŠTNÍ SPECIFIKACE
 7.1 Rozměry
 7.1.1 Minimální rozměry odrazného povrchu musí být takové, aby byly splněny tyto podmínky:
 7.1.1.1
 jeho plocha není menší než 69 cm2,
 7.1.1.2
 v případě kruhových zrcátek není průměr menší než 94 mm,
 7.1.1.3
 v případě nekruhových zpětných zrcátek jejich rozměry umožňují vepsání kružnice o průměru 78 mm na odraznou plochu.
 7.1.2 Maximální rozměry odrazného povrchu musí být takové, aby byly splněny tyto podmínky:
 7.1.2.1
 v případě kruhových zrcátek není průměr větší než 150 mm,
 7.1.2.2
 v případě nekruhových zpětných zrcátek se odrazná plocha vejde do obdélníku o rozměrech 120 mm x 200 mm.
 7.2 Odrazný povrch a součinitel odrazivosti
 7.2.1 Odrazný povrch zpětného zrcátka musí být sféricky vypuklý.
 7.2.2 Rozdíly mezi poloměry křivosti:
 7.2.2.1
 Rozdíl mezi ri nebo r’i a rp v kterémkoli vztažném bodu nesmí být větší než 0,15 r.
 7.2.2.2
 Rozdíl mezi kterýmkoli z poloměrů křivosti (rp1, rp2, a rp3) a r nesmí být větší než 0,15 r.
 7.2.3 Hodnota „r“ nesmí být menší než 1 000 mm ani větší než 1 500 mm.
 7.2.4 Hodnota normálového součinitele odrazivosti stanoveného metodou popsanou v příloze 5 tohoto předpisu nesmí být menší než 40 %. Má-li zrcátko dvě nastavení („denní“ a „noční“), musí „denní“ nastavení umožňovat rozeznávání barev signálů používaných v silničním provozu. Hodnota normálového součinitele odrazivosti při „nočním“ nastavení nesmí být menší než 4 %.
 7.2.5 Za běžných podmínek používání si musí odrazný povrch zachovat vlastnosti uvedené v bodě 7.2.4 i po delším vystavení nepříznivým povětrnostním podmínkám.
 8. ZKOUŠKY
 8.1 Zkouškami zpětných zrcátek podle bodů 8.2 a 8.3 níže se zjišťuje jejich chování při působení na držátko připevněné ke stopce nebo podpěře a při jeho ohnutí.
 8.2 Rázová zkouška
 8.2.1 Popis zkušebního zařízení:
 8.2.1.1
 Zkušební zařízení se skládá z kyvadla, které se může kývat kolem dvou vodorovných vzájemně kolmých os, z nichž jedna je kolmá k přední rovině dráhy spuštěného kyvadla. Na konci kyvadla je kladivo tvořené tuhou koulí o průměru 165 ± 1 mm potaženou pryží o tloušťce 5 mm a tvrdosti 50 podle Shoreho stupnice A. Kyvadlo je opatřeno zařízením umožňujícím stanovit maximální úhel vychýlení ramena v rovině spouštění. V souladu s požadavky na rázovou zkoušku stanovenými v bodě 8.2.2.6 níže slouží k přidržování vzorků podpěra


text:
pevně spojená s konstrukcí podpírající kyvadlo. Na obrázku 1 jsou uvedeny rozměry zkušebního zařízení a zvláštní konstrukční údaje:
 8.2.1.2
 Střed úderu kyvadla se shoduje se středem koule tvořící kladivo. Jeho vzdálenost „l“ od osy kývání v rovině spouštění je rovna 1 m ± 5 mm. Hmotnost kyvadla redukovaná na jeho střed úderu je mo = 6,8 ± 0,05 kg. Vztah mezi těžištěm kyvadla a jeho osou otáčení je vyjádřen rovnicí:
 8.2.2 Popis zkoušky:
 8.2.2.1
 Zpětné zrcátko se připevní k podpěře postupem doporučeným výrobcem zařízení, popřípadě výrobcem vozidla.
 8.2.2.2
 Umístění zpětného zrcátka pro zkoušku.
 8.2.2.2.1
 Zpětná zrcátka se na kyvadlovém zařízení pro rázovou zkoušku umístí tak, aby jejich osy byly v podobné vodorovné a svislé poloze, v jaké jsou po namontování na vozidlo podle montážního návodu výrobce vozidla nebo zpětného zrcátka.
 8.2.2.2.2
 Je-li zpětné zrcátko seřiditelné vzhledem ke své základně, musí být zkušební poloha taková, aby natáčecí zařízení bylo v nejnepříznivější poloze v mezích stanovených výrobcem zrcátka nebo vozidla.
 8.2.2.2.3
 Má-li zpětné zrcátko zařízení k seřizování vzdálenosti od základny, nastaví se toto zařízení do polohy, při níž je vzdálenost mezi držátkem a základnou nejkratší.
 8.2.2.2.4
 Je-li odrazný povrch v držátku pohyblivý, seřídí se tak, aby jeho horní roh, který je nejdále od vozidla, byl v poloze největšího vyčnívání z držátka.
 8.2.2.3
 Když je kyvadlo ve svislé poloze, musí vodorovná rovina a podélná svislá rovina procházející středem kladiva procházet středem zrcátka podle definice v bodě 2.7 výše. Podélný směr kývání kyvadla musí být rovnoběžný s podélnou rovinou vozidla.
 8.2.2.4
 Jestliže za podmínek seřízení podle bodů 8.2.2.2.1 a 8.2.2.2.2 výše omezují části zpětného zrcátka zpětný kyv kladiva, musí být bod nárazu posunut ve směru kolmém k příslušné ose otáčení. Toto posunutí musí být jen takové, jak je bezpodmínečně nutné k provedení zkoušky.
 Musí být omezeno tak, aby bod dotyku kladiva byl ve vzdálenosti nejméně 10 mm od obvodu odrazného povrchu.
 8.2.2.5
 Zkouška se provede tak, že se kladivo nechá spadnout z výšky odpovídající úhlu kyvadla 60° od svislice tak, aby narazilo na zpětné zrcátko v okamžiku, kdy kyvadlo dosáhne svislé polohy.
 8.2.2.6
 Zpětná zrcátka se podrobí rázu za těchto různých podmínek:
 8.2.2.6.1
 Zkouška 1: Bod nárazu je bod definovaný v bodě 8.2.2.3 nebo 8.2.2.4 výše. Při nárazu musí kladivo zasáhnout zpětné zrcátko na straně s odrazným povrchem.
 8.2.2.6.2
 Zkouška 2: Bod nárazu je bod definovaný v bodě 8.2.2.3 nebo 8.2.2.4 výše. Při nárazu musí kladivo zasáhnout zpětné zrcátko na straně protilehlé odraznému povrchu.
 8.3 Ohybová zkouška držátka připevněného ke stopce
 8.3.1 Popis zkoušky
 8.3.1.1
 Držátko se vodorovně uloží do zkušebního zařízení tak, aby seřizovací části držátka bylo možno spolehlivě upnout. Konec držátka, který je ve směru největšího rozměru držátka nejblíže k bodu připevnění seřizovací části, se znehybní pevnou zarážkou šířky 15 mm překrývající celou šířku držátka.
 8.3.1.2
 Na opačný konec se umístí stejná zarážka tak, aby se na ni mohlo působit stanoveným zkušebním zatížením (viz obrázek 2).
 8.3.1.3
 Konec držátka protilehlý konci, na který se působí silou, se může upnout a nemusí se udržovat v poloze vyznačené na obrázku 2.
 8.3.2 Zkušební zatížení


text:
25 kg působí po dobu jedné minuty.
 8.4 Výsledky zkoušek
 8.4.1 Při zkouškách podle bodu 8.2 se musí kyvadlo vrátit tak, aby průmět polohy zaujímané ramenem na rovinu spouštění svíral se svislicí úhel nejméně 20°.
 8.4.1.1
 Přesnost měření úhlu musí být ± 1°.
 8.4.2 Při zkouškách podle bodů 8.2 a 8.3 se zrcátko nesmí rozbít. Rozbití odrazného povrchu zrcátka je však přípustné, je-li splněna některá z těchto podmínek:
 8.4.2.1
 Úlomky skla nadále lnou k zadní části držátka nebo k povrchu pevně spojenému s držátkem, s tou výjimkou, že částečné oddělení skla je přípustné, pokud jeho rozměr na obou stranách praskliny není větší než 2,5 mm. Je přípustné, aby se v místě nárazu od povrchu skla oddělily drobné střepiny.
 8.4.2.2
 Zrcátko je zhotoveno z bezpečnostního skla.
 9. SHODNOST VÝROBY
 9.1 Každé zpětné zrcátko schválené podle tohoto předpisu musí být vyrobeno tak, aby bylo shodné se schváleným typem a splňovalo požadavky uvedené v bodech 6 až 8 výše.
 9.2 Splnění požadavků bodu 9.1 se ověřuje vhodnými kontrolami výroby.
 9.3 Držitel schválení je zejména povinen:
 9.3.1
 Zajistit postupy účinné kontroly kvality zpětných zrcátek.
 9.3.2
 Mít přístup ke zkušebním zařízením nezbytným pro ověřování shodnosti každého schváleného typu.
 9.3.3
 Zajistit, aby výsledky zkoušek byly zaznamenávány a aby dokumenty přiložené k těmto záznamům byly k dispozici po stanovenou dobu dohodnutou s příslušným orgánem.
 9.3.4
 Analyzovat výsledky každého druhu zkoušky tak, aby se ověřila a zajistila stabilita vlastností zpětného zrcátka v přípustných odchylkách průmyslové výroby.
 9.3.5
 Zajistit, aby pro každý typ zpětného zrcátka byly prováděny alespoň zkoušky podle přílohy 7 tohoto předpisu.
 9.3.6
 Zajistit, aby v případě, kdy některý ze vzorků nebo zkoušených kusů prokáže při určité zkoušce neshodnost s typem, byly vybrány nové vzorky a provedena nová zkouška. Musí být podniknuty veškeré nezbytné kroky k obnovení shodnosti příslušné výroby.
 9.4 Příslušný orgán, který udělil schválení typu, může kdykoli ověřit metody kontroly shodnosti použitelné v každé výrobní jednotce.
 9.4.1
 Při každé inspekci musí být inspektorovi předloženy záznamy o zkouškách a o kontrole výroby.
 9.4.2
 Inspektor může náhodně odebírat vzorky pro přezkoušení v laboratoři výrobce. Minimální počet odebraných vzorků může být určen v závislosti na výsledcích vlastních kontrol výrobce.
 9.4.3
 Pokud se úroveň kvality jeví jako neuspokojivá nebo pokud se zdá potřebné ověřit platnost zkoušek provedených podle bodu 9.4.2, vybere inspektor vzorky, které se odešlou do technické zkušebny, jež zkoušky schválení typu provedla.
 9.4.4
 Příslušný orgán je oprávněn provádět jakékoli zkoušky stanovené v tomto předpise.
 9.4.5
 Obvyklá četnost inspekcí z pověření příslušného orgánu je jedna inspekce za dva roky. Pokud jsou při některé z těchto inspekcí zjištěny nevyhovující výsledky, zajistí příslušný orgán, aby byly podniknuty veškeré nezbytné kroky pro co nejrychlejší obnovení shodnosti výroby.
 10. POSTIHY ZA NESHODNOST VÝROBY
 10.1 V případě, že nejsou splněny výše uvedené požadavky, může být schválení typu zpětného zrcátka udělené podle tohoto předpisu odňato.
 10.2 Jestliže některá smluvní strana dohody, která uplatňuje tento předpis, odejme schválení, které dříve udělila, neprodleně o tom informuje ostatní smluvní strany, které tento předpis uplatňují, a to prostřednictvím formuláře sdělení, jehož vzor je uveden v příloze 1 tohoto


text:
předpisu.
 11. ZMĚNA A ROZŠÍŘENÍ SCHVÁLENÍ TYPU ZPĚTNÉHO ZRCÁTKA
 11.1 Každá změna typu zpětného zrcátka se musí oznámit správnímu orgánu, který schválil typ zpětného zrcátka. Tento orgán potom může buď:
 11.1.1
 usoudit, že provedené úpravy pravděpodobně nemají znatelný nepříznivý vliv a že zpětné zrcátko v každém případě stále splňuje požadavky; nebo
 11.1.2
 požadovat od technické zkušebny odpovědné za provedení zkoušek nový zkušební protokol.
 11.2 Potvrzení nebo zamítnutí schválení s uvedením úprav se oznámí smluvním stranám dohody, které uplatňují tento předpis, postupem stanoveným v bodě 5.3 výše.
 11.3 Příslušný orgán, který vydává rozšíření schválení typu, přiřadí každému takovému rozšíření pořadové číslo a informuje o tom ostatní smluvní strany dohody z roku 1958, které uplatňují tento předpis, prostřednictvím formuláře sdělení, jehož vzor je uveden v příloze 1 tohoto předpisu.
 12. DEFINITIVNÍ UKONČENÍ VÝROBY
 Pokud držitel schválení zcela ukončí výrobu typu zpětného zrcátka schváleného podle tohoto předpisu, musí o tom informovat orgán, který schválení udělil. Jakmile tento orgán obdrží příslušné oznámení, informuje ostatní smluvní strany dohody z roku 1958, které uplatňují tento předpis, prostřednictvím formuláře sdělení, jehož vzor je uveden v příloze 1 tohoto předpisu.
 II. – MONTÁŽ ZPĚTNÝCH ZRCÁTEK
 13. DEFINICE
 Pro účely tohoto předpisu se:
 13.1
 „maximální konstrukční rychlostí“ rozumí rychlost podle bodu 16.2 tohoto předpisu;
 13.2
 „typem vozidla z hlediska zpětných zrcátek“ rozumí vozidla, která se neliší v těchto základních vlastnostech:
 13.2.1
 geometrické tvary vozidla, které mohou mít vliv na montáž zpětných zrcátek,
 13.2.2
 polohy a typy určených zpětných zrcátek.
 14. ŽÁDOST O SCHVÁLENÍ
 14.1 Žádost o schválení typu vozidla z hlediska montáže zpětných zrcátek předkládá výrobce vozidla nebo jeho řádně pověřený zástupce.
 14.2 K žádosti musí být přiloženy níže uvedené dokumenty ve trojím vyhotovení a tyto náležitosti:
 14.2.1
 popis typu vozidla, pokud jde o položky uvedené v bodě 13.2 výše;
 14.2.2
 seznam konstrukčních částí nezbytných pro identifikaci zpětných zrcátek, které mohou být do vozidla namontovány;
 14.2.3
 výkresy znázorňující umístění zpětného zrcátka a jeho seřizovacích součástí na vozidle.
 14.3 Vozidlo představující typ vozidla, který má být schválen, se předá technické zkušebně odpovědné za provádění schvalovacích zkoušek.
 14.4 Dříve, než příslušný orgán udělí schválení typu, ověří, zda existují vyhovující opatření k zabezpečení účinných kontrol shodnosti výroby.
 15. SCHVÁLENÍ
 15.1 Pokud typ vozidla předaný ke schválení podle bodu 14 splňuje požadavky bodu 16 tohoto předpisu, udělí se schválení.
 15.2 Každému schválenému typu se přidělí číslo schválení. Jeho první dvě číslice (v současnosti 00 pro předpis v jeho původním znění) udávají sérii změn, která zahrnuje nejnovější významné technické změny předpisu v době vydání schválení. Tatáž smluvní strana nesmí přidělit totéž číslo jinému typu vozidla.
 15.3 Oznámení o udělení nebo rozšíření nebo zamítnutí schválení typu vozidla podle tohoto předpisu se zašle smluvním stranám dohody z roku 1958, které uplatňují tento předpis, prostřednictvím formuláře podle vzoru v příloze 2 tohoto předpisu.
 15.4 Na každém vozidle shodném s typem schváleným podle tohoto předpisu se viditelně a na snadno přístupném místě určeném ve formuláři schválení umístí mezinárodní značka schválení typu, která se skládá z:
 15.4.1
 písmene „E“ v kružnici, za nímž následuje rozlišovací číslo země, která schválení


text:
udělila (4);
 15.4.2
 čísla tohoto předpisu, za nímž následuje písmeno „R“, pomlčka a číslo schválení typu vpravo od kružnice uvedené v bodě 15.4.1.
 15.5 Vyhovuje-li vozidlo typu vozidla schválenému podle jednoho nebo více dalších předpisů připojených k dohodě v zemi, která udělila schválení typu podle tohoto předpisu, není třeba symbol předepsaný v bodě 15.4.1 opakovat; v takovém případě se číslo předpisu a číslo schválení typu a doplňkové symboly podle všech předpisů, podle nichž bylo schválení typu udělení v zemi, kde bylo uděleno schválení podle tohoto předpisu, umístí ve svislých sloupcích vpravo od symbolu předepsaného v bodě 15.4.1.
 15.6 Značka schválení typu musí být jasně čitelná a nesmazatelná.
 15.7 Značka schválení typu se umístí poblíž tabulky s údaji o vozidle, připevněné výrobcem, nebo na přímo na ni.
 15.8 V příloze 4 tohoto předpisu jsou uvedeny příklady uspořádání značky schválení typu.
 16. POŽADAVKY
 16.1 Vozidlo musí splňovat tyto požadavky:
 16.1.1
 Zpětná zrcátka namontovaná na vozidle musí být typu zařazeného do třídy L, schváleného podle tohoto předpisu.
 16.1.2
 Zpětná zrcátka musí být připevněna takovým způsobem, aby za normálních podmínek použití zůstávala stabilní.
 16.2 Počet
 16.2.1 Všechna dvoukolová vozidla s maximální konstrukční rychlostí nepřevyšující 50 km/h musí být vybavena alespoň jedním zpětným zrcátkem. Je-li zpětné zrcátko pouze jedno, musí být namontováno na levé straně vozidla v zemích s pravostranným provozem a na pravé straně vozidla v zemích s levostranným provozem.
 16.2.2 Všechna dvoukolová vozidla s maximální konstrukční rychlostí vyšší než 50 km/h a všechna tříkolová vozidla musí být vybavena dvěma zpětnými zrcátky – jedním na levé a jedním na pravé straně vozidla.
 16.3 Umístění
 16.3.1 Zpětná zrcátka musí být namontována nebo nastavena tak, aby vzdálenost středu odrazného povrchu, měřená ve vodorovné rovině, vně od podélné svislé roviny procházející středem řídítek vozidla činila nejméně 280 mm. Při měření musí být řídítka v poloze pro jízdu v přímém směru a zrcátko/zrcátka musí být nastaveno/nastavena do své normální polohy.
 16.4 Nastavení
 16.4.1 Zpětné zrcátko/zpětná zrcátka musí být provedeno/provedena tak, aby jej/je řidič mohl nastavit do normální jízdní polohy.
 17. SHODNOST VÝROBY
 17.1 Každé vozidlo schválené podle tohoto předpisu musí být vyrobeno tak, aby bylo shodné se schváleným typem a splňovalo požadavky uvedené v bodě 16 výše.
 17.2 Splnění požadavků bodu 17.1 výše se ověřuje vhodnou kontrolou výroby.
 17.3 Držitel schválení musí zejména:
 17.3.1
 Zajistit postupy účinné kontroly kvality vozidel, pokud jde o veškeré aspekty podstatné pro dodržení požadavků uvedených v bodě 16 výše.
 17.3.2
 Zajistit, aby se u každého typu vozidla prováděly dostatečné kontroly, pokud jde o počet a typ zpětných zrcátek a rozměry podstatné pro jejich správnou montáž, aby bylo zajištěno, že všechna vozidla ve výrobě odpovídají specifikacím stanoveným pro vozidlo, jež bylo předáno ke schválení typu.
 17.3.3
 Zajistit, aby v případě, kdy ze zkoušek uskutečněných v souladu s bodem 17.3.2 výše vyplyne, že jedno nebo více vozidel neodpovídá požadavkům uvedeným v bodě 16 výše, byla podniknuta veškerá nezbytná opatření k obnovení shodnosti příslušné výroby.
 17.4 Příslušný orgán, který udělil schválení typu, může kdykoli ověřit metody kontroly shodnosti použitelné v každé výrobní jednotce. Může rovněž provádět


text:
namátkové kontroly, zda sériově vyráběná vozidla splňují požadavky uvedené v bodě 16 výše.
 17.5 Pokud jsou při ověřování a kontrolách podle bodu 17.4 zjištěny nevyhovující výsledky, zajistí příslušný orgán, aby byly podniknuty veškeré nezbytné kroky pro co nejrychlejší obnovení shodnosti výroby.
 18. POSTIHY ZA NESHODNOST VÝROBY
 18.1 V případě, že nejsou splněny výše uvedené požadavky, může být schválení udělené z hlediska typu vozidla podle tohoto předpisu odňato.
 18.2 Jestliže některá smluvní strana dohody, která uplatňuje tento předpis, odejme schválení, které dříve udělila, neprodleně o tom informuje ostatní smluvní strany dohody, které tento předpis uplatňují, a to prostřednictvím formuláře sdělení podle vzoru v příloze 2 tohoto předpisu.
 19. ZMĚNA A ROZŠÍŘENÍ SCHVÁLENÍ TYPU VOZIDLA
 19.1 Každá změna typu vozidla se musí oznámit správnímu orgánu, který typ vozidla schválil. Tento orgán potom může buď:
 19.1.1
 usoudit, že provedené úpravy pravděpodobně nemají znatelný nepříznivý vliv a že vozidlo v každém případě stále splňuje požadavky; nebo
 19.1.2
 požadovat od technické zkušebny odpovědné za provedení zkoušek nový zkušební protokol.
 19.2 Potvrzení nebo zamítnutí schválení s uvedením úprav se oznámí smluvním stranám dohody, které uplatňují tento předpis, postupem stanoveným v bodě 15.3 výše.
 19.3 Příslušný orgán, který vydává rozšíření schválení typu, přiřadí každému takovému rozšíření pořadové číslo a informuje o tom ostatní smluvní strany dohody z roku 1958, které uplatňují tento předpis, prostřednictvím formuláře sdělení, jehož vzor je uveden v příloze 2 tohoto předpisu.
 20. DEFINITIVNÍ UKONČENÍ VÝROBY
 Pokud držitel schválení zcela ukončí výrobu typu vozidla schváleného podle tohoto předpisu, musí o tom informovat orgán, který schválení udělil. Jakmile tento orgán obdrží příslušné oznámení, informuje ostatní smluvní strany dohody z roku 1958, které uplatňují tento předpis, prostřednictvím formuláře sdělení, jehož vzor je uveden v příloze 2 tohoto předpisu.
 21. NÁZVY A ADRESY SPRÁVNÍCH ORGÁNŮ A TECHNICKÝCH ZKUŠEBEN ODPOVĚDNÝCH ZA PROVÁDĚNÍ ZKOUŠEK SCHVÁLENÍ TYPU
 Smluvní strany dohody z roku 1958, které uplatňují tento předpis, sdělí sekretariátu Organizace spojených národů názvy a adresy technických zkušeben odpovědných za provádění schvalovacích zkoušek, jakož i názvy a adresy správních orgánů, které schválení udělují a jimž se zasílají formuláře potvrzující udělení nebo rozšíření nebo zamítnutí nebo odnětí schválení vydané v jiných zemích.
 (1) Podle definice v příloze 7 úplného usnesení o konstrukci vozidel (R.E.3), (dokument TRANS/WP.29/78/Rev.1/Amend.2, naposledy pozměněný dokumentem Amend.4).
 (2) U motorových vozidel s méně než čtyřmi koly, která mají karoserii, jež zčásti nebo zcela obklopuje řidiče, platí požadavky předpisu č. 46.
 (3) Rozlišovací čísla smluvních stran dohody z roku 1958 jsou uvedena v příloze 3 úplného usnesení o konstrukci vozidel (R.E.3), dokument ECE/TRANS/WP.29/78/Rev.2/Amend.1.
 (4) Viz poznámka pod čarou 3 k bodu 5.4.1.
 PŘÍLOHA 1
 SDĚLENÍ
 (maximální formát: A4 (210 x 297 mm))
 PŘÍLOHA 2
 SDĚLENÍ
 (maximální formát: A4 (210 × 297 mm))
 PŘÍLOHA 3
 USPOŘÁDÁNÍ ZNAČKY SCHVÁLENÍ TYPU ZPĚTNÉHO ZRCÁTKA
 (Viz bod 5.4 předpisu)
 Výše uvedená značka schválení typu umístěná na zpětném zrcátku udává, že se jedná o zpětné zrcátko typu L, které bylo schváleno v Nizozemsku (E 4) pod schvalovacím číslem 002439. První dvě číslice čísla schválení typu udávají, že schválení bylo uděleno v souladu s požadavky předpisu č.


text:
81 v jeho původním znění.
 Poznámka: Číslo schválení typu a doplňkový symbol musí být umístěny v blízkosti kružnice a buď nad, nebo pod písmenem „E“ nebo vlevo či vpravo od tohoto písmene. Číslice čísla schválení typu musí být na stejné straně písmene „E“ a musí směřovat stejným směrem. Doplňkový symbol musí být umístěn přímo proti číslu schválení typu. U čísla schválení je třeba se vyhnout používání římských číslic, aby se předešlo možnosti záměny s jinými symboly.
 PŘÍLOHA 4
 USPOŘÁDÁNÍ ZNAČKY SCHVÁLENÍ TYPU VOZIDLA TÝKAJÍCÍ SE MONTÁŽE ZPĚTNÝCH ZRCÁTEK
 Vzor A
 (Viz bod 15.4 předpisu)
 Výše uvedená značka schválení umístěná na vozidle potvrzuje, že dotčený typ vozidla byl schválen v Nizozemsku (E 4) podle předpisu č. 81 pod číslem 002439. První dvě číslice čísla schválení udávají, že schválení bylo uděleno podle požadavků předpisu č. 81 v jeho původním znění.
 Vzor B
 (Viz bod 15.5 předpisu)
 Výše uvedená značka schválení typu umístěná na vozidle udává, že tento typ vozidla byl schválen v Nizozemsku (E4) podle předpisů č. 81 a 47. (1) První dvě číslice čísel schválení typu udávají, že v době, kdy byla příslušná schválení udělena, byl předpis č. 81 v původním znění a předpis č. 47 zahrnoval sérii změn 01.
 (1) Druhé číslo je uvedeno pouze jako příklad
 PŘÍLOHA 5
 ZKUŠEBNÍ METODA STANOVENÍ ODRAZIVOSTI
 1. DEFINICE
 1.1 Standardní osvětlovací zdroj CIE A: (1)
 λ
 (λ)
 600
 1,062
 2
 620
 0,854
 4
 650
 0,283
 5
 1.2 Standardní zdroj CIE A: (1) plynem plněná žárovka s wolframovým vláknem s ekvivalentní barevnou teplotou T68 = 2 855,6 K.
 1.3 Standardní kolorimetrický pozorovací přístroj CIE 1931: (1) přijímač záření, jehož kolorimetrické charakteristiky odpovídají hodnotám spektrálních trichromatických složek , y(λ), z (λ) (viz tabulka).
 1.4 Spektrální trichromatické složky CIE: (1) trichromatické hodnoty spektrálních složek izoenergetického spektra v systému CIE (XYZ).
 1.5 Fotopické vidění: (1) vidění normálním okem, je-li přizpůsobeno hladinám jasu nejméně několika kandel na metr čtvereční.
 2. PŘÍSTROJ
 2.1 Obecně
 2.1.1
 Přístroj se skládá ze zdroje světla, držáku zkoušeného vzorku, přijímače s fotosnímačem a indikátorem (viz obrázek 1) a z prostředku k potlačení účinku vnějšího světla.
 2.1.2
 Přijímač může obsahovat Ulbrichtovu kouli usnadňující měření odrazivosti nerovinných (vypuklých) zrcátek (viz obrázek 2).
 2.2 Spektrální charakteristiky světelného zdroje a přijímače
 2.2.1
 Světelným zdrojem je standardní zdroj CIE A spojený s optickým systémem zajišťujícím téměř rovnoběžný svazek světelných paprsků. K udržování stálého napětí na žárovce za provozu přístroje se doporučuje použít stabilizátor napětí.
 2.2.2
 Přijímač musí obsahovat fotosnímač se spektrální odezvou úměrnou fotopické světelné účinnosti standardního kolorimetrického pozorovacího přístroje CIE (1931) (viz tabulka). Lze použít též jinou kombinaci osvětlovacího zdroje s filtrem a přijímačem, která poskytuje celkově rovnocenné výsledky jako standardní osvětlovací zdroj CIE A a fotopické vidění. Používá-li se v přijímači Ulbrichtova koule, musí být vnitřní povrch koule opatřen povlakem matné (difuzní) spektrálně neselektivní bílé barvy.
 2.3 Geometrické podmínky
 2.3.1
 Svazek dopadajících světelných paprsků musí svírat s kolmicí na zkoušený povrch pokud možno úhel (0) 0,44 ± 0,09 rad (neboli 25 ± 5°) a nesmí překročit horní mezní hodnotu (tj. 0,53 rad neboli 30°). Osa přijímače musí


text:
s touto kolmicí svírat úhel (0) rovnající se úhlu dopadajícího svazku světelných paprsků (viz obrázek 1). Svazek dopadajících světelných paprsků musí mít při dopadu na zkušební povrch průměr nejméně 19 mm. Odražený svazek paprsků nesmí být širší než citlivá plocha fotosnímače, nesmí pokrývat méně než 50 % této plochy a musí pokud možno pokrývat stejnou část plochy jako svazek paprsků použitý při kalibraci přístroje.
 2.3.2
 Používá-li se v přijímači Ulbrichtova koule, musí být její průměr nejméně 127 mm. Otvory ve stěně koule pro vzorek a dopadající svazek paprsků musí být dostatečně velké, aby umožňovaly plný průchod dopadajícího i odraženého svazku paprsků. Fotosnímač musí být umístěn tak, aby přímo nezachycoval světlo dopadajícího ani odraženého svazku paprsků.
 2.4 Elektrické charakteristiky soustavy fotosnímač-indikátor
 Výstup fotosnímače udávaný indikátorem musí být lineární funkcí svítivosti na fotocitlivé ploše. Musí být zajištěny prostředky (elektrické a/nebo optické) k usnadnění nulovacího a kalibračního seřizování. Tyto prostředky nesmí ovlivnit linearitu nebo spektrální charakteristiky přístroje. Přesnost soustavy přijímač-indikátor musí být v rozmezí ± 2 % plného rozsahu nebo ± 10 % měřené hodnoty, podle toho, která hodnota je menší.
 2.5 Držák vzorku
 Tento mechanismus musí umožňovat umístění zkušebního vzorku tak, aby se osy ramene zdroje a přijímače protínaly na odrazném povrchu. Tento odrazný povrch může být uvnitř vzorku zrcátka nebo na některé z jeho stran podle toho, zda jde o typ zrcátka s prvním povrchem, druhým povrchem nebo o hranolové zrcátko sklopného typu.
 3. POSTUP
 3.1 Metoda přímé kalibrace
 3.1.1
 U metody přímé kalibrace se jako porovnávací etalon užívá vzduch. Tato metoda se používá u přístrojů konstruovaných tak, že dovolují kalibraci v rozsahu 100 % stupnice zapojením přijímače přímo do osy světelného zdroje (viz obrázek 1).
 3.1.2
 V některých případech může být žádoucí (např. při měření povrchů s malou odrazivostí) používat při této metodě mezilehlý kalibrační bod (v rozmezí od 0 % do 100 % rozsahu stupnice). V těchto případech je zapotřebí zařadit do optické dráhy neutrální filtr se známou prostupností a seřizovat kalibrační systém, dokud měřič neukazuje procento prostupnosti neutrálního filtru. Před zahájením měření odrazivosti se tento filtr vyjme.
 3.2 Metoda nepřímé kalibrace
 Metoda nepřímé kalibrace se používá u přístrojů s pevnou geometrií zdroje a přijímače. Je zapotřebí vhodně kalibrovaný a udržovaný etalon odrazivosti. Tímto porovnávacím etalonem má být pokud možno rovinné zrcátko s hodnotou odrazivosti co nejbližší zkoušeným vzorkům.
 3.3 Měření nerovinných (vypuklých) zrcátek
 Měření odrazivosti nerovinných (vypuklých) zrcátek vyžaduje použití přístrojů s Ulbrichtovou koulí v přijímači (viz obrázek 2). Ukazuje-li indikátor přístroje u porovnávacího etalonového zrcátka s odrazivostí E % počet dílků ne, pak u zrcátka s neznámou odrazivostí bude počet dílků nx odpovídat odrazivosti X % podle vzorce:
 TRICHROMATICKÉ HODNOTY SPEKTRÁLNÍCH SLOŽEK STANDARDNÍHO KOLORIMETRICKÉHO POZOROVACÍHO PŘÍSTROJE CIE 1931 (2)
 (Tato tabulka byla převzata z publikace CIE 50(45) (1970))
 λ nm
 x (λ)
 380
 0,0014
 0,0000
 0,0065
 390
 0,0042
 0,0001
 0,0201
 400
 0,0143
 0,0004
 0,0679
 410
 0,0435
 0,0012
 0,2074
 420
 0,1344
 0,0040
 0,6456
 430
 0,2839
 0,0116
 1,3856
 440
 0,3483
 0,0230
 1,7471
 450
 0,3362
 0,0380
 1,7721
 460
 0,2908
 0,0600
 1,6692
 470
 0,1954
 0,0910
 1,2876
 480
 0,0956
 0,1390
 0,8130
 490


text:
0,0320
 0,2080
 0,4652
 500
 0,0049
 0,3230
 0,2720
 510
 0,0093
 0,5030
 0,1582
 520
 0,0633
 0,7100
 0,0782
 530
 0,1655
 0,8620
 0,0422
 540
 0,2904
 0,9540
 0,0203
 550
 0,4334
 0,9950
 0,0087
 560
 0,5945
 0,9950
 0,0039
 570
 0,7621
 0,9520
 0,0021
 580
 0,9163
 0,8700
 0,0017
 590
 1,0263
 0,7570
 0,0011
 600
 1,0622
 0,6310
 0,0008
 610
 1,0026
 0,5030
 0,0003
 620
 0,8544
 0,3810
 0,0002
 630
 0,6424
 0,2650
 0,0000
 640
 0,4479
 0,1750
 0,0000
 650
 0,2335
 0,1070
 0,0000
 660
 0,1649
 0,0610
 0,0000
 670
 0,0874
 0,0320
 0,0000
 680
 0,0468
 0,0170
 0,0000
 690
 0,0227
 0,0082
 0,0000
 700
 0,0114
 0,0041
 0,0000
 710
 0,0058
 0,0021
 0,0000
 720
 0,0029
 0,0010
 0,0000
 730
 0,0014
 0,0005
 0,0000
 740
 0,0007
 0,0002 (3)
 0,0000
 750
 0,0003
 0,0001
 0,0000
 760
 0,0002
 0,0001
 0,0000
 770
 0,0001
 0,0000
 0,0000
 780
 0,0000
 0,0000
 0,0000
 Vysvětlující vyobrazení
 Příklad zařízení na měření odrazivosti sférických zrcátek
 (1) Definice jsou převzaty z publikace CIE 50 (45), Mezinárodní elektronický slovník, skupina 45: Osvětlení.
 (2) Zkrácená tabulka. Hodnoty jsou zaokrouhleny na čtyři desetinná místa.
 (3) Změněno v r. 1966 (ze 3 na 2).
 PŘÍLOHA 6
 POSTUP STANOVENÍ POLOMĚRU KŘIVOSTI „r“ ODRAZNÉHO POVRCHU ZRCÁTKA
 1. Měření
 1.1 Měřicí zařízení
 Použije se „sférometr“ znázorněný na obrázku.
 1.2 Měřicí body
 1.2.1
 Hlavní poloměry křivosti se měří ve třech bodech ležících co nejblíže polohám v jedné třetině, polovině a dvou třetinách vzdálenosti na oblouku odrazného povrchu ležícím v rovině rovnoběžné s největším rozměrem zrcátka a procházejícím středem zrcátka, a na oblouku kolmém k největšímu rozměru zrcátka.
 1.2.2
 Není-li vzhledem k rozměrům zrcátka možné provést měření ve směrech definovaných v bodě 1.2.1, mohou technické zkušebny odpovědné za zkoušky provést měření podle tohoto bodu ve dvou kolmých směrech co nejbližších výše předepsaným směrům.
 2. Výpočet poloměru křivosti (r)
 Poloměr „r“ vyjádřený v mm se vypočte podle vzorce:
 Kde rp1 je poloměr křivosti v prvním měřicím bodu, rp2 je poloměr křivosti v druhém měřicím bodu a rp3 je poloměr křivosti v třetím měřicím bodu.
 PŘÍLOHA 7
 KONTROLA SHODNOSTI VÝROBY
 1. DEFINICE
 Pro účely této přílohy se:
 „typem systému vychýlení“ rozumí daná kombinace os, otočných bodů a kloubových mechanismů, jež zajišťuje vychýlení zpětného zrcátka ve směru možného nárazu.
 2. ZKOUŠKY
 Zpětná zrcátka se podrobí těmto zkouškám:
 2.1 Odrazný povrch
 2.1.1
 Ověření jmenovitého poloměru křivosti podle požadavků bodu 2 přílohy 6 tohoto předpisu.
 2.1.2
 Měření rozdílů mezi poloměry křivosti podle požadavků bodu 7.2.2 tohoto předpisu.
 2.2 Systém vychýlení
 Rázová zkouška podle požadavků bodu 8.2 tohoto předpisu.
 3. ČETNOST ZKOUŠEK A JEJICH VÝSLEDKY
 3.1 Ověření jmenovitého poloměru křivosti a měření rozdílů mezi poloměry křivosti
 3.1.1
 Četnost:
 Každé tři měsíce jedna zkouška na každé číslo schválení a na každý jmenovitý poloměr křivosti.
 3.1.2
 Výsledky:
 Všechny výsledky měření se zaznamenají.
 Musí být dodrženy maximální hodnoty rozdílu stanovené v bodě 7.2.2 tohoto předpisu.
 3.2 Rázová zkouška
 3.2.1
 Četnost:
 Každé tři měsíce jedna zkouška na každé číslo schválení, na každý typ systému vychýlení a na každou konfiguraci základny.
 3.2.2
 Výsledky:
 Všechny výsledky se zaznamenají.
 Musí být dodržena ustanovení bodu 8.4 tohoto předpisu.
 3.3 Výběr vzorků
 Při výběru vzorků určených ke zkoušce musí být zohledněno množství vyrobených kusů každého typu zpětných zrcátek.


text:
 Důležité právní upozornění
 |
 21999D0722(09)
 Úřední věstník L 189 , 22/07/1999 S. 0063 - 0063
 Rozhodnutí Smíšeného výboru EHPč. 90/98ze dne 25. září 1998,kterým se mění příloha II (Technické předpisy, normy, zkoušení a certifikace) Dohody o EHPSMÍŠENÝ VÝBOR EHP,s ohledem na Dohodu o Evropském hospodářském prostoru ve znění Protokolu o úpravě Dohody o Evropském hospodářském prostoru (dále jen "Dohoda"), a zejména s ohledem na článek 98 této dohody,vzhledem k tomu, že příloha II Dohody byla změněna rozhodnutím Smíšeného výboru EHP č. 101/97 ze dne 15. prosince 1997 [1];vzhledem k tomu, že nařízení Komise (ES) č. 2523/97 ze dne 16. prosince 1997, kterým se mění nařízení (EHS) č. 1014/90, kterým se stanoví prováděcí pravidla pro definici, označování a obchodní úpravu lihovin [2], by mělo být začleněno do Dohody,ROZHODL TAKTO:Článek 1V bodě 2 (nařízení Komise (EHS) č. 1014/90) kapitoly XXVII přílohy II Dohody se doplňuje nová odrážka, která zní:"— 397 L 2523: nařízení Komise (ES) č. 2523/97 ze dne 16. prosince 1997 (Úř. věst. L 346, 17.12.1997, s. 46)."Článek 2Znění nařízení (ES) č. 2523/97 v islandském a norském jazyce, která tvoří přílohu odpovídajících jazykových verzí tohoto rozhodnutí, jsou platná.Článek 3Toto rozhodnutí vstupuje v platnost dnem 26. září 1998 za předpokladu, že Smíšenému výboru EHP jsou učiněna veškerá oznámení podle čl. 103 odst. 1 Dohody.Článek 4Toto rozhodnutí bude zveřejněno v oddíle EHP a v dodatku EHP Úředního věstníku Evropských společenství.V Bruselu dne 25. září 1998.Za Smíšený výbor EHPpředsedaN. v. Liechtenstein[1] Úř. věst. L 193, 9.7.1998, s. 61.[2] Úř. věst. L 346, 17.12.1997, s. 46.--------------------------------------------------


text:
 Důležité právní upozornění
 |
 21996D1114(04)
 Úřední věstník L 291 , 14/11/1996 S. 0034 - 0034
 Rozhodnutí Smíšeného výboru EHPč. 44/96ze dne 28. června 1996,kterým se mění příloha XX (Životní prostředí) Dohody o EHPSMÍŠENÝ VÝBOR EHP,s ohledem na Dohodu o Evropském hospodářském prostoru ve znění Protokolu o úpravě Dohody o Evropském hospodářském prostoru (dále jen "Dohoda"), a zejména s ohledem na článek 98 této dohody,vzhledem k tomu, že příloha XX Dohody byla změněna rozhodnutím Smíšeného výboru EHP č. 37/96 ze dne 5. června 1996 [1];vzhledem k tomu, že rozhodnutí Komise ze dne 25. července 1995, kterým se mění rozhodnutí 92/446/EHS ze dne 27. července 1992 o dotaznících ke směrnicím v oblasti vody [2], by mělo být začleněno do Dohody,ROZHODL TAKTO:Článek 1V bodě 13b (rozhodnutí Komise 92/446/EHS) kapitoly II přílohy XX Dohody se doplňují slova:"ve znění:- 395 D 0337: rozhodnutí Komise 95/337/ES ze dne 25. července 1995 (Úř. věst. L 200, 24.8.1995, s. 1)."Článek 2Znění rozhodnutí 95/337/ES v islandském a norském jazyce, která tvoří přílohu odpovídajících jazykových verzí tohoto rozhodnutí, jsou platná.Článek 3Toto rozhodnutí vstupuje v platnost dnem 1. července 1996 za předpokladu, že Smíšenému výboru EHP jsou učiněna veškerá oznámení podle čl. 103 odst. 1 Dohody.Článek 4Toto rozhodnutí bude zveřejněno v oddíle EHP a v dodatku EHP Úředního věstníku Evropských společenství.V Bruselu dne 28. června 1996.Za Smíšený výbor EHPpředsedaP. Benavides[1] Úř. věst. L 237, 19.9.1996, s. 46.[2] Úř. věst. L 200, 24.8.1995, s. 1.--------------------------------------------------


text:
 2.7.2020
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 L 210/45
 ROZHODNUTÍ SMÍŠENÉHO VÝBORU EHP č. 75/2019
 ze dne 29. března 2019,
 kterým se mění příloha II (Technické předpisy, normy, zkoušení a certifikace) a příloha XI (Elektronické komunikace, audiovizuální služby a informační společnost) Dohody o EHP [2020/828]
 SMÍŠENÝ VÝBOR EHP,
 s ohledem na Dohodu o Evropském hospodářském prostoru (dále jen „Dohoda o EHP“), a zejména na článek 98 této dohody,
 vzhledem k těmto důvodům:
 (1)
 Směrnice Evropského parlamentu a Rady (EU) 2015/1535 ze dne 9. září 2015 o postupu při poskytování informací v oblasti technických předpisů a předpisů pro služby informační společnosti (1) by měla být začleněna do Dohody o EHP.
 (2)
 Směrnice (EU) 2015/1535 zrušuje směrnici Evropského parlamentu a Rady 98/34/ES (2), ve znění směrnice Evropského parlamentu a Rady 98/48/ES (3), která je začleněna do Dohody o EHP, a která by se proto měla v Dohodě o EHP zrušit.
 (3)
 Zatímco státy ESVO mohou k návrhu technického předpisu oznámenému jinými státy ESVO vydat připomínky a podrobná stanoviska, k návrhu technického předpisu oznámenému členskými státy Unie mohou vydat pouze připomínky; totéž platí i naopak.
 (4)
 Přílohy II a XI Dohody o EHP by proto měly být odpovídajícím způsobem změněny,
 PŘIJAL TOTO ROZHODNUTÍ:
 Článek 1
 Bod 1 (směrnice Evropského parlamentu a Rady 98/34/ES) kapitoly XIX přílohy II Dohody o EHP se nahrazuje tímto:
 „32015 L 1535: směrnice Evropského parlamentu a Rady (EU) 2015/1535 ze dne 9. září 2015 o postupu při poskytování informací v oblasti technických předpisů a předpisů pro služby informační společnosti (Úř. věst. L 241, 17.9.2015, s. 1).
 Pro účely této dohody se uvedená směrnice upravuje takto:
 a)
 v čl. 1 odst. 1 písm. c) se druhý pododstavec nahrazuje tímto:
 „Výraz „technická specifikace“ zahrnuje rovněž výrobní metody a postupy používané v souvislosti s výrobky určenými pro lidskou spotřebu a pro spotřebu zvířat a s léčivými přípravky ve smyslu článku 1 směrnice 2001/83/ES (jak je začleněna do bodu 15q kapitoly XIII přílohy II dohody rozhodnutím Smíšeného výboru EHP č. 82/2002 ze dne 25. června 2002 (*1)), jakož i výrobní metody a postupy týkající se jiných výrobků, mají-li vliv na jejich charakteristiky.
 (*1) Úř. věst. L 266, 3.10.2002, s. 32 a dodatek EHP č. 49, 3.10.2002, s. 22.“;"
 b)
 v čl. 5 odst. 1 prvním pododstavci se doplňuje nová věta, která zní:
 „K dispozici se dá jak úplné znění oznámeného návrhu technického předpisu v původním jazyce, tak i jeho úplný překlad do jednoho z úředních jazyků Unie.“;
 c)
 v čl. 5 odst. 1 se doplňuje nový pododstavec, který zní:
 „O další informace ohledně oznámeného návrhu technického předpisu může požádat Komise jménem Unie na jedné straně a Kontrolní úřad ESVO nebo státy ESVO prostřednictvím Kontrolního úřadu ESVO na straně druhé.“;
 d)
 v čl. 5 odst. 2 se doplňuje nový pododstavec, který zní:
 „Připomínky států ESVO předává Komisi ve formě jednotného koordinovaného sdělení Kontrolní úřad ESVO a připomínky Unie předává Komise Kontrolnímu úřadu ESVO.“;
 e)
 v čl. 6 odst. 1, 2 a 7 se pojem „členský stát“ nahrazuje pojmem „stát ESVO“ a pojem „Komise“ pojmem