text: hlasování během výkonu své funkce.Článek 10V průběhu zasedání Shromáždění jeho členové:a) na území vlastního státu požívají imunit přiznávaných členům parlamentu vlastního státu,b) na území všech ostatních členských států nemohou být zadrženi ani soudně stíháni.Jsou chráněni imunitou rovněž během cesty na místo zasedání Shromáždění a při návratu z něj.Imunity se nelze dovolávat v případě přistižení při činu; Shromáždění je oprávněno svého člena imunity zbavit.KAPITOLA IVZÁSTUPCI ČLENSKÝCH STÁTŮ ÚČASTNÍCÍ SE ČINNOSTI ORGÁNŮ EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍČlánek 11Zástupci členských států, kteří se účastní činnosti orgánů Společenství, jejich poradci a techničtí experti požívají po dobu výkonu své činnosti a během cest na místo zasedání nebo při návratu z něj obvyklých výsad, imunit a výhod.Tento Článek se vztahuje rovněž na členy poradních orgánů Společenství.KAPITOLA VÚŘEDNÍCI A JINÍ ZAMĚSTNANCI EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍČlánek 12Na území všech členských států úředníci a jiní zaměstnanci Společenství bez ohledu na svou státní příslušnost:a) jsou vyňati z pravomoci soudů pro úkony spojené s výkonem jejich funkce, včetně ústních a písemných projevů, s výhradou použití ustanovení smluv jednak o pravidlech určujících odpovědnost úředníků a jiných zaměstnanců vůči Společenstvím a jednak o příslušnosti Soudního dvora rozhodovat spory mezi Společenstvími a jejich úředníky a jinými zaměstnanci. Této imunity požívají i po ukončení své funkce,b) nepodléhají oni ani jejich manželé či manželky a jimi vyživovaní rodinní příslušníci předpisům omezujícím přistěhovalectví a určujícím náležitosti přihlašování cizinců,c) požívají v oblasti měnových a devizových předpisů výhod přiznávaných obvykle zaměstnancům mezinárodních organizací,d) požívají práva bezcelně dovážet bytové zařízení a jiné věci osobní potřeby v souvislosti s prvním nástupem do funkce v dané zemi a práva bezcelně zpětně vyvézt bytové zařízení a jiné věci osobní potřeby při ukončení výkonu funkce v dané zemi, v obou případech s výhradou podmínek považovaných za nezbytné vládou země, v níž je toto právo uplatňováno,e) požívají práva bezcelně dovézt automobil pro svou osobní potřebu, který získali v zemi svého posledního pobytu nebo v zemi, jejímiž jsou státními příslušníky, za podmínek daného vnitřního trhu, a bezcelně zpětně vyvézt automobil, s výhradou podmínek považovaných za nezbytné vládou země, v níž je toto právo uplatňováno.Článek 13Platy, mzdy a služební požitky, které poskytují Společenství svým úředníkům a jiným zaměstnancům, podléhají dani ve prospěch Společenství, jejíž podmínky a způsob vybírání stanoví Rada na návrh Komise.Úředníci a jiní zaměstnanci jsou osvobozeni od vnitrostátních daní z platů, mezd a požitků, které jim poskytují Společenství.Článek 14S úředníky a jinými zaměstnanci Společenství, kteří si výlučně z důvodů výkonu svých funkcí ve službách Společenství zřizují bydliště na území členského státu jiného, než jehož jsou daňovými rezidenty, je pro účely vybírání daní z příjmu, z majetku a dědické daně a dodržování smluv o zamezení dvojího zdanění, uzavřených mezi členskými zeměmi Společenství, zacházeno jak ve státě, v němž pobývají, tak ve státě, jehož jsou daňovými rezidenty, tak, jako by si zachovali své původní bydliště v posledně jmenovaném státě, je-li tento stát členem Společenství. Toto ustanovení se vztahuje rovněž na manžela nebo manželku, pokud nevykonává vlastní profesionální činnost, a na děti vyživované osobami uvedenými v tomto článku a v jejich péči.Movitý majetek ve vlastnictví osob uvedených v předchozím pododstavci, který se nachází


text: na území státu pobytu, je osvobozen od dědické daně v tomto státě; pro stanovení této daně je tento majetek posuzován, jako by se nacházel ve státě, jehož jsou tyto osoby daňovými rezidenty, s výhradou práv třetích zemí a případného použití ustanovení mezinárodních smluv o zamezení dvojího zdanění.Při použití ustanovení tohoto článku se nepřihlíží k bydlišti získanému výlučně k výkonu funkcí ve službách jiných mezinárodních organizací.Článek 15Rada na návrh Komise jednomyslně rozhoduje o stanovení systému sociálních dávek příslušejících úředníkům a jiným zaměstnancům Společenství.Článek 16Rada na návrh Komise a po konzultaci s ostatními zúčastněnými orgány určí kategorie úředníků a jiných zaměstnanců Společenství, na které se použijí všechna nebo některá ustanovení článku 12, čl. 13 druhého pododstavce a článku 14.Jména, funkce a adresy úředníků a jiných zaměstnanců zařazených do jednotlivých kategorií jsou pravidelně sdělovány vládám členských států.KAPITOLA VIVÝSADY A IMUNITY ZASTOUPENÍ TŘETÍCH ZEMÍ POVĚŘENÝCH U EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍČlánek 17Členský stát, na jehož území se nachází sídlo Společenství, přiznává zastoupením třetích zemí pověřeným u Společenství obvyklé diplomatické imunity a výsady.KAPITOLA VIIOBECNÁ USTANOVENÍČlánek 18Výsady, imunity a výhody jsou přiznávány úředníkům a jiným zaměstnancům Společenství výhradně v zájmu Společenství.Každý orgán Společenství je povinen zbavit úředníka nebo jiného zaměstnance imunity ve všech případech, kdy podle jeho názoru zrušení této imunity není v rozporu se zájmy Společenství.Článek 19Při uplatňování tohoto protokolu jednají orgány Společenství ve vzájemné shodě s odpovědnými úřady příslušných členských států.Článek 20Články 12 až 15 a Článek 18 se vztahují na členy Komise.Článek 21Články 12 až 15 a Článek 18 se vztahují na soudce, generální advokáty, tajemníka a pomocné zpravodaje při Soudním dvoru; články 3 protokolů o statutu Soudního dvora týkajících se vynětí z pravomoci soudů soudců a generálních advokátů tím nejsou dotčeny.Článek 22Tento protokol se vztahuje rovněž na Evropskou investiční banku, na členy jejích orgánů, její zaměstnance a zástupce členských států, kteří se účastní její činnosti; ustanovení protokolu o statutu této banky tím nejsou dotčena.Evropská investiční banka je rovněž osvobozena od veškerých daní a obdobných poplatků v souvislosti se zvýšením svého základního kapitálu a od různých formalit, které jsou s tím spojeny ve státě, na jehož území se nachází její sídlo. Rovněž její rozpuštění či likvidace nepodléhá poplatkům. Kromě toho činnost banky a jejích orgánů vykonávaná na základě statutu nepodléhá dani z obratu.Článek 23Tento protokol se rovněž vztahuje na Evropskou centrální banku, na členy jejích orgánů a na její zaměstnance, aniž jsou dotčena ustanovení Protokolu o statutu Evropského systému centrálních bank a Evropské centrální banky.Evropská centrální banka je rovněž osvobozena od veškerých daní a jiných poplatků v souvislosti se zvýšením jejího základního kapitálu a veškerých formalit, které s tím jsou spojeny ve státě, v němž má sídlo. Činnost ECB a jejích orgánů vykonávaná v souladu se statutem Evropského systému centrálních bank a Evropské centrální banky nepodléhá dani z obratu.Výše uvedená ustanovení se vztahují rovněž na Evropský měnový institut. Jeho rozpuštění nebo jeho likvidace nepodléhají žádnému poplatku.NA DŮKAZ ČEHOŽ připojili níže podepsaní zplnomocnění zástupci k tomuto protokolu své podpisy.V Bruselu dne osmého dubna tisíc devět set šedesát pět.--------------------------------------------------20041026Dodatek k Příloze IIIPostup pro provádění protokolu o výsadách a

type: contracts

jurisdiction: EU


text: imunitách ve Švýcarsku1. Rozšíření uplatňování na ŠvýcarskoKaždý odkaz na členské státy v Protokolu o výsadách a imunitách Evropských společenství (dále jen "protokol") se rovněž chápe jako odkaz na Švýcarsko, pokud následující ustanovení nestanoví jinak.2. Osvobození agentury od nepřímých daní (včetně DPH)Zboží a služby vyvážené ze Švýcarska nepodléhají švýcarské dani z přidané hodnoty (DPH). Pokud se jedná o zboží a služby dodané agentuře ve Švýcarsku pro její úřední potřeby, uplatní se osvobození od DPH v souladu s článkem 3 protokolu, a to navrácením daně. Osvobození od DPH lze uplatnit, pokud skutečná nákupní cena zboží a poskytnutých služeb, která je uvedena na faktuře nebo na rovnocenném dokladu, činí nejméně 100 švýcarských franků (včetně daně).Navrácení DPH lze uplatňovat na základě předložení příslušných švýcarských formulářů, hlavnímu oddělení pro DPH Federálního daňového úřadu. Žádosti jsou v zásadě vyřízeny do tří měsíců od podání žádosti o navrácení daně, ke které jsou přiloženy nezbytné doklady.3. Postup pro provádění pravidel týkajících se zaměstnanců agenturyPokud se jedná o čl. 13 druhý pododstavec protokolu, osvobozuje Švýcarsko na základě zásad svého vnitrostátního práva úředníky a ostatní zaměstnance agentury podle článku 2 nařízení Rady (Euratom, ESUO, EHS) č. 549/69 ze dne 25. března 1969 (Úř. věst. L 74, 27. 3. 1969, s. 1) od federálních, kantonálních a obecních daní z platů, mezd a požitků, které jim poskytuje Společenství a které podléhají dani v jeho prospěch.Pro účely článku 14 protokolu se Švýcarsko nepovažuje za členský stát podle výše uvedeného bodu 1.Úředníci a ostatní zaměstnanci agentury, jakož i jejich rodinní příslušníci, na které se vztahuje systém sociálního pojištění pro úředníky a ostatní zaměstnance Společenství, nejsou povinni se účastnit švýcarského systému sociálního pojištění.Soudní dvůr Evropských společenství bude mít výhradní pravomoc rozhodovat ve všech otázkách týkajících se vztahů mezi agenturou nebo Komisí a jejími zaměstnanci, pokud jde o používání nařízení Rady (ESUO/ES/Euratom) č. 259/68 ze dne 29. února 1968 (Úř. věst. L 56, 4.3.1968, s. 1) a ostatních právních předpisů Společenství o pracovních podmínkách.--------------------------------------------------20041026PŘÍLOHA IVFinanční kontrola Švýcarských účastníků činností Evropské agentury pro životní prostředí a sítě EIONETČlánek 1Přímá komunikaceAgentura a Komise komunikují přímo se všemi osobami nebo subjekty usazenými ve Švýcarsku, které se účastní činností agentury nebo sítě EIONET, a to buď jako smluvní partneři, kteří se účastní programu agentury, osoby, které obdržely platbu z rozpočtu agentury nebo Společenství, nebo jako subdodavatelé. Tyto osoby mohou poskytnout přímo Komisi nebo agentuře všechny příslušné informace a podklady, které jsou povinny předávat podle nástrojů uvedených v této dohodě, uzavřených smluv nebo dohod a rozhodnutí přijatých na jejich základě.Článek 2Audity1. V souladu s nařízením Rady (ES, Euratom) č. 1605/2002 ze dne 25. června 2002 a finančním nařízením, které přijala správní rada agentury dne 26. března 2003, v souladu s nařízením Komise (ES, Euratom) č. 2343/2002 ze dne 23. prosince 2002 a ostatními nástroji uvedenými v této dohodě mohou smlouvy a dohody uzavřené, jakož i rozhodnutí přijatá s příjemci usazenými ve Švýcarsku stanovit, že úředníci agentury a Komise nebo jiné osoby zmocněné agenturou nebo Komisí mohou u příjemců a jejich subdodavatelů kdykoli provádět vědecké, finanční, technologické nebo jiné audity.2. Úředníci agentury


text: a Komise a jiné osoby zmocněné agenturou a Komisí mají náležitý přístup na místa, k pracím a dokladům a ke všem nezbytným informacím, včetně informací v elektronické podobě, pro účely auditů. Toto právo na přístup se výslovně stanoví ve smlouvách a dohodách uzavřených k provedení nástrojů uvedených v této dohodě.3. Účetní dvůr Evropských společenství má stejná práva jako Komise.4. Audity lze provádět do pěti let po uplynutí této dohody nebo za podmínek stanovených v uzavřených smlouvách nebo dohodách a v přijatých rozhodnutích.5. Švýcarský Federální účetní kontrolní úřad je o auditech prováděných na švýcarském území předem informován. Předání této informace není právní podmínkou pro provádění těchto auditů.Článek 3Kontroly na místě1. V rámci této dohody je Komise (OLAF) oprávněna provádět kontroly a ověření na místě na švýcarském území za podmínek a způsoby stanovenými v nařízení Rady (ES, Euratom) č. 2185/96 ze dne 11. listopadu 1996.2. Kontroly a ověření na místě připravuje a provádí Komise v úzké spolupráci se švýcarským Federálním účetním kontrolním úřadem nebo s jinými příslušnými švýcarskými orgány určenými švýcarským Federálním účetním kontrolním úřadem, které jsou včas informovány o předmětu, účelu a právním základě kontrol a ověření, aby mohly poskytnout veškerou nezbytnou pomoc. Za tímto účelem se mohou úředníci příslušných švýcarských orgánů účastnit kontrol a ověření na místě.3. Pokud si to dotčené švýcarské orgány přejí, provádějí kontroly a ověření na místě společně s Komisí.4. Pokud se účastníci programu brání kontrole nebo ověření na místě, poskytnou švýcarské orgány v souladu s vnitrostátními předpisy inspektorům Komise nezbytnou pomoc, aby jim kontrolu nebo ověření na místě umožnily provést.5. Komise co nejdříve sdělí švýcarskému Federálnímu účetnímu kontrolnímu úřadu veškeré zjištěné nebo domnělé nedostatky, o kterých se dozví během kontroly nebo ověření na místě. Komise je v každém případě povinna informovat výše uvedený orgán o výsledku těchto kontrol a ověření.Článek 4Informace a konzultace1. Pro účely řádného provádění této přílohy si příslušné švýcarské orgány a orgány Společenství vyměňují informace a na žádost jedné ze stran pořádají konzultace.2. Příslušné švýcarské orgány uvědomí neprodleně agenturu a Komisi o každém zjištěném nebo domnělém nedostatku, o kterém se dozvědí, týkajícím se uzavírání a provádění smluv uzavřených na základě nástrojů uvedených v této dohodě.Článek 5DůvěrnostNa informace sdělené nebo získané v jakékoli podobě podle této přílohy se vztahuje služební tajemství a jsou chráněny stejným způsobem, jakým jsou obdobné informace chráněny švýcarským právem a obdobnými předpisy platnými pro orgány Společenství. Tyto informace smějí být sdělovány pouze osobám, které jsou v orgánech Společenství, v členských státech nebo ve Švýcarsku oprávněny ze své funkce se s nimi seznamovat, a smějí být používány pouze k zajištění účinné ochrany finančních zájmů smluvních stran.Článek 6Správní opatření a sankceAniž je dotčeno použití švýcarského trestního práva, může agentura nebo Komise uložit správní opatření a sankce v souladu s nařízením Rady (ES, Euratom) č. 1605/2002, nařízením Komise (ES, Euratom) č. 2342/2002 a nařízením Rady (ES, Euratom) č. 2988/95 ze dne 18. prosince 1995 o ochraně finančních zájmů Evropských společenství.Článek 7Náhrada a vykonatelnostRozhodnutí přijatá agenturou nebo Komisí v oblasti působnosti této dohody, která ukládají finanční závazky jiným osobám než státům, jsou vykonatelná ve


text:
 Důležité právní upozornění
 |
 22000D1123(09)
 Úřední věstník L 296 , 23/11/2000 S. 0044 - 0044
 Rozhodnutí Smíšeného výboru EHPč. 84/1999ze dne 25. června 1999,kterým se mění příloha XI (Telekomunikační služby) Dohody o EHPSMÍŠENÝ VÝBOR EHP,s ohledem na Dohodu o Evropském hospodářském prostoru ve znění Protokolu o úpravě Dohody o Evropském hospodářském prostoru (dále jen "Dohoda"), a zejména s ohledem na článek 98 této dohody,vzhledem k těmto důvodům:(1) Příloha XI Dohody byla změněna rozhodnutím Smíšeného výboru EHP č. 37/199 ze dne 30. března 1999 [1].(2) Směrnice Evropského parlamentu a Rady 97/66/ES ze dne 15. prosince 1997 o zpracování osobních údajů a ochraně soukromí v odvětví telekomunikací [2] by měla být začleněna do Dohody,ROZHODL TAKTO:Článek 1V příloze XI Dohody se za bod 5e (směrnice Evropského parlamentu a Rady 95/46/ES) doplňuje nový bod, který zní:"5f. 397 L 0066: Směrnice Evropského parlamentu a Rady 97/66/ES ze dne 15. prosince 1997 o zpracování osobních údajů a ochraně soukromí v odvětví telekomunikací (Úř. věst. L 24, 30.1.1998, s. 1)."Článek 2Znění směrnice 97/66/ES v islandském a norském jazyce, která tvoří přílohu odpovídajících jazykových verzí tohoto rozhodnutí, jsou platná.Článek 3Toto rozhodnutí vstupuje v platnost dnem 26. června 1999 za předpokladu, že Smíšenému výboru EHP jsou učiněna veškerá oznámení podle čl. 103 odst. 1 Dohody.Článek 4Toto rozhodnutí bude zveřejněno v oddíle EHP a v dodatku EHP Úředního věstníku Evropských společenství.V Bruselu dne 25. června 1999.Za Smíšený výbor EHPpředsedaF. Barbaso[1] Úř. věst. L 266, 19.10.2000.[2] Úř. věst. L 24, 30.1.1998, s. 1.--------------------------------------------------


text:
 Důležité právní upozornění
 |
 22004D0058
 Rozhodnutí Smíšeného výboru EHP č. 58/2004 ze dne 23. dubna 2004 doplňující protokol 31 k Dohodě o EHP – rozhodnutí Evropského parlamentu a Rady 1151/2003/ES (víceletý akční plán Společenství na podporu bezpečného užívání internetu)
 Úřední věstník L 277 , 26/08/2004 S. 0029 - 0029
 Rozhodnutí Smíšeného výboru EHPč. 58/2004ze dne 23. dubna 2004,kterým se mění Protokol 31 k Dohodě o EHP o spolupráci v některých oblastech mimo čtyři svobodySMÍŠENÝ VÝBOR EHP,s ohledem na Dohodu o Evropském hospodářském prostoru ve znění Protokolu o úpravě Dohody o Evropském hospodářském prostoru (dále jen "Dohoda"), a zejména s ohledem na články 86 a 98 této dohody,vzhledem k těmto důvodům:(1) Protokol 31 k Dohodě byl změněn rozhodnutím Smíšeného výboru EHP č. 87/2001 ze dne 19. června 2001 [1].(2) Je vhodné rozšířit spolupráci smluvních stran Dohody, aby zahrnovala rozhodnutí Evropského parlamentu a Rady č. 1151/2003/ES ze dne 16. června 2003, kterým se mění rozhodnutí č. 276/1999/ES, kterým se přijímá víceletý akční plán Společenství na podporu bezpečného používání internetu prostřednictvím boje s nedovolenými a škodlivými materiály v globálních sítích [2].(3) Protokol 31 k Dohodě by proto měl být změněn tak, aby umožňoval tuto rozšířenou spolupráci od 1. ledna 2004,ROZHODL TAKTO:Článek 1V čl. 2 odst. 5 sedmé odrážce (rozhodnutí Evropského parlamentu a Rady č. 76/1999/ES) protokolu 31 k Dohodě se doplňují slova:"ve znění:32003 D 1151: rozhodnutí Evropského parlamentu a Rady č. 1151/2003/ES ze dne 16. června 2003 (Úř. věst. L 162, 1.7.2003, s. 1)."Článek 2Toto rozhodnutí vstupuje v platnost prvním dnem poté, co je Smíšenému výboru EHP učiněno poslední oznámení podle čl. 103 odst. 1 Dohody [3].Použije se ode dne 1. ledna 2004.Článek 3Toto rozhodnutí bude zveřejněno v oddíle EHP a v dodatku EHP Úředního věstníku Evropských společenství.V Bruselu dne 23. dubna 2004.Za Smíšený výbor EHPpředsedaP. Westerlund[1] Úř. věst. L 238, 6.9.2001, s. 41.[2] Úř. věst. L 162, 1.7.2003, s. 1.[3] Nebyly oznámeny žádné ústavní požadavky.--------------------------------------------------


text:
 12.6.2008
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 L 154/28
 ROZHODNUTÍ SMÍŠENÉHO VÝBORU EHP
 č. 14/2008
 ze dne 1. února 2008,
 kterým se mění příloha XX (Životní prostředí) Dohody o EHP
 SMÍŠENÝ VÝBOR EHP,
 s ohledem na Dohodu o Evropském hospodářském prostoru, ve znění Protokolu o úpravě Dohody o Evropském hospodářském prostoru (dále jen „Dohoda“), a zejména na článek 98 této dohody,
 vzhledem k těmto důvodům:
 (1)
 Příloha XX Dohody byla změněna rozhodnutím Smíšeného výboru EHP č. 169/2007 ze dne 7. prosince 2007 (1).
 (2)
 Rozhodnutí Komise 2007/457/ES ze dne 21. června 2007, kterým se mění rozhodnutí 2001/689/ES, 2002/739/ES, 2002/740/ES, 2002/741/ES a 2002/747/ES, aby se prodloužila platnost ekologických kritérií pro udělení ekoznačky Společenství některým výrobkům (2), by mělo být začleněno do Dohody.
 (3)
 Rozhodnutí Komise 2007/506/ES ze dne 21. června 2007, kterým se stanoví ekologická kritéria pro udělování ekoznačky Společenství mýdlům, šamponům a vlasovým kondicionérům (3), by mělo být začleněno do Dohody,
 ROZHODL TAKTO:
 Článek 1
 Příloha XX Dohody se mění takto:
 1)
 V bodech 2c (rozhodnutí Komise 2001/689/ES) a 2o (rozhodnutí Komise 2002/747/ES) se doplňuje nová odrážka, která zní:
 „—
 32007 D 0457: rozhodnutí Komise 2007/457/ES ze dne 21. června 2007 (Úř. věst. L 173, 3.7.2007, s. 29).“
 2)
 Do bodů 2v (rozhodnutí Komise 2002/739/ES), 2w (rozhodnutí Komise 2002/740/ES) a 2x (rozhodnutí Komise 2002/741/ES) se doplňuje nový text, který zní:
 „, ve znění:
 —
 32007 D 0457: rozhodnutí Komise 2007/457/ES ze dne 21. června 2007 (Úř. věst. L 173, 3.7.2007, s. 29).“
 3)
 Za bod 2x (rozhodnutí Komise 2002/741/ES) se doplňuje nový bod, který zní:
 „2y.
 32007 D 0506: rozhodnutí Komise 2007/506/ES ze dne 21. června 2007, kterým se stanoví ekologická kritéria pro udělování ekoznačky Společenství mýdlům, šamponům a vlasovým kondicionérům (Úř. věst. L 186, 18.7.2007, s. 36).“
 Článek 2
 Znění rozhodnutí 2007/457/ES a 2007/506/ES v islandském a norském jazyce, která mají být zveřejněna v dodatku EHP Úředního věstníku Evropské unie, jsou platná.
 Článek 3
 Toto rozhodnutí vstupuje v platnost dnem 2. února 2008 za předpokladu, že Smíšenému výboru EHP jsou učiněna veškerá oznámení podle čl. 103 odst. 1 Dohody (4).
 Článek 4
 Toto rozhodnutí bude zveřejněno v oddíle EHP a v dodatku EHP Úředního věstníku Evropské unie.
 V Bruselu dne 1. února 2008.
 Za Smíšený výbor EHP
 předseda
 Alan SEATTER
 (1) Úř. věst. L 124, 8.5.2008, s. 37.
 (2) Úř. věst. L 173, 3.7.2007, s. 29.
 (3) Úř. věst. L 186, 18.7.2007, s. 36.
 (4) Nebyly oznámeny žádné ústavní požadavky.


text:
 21.8.2008
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 L 223/45
 ROZHODNUTÍ SMÍŠENÉHO VÝBORU EHP
 č. 49/2008
 ze dne 25. dubna 2008,
 kterým se mění příloha II (Technické předpisy, normy, zkoušení a certifikace) Dohody o EHP
 SMÍŠENÝ VÝBOR EHP,
 s ohledem na Dohodu o Evropském hospodářském prostoru, ve znění Protokolu o úpravě Dohody o Evropském hospodářském prostoru (dále jen „Dohoda“), a zejména na článek 98 této dohody,
 vzhledem k těmto důvodům:
 (1)
 Příloha II Dohody byla změněna rozhodnutím Smíšeného výboru EHP č. 157/2007 ze dne 7. prosince 2007 (1).
 (2)
 Směrnice Komise 2007/53/ES ze dne 29. srpna 2007, kterou se mění směrnice Rady 76/768/EHS o kosmetických prostředcích za účelem přizpůsobení přílohy III uvedené směrnice technickému pokroku (2), opraveno v Úř. věst. L 22, 25.1.2008, s. 21, by měla být začleněna do Dohody.
 (3)
 Směrnice Komise 2007/54/ES ze dne 29. srpna 2007, kterou se mění směrnice Rady 76/768/EHS o kosmetických prostředcích za účelem přizpůsobení příloh II a III uvedené směrnice technickému pokroku (3), opraveno v Úř. věst. L 258, 4.10.2007, s. 44, by měla být začleněna do Dohody,
 ROZHODL TAKTO:
 Článek 1
 V bodě 1 (směrnice Rady 76/768/EHS) kapitoly XVI přílohy II Dohody se doplňují nové odrážky, které znějí:
 „—
 32007 L 0053: směrnice Komise 2007/53/ES ze dne 29. srpna 2007 (Úř. věst. L 226, 30.8.2007, s. 19), opraveno v Úř. věst. L 22, 25.1.2008, s. 21,
 —
 32007 L 0054: směrnice Komise 2007/54/ES ze dne 29. srpna 2007 (Úř. věst. L 226, 30.8.2007, s. 21), opraveno v Úř. věst. L 258, 4.10.2007, s. 44.“
 Článek 2
 Znění směrnic 2007/53/ES a 2007/54/ES v islandském a norském jazyce, která mají být zveřejněna v dodatku EHP Úředního věstníku Evropské unie, jsou platná.
 Článek 3
 Toto rozhodnutí vstupuje v platnost dnem 26. dubna 2008 za předpokladu, že Smíšenému výboru EHP jsou učiněna veškerá oznámení podle čl. 103 odst. 1 Dohody (4).
 Článek 4
 Toto rozhodnutí bude zveřejněno v oddílu EHP a v dodatku EHP Úředního věstníku Evropské unie.
 V Bruselu dne 25. dubna 2008.
 Za Smíšený výbor EHP
 předseda
 Alan SEATTER
 (1) Úř. věst. L 124, 8.5.2008, s. 19.
 (2) Úř. věst. L 226, 30.8.2007, s. 19.
 (3) Úř. věst. L 226, 30.8.2007, s. 21.
 (4) Nebyly oznámeny žádné ústavní požadavky.


text:
 26.11.2021
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 L 423/1
 Pouze původní texty EHK/OSN mají podle mezinárodního veřejného práva právní účinek. Je zapotřebí ověřit si status a datum vstupu tohoto předpisu v platnost v nejnovější verzi dokumentu EHK OSN o statusu TRANS/WP.29/343/, který je k dispozici na internetové adrese: http://www.unece.org/trans/main/wp29/wp29wgs/wp29gen/wp29fdocstts.html
 Předpis OSN č. 154 – Jednotná ustanovení pro schvalování lehkých osobních a užitkových vozidel z hlediska normovaných emisí, emisí oxidu uhličitého a spotřeby paliva a/nebo měření spotřeby elektrické energie a akčního dosahu na elektřinu (WLTP) [2021/2039]
 Zahrnuje veškerá platná znění až po:
 Doplněk 1 k původnímu znění předpisu – Datum vstupu v platnost: 30. září 2021
 Tento dokument slouží výhradně jako dokumentační nástroj. Rozhodná a právně závazná znění jsou:
 ECE/TRANS/WP.29/2020/77
 ECE/TRANS/WP.29/2020/92 a
 ECE/TRANS/WP.29/2021/56
 OBSAH
 1.
 Oblast působnosti
 2.
 Zkratky
 3.
 Definice
 4.
 Žádost o schválení
 5.
 Schválení
 6.
 Specifikace a zkoušky
 7.
 Změna a rozšíření schválení typu
 8.
 Shodnost výroby
 9.
 Postihy za neshodnost výroby
 10.
 Definitivní ukončení výroby
 11.
 Zvláštní ustanovení
 12.
 Přechodná ustanovení
 13.
 Názvy a adresy technických zkušeben odpovědných za provádění schvalovacích zkoušek a názvy a adresy schvalovacích orgánů
 DODATEK
 1.
 Ověření zkoušky shodnosti výroby typu 1 pro zvláštní typy vozidel
 2.
 Ověření shodnosti výroby v případě zkoušky typu 1 – statistická metoda
 3.
 Postup záběhové zkoušky ke stanovení faktorů záběhu
 4.
 Shodnost výroby v případě zkoušky typu 4
 5.
 Zařízení na palubě vozidla k monitorování spotřeby paliva a/nebo elektrické energie
 6.
 Požadavky na vozidla, která v systému následného zpracování výfukových plynů používají činidlo
 PŘÍLOHY
 PŘÍLOHY ČÁST A
 A1
 Charakteristika motoru a vozidla a informace o průběhu zkoušek
 Dodatek
 1.
 Protokol o zkoušce WLTP
 2.
 Protokol o zkoušce jízdního zatížení podle WLTP
 3.
 Záznamový arch zkoušky WLTP
 4.
 Protokol o zkoušce emisí způsobených vypařováním
 A2
 Sdělení
 A3
 Uspořádání značky schválení
 PŘÍLOHY ČÁST B
 B1
 Celosvětově harmonizované zkušební cykly pro lehká vozidla (WLTC – Worldwide light-duty test cycles)
 B2
 Volba rychlostního stupně a určení bodu řazení rychlostního stupně pro vozidla s manuální převodovkou
 B3
 Specifikace referenčních paliv
 B4
 Jízdní zatížení a nastavení dynamometru
 B5
 Zkušební přístroje a kalibrace
 B6
 Postupy a podmínky zkoušek typu 1
 Dodatek
 1.
 Postup zkoušky emisí u všech vozidel vybavených periodicky se regenerujícími systémy
 2.
 Zkušební postup pro monitorování dobíjecího systému pro uchovávání elektrické energie
 3.
 Výpočet poměru obsahu energie v plynu pro plynná paliva (LPG a NG/biomethan)
 B6a
 Zkouška korekce teploty okolí pro účely určení emisí CO2 za teplotních podmínek reprezentativních pro daný region (pouze úroveň 1A)
 B6b
 Korekce výsledků CO2 na základě cílové rychlosti a vzdálenosti (pouze úroveň 1A)
 B7
 Výpočty
 B8
 Výhradně elektrická vozidla, hybridní elektrická vozidla a hybridní vozidla s palivovými články na stlačený vodík
 Dodatek
 1.
 Profil stavu nabití systému REESS
 2.
 Korekční postup založený na změně energie systému REESS
 3.
 Stanovení proudu systému REESS a napětí systému REESS u vozidel NOVC-HEV, OVC-HEV, OVC-FCHV, PEV a NOVC-FCHV
 4.
 Stabilizace, odstavení a podmínky nabíjení systému REESS u vozidel PEV, OVC-HEV a OVC-FCHV
 5.
 Faktory použití (UF) pro vozidla OVC-HEV a OVC-FCHV
 6.
 Volba řidičem volitelného režimu
 7.
 Měření spotřeby paliva u


text:
hybridních vozidel s palivovými články na stlačený vodík
 8.
 Výpočet dodatečných hodnot spotřeby elektrické energie u vozidel PEV a OVC-HEV požadovaných pro kontrolu shodnosti výroby
 B9
 Určení rovnocennosti metody (pouze úroveň 1A)
 PŘÍLOHY ČÁST C
 C1
 [Vyhrazeno]
 C2
 [Vyhrazeno]
 C3
 Zkouška typu 4 – Emise způsobené vypařováním
 C4
 Zkouška typu 5 – Životnost
 Dodatek
 1.
 Standardní cyklus na zkušebním stavu (SBC) (pouze úroveň 1A)
 2.
 Standardní cyklus na zkušebním stavu pro vznětové motory (SDBC) (pouze úroveň 1A)
 3.
 Standardní jízdní cyklus na silnici (SRC)
 3b
 Cykly nájezdu kilometrů (pouze úroveň 1B)
 4.
 Zvláštní požadavky pro hybridní vozidla
 C5
 Palubní diagnostický systém (OBD) pro motorová vozidla
 Dodatek
 1.
 Funkční aspekty palubních diagnostických systémů (OBD)
 ÚVOD
 Záměrem tohoto předpisu je stanovit jednotná ustanovení pro schvalování motorových vozidel, pokud jde o emise lehkých vozidel, na základě nového celosvětově harmonizovaného zkušebního postupu pro lehká vozidla (WLTP), uvedeného v celosvětovém technickém předpisu OSN č. 15, a aktualizovaného zkušebního postupu zkoušky emisí způsobených vypařováním (zkouška typu 4), který byl rozpracován v celosvětovém technickém předpisu OSN č. 19. To umožní smluvním stranám vydávat a přijímat schválení na základě těchto nových zkoušek schválení typu.
 Zkouška typu 1 WLTP nahrazuje stávající zkoušku typu 1 podle předpisu OSN č. 83 i předpisu OSN č. 101, zatímco aktualizovaný postup zkoušky emisí způsobených vypařováním (zkoušky typu 4) nahrazuje současný postup podle předpisu OSN č. 83.
 Kromě toho tento nový předpis obsahuje aktualizaci zkoušky typu 5 pro ověření životnosti zařízení k regulaci znečišťujících látek a aktualizované požadavky na palubní diagnostický systém (OBD). Účelem těchto aktualizací je zohlednit změny v nové zkoušce typu 1 WLTP oproti předchozí zkoušce typu 1 založené na NEDC.
 Série 00 tohoto předpisu zahrnuje dva soubory požadavků, které jsou označovány jako úrovně 1A a 1B. Úroveň 1A je založena na čtyřfázovém zkušebním cyklu (fáze s rychlostí nízkou, střední, vysokou a mimořádně vysokou), zatímco úroveň 1B je založena na třífázovém zkušebním cyklu (fáze s rychlostí nízkou, střední a vysokou), přičemž pro tyto různé úrovně platí různé mezní hodnoty typu 1. Převážná část textu tohoto předpisu se vztahuje jak na úroveň 1A, tak na úroveň 1B. Pokud jsou požadavky specifické buď pro úroveň 1A, nebo pro úroveň 1B, jsou příslušné oddíly odpovídajícím způsobem označeny. Tato série změn se týká regionálních požadavků a nevyžaduje vzájemné uznávání jinými smluvními stranami.
 Série 01 tohoto předpisu popisuje harmonizovaný postup, který zahrnuje nejpřísnější postupy / mezní hodnoty, které jsou předmětem úplného vzájemného uznávání. Schválení typu podle série 01 proto přijímají všechny smluvní strany, které přijaly tento předpis.
 1. OBLAST PŮSOBNOSTI
 Tento předpis stanoví požadavky pro dvě úrovně schválení. Jedna úroveň vyžaduje zkoušení za použití čtyřfázového cyklu WLTC (fáze s rychlostí nízkou, střední, vysokou a mimořádně vysokou, jak jsou definovány v příloze B1) – ta se nazývá úroveň 1A. Druhá úroveň vyžaduje zkoušení za použití třífázového cyklu WLTC (fáze s rychlostí nízkou, střední a vysokou, jak jsou definovány v příloze B1) – ta se nazývá úroveň 1B.
 Pokud se požadavky tohoto předpisu vztahují pouze na úroveň 1A, nebo pouze na úroveň 1B, jsou v textu předpisu uvedena slova


text:
„pouze úroveň 1A“ nebo „pouze úroveň 1B“, která označují začátek požadavků specifických pro danou úroveň.
 1.1 Rozsah působnosti pro úroveň 1A
 Tento předpis se vztahuje na schvalování typu vozidel kategorií M1, M2, N1 a N2 s referenční hmotností nepřevyšující 2 610 kg, pokud jde o zkoušku typu 1 WLTP pro emise plynných sloučenin, částice, počet částic a emise oxidu uhličitého a spotřebu paliva a/nebo měření spotřeby elektrické energie a akčního dosahu na elektřinu a o zkoušku typu 4 týkající se emisí způsobených vypařováním.
 Kromě toho tento předpis stanovuje pravidla pro ověřování životnosti zařízení k regulaci znečišťujících látek a palubních diagnostických systémů (OBD).
 Na žádost výrobce lze schválení typu udělené podle tohoto předpisu pro výše uvedená vozidla rozšířit i na vozidla kategorií M1, M2, N1 a N2, jejichž referenční hmotnost nepřesahuje 2 840 kg a která splňují podmínky stanovené tímto předpisem.
 1.2 Rozsah působnosti pro úroveň 1B
 Tento předpis se vztahuje na schvalování typu vozidel kategorií M2 a N1 s maximální technicky přípustnou hmotností naloženého vozidla nepřevyšující 3 500 kg a na všechna vozidla kategorie M1, pokud jde o zkoušku typu 1 WLTP pro emise plynných sloučenin, částice a emise oxidu uhličitého a palivovou účinnost a/nebo měření spotřeby elektrické energie a akčního dosahu na elektřinu a o zkoušku typu 4 týkající se emisí způsobených vypařováním.
 Kromě toho tento předpis stanovuje pravidla pro ověřování životnosti zařízení k regulaci znečišťujících látek a palubních diagnostických systémů (OBD).
 Vozidla OVC-FCHV do oblasti působnosti úrovně 1B tohoto předpisu nespadají.
 2. ZKRATKY
 2.1 Obecné zkratky
 AC
 Střídavý proud (Alternating current)
 APF
 Přidělený koeficient propustnosti (Assigned permeability factor)
 BWC
 Pracovní kapacita pro butan (Butane working capacity)
 CFD
 Výpočetní dynamika kapalin (Computational fluid dynamics)
 CFV
 Venturiho trubice s kritickým prouděním (Critical flow venturi)
 CFO
 Clona s kritickým prouděním (Critical flow orifice)
 CLA
 Chemiluminiscenční analyzátor (Chemiluminescent analyser)
 CVS
 Zařízení pro odběr vzorků s konstantním objemem (Constant volume sampler)
 DC
 Stejnosměrný proud (Direct current)
 EAF
 Suma ethanolu, acetaldehydu a formaldehydu
 ECD
 Detektor elektronového záchytu (Electron capture detector)
 ET
 Odpařovací trubka (Evaporation tube)
 Extra High2
 Fáze cyklu WLTC s mimořádně vysokou rychlostí třídy 2
 Extra High3
 Fáze cyklu WLTC s mimořádně vysokou rychlostí třídy 3
 FCHV
 Hybridní vozidlo s palivovými články (Fuel cell hybrid vehicle)
 FID
 Plamenoionizační detektor (Flame ionization detector)
 FSD
 Plná výchylka (Full scale deflection)
 GC
 Plynový chromatograf (Gas chromatograph)
 GFV
 Vozidlo na plyn (Gas Fuelled Vehicle)
 HEPA
 Vysoce účinný filtr pro odlučování pevných částic ze vzduchu (High efficiency particulate air (filter))
 HFID
 Vyhřívaný plamenoionizační detektor (Heated flame ionization detector)
 High2
 Fáze cyklu WLTC s vysokou rychlostí třídy 2
 High3a
 Fáze cyklu WLTC s vysokou rychlostí třídy 3a
 High3b
 Fáze cyklu WLTC s vysokou rychlostí třídy 3b
 ICE
 Spalovací motor (Internal combustion engine)
 LoD
 Mez detekce (Limit of detection)
 LoQ
 Mez kvantifikace (Limit of quantification)
 Low1
 Fáze cyklu WLTC s nízkou rychlostí třídy 1
 Low2
 Fáze cyklu WLTC s nízkou rychlostí třídy 2
 Low3
 Fáze cyklu WLTC s nízkou rychlostí třídy 3
 Medium1
 Fáze cyklu WLTC se střední rychlostí třídy 1
 Medium2
 Fáze cyklu WLTC se střední rychlostí třídy 2


text:
Medium3a
 Fáze cyklu WLTC se střední rychlostí třídy 3a
 Medium3b
 Fáze cyklu WLTC se střední rychlostí třídy 3b
 LC
 Kapalinová chromatografie (Liquid chromatography)
 LPG
 Zkapalněný ropný plyn (Liquefied petroleum gas)
 NDIR
 Nedisperzní infračervená spektrometrie (analyzátor) (Non-dispersive infrared (analyser))
 NDUV
 Nedisperzní ultrafialová spektrometrie (Non-dispersive ultraviolet)
 NG/biomethan
 Zemní plyn / biomethan
 NMC
 Separátor uhlovodíků jiných než methan (Non-methane cutter)
 NOVC-FCHV
 Hybridní vozidlo s palivovými články s jiným než externím nabíjením (Not off-vehicle charging fuel cell hybrid vehicle)
 NOVC
 NOVC-HEV
 Jiné než externí nabíjení (Not off-vehicle charging)
 Hybridní elektrické vozidlo s jiným než externím nabíjením (Not off-vehicle charging hybrid electric vehicle)
 OBD
 Palubní diagnostický systém (On-board Diagnostics)
 OBFCM
 Palubní zařízení pro monitorování spotřeby paliva a/nebo energie (On-board fuel and/or energy consumption monitoring)
 OVC-FCHV
 Hybridní vozidlo s palivovými články s externím nabíjením (Off-vehicle charging fuel cell hybrid vehicle)
 OVC-HEV
 Hybridní elektrické vozidlo s externím nabíjením (Off-vehicle charging hybrid electric vehicle)
 Pa
 Hmotnost pevných částic zachycených filtrem pozadí (Particulate mass collected on the background filter)
 Pe
 Hmotnost pevných částic zachycených filtrem pro odběr částic (Particulate mass collected on the sample filter)
 PAO
 Polyalfaolefin
 PCF
 Předsazený separátor oddělující částice podle velikosti (Particle pre-classifier)
 PCRF
 Redukční faktor koncentrace částic (Particle concentration reduction factor)
 PDP
 Objemové dávkovací čerpadlo (Positive displacement pump)
 PER
 Akční dosah výhradně na elektřinu (Pure electric range)
 Procento FS
 Procento plného rozsahu (Per cent of full scale)
 PF
 Koeficient propustnosti (Permeability factor)
 PM
 Emise pevných částic (Particulate matter emissions)
 PN
 Počet emitovaných částic (Particle number emissions)
 PNC
 Počitadlo počtu částic (Particle number counter)
 PND1
 První zařízení k ředění počtu částic (First particle number dilution device)
 PND2
 Druhé zařízení k ředění počtu částic (Second particle number dilution device)
 PTS
 Systém přenosu částic (Particle transfer system)
 PTT
 Přenosová trubka částic (Particle transfer tube)
 QCL-IR
 Infračervený kvantový kaskádový laser (Infrared quantum cascade laser)
 RCDA
 Skutečný akční dosah v režimu nabíjení-vybíjení (Charge-depleting actual range)
 RCB
 Stav nabití REESS (REESS charge balance)
 REESS
 Dobíjecí systém pro uchovávání elektrické energie (Rechargeable electric energy storage system)
 RRC
 Koeficient valivého odporu (Rolling resistance coefficient)
 SHED
 Uzavřený objekt pro zkoušky emisí způsobených vypařováním (Sealed housing evaporative determination)
 SSV
 Venturiho trubice s podzvukovým prouděním (Subsonic venturi)
 UBE
 Využitelná energie baterie (REESS)
 USFM
 Ultrazvukový průtokoměr (Ultrasonic flow meter)
 VH
 Vysoká úroveň (Vehicle High)
 VL
 Nízká úroveň (Vehicle Low)
 VPR
 Separátor těkavých částic (Volatile particle remover)
 WLTC
 Celosvětově harmonizovaný zkušební cyklus pro lehká vozidla (Worldwide light-duty test cycle)
 2.2 Chemické značky a zkratky
 C1
 Uhlovodík ekvivalentní uhlíku 1
 CH4
 Methan
 C2H6
 Ethan
 C2H5OH
 Ethanol
 C3H8
 Propan
 CH3CHO
 Acetaldehyd
 CO
 Oxid uhelnatý
 CO2
 Oxid uhličitý
 DOP
 Dioktylftalát
 H2O
 Voda
 HCHO
 Formaldehyd
 NH3
 Amoniak
 NMHC
 Uhlovodíky jiné než methan
 NOx
 Oxidy dusíku
 NO
 Oxid dusnatý
 NO2
 Oxid dusičitý
 N2O
 Oxid dusný
 THC
 Celkové množství uhlovodíků
 3. DEFINICE
 Pro účely tohoto předpisu platí tyto definice:
 3.0.1
 „Typem vozidla z hlediska emisí“ se rozumí skupina vozidel, která:
 a)
 se neliší, pokud jde o kritéria zakládající „interpolační rodinu“, jak je definována v bodě 6.3.2;
 b)
 náležejí do jednoho „interpolačního rozpětí CO2“ ve smyslu bodu 2.3.2 přílohy B6;
 c)
 se neliší znaky, jež


text:
mají nezanedbatelný vliv na emise výfukových plynů, jako jsou mimo jiné následující:
 i)
 druhy a sled zařízení k regulaci znečišťujících látek (např. třícestný katalyzátor, oxidační katalyzátor, adsorbér NOx chudých směsí, selektivní katalytická redukce, katalyzátor NOx chudých směsí, filtr pevných částic nebo jejich kombinace v jediné jednotce);
 ii)
 recirkulace výfukových plynů (je na vozidle nebo není, interní/externí, chlazená/bez chlazení, nízkotlaká/vysokotlaká).
 3.0.2
 „Objemem motoru“ se rozumí:
 u vratných pístových motorů jmenovitý zdvihový objem;
 u motorů s rotačními písty (Wankelův motor) dvojnásobek jmenovitého zdvihového objemu spalovací komory na jeden píst.
 3.0.3
 „Zdvihovým objemem motoru“ se rozumí:
 u vratných pístových motorů jmenovitý zdvihový objem;
 u motorů s rotačními písty (Wankelův motor) jmenovitý zdvihový objem spalovací komory na jeden píst.
 3.0.4
 „Schválením vozidla“ se rozumí schválení typu vozidla s ohledem na rozsah působnosti tohoto předpisu.
 3.1 Zkušební zařízení
 3.1.1
 „Přesností“ se rozumí rozdíl mezi naměřenou hodnotou a referenční hodnotou, dohledatelnou podle vnitrostátní normy, který popisuje správnost výsledku. Viz obrázek 1.
 3.1.2
 „Kalibrací“ se rozumí proces nastavení odezvy měřicího systému, tak aby se jeho výstupní hodnoty shodovaly s referenčními signály v příslušném rozsahu.
 3.1.3
 „Kalibračním plynem“ se rozumí směs plynů používaná ke kalibrování analyzátorů plynu.
 3.1.4
 „Metodou dvojitého ředění“ se rozumí proces oddělení části zředěného průtoku výfukových plynů a jejího následného míšení s příslušným množstvím ředicího vzduchu před odběrným filtrem pevných částic.
 3.1.5
 „Systémem ředění plného toku výfukových plynů“ se rozumí nepřetržité ředění celkového toku výfukových plynů vozidla okolním vzduchem, a to regulovaným způsobem za použití zařízení pro odběr vzorků s konstantním objemem (CVS).
 3.1.6
 „Linearizací“ se rozumí použití různých koncentrací nebo materiálů ke stanovení matematického vztahu mezi koncentrací a odezvou systému.
 3.1.7
 „Údržbou většího rozsahu“ se rozumí úprava, oprava či nahrazení konstrukční části nebo modulu, které by mohly mít vliv na přesnost měření.
 3.1.8
 „Uhlovodíky jinými než methan“ (NMHC) se rozumí celkové množství uhlovodíků (THC) bez methanu (CH4).
 3.1.9
 „Precizností“ se rozumí míra, v jaké opakovaná měření za nezměněných podmínek vedou ke stejnému výsledku (obrázek 1), přičemž v tomto předpisu se tento pojem vztahuje vždy na jednu směrodatnou odchylku.
 3.1.10
 „Referenční hodnotou“ se rozumí hodnota dohledatelná podle vnitrostátní normy. Viz obrázek 1.
 3.1.11
 „Požadovanou hodnotou“ se rozumí cílová hodnota, které má kontrolní systém dosáhnout.
 3.1.12
 „Kalibrací pro plný rozsah“ se rozumí seřízení přístroje tak, aby dával správnou odezvu na kalibrační standard, který odráží 75 % až 100 % maximální hodnoty rozsahu přístroje nebo očekávaného rozsahu použití.
 3.1.13
 „Celkovým množstvím uhlovodíků“ (THC) se rozumí všechny těkavé sloučeniny, které lze změřit pomocí plamenového ionizačního detektoru (FID).
 3.1.14
 „Ověřením“ se rozumí vyhodnocení, zda se výstupy měřicího systému shodují či neshodují s platnými referenčními signály v rámci jedné, případně několika předem stanovených prahových hodnot pro přijetí.
 3.1.15
 „Nulovacím plynem“ se rozumí plyn, jenž neobsahuje analyt a který se používá pro nastavení odezvy analyzátoru na nulu.
 3.1.16
 „Dobou odezvy“ se rozumí časový rozdíl mezi změnou složky, která se má v referenčním bodě měřit, a odezvou systému u 90 % posledních udávaných hodnot (t90), přičemž je jako referenční bod vymezena odběrná sonda, změna měřené složky je nejméně 60 % plného rozsahu


text:
(FS) a probíhá za méně než 0,1 s. Doba odezvy systému se skládá z doby zpoždění k měřicímu systému a doby náběhu systému.
 3.1.17
 „Dobou zpoždění“ se rozumí časový rozdíl mezi změnou složky, která se má v referenčním bodě měřit, a odezvou systému u 10 % posledních udávaných hodnot (t10), přičemž je jako referenční bod vymezena odběrná sonda. U plynných znečišťujících látek se jedná o dobu dopravy měřené složky od odběrné sondy k detektoru.
 3.1.18
 „Dobou náběhu“ se rozumí časový rozdíl mezi odezvou u 10 % a 90 % posledních udávaných hodnot (t90 – t10).
 3.2 Jízdní zatížení a nastavení dynamometru
 3.2.1
 „Aerodynamickým odporem“ se rozumí síla působící vlivem odporu vzduchu proti vozidlu pohybujícímu se směrem vpřed.
 3.2.2
 „Bodem aerodynamické stagnace“ se rozumí bod na povrchu vozidla, kde se rychlost větru rovná nule.
 3.2.3
 „Zablokováním anemometru“ se rozumí účinek na měření anemometrem vyvolaný vozidlem, kdy se zdánlivá rychlost vzduchu liší od kombinace rychlosti vozidla s rychlostí větru ve vztahu k zemi.
 3.2.4
 „Omezenou analýzou“ se rozumí postup, kdy hodnoty čelní plochy vozidla a koeficientu aerodynamického odporu byly stanoveny nezávisle, přičemž tyto hodnoty se použijí v rovnici pohybu.
 3.2.5
 „Hmotností v provozním stavu“ se rozumí hmotnost vozidla, jehož palivová nádrž (palivové nádrže) je naplněna alespoň na 90 % svého objemu, včetně hmotnosti řidiče, paliva a kapalin, a které je vybaveno standardním vybavením podle specifikací výrobce, a jsou-li součástí vybavení, i hmotnost karoserie, kabiny, spojovacího zařízení a náhradního kola (náhradních kol), jakož i nářadí.
 3.2.6
 „Hmotností řidiče“ se rozumí hmotnost 75 kg působící ve vztažném bodě místa k sezení řidiče.
 3.2.7
 „Maximálním zatížením vozidla“ se rozumí maximální technicky přípustná hmotnost naloženého vozidla po odečtení hmotnosti v provozním stavu, hmotnosti 25 kg a hmotnosti volitelného vybavení podle definice v bodě 3.2.8.
 3.2.8
 „Hmotností volitelného vybavení“ se rozumí maximální hmotnost kombinací volitelného vybavení, jež může být namontováno na vozidle vedle standardního vybavení podle specifikací výrobce.
 3.2.9
 „Volitelným vybavením“ se rozumí veškeré prvky, jež nejsou součástí standardního vybavení a za jejichž montáž na vozidlo odpovídá výrobce a které může zákazník objednat.
 3.2.10
 „Referenčními atmosférickými podmínkami (v souvislosti s měřením jízdního zatížení)“ se rozumí atmosférické podmínky, podle nichž se provádí korekce výsledků měření:
 a)
 atmosférický tlak: p0 = 100 kPa;
 b)
 atmosférická teplota: T0 = 20 °C;
 c)
 hustota suchého vzduchu: ρ0 = 1 189 kg/m3;
 d)
 rychlost větru: 0 m/s.
 3.2.11
 „Referenční rychlostí“ se rozumí rychlost vozidla, při které se určuje jízdní zatížení nebo se ověřuje zatížení na vozidlovém dynamometru.
 3.2.12
 „Jízdním zatížením“ se rozumí síla působící proti pohybu vozidla směrem vpřed, měřená dojezdovou metodou nebo metodami, jež jsou rovnocenné z hlediska zohlednění ztrát třením, jež vykazuje poháněcí soustava.
 3.2.13
 „Valivým odporem“ se rozumí síly, jimiž pneumatiky působí proti pohybu vozidla.
 3.2.14
 „Jízdním odporem“ se rozumí točivý moment působící proti pohybu vozidla směrem vpřed, měřený pomocí měřičů točivého momentu instalovaných na hnacích kolech vozidla.
 3.2.15
 „Simulovaným jízdním zatížením“ se rozumí jízdní zatížení, jemuž vozidlo čelí na vozidlovém dynamometru a jehož účelem je reprodukovat jízdní zatížení měřené na silnici; skládá se ze síly vyvinuté vozidlovým dynamometrem


text:
a sil působících proti vozidlu při jízdě na vozidlovém dynamometru a je aproximováno třemi koeficienty polynomu druhého stupně.
 3.2.16
 „Simulovaným jízdním odporem“ se rozumí jízdní odpor, jemuž vozidlo čelí na vozidlovém dynamometru a jehož účelem je reprodukovat jízdní odpor měřený na silnici; skládá se z točivého momentu vyvinutého vozidlovým dynamometrem a točivého momentu působícího proti vozidlu při jízdě na vozidlovém dynamometru a je aproximován třemi koeficienty polynomu druhého stupně.
 3.2.17
 „Stacionární anemometrií“ se rozumí měření rychlosti a směru větru pomocí anemometru v místě a ve výšce nad úrovní vozovky na zkušební dráze, kde panují nejreprezentativnější větrné podmínky.
 3.2.18
 „Standardním vybavením“ se rozumí základní konfigurace vozidla, jež je vybaveno všemi prvky požadovanými regulačními akty smluvní strany, včetně veškerých prvků, které jsou namontovány, aniž by tím vznikaly nějaké další požadavky na konfiguraci nebo úroveň vybavení.
 3.2.19
 „Cílovým jízdním zatížením“ se rozumí jízdní zatížení, jež má být reprodukováno na vozidlovém dynamometru.
 3.2.20
 „Cílovým jízdním odporem“ se rozumí jízdní odpor, jenž má být reprodukován.
 3.2.21
 „Režimem dojezdu vozidla“ se rozumí provozní systém, který umožňuje přesné a opakovatelné stanovení jízdního zatížení a přesné nastavení dynamometru.
 3.2.22
 „Korekcí větru“ se rozumí korekce účinku větru na jízdní zatížení na základě údajů stacionární nebo palubní anemometrie.
 3.2.23
 „Maximální technicky přípustnou hmotností naloženého vozidla“ se rozumí maximální hmotnost stanovená pro vozidlo na základě jeho konstrukčních vlastností a konstrukční výkonnosti.
 3.2.24
 „Skutečnou hmotností vozidla“ se rozumí hmotnost v provozním stavu s připočtením hmotnosti volitelného vybavení namontovaného na jednotlivém vozidle.
 3.2.25
 „Zkušební hmotností vozidla“ se rozumí součet skutečné hmotnosti vozidla, hmotnosti 25 kg a hmotnosti reprezentativní pro zatížení vozidla.
 3.2.26
 „Hmotností reprezentativní pro zatížení vozidla“ se rozumí hodnota ve výši x % maximálního zatížení vozidla, přičemž x činí 15 % u vozidel kategorie M a 28 % u vozidel kategorie N.
 3.2.27
 „Maximální technicky přípustnou hmotností naložené jízdní soupravy“ (MC) se rozumí maximální hmotnost stanovená pro jízdní soupravu složenou z motorového vozidla a jednoho nebo více přípojných vozidel na základě jeho konstrukčních vlastností a konstrukční výkonnosti, nebo maximální hmotnost stanovená pro jízdní soupravu složenou z tahače návěsu a návěsu.
 3.2.28
 „Poměrem n/v“ se rozumí otáčky motoru v poměru k rychlosti vozidla.
 3.2.29
 „Jednoválcovým dynamometrem“ se rozumí dynamometr, u nějž je každé kolo na nápravě vozidla v kontaktu s jedním válcem.
 3.2.30
 „Dvouválcovým dynamometrem“ se rozumí dynamometr, u nějž je každé kolo na nápravě vozidla v kontaktu se dvěma válci.
 3.2.31
 „Hnací nápravou“ se rozumí náprava vozidla, která je schopna dodávat hnací energii a/nebo rekuperovat energii, a to bez ohledu na to, zda je to možné pouze dočasně, nebo trvale a/nebo volitelné řidičem.
 3.2.32
 „Dvoukolovým dynamometrem“ se rozumí dynamometr, u nějž jsou v kontaktu s válcem (válci) pouze kola na jedné nápravě vozidla.
 3.2.33
 „Čtyřkolovým dynamometrem“ se rozumí dynamometr, u nějž jsou v kontaktu s válci všechna kola na obou nápravách vozidla.
 3.2.34
 „Dynamometrem v režimu pohonu dvou kol“ se rozumí dvoukolový dynamometr nebo čtyřkolový dynamometr, který simuluje setrvačnost a jízdní zatížení pouze na hnací nápravě zkušebního vozidla, přičemž točící se kola na nepoháněné nápravě neovlivňují výsledky měření ve srovnání se situací,


text:
kdy se kola na nepoháněné nápravě netočí.
 3.2.35
 „Dynamometrem v režimu pohonu čtyř kol“ se rozumí čtyřkolový dynamometr, který simuluje setrvačnost a jízdní zatížení na obou nápravách zkušebního vozidla.
 3.2.36
 „Jízdou setrvačností“ se rozumí funkce automatické převodovky nebo spojky, která automaticky odpojí motor od poháněcí soustavy, není-li nutný pohon nebo stačí pouze pomalé snižování otáček, během čehož může motor běžet na volnoběh nebo být vypnut.
 3.3 Výhradně elektrická vozidla, vozidla s výhradně spalovacím motorem, hybridní elektrická vozidla, vozidla s palivovými články a vozidla na alternativní paliva
 3.3.1
 „Elektrickým akčním dosahem na baterii“ (AER) se rozumí celková vzdálenost, kterou hybridní elektrické vozidlo s externím nabíjením ujede od začátku zkoušky v režimu nabíjení-vybíjení do okamžiku v průběhu zkoušky, kdy spalovací motor začne spotřebovávat palivo.
 3.3.2
 „Akčním dosahem výhradně na elektřinu“ (PER) se rozumí celková vzdálenost, kterou výhradně elektrické vozidlo ujede od začátku zkoušky v režimu nabíjení-vybíjení do okamžiku, kdy je splněno kritérium pro přerušení postupu.
 3.3.3
 „Skutečným akčním dosahem v režimu nabíjení-vybíjení“ (RCDA) se rozumí vzdálenost ujetá během několika cyklů WLTC za provozu v režimu nabíjení-vybíjení do okamžiku, kdy dojde k vybití dobíjecího systému pro uchovávání elektrické energie (REESS).
 3.3.4
 „Akčním dosahem v rámci cyklů v režimu nabíjení-vybíjení“ (RCDC) se rozumí vzdálenost ujetá od začátku zkoušky v režimu nabíjení-vybíjení do konce posledního cyklu před cyklem nebo cykly splňujícími kritérium pro přerušení postupu, včetně přechodového cyklu, kdy může dojít k provozu vozidla v režimu nabíjení-vybíjení i v režimu nabíjení-udržování.
 3.3.5
 „Provozem v režimu nabíjení-vybíjení“ se rozumí provozní režim, kdy množství elektrické energie uchovávané systémem REESS může kolísat, ale v průměru se během jízdy vozidla snižuje až do okamžiku přechodu do režimu nabíjení-udržování.
 3.3.6
 „Provozem v režimu nabíjení-udržování“ se rozumí provozní režim, kdy množství elektrické energie uchovávané systémem REESS může kolísat, ale v průměru je během jízdy vozidla udržováno tak, aby stav nabití byl udržován na neutrální úrovni.
 3.3.7
 „Faktory použití“ se rozumí poměrné hodnoty vycházející ze statistiky jízdy v závislosti na akčním dosahu dosaženém za provozu v režimu nabíjení-vybíjení, které se používají pro vážení sloučenin výfukových emisí, emisí CO2 a spotřeby paliva u hybridních elektrických vozidel s externím nabíjením v režimu nabíjení-vybíjení a v režimu nabíjení-udržování.
 3.3.8
 „Elektrickým strojem“ se rozumí měnič energie přeměňující elektrickou energii na mechanickou a naopak.
 3.3.9
 „Měničem energie“ se rozumí systém, u nějž se forma energie na vstupu liší od formy energie na výstupu.
 3.3.9.1
 „Měničem hnací energie“ se rozumí měnič energie, jenž je součástí hnacího ústrojí a není periferním zařízením a jehož výstupní energie se používá přímo nebo nepřímo pro účely pohonu vozidla.
 3.3.9.2
 „Kategorií měniče hnací energie“ se rozumí i) spalovací motor, nebo ii) elektrický stroj, nebo iii) palivový článek.
 3.3.10
 „Systémem pro uchovávání energie“ se rozumí systém, který uchovává energii a uvolňuje ji ve stejné formě, jakou měla na vstupu.
 3.3.10.1
 „Systémem pro uchovávání hnací energie“ se rozumí systém pro uchovávání energie, jenž je součástí hnacího ústrojí a není periferním zařízením a jehož výstupní energie se používá přímo nebo nepřímo pro účely pohonu vozidla.
 3.3.10.2
 „Kategorií systému pro uchovávání hnací energie“ se rozumí i) systém


text:
pro skladování paliva, nebo ii) dobíjecí systém pro uchovávání elektrické energie, nebo iii) dobíjecí systém pro uchovávání mechanické energie.
 3.3.10.3
 „Formou energie“ se rozumí i) elektrická energie, nebo ii) mechanická energie, nebo iii) chemická energie (včetně paliv).
 3.3.10.4
 „Systémem pro skladování paliva“ se rozumí systém pro uchovávání hnací energie, který uchovává chemickou energii v podobě kapalného nebo plynného paliva.
 3.3.11
 „Ekvivalentním elektrickým akčním dosahem na baterii“ (EAER) se rozumí ta část celkového skutečného akčního dosahu v režimu nabíjení-vybíjení (RCDA), během níž dochází k využívání elektřiny z REESS při zkoušce v režimu nabíjení-vybíjení.
 3.3.12
 „Hybridním elektrickým vozidlem“ (HEV) se rozumí vozidlo s hybridním pohonem, jehož jedním měničem hnací energie je elektrický stroj.
 3.3.13
 „Vozidlem s hybridním pohonem“, příp. „hybridním vozidlem“ (HV) se rozumí vozidlo vybavené hnacím ústrojím sestávajícím z alespoň dvou různých kategorií měniče hnací energie a z alespoň dvou různých kategorií systému pro uchovávání hnací energie.
 3.3.14
 „Čistou změnou energie“ se rozumí poměr změny energie systému REESS k energetické náročnosti cyklu zkušebního vozidla.
 3.3.15
 „Hybridním elektrickým vozidlem s jiným než externím nabíjením“ (NOVC-HEV) se rozumí hybridní elektrické vozidlo, které nelze nabíjet z externího zdroje.
 3.3.16
 „Hybridním elektrickým vozidlem s externím nabíjením“ (OVC-HEV) se rozumí hybridní elektrické vozidlo, které lze nabíjet z externího zdroje.
 3.3.17
 „Výhradně elektrickým vozidlem“ (PEV) se rozumí vozidlo vybavené hnacím ústrojím, které jako měniče hnací energie využívá výhradně elektrické stroje a jako systémy pro uchovávání hnací energie využívá výhradně dobíjecí systémy pro uchovávání elektrické energie.
 3.3.18
 „Palivovým článkem“ se rozumí měnič energie přeměňující (vstupní) chemickou energii na (výstupní) elektrickou energii nebo opačně.
 3.3.19
 „Vozidlem s palivovými články“ (FCV) se rozumí vozidlo vybavené hnacím ústrojím, které obsahuje výhradně jeden nebo více palivových článků a jeden nebo více elektrických strojů sloužících jako měniče hnací energie.
 3.3.20
 „Hybridním vozidlem s palivovými články“ (FCHV) se rozumí vozidlo vybavené hnacím ústrojím, které obsahuje nejméně jeden systém pro skladování paliva a nejméně jeden dobíjecí systém pro uchovávání elektrické energie sloužící jako systém pro uchovávání hnací energie.
 3.3.20.1
 „Hybridním elektrickým vozidlem s palivovými články s jiným než externím nabíjením“ (NOVC-FCHV) se rozumí hybridní elektrické vozidlo s palivovými články, které nelze nabíjet z externího zdroje.
 3.3.20.2
 „Hybridním elektrickým vozidlem s palivovými články s externím nabíjením“ (OVC-FCHV) se rozumí hybridní elektrické vozidlo s palivovými články, které lze nabíjet z externího zdroje.
 3.3.21
 „Dvoupalivovým (bi-fuel) vozidlem“ se rozumí vozidlo se dvěma oddělenými systémy pro skladování paliva, které je konstruováno tak, aby bylo poháněno primárně vždy jen jedním z těchto paliv; avšak v omezeném množství a po omezenou dobu je povoleno souběžné použití obou paliv.
 3.3.22
 „Dvoupalivovým (bi-fuel) vozidlem na plyn“ se rozumí dvoupalivové (bi-fuel) vozidlo, jehož jedním palivem je benzin (benzinový režim) a druhým palivem je buď LPG, NG/biomethan, nebo vodík.
 3.3.23
 „Vozidlem s výhradně spalovacím motorem“ se rozumí vozidlo, jehož všechny měniče hnací energie jsou spalovací motory.
 3.3.24
 „Palubním nabíječem“ se rozumí měnič elektrické energie mezi trakčním REESS a dobíjecí zásuvkou vozidla.
 3.3.25
 „Vozidlem flex fuel“ se rozumí vozidlo s jedním systémem pro skladování paliva, které může být poháněno různými směsmi dvou či více paliv.
 3.3.26


text:
„Vozidlem flex fuel na ethanol“ se rozumí vozidlo flex fuel, které může být poháněno benzinem nebo směsí benzinu a ethanolu s obsahem ethanolu ve výši až 85 % (E85).
 3.3.27
 „Jednopalivovým vozidlem“ se rozumí vozidlo navržené pro provoz převážně s jedním typem paliva.
 3.3.28
 „Jednopalivovým vozidlem na plyn“ se rozumí vozidlo, které je navrženo pro trvalý provoz převážně na LPG nebo NG/biomethan, anebo vodík, avšak může mít také benzinový systém jen pro nouzové účely nebo pro startování, přičemž kapacita nádrže na benzin nepřesahuje 15 litrů.
 3.4 Hnací ústrojí
 3.4.1
 „Hnacím ústrojím“ se rozumí skupina zařízení ve vozidle vnímaná jako jeden celek, která sestává z jednoho nebo více systémů pro uchovávání hnací energie, jednoho nebo více měničů hnací energie a jedné nebo více poháněcích soustav a která dodává kolům mechanickou energii za účelem pohonu vozidla, včetně periferních zařízení.
 3.4.2
 „Pomocnými zařízeními“ se rozumí neperiferní zařízení nebo systémy, jež spotřebovávají, přeměňují, ukládají nebo dodávají energii, jsou ve vozidle instalovány pro účely jiné než pohon vozidla, a nejsou proto považovány za součást hnacího ústrojí.
 3.4.3
 „Periferními zařízeními“ se rozumí jakákoli zařízení, jež spotřebovávají, přeměňují, ukládají nebo dodávají energii, u nichž se energie přímo ani nepřímo nevyužívá k pohonu vozidla, ale která jsou podstatná pro provoz hnacího ústrojí, a jsou proto považována za součást hnacího ústrojí.
 3.4.4
 „Poháněcí soustavou“ se rozumí propojené prvky hnacího ústrojí pro přenos mechanické energie mezi jedním nebo více měniči hnací energie a koly.
 3.4.5
 „Manuální převodovkou“ se rozumí převodovka konstruovaná tak, že rychlosti lze řadit pouze úkonem řidiče.
 3.5 Obecně
 3.5.1
 „Normovanými emisemi“ se rozumí ty emisní sloučeniny, pro které jsou v tomto předpise stanoveny mezní hodnoty.
 3.5.2
 Vyhrazeno
 3.5.3
 Vyhrazeno
 3.5.4
 Vyhrazeno
 3.5.5
 Vyhrazeno
 3.5.6
 „Energetickou náročností cyklu“ se rozumí vypočtená kladná hodnota energie, již vozidlo potřebuje k ujetí předepsaného cyklu.
 3.5.7
 „Odpojovacím zařízením“ se rozumí konstrukční prvek vozidla, který snímá teplotu, rychlost vozidla, otáčky motoru, zařazený rychlostní stupeň, podtlak v sacím potrubí nebo jakýkoli jiný parametr, aby se aktivovala, měnila, zpomalovala nebo deaktivovala činnost jakékoli části systému regulace emisí, která snižuje účinnost systému regulace emisí za podmínek, jejichž výskyt lze očekávat při běžném provozu a používání vozidla.
 3.5.8
 „Řidičem volitelným režimem“ se rozumí konkrétní provozní režim, jejž má řidič možnost zvolit a který může mít vliv na emise nebo spotřebu paliva a/nebo energie.
 3.5.9
 „Primárním režimem“ se pro účely této přílohy rozumí jeden konkrétní řidičem volitelný provozní režim, který je zvolen vždy při nastartování vozidla bez ohledu na to, na jaký řidičem volitelný provozní režim bylo vozidlo předtím nastaveno v okamžiku vypnutí motoru, a který nemůže být předefinován na jiný režim. Po nastartování vozidla lze primární režim přepnout na jiný řidičem volitelný režim pouze úmyslným zásahem řidiče.
 3.5.10
 „Referenčními podmínkami (v souvislosti s výpočtem hmotnostních emisí)“ se rozumí podmínky, z nichž vycházejí hodnoty hustoty plynu, tj. tlak ve výši 101,325 kPa a teplota ve výši 273,15 K (0 °C).
 3.5.11
 „Výfukovými emisemi“ se rozumí emise plynných, pevných a kapalných sloučenin z výfuku.
 3.5.12
 „Konfigurovatelným startovacím režimem“ se pro účely tohoto předpisu rozumí řidičem volitelný režim, který si


text:
řidič může vybrat jako režim, jenž se automaticky zvolí při nastartování vozidla. Po nastartování vozidla lze konfigurovatelný startovací režim přepnout na jiný režim pouze úmyslným zásahem řidiče.
 3.6 PM/PN
 Pojmem „částice“ se běžně rozumí materiál, jehož charakteristika (měření) se provádí ve fázi pohybu ve vzduchu (polétavý materiál), a pojmem „pevná částice“ se běžně rozumí usazený materiál.
 3.6.1
 „Počtem emitovaných částic“ (PN) se rozumí celkový počet částic v pevném stavu v emisích výfukových plynů z vozidla vyčíslený podle metod ředění, odběru vzorků a měření uvedených v tomto předpisu.
 3.6.2
 „Emisemi pevných částic“ (PM) se rozumí hmotnost pevných částic z výfukových plynů z vozidla vyčíslená podle metod ředění, odběru vzorků a měření uvedených v tomto předpisu.
 3.7 WLTC
 3.7.1
 „Jmenovitým výkonem motoru“ (Prated) se rozumí maximální netto výkon motoru v kW podle požadavků předpisu OSN č. 85.
 3.7.2
 „Maximální rychlostí“ (vmax) se rozumí maximální rychlost vozidla udávaná výrobcem. Není-li tento údaj k dispozici, určí se maximální rychlost podle předpisu OSN č. 68.
 3.8 Postup
 3.8.1
 „Periodicky se regenerujícím systémem“ se rozumí zařízení k regulaci výfukových emisí (např. katalyzátor, filtr částic), které vyžaduje periodickou regeneraci.
 3.9 Emise způsobené vypařováním
 3.9.1
 „Systémem palivové nádrže“ se rozumí zařízení umožňující uchování paliva, které se skládá z palivové nádrže, plnicího otvoru palivové nádrže, víčka plnicího otvoru a palivového čerpadla, pokud je umístěno v palivové nádrži nebo na ní.
 3.9.2
 „Palivovým systémem“ se rozumí konstrukční části, ve kterých se uchovává nebo kterými se přepravuje palivo ve vozidle, přičemž tento pojem zahrnuje systém palivové nádrže, veškeré palivové a odpařovací potrubí, jakákoli palivová čerpadla nepřipevněná k nádrži a nádobku s aktivním uhlím.
 3.9.3
 „Pracovní kapacitou pro butan“ (BWC) se rozumí hmotnost butanu, kterou může nádobka s aktivním uhlím adsorbovat.
 3.9.4
 „BWC300“ se rozumí pracovní kapacita pro butan po 300 cyklech stárnutí působením paliva, kterými vozidlo prošlo.
 3.9.5
 „Koeficientem propustnosti“ (PF) se rozumí faktor stanovený ze ztrát uhlovodíků za určité časové období a používaný k určení konečných emisí způsobených vypařováním.
 3.9.6
 „Jednovrstevnou nekovovou nádrží“ se rozumí palivová nádrž vyrobená z jediné vrstvy nekovového materiálu včetně fluorovaných/sulfonovaných materiálů.
 3.9.7
 „Vícevrstevnou nádrží“ se rozumí palivová nádrž vyrobená nejméně ze dvou vrstev různých materiálů, z nichž jeden je nepropustný pro uhlovodíky.
 3.9.8
 „Utěsněným systémem palivové nádrže“ se rozumí systém palivové nádrže, ze kterého nejsou vypouštěny palivové páry při parkování v průběhu 24hodinového cyklu definovaného v bodě 6.5.9 přílohy C3, když se provádí s referenčním palivem definovaným v bodě 7 přílohy B3.
 3.9.9
 „Emisemi způsobenými vypařováním“ se v kontextu tohoto předpisu rozumějí páry uhlovodíků uniklé z palivového systému motorového vozidla během parkování a bezprostředně před doplněním paliva do utěsněné palivové nádrže.
 3.9.10
 „Ztrátou odparem při odtlakování“ se rozumí uhlovodíky uvolněné při odvzdušnění z utěsněného systému palivové nádrže výhradně skrze nádobku s aktivním uhlím povolené systémem.
 3.9.11
 „Přetok ztráty odparem při odtlakování“ jsou uhlovodíky ze ztráty odparem při odtlakování, které projdou nádobkou s aktivním uhlím během odtlakování.
 3.9.12
 „Přetlak palivové nádrže“ je minimální hodnota tlaku, při které utěsněný systém palivové nádrže začíná odvzdušňovat pouze v reakci na tlak uvnitř nádrže.
 3.9.13
 „2gramový průnik“ se považuje za


text:
dosažený, když kumulované množství emitovaných uhlovodíků z nádobky s aktivním uhlím je rovno 2 gramům.
 3.10 Palubní diagnostika (OBD)
 3.10.1
 „Palubním diagnostickým systémem“ (OBD) se v kontextu tohoto předpisu rozumí systém ve vozidle, který je schopen zjistit chybné funkce monitorovaných systémů regulace emisí, identifikovat pravděpodobnou oblast chybné funkce pomocí chybových kódů uložených v paměti počítače a rozsvítit indikátor chybné funkce (MI), který informuje řidiče vozidla.
 3.10.2
 „Rodinou podle OBD“ se rozumí výrobcem stanovená skupina vozidel, u kterých lze s ohledem na jejich konstrukci očekávat, že budou mít podobné výfukové emise a podobné vlastnosti systému OBD. Každé vozidlo této rodiny musí splňovat požadavky tohoto předpisu definované v bodě 6.8.1.
 3.10.3
 „Systémem regulace emisí“ se v rámci OBD rozumí elektronická řídicí jednotka motoru a všechny konstrukční části související s výfukovými emisemi nebo s emisemi způsobenými vypařováním, které dodávají vstupní signály nebo přijímají signály z řídicí jednotky.
 3.10.4
 „Indikátorem chybné funkce“ (MI) se rozumí optický nebo akustický indikátor, který zřetelně informuje řidiče vozidla v případě chybné funkce jakékoli konstrukční části související s emisemi a napojené na OBD nebo chybné funkce OBD samotného.
 3.10.5
 „Chybnou funkcí“ se rozumí porucha konstrukční části nebo systému souvisejících s emisemi, která může vést k tomu, že emise překročí prahové hodnoty OBD stanovené v bodě 6.8.2, nebo k neschopnosti OBD splňovat základní monitorovací požadavky stanovené v příloze C5.
 3.10.6
 „Sekundárním vzduchem“ se rozumí vzduch přiváděný do výfukového systému čerpadlem, sacím ventilem nebo jiným způsobem, aby se napomohlo oxidaci HC a CO obsažených v proudu výfukových plynů.
 3.10.7
 „Selháním zapalování“ se rozumí případ, kdy nedojde ke spalování ve válci zážehového motoru, protože nevznikne jiskra, z důvodu špatného dávkování paliva, nedostatečné komprese nebo z jakékoliv jiné příčiny. Při monitorování systémem OBD to znamená takové procento selhání zapalování z celkového počtu zapalování (stanovené výrobcem), které může u emisí způsobit překročení prahových hodnot OBD stanovených v bodě 6.8.2, nebo takové procento, které u katalyzátoru nebo katalyzátorů může vést k přehřátí a nevratnému poškození.
 3.10.8
 „Jízdním cyklem OBD“ se rozumí cyklus, který se skládá z přepnutí klíčku zapalování do pozice „zapnuto“, jízdního režimu, při kterém by byla případná chybná funkce zjištěna, a z přepnutí klíčku zapalování do pozice „vypnuto“.
 3.10.9
 „Cyklem zahřívání“ se rozumí provoz vozidla postačující k nárůstu teploty chladicího média nejméně o 22 K v porovnání s teplotou při startu motoru a k dosažení teploty nejméně 343 K (70 °C).
 3.10.10
 „Regulací směšovacího poměru“ se rozumí zpětnovazební regulace směšovacího poměru. Při krátkodobé regulaci směšovacího poměru dojde k jeho dynamickému nebo k okamžitému nastavení. Při dlouhodobé regulaci směšovacího poměru se na rozdíl od krátkodobé regulace jedná o podstatně pomalejší nastavení systému dodávky paliva. Tato dlouhodobá nastavování vyrovnávají rozdíly ve vozidlech a postupné změny, k nimž dochází v průběhu času.
 3.10.11
 „Výpočtovou hodnotou zatížení motoru“ se rozumí poměr skutečného proudu vzduchu k maximálnímu množství vzduchu přepočtenému s ohledem na nadmořskou výšku, pokud je tento údaj k dispozici. Tato definice udává bezrozměrné číslo, které není specifické pro určitý motor a které servisním technikům dává informaci o skutečně využitém podílu objemu motoru vyjádřeném v procentech (plně


text:
otevřená škrtící klapka = 100 %).
 3.10.12
 „Režimem trvalého přepnutí při poruše ovlivňující emise“ se rozumí případ, kdy by vadná konstrukční část nebo systém mohly způsobit překročení prahových hodnot OBD pro emise podle bodu 6.8.2, a kdy řídicí jednotka motoru proto trvale přepne na takové nastavení, v jakém nejsou od vadné konstrukční části nebo vadného systému požadovány žádné údaje.
 3.10.12.1
 Pojem „trvalé“ v této souvislosti znamená, že standardní režim nelze obnovit, tj. že diagnostická nebo regulační strategie, která způsobila přepnutí na režim při poruše ovlivňující emise, nemůže být v dalším jízdním cyklu spuštěna a nemůže potvrdit, že podmínky, které tento režim způsobily, již neexistují. Žádný jiný režim při poruše ovlivňující emise se nepovažuje za trvalý.
 3.10.13
 „Pomocným pohonem“ se rozumí motorem poháněné zařízení k pohonu pomocných zařízení na vozidle.
 3.10.14
 „Přístupem“ se rozumí dostupnost všech emisních údajů z OBD, včetně všech chybových kódů požadovaných pro kontrolu, diagnostiku, údržbu nebo opravy částí vozidla souvisejících s emisemi, přes sériové rozhraní normalizovaného diagnostického konektoru (podle bodu 6.5.3.5 dodatku 1 k příloze C5).
 3.10.15
 „Neomezeným“ se rozumí:
 3.10.15.1
 přístup nezávislý na přístupovém kódu, který je možno získat pouze od výrobce, nebo podobné zařízení, nebo
 3.10.15.2
 přístup umožňující vyhodnocení generovaných dat, aniž by byla potřebná zvláštní dekódovací informace, ledaže by tato informace sama byla normalizovaná.
 3.10.16
 „Normalizovaným“ se rozumí, že tok všech datových informací, včetně všech užitých chybových kódů, musí odpovídat jen průmyslovým normám, které na základě skutečnosti, že jejich formát a jejich povolený výběr je jasně definován, poskytují maximální úroveň harmonizace v automobilovém průmyslu a jejich používání je výslovně povoleno tímto předpisem.
 3.10.17
 Vyhrazeno
 3.10.18
 „Nedostatkem“ v oblasti systémů OBD se rozumí stav, kdy až dvě samostatné konstrukční části nebo systémy, které jsou monitorovány, mají dočasně nebo trvale takové provozní vlastnosti, které zhoršují jinak účinné monitorování uvedených součástí nebo systémů systémem OBD nebo které nesplňují všechny ostatní podrobné požadavky na OBD.
 3.10.19
 „Nouzovým režimem“ se rozumí jakýkoli režim při poruše kromě režimu při poruše ovlivňující emise.
 3.10.20
 „Dočasným chybovým kódem“ se rozumí diagnostický chybový kód uložený při prvotním zjištění chybné funkce před rozsvícením indikátoru chybné funkce.
 3.10.21
 „Připraveností“ se rozumí status, který indikuje, zda monitorovací funkce nebo jejich skupina byly v provozu od posledního vymazání na základě externího požadavku nebo příkazu (např. prostřednictvím čtecího nástroje OBD).
 3.11 Zkouška korekce teploty okolí (příloha B6a)
 3.11.1
 „Zařízením pro aktivní akumulaci tepla“ se rozumí technologie, která ukládá teplo v jakémkoli zařízení vozidla a při startování motoru jej po určitou dobu opět uvolňuje do příslušné konstrukční části hnacího ústrojí. Jeho charakteristickými vlastnostmi jsou entalpie (energie uložená v systému) a doba, po kterou probíhá uvolňování tepla předávaného konstrukčním částem hnacího ústrojí.
 3.11.2
 „Izolačním materiálem“ se rozumí jakýkoli materiál v motorovém prostoru, který je připevněn k motoru a/nebo podvozku, má schopnost tepelné izolace a jeho tepelná vodivost nepřesahuje hodnotu 0,1 W/(mK).
 4. ŽÁDOST O SCHVÁLENÍ
 4.1
 Žádost o schválení typu vozidla z hlediska požadavků tohoto předpisu podává výrobce vozidla nebo jeho zplnomocněný zástupce schvalovacímu orgánu.
 4.1.1
 Žádost uvedená v bodě 4.1 musí být vypracována podle vzoru informačního dokumentu, který je


text:
uveden v příloze A1 tohoto předpisu.
 4.1.2
 Kromě toho výrobce předloží tyto informace:
 a)
 u vozidel se zážehovými motory prohlášení výrobce o minimálním procentu selhání zapalování z celkového počtu zážehů, které by buď vedly k emisím překračujícím prahové hodnoty OBD stanovené v bodě 6.8.2, pokud se uvedené procento selhání projevovalo od začátku zkoušky typu 1, jak ji popisují přílohy v části B tohoto předpisu, nebo by mohly způsobit přehřátí jednoho či více katalyzátorů, čímž by následně došlo k nevratnému poškození;
 b)
 podrobný popis všech funkčních vlastností OBD, včetně seznamu odpovídajících částí systému regulace emisí vozidla, které jsou monitorovány palubním diagnostickým systémem;
 c)
 popis indikátoru chybné funkce, který používá palubní diagnostický systém, aby signalizoval řidiči vozidla chybu;
 d)
 tento bod se vztahuje pouze na úroveň 1A:
 prohlášení výrobce o tom, že systém OBD splňuje ustanovení bodu 7 dodatku 1 k příloze C5 tohoto předpisu týkající se výkonu v provozu za všech rozumně předvídatelných jízdních podmínek;
 e)
 tento bod se vztahuje pouze na úroveň 1A:
 nákres s podrobným popisem technických kritérií a zdůvodnění zvýšení čitatele i jmenovatele každé monitorovací funkce, která musí splňovat požadavky bodu 7.2 a 7.3 dodatku 1 k příloze C5 tohoto předpisu, jakož i vyřazení čitatelů, jmenovatelů a společného jmenovatele z provozu za podmínek popsaných v bodě 7.7 dodatku 1 k příloze C5 tohoto předpisu;
 f)
 popis opatření přijatých za tím účelem, aby se zabránilo nedovoleným úpravám a zásahům do počítače pro regulaci emisí;
 g)
 je-li to relevantní, údaje o rodině podle OBD podle bodu 6.8.1;
 h)
 případně kopie dalších schválení typu s příslušnými údaji, které umožní rozšířit schválení a stanovit faktory zhoršení.
 4.1.3
 Pro zkoušky popsané v bodě 3 přílohy C5 tohoto předpisu se technické zkušebně odpovědné za zkoušky pro schválení typu předá vozidlo, které představuje typ vozidla nebo rodiny vozidel vybavené systémem OBD, který má být schválen. Jestliže technická zkušebna zjistí, že předané vozidlo plně neodpovídá rodině podle OBD podle bodu 6.8.1, musí být ke zkouškám podle bodu 3 přílohy C5 tohoto předpisu předáno jiné, a je-li to nutné, i další vozidlo.
 4.2
 Vzor informačního dokumentu o emisích z výfuku, emisích oxidu uhličitého a spotřebě paliva a/nebo měření spotřeby elektrické energie a akčního dosahu na elektřinu, emisích způsobených vypařováním, životnosti a OBD je uveden v příloze A1 tohoto předpisu. Informace uvedené v bodě 3.2.12.2.7.6 přílohy A1 tohoto předpisu se vloží do dodatku 1 – „Informace o systému OBD“ – ke sdělení o schválení typu, jehož vzor je uveden v příloze A2 tohoto předpisu.
 4.2.1
 V náležitých případech se předloží také kopie jiných schválení typu s odpovídajícími údaji, aby bylo možné provést rozšíření schválení a stanovit faktory zhoršení.
 4.3
 Pro zkoušky podle tabulky A v bodě 6 se technické zkušebně odpovědné za zkoušky pro schválení typu předá vozidlo představující typ vozidla, který má být schválen.
 4.3.1
 Pro účely bodu 4.1.2 písm. e) schvalovací orgán, který uděluje schválení, na žádost zpřístupní informace zmíněné v uvedeném bodě ostatním schvalovacím orgánům.
 4.3.2
 Pro účely bodu 4.1.2 písm. d) a e) schvalovací orgány neschválí vozidlo, pokud informace předložené výrobcem nejsou vhodné pro


text:
splnění požadavků bodu 7 dodatku 1 k příloze C5 tohoto předpisu. Body 7.2, 7.3 a 7.7 dodatku 1 k příloze C5 tohoto předpisu platí za všech rozumně předvídatelných jízdních podmínek. Při posuzování plnění požadavků stanovených v bodech 7.2 a 7.3 dodatku 1 k příloze C5 přihlédne schvalovací orgán ke stavu technického vývoje.
 4.3.3
 Pro účely bodu 4.1.2 písm. f) opatření přijatá v zájmu toho, aby se zabránilo nedovoleným úpravám a zásahům do počítače pro kontrolu emisí, musí zahrnovat zařízení pro aktualizaci využívající výrobcem schválený program či kalibraci.
 4.3.4
 Žádost o schválení typu vozidel flex fuel, jednopalivových vozidel a dvoupalivových (bi-fuel) vozidel musí splňovat dodatečné požadavky stanovené v bodech 5.8 a 5.9.
 4.3.5
 Změny konstrukce systému, konstrukční části nebo samostatného technického celku, k nimž dojde po schválení typu, automaticky neruší jeho platnost za předpokladu, že nedojde ke změně původních vlastností či technických parametrů způsobem, který by ovlivnil funkčnost motoru nebo systému regulace znečišťujících látek.
 4.4
 Před udělením schválení typu schvalovací orgán ověří, zda existují dostačující opatření k zabezpečení účinné kontroly shodnosti výroby.
 5. SCHVÁLENÍ
 5.1
 Typ vozidla se schválí, jestliže typ vozidla předaný ke schválení splňuje všechny příslušné požadavky bodu 6.
 5.2
 Každému schválenému typu se přidělí číslo schválení.
 5.2.1
 Číslo schválení typu se skládá ze čtyř částí. Každá část je oddělena hvězdičkou „*“.
 Část 1
 :
 Velké písmeno „E“, za nímž následuje rozlišovací číslo smluvní strany, která udělila schválení typu (1).
 Část 2
 :
 Číslo [tohoto předpisu], za nímž následuje písmeno „R“ a za ním:
 a)
 dvě číslice (popřípadě s úvodními nulami), které označují sérii změn začleňující technická ustanovení předpisu OSN vztahující se na dané schválení (00 pro předpis OSN v původním znění);
 b)
 lomítko (/) a dvě číslice (popřípadě s úvodními nulami) označující číslo doplňku k sérii změn vztahujícího se na dané schválení (00 pro sérii změn v původním znění);
 c)
 lomítko (/) a dva znaky označující fázi/úroveň provádění (např. 1A, 1B).
 Část 3
 :
 Čtyřmístné pořadové číslo (popřípadě s úvodními nulami). Pořadí začíná číslem 0001.
 Část 4
 :
 Dvoumístné pořadové číslo (popřípadě s úvodními nulami) pro označení rozšíření. Pořadí začíná číslem 00.
 Všechny číslice jsou arabské číslice.
 5.2.2
 Příklad čísla schválení podle tohoto předpisu:
 E11*154R01/01/02*0123*01
 První rozšíření schválení č. 0123 vydaného Spojeným královstvím podle série změn 01 doplňku 01, což je schválení úrovně 2.
 5.2.3
 Tatáž smluvní strana nesmí přidělit stejné číslo jinému typu vozidla.
 5.3
 Zpráva o schválení nebo o rozšíření či odmítnutí schválení typu vozidla podle tohoto předpisu se zašle smluvním stranám dohody z roku 1958, které uplatňují tento předpis, na formuláři podle vzoru v příloze A2 tohoto předpisu.
 5.3.1
 V případě změn současného znění, např. jsou-li předepsány nové mezní hodnoty, se smluvní strany dohody z roku 1958 informují o tom, které již schválené typy vozidel splňují nová ustanovení.
 5.4
 Na každém vozidle shodném s typem schváleným podle tohoto předpisu musí být na nápadném a snadno přístupném místě, jež je stanoveno ve schvalovacím formuláři, umístěna mezinárodní značka schválení sestávající z:
 5.4.1
 písmene „E“ v kružnici, za nímž následuje rozlišovací číslo smluvní strany, která schválení udělila;
 5.4.2


text:
čísla tohoto předpisu, za nímž následuje písmeno „R“, pomlčka a číslo schválení typu umístěné vpravo od kružnice podle bodu 5.4.1.
 5.4.3
 Značka schválení musí za číslem schválení typu obsahovat doplňkový kód, kterým se rozlišuje úroveň (1A, 1B, nebo 2), pro kterou bylo schválení uděleno. Tento kód by měl být zvolen podle tabulky A3/1 v příloze A3 tohoto předpisu.
 5.5
 Vyhovuje-li vozidlo typu vozidla schválenému podle jednoho nebo více dalších předpisů připojených k dohodě z roku 1958 v zemi, která udělila schválení typu podle tohoto předpisu, není třeba symbol předepsaný v bodě 5.4.1 opakovat; v takovém případě se čísla předpisu, schválení a další symboly všech předpisů, podle kterých bylo uděleno schválení v zemi, která udělila schválení podle tohoto předpisu, umístí ve svislých sloupcích vpravo od symbolu předepsaného v bodě 5.4.1 (viz příloha A3).
 5.6
 Značka schválení musí být jasně čitelná a nesmazatelná.
 5.7
 Značka schválení se umístí v blízkosti štítku s údaji o vozidle nebo na tento štítek.
 5.7.1
 V příloze A3 tohoto předpisu jsou uvedeny příklady uspořádání značky schválení.
 5.8
 Dodatečné požadavky na schválení vozidel flex fuel
 Tento bod platí pouze pro úroveň 1A.
 5.8.1
 Pro schválení typu vozidla flex fuel na ethanol výrobce vozidla popíše schopnost vozidla přizpůsobit se jakékoli směsi benzinu a ethanolu (až 85% směsi ethanolu).
 5.9
 Dodatečné požadavky pro jednopalivová vozidla na plyn a dvoupalivová (bi-fuel) vozidla na plyn
 5.9.1
 V případě LPG nebo NG musí být palivo, které má být použito, uvedeno v informačním dokumentu stanoveném v příloze A1 tohoto předpisu.
 5.10
 Požadavky na schválení týkající se systému OBD
 5.10.1
 Výrobce zajistí, aby veškerá vozidla byla vybavena systémem OBD.
 5.10.2
 Palubní diagnostický systém musí být navržen, konstruován a instalován ve vozidle tak, aby umožňoval identifikovat druhy zhoršení výkonu nebo chybných funkcí během celé doby životnosti vozidla.
 5.10.3
 OBD musí za běžných podmínek užívání splňovat požadavky tohoto předpisu.
 5.10.4
 Při zkoušení s vadnou konstrukční částí podle dodatku 1 k příloze C5 tohoto předpisu se musí v systému OBD aktivovat indikátor chybné funkce. Indikátor chybné funkce OBD se při této zkoušce může aktivovat i při úrovních emisí, které nedosahují prahových hodnot OBD uvedených v bodě 6.8.
 5.10.5
 Tento bod se vztahuje pouze na úroveň 1A:
 Výrobce zajistí, aby systém OBD za všech rozumně předvídatelných jízdních podmínek splňoval požadavky na výkon v provozu stanovené v bodě 7 dodatku 1 k příloze C5 tohoto předpisu.
 5.10.6
 Tento bod se vztahuje pouze na úroveň 1A:
 Data související s výkonem v provozu, která mají být uložena a ohlášena systémem OBD vozidla podle bodu 7.6 dodatku 1 k příloze C5 tohoto předpisu, musí dát výrobce kdykoli k dispozici vnitrostátním orgánům a nezávislým provozovatelům, a to v nešifrované formě.
 5.11
 Požadavky pro schválení typu týkající se zařízení pro monitorování spotřeby paliva a/nebo elektrické energie
 5.11.1
 Výrobce zajistí, aby níže uvedená vozidla kategorií M1 a N1 byla vybavena zařízením, které určuje, ukládá a poskytuje údaje o množství paliva a/nebo elektrické energie používaném pro provoz vozidla:
 a)
 vozidla s výhradně spalovacím motorem (ICE) a hybridní elektrická vozidla s jiným než externím nabíjením (NOVC-HEV) poháněná výhradně


text:
minerální naftou, bionaftou, benzinem, ethanolem nebo kteroukoli kombinací těchto paliv;
 b)
 hybridní elektrická vozidla s externím nabíjením (OVC-HEV) poháněná elektřinou a kterýmkoli z paliv uvedených v písmenu a).
 5.11.2
 Zařízení pro monitorování spotřeby paliva a/nebo elektrické energie musí splňovat požadavky stanovené v dodatku 5.
 6. SPECIFIKACE A ZKOUŠKY
 6.1 Obecně
 6.1.1
 Vozidlo a jeho konstrukční části, které mohou ovlivnit emise CO2 a spotřebu paliva nebo spotřebu elektrické energie a emise plynných sloučenin, včetně emisí způsobených vypařováním, pevných částic či počtu částic (pokud je PN vyžadováno), musí být konstruovány, vyráběny a smontovány tak, aby vozidlo při běžném používání a za běžných provozních podmínek s ohledem na faktory, jako jsou vlhkost, déšť, sníh, teplo, chlad, písek, nečistoty, vibrace, opotřebení apod., splňovalo po dobu celé své životnosti požadavky tohoto předpisu. Tyto požadavky zahrnují i adekvátní zabezpečení veškerých hadic, spojek a přípojek používaných v rámci systémů regulace emisí a systémů regulace emisí způsobených vypařováním.
 Pokud jde o výfukové emise, CO2 a spotřebu paliva nebo spotřebu elektrické energie, považují se tato ustanovení za splněná, pokud jsou splněna ustanovení v bodech 6.3 a 8.2.
 Pokud jde o emise způsobené vypařováním, považují se tyto podmínky za splněné, pokud jsou splněna ustanovení v bodech 6.6 a 8.3.
 6.1.2
 Pokud jde o konstrukční části vozidla související s emisemi a funkčnost vozidla, musí být zkoušené vozidlo reprezentativním představitelem zamýšlené sériové výroby, na niž se schválení vztahuje. Výrobce a příslušný orgán se dohodnou na tom, který model zkušebního vozidla je reprezentativní.
 6.1.3
 Pokud jde o emise způsobené vypařováním, u vozidel s utěsněným systémem palivové nádrže zahrnují požadavky i systém, který krátce před doplněním paliva uvolní tlak v nádrži výhradně skrze nádobku s aktivním uhlím, jejíž jedinou funkcí je uchovávání palivových par. Tato ventilační cesta musí také být jedinou používanou, když tlak v nádrži překročí hodnotu svého bezpečného pracovního tlaku.
 6.1.4
 Podmínky zkoušení vozidla
 6.1.4.1
 Pro zkoušky emisí se použijí druhy a množství maziv a chladicího média stanovené výrobcem pro běžný provoz vozidla.
 6.1.4.2
 Druh paliva pro zkoušky emisí je stanoven v příloze B3 tohoto předpisu.
 6.1.4.3
 Všechny systémy regulace emisí, včetně systémů regulace emisí způsobených vypařováním, musí být v provozním stavu.
 6.1.4.4
 Motor musí být konstruován tak, aby se zamezilo emisím z klikové skříně.
 6.1.4.5
 Pro zkoušky emisí se použijí pneumatiky vymezené v bodě 2.4.5 přílohy B6 tohoto předpisu.
 6.1.5
 Plnicí hrdla palivových nádrží
 6.1.5.1
 Pro úroveň 1A
 S výhradou bodu 6.1.5.2 musí být plnicí hrdlo palivové nádrže na benzin nebo ethanol konstruováno tak, aby se zabránilo plnění nádrže z palivového čerpadla hadicí s nátrubkem, který má vnější průměr 23,6 mm nebo větší.
 Pro úroveň 1B
 Žádné požadavky na plnicí hrdla palivových nádrží.
 6.1.5.2
 Bod 6.1.5.1 se nepoužije pro vozidlo, u něhož jsou splněny obě následující podmínky:
 6.1.5.2.1
 vozidlo je navrženo a konstruováno tak, že žádné zařízení určené k regulaci emisí nebude nepříznivě ovlivněno olovnatým benzinem, a
 6.1.5.2.2
 vozidlo je nápadně, čitelně a nesmazatelně označeno symbolem pro bezolovnatý benzin uvedeným v normě ISO 2575:2010 „Road vehicles – Symbols for controls, indicators and tell-tales“, který je umístěn tak, aby byl bezprostředně viditelný


text:
pro osobu plnící palivovou nádrž. Připouštějí se i doplňková označení.
 6.1.6
 Musí se učinit opatření k zamezení nadměrných emisí způsobených vypařováním a úniku paliva v důsledku chybějícího víčka plnicího hrdla palivové nádrže. Toho lze dosáhnout některým z těchto opatření:
 6.1.6.1
 neodnímatelné, automaticky se otvírající a zavírající víčko plnicího hrdla palivové nádrže;
 6.1.6.2
 konstrukční opatření, která zabrání nadměrným emisím způsobeným vypařováním v případě chybějícího víčka plnicího hrdla palivové nádrže, nebo
 6.1.6.3
 jakékoli jiné opatření, které má stejný účinek. Jako příklad může kromě jiného sloužit připoutané víčko plnicího hrdla, víčko připevněné řetízkem nebo využití stejného klíčku pro víčko plnicího hrdla a zapalování vozidla. V takovém případě musí být možno klíček vyjmout jen v poloze zamknuto.
 6.1.7
 Ustanovení pro bezpečnost elektronického systému
 6.1.7.1
 Každé vozidlo vybavené počítačem pro regulaci emisí, včetně počítače pro regulaci emisí způsobených vypařováním, a to i pokud je integrován do počítače pro regulaci výfukových emisí, musí být zajištěno proti úpravám jiným, než které byly schváleny výrobcem. Výrobce schválí úpravy, jestliže jsou nezbytné pro diagnostiku, údržbu, kontrolu, dodatečnou montáž nebo opravy vozidla. Všechny přeprogramovatelné počítačové kódy nebo provozní parametry musí být zajištěny proti nedovolenému zásahu a musí umožňovat úroveň ochrany odpovídající nejméně ustanovení normy ISO 15031-7:2013. Všechny vyměnitelné paměťové čipy sloužící ke kalibraci musí být zality, uzavřeny v zapečetěném obalu nebo chráněny elektronickými algoritmy a nesmí být změnitelné bez použití speciálních nástrojů a postupů.
 6.1.7.1.1
 Pouze prvky přímo spojené s kalibrací emisí či prevencí krádeže vozidla mohou být chráněny podle bodu 6.1.7.1.
 6.1.7.2
 Počítačově kódované parametry pro chod motoru nesmějí být změnitelné bez použití speciálních nástrojů a postupů (např. připájené nebo zalité součástky počítače nebo zapečetěné (nebo zapájené) kryty).
 6.1.7.3
 Výrobci mohou příslušný orgán požádat o schválení výjimky z jednoho z těchto požadavků u vozidel, u nichž je nepravděpodobné, že by taková ochrana byla zapotřebí. Kritéria, podle kterých bude příslušný orgán hodnotit při zvažování udělení výjimky, jsou mj. např. využití mikroprocesorů ke kontrole výkonu, schopnost vozidla dosahovat vysokých výkonů a předpokládaný objem prodeje vozidel.
 6.1.7.4
 Výrobci, kteří používají systémy programovatelného počítačového kódu, musí zabránit neoprávněnému přeprogramování. Výrobci musí použít zlepšené ochranné strategie proti neoprávněným zásahům a ochranné funkce proti zápisu, které vyžadují elektronický přístup k počítači umístěnému mimo vozidlo provozovanému výrobcem. Příslušný orgán povolí metody, které dávají přiměřenou úroveň ochrany proti neoprávněným zásahům.
 6.1.8
 Zaokrouhlování
 Není-li v tomto předpisu uvedeno jinak, stanoví body 6.1.8.1 a 6.1.8.2 pravidla pro zaokrouhlování ke splnění požadavků tohoto předpisu.
 6.1.8.1
 Pokud je číslice bezprostředně vpravo od posledního místa, které má být ponecháno, menší než 5, zůstane tato poslední ponechaná číslice beze změny.
 Příklad:
 Pokud výsledek činí 1,234 gramu, ale ponechána mají být pouze dvě desetinná místa, konečný výsledek je 1,23 gramu.
 6.1.8.2
 Pokud je číslice bezprostředně vpravo od posledního místa, které má být ponecháno, větší nebo rovna 5, zvýší se poslední ponechaná číslice o 1.
 Příklad:
 Pokud výsledek činí 1,236 gramu, ale ponechána mají být pouze dvě desetinná místa, a protože 6 je větší než 5, konečný výsledek je 1,24 gramu.
 6.1.9
 Použití odpojovacích zařízení snižujících účinnost systému regulace emisí se zakazuje. Zákaz neplatí v