text:
> 1, provede se první zkušební cyklus typu I za studena a následující cykly za tepla);
 Msi
 =
 hmotnost emisí znečišťující látky (i) v g/km bez regenerace;
 Mri
 =
 hmotnost emisí znečišťující látky (i) v g/km v průběhu regenerace;
 Mpi
 =
 hmotnost emisí znečišťující látky (i) v g/km;
 n
 =
 počet zkušebních bodů, ve kterých se měřily emise (pracovní cykly typu I nebo rovnocenné cykly na zkušebním stavu) mezi dvěma cykly, v nichž dochází k regeneraci, ≥ 2;
 d
 =
 počet pracovních cyklů potřebných k regeneraci;
 D
 =
 počet pracovních cyklů mezi dvěma cykly, v nichž dochází k regeneraci.
 Příklad parametrů měření je znázorněn na obrázku A13/1.
 Obrázek A13/1
 Parametry měřené během zkoušky emisí během cyklů, ve kterých dochází k regeneraci, a mezi těmito cykly (schematický příklad, emise v průběhu „D“ se mohou zvětšovat nebo zmenšovat)
 emise [g/km]
 počet cyklů
 3.3.1 Výpočet regeneračního faktoru K pro každou posuzovanou znečišťující látku (i)
 Ki = Mpi / Msi
 Výsledné hodnoty Msi, Mpi a Ki se zaznamenají do zkušebního protokolu, který vydává technická zkušebna.
 Ki se může stanovit po vykonání jednoho sledu zkoušky.
 3.4 Výpočet kombinovaných výfukových emisí u vícenásobných systémů s periodickou regenerací
 (1)
 nk ≥ 2
 (2)
 (3)
 (4)
 (5)
 (6)
 (7)
 kde:
 Msi
 =
 střední hodnota hmotnosti emisí všech případů výskytu k znečišťující látky (i) v g/km bez regenerace,
 Mri
 =
 střední hodnota hmotnosti emisí všech případů výskytu k znečišťující látky (i) v g/km během regenerace,
 Mpi
 =
 střední hodnota hmotnosti emisí všech případů výskytu k znečišťující látky (i) v g/km,
 Msik
 =
 střední hodnota hmotnosti emisí výskytu (k) znečišťující látky (i) v g/km bez regenerace,
 Mrik
 =
 střední hodnota hmotnosti emisí výskytu (k) znečišťující látky (i) v g/km během regenerace,
 M′sik,j
 =
 hmotnost emisí výskytu (k) znečišťující látky (i) v g/km za jeden pracovní cyklus typu I (nebo rovnocenný cyklus na zkušebním stavu) bez regenerace naměřené v bodu j; 1 ≤ j ≤ nk,
 M′rik,j
 =
 hmotnost emisí výskytu (k) znečišťující látky (i) v g/km za jeden pracovní cyklus typu I (nebo rovnocenný cyklus na zkušebním stavu) v průběhu regenerace (je-li j > 1, provede se první zkušební cyklus typu I za studena a následující cykly za tepla) naměřené při pracovním cyklu j; 1 ≤ j ≤ nk,
 nk
 =
 počet zkušebních bodů výskytu (k), ve kterých se měřily emise (zkušební cykly typu I nebo rovnocenné cykly na zkušebním stavu) mezi dvěma cykly, v nichž dochází k regeneraci, ≥ 2,
 dk
 =
 počet pracovních cyklů výskytu (k) potřebných k regeneraci,
 Dk
 =
 počet pracovních cyklů výskytu (k) mezi dvěma cykly, v nichž dochází k regeneraci.
 Příklad parametrů měření je znázorněn na obrázku A13/2.
 Obrázek A13/2
 Parametry měřené během zkoušky emisí během cyklů, ve kterých dochází k regeneraci, a mezi těmito cykly (schematický příklad)
 počet cyklů
 Další podrobnosti schematického postupu viz obrázek A13/3.
 Obrázek A13/3
 Parametry měřené během zkoušky emisí během cyklů, ve kterých dochází k regeneraci, a mezi těmito cykly (schematický příklad)
 K použití na jednoduchém a reálném příkladu podává následující popis podrobné vysvětlení schematického postupu znázorněného na obrázku


text:
A13/3:
 1.
 filtr pevných částic pro vznětové motory „DPF“: případy s regenerací, ve stejných časových intervalech, s podobnými emisemi (± 15 %) od jednoho případu k druhému.
 Dk = Dk+1 = D1
 dk = dk+1 = d1
 Mrik – Msik = Mrik + 1 – Msik + 1
 nk = n
 2.
 „DeNOx“: odsiřování (odstraňování SO2) začne dříve, než je vliv síry na emise zjistitelný (± 15 % naměřených emisí) a v tomto příkladu se vykoná z exotermického důvodu zároveň s posledním případem regenerace filtru částic.
 M′sik,j = 1 = konstantní → Msik = Msik + 1 = Msi2
 Mrik = Mrik + 1 = Mri2
 Pro případ odstraňování SO2:
 Mri2, Msi2, d2, D2, n2 = 1
 3.
 Úplný systém (DPF + DeNOx):
 Výpočet faktoru Ki u vícenásobných systémů s periodickou regenerací je možný až poté, co u každého systému došlo k určitému počtu regeneračních fází. Po dokončení úplného postupu (A až B, viz obrázek A13/2) by mělo být opět dosaženo původních podmínek A.
 3.4.1 Rozšíření schválení pro vícenásobný systém s periodickou regenerací
 3.4.1.1 Jestliže se změní technický(é) parametr(y) a/nebo strategie regenerace vícečetných systémů regenerace u všech případů tohoto kombinovaného systému, měl by se za účelem aktualizování vícenásobného faktoru Ki pomocí měření provést úplný postup včetně všech regeneračních zařízení.
 3.4.1.2 Jestliže se změnilo jediné zařízení vícečetných systémů regenerace, a to pouze v parametrech strategie (jako „D“ a/nebo „d“ u DPF), a výrobce může předložit technické zkušebně technicky přijatelné údaje a informace o tom, že:
 a)
 není zjistitelná žádná interakce s jiným(i) zařízením(i) systému a
 b)
 důležité parametry (tj. konstrukce, princip činnosti, objem, umístění atd.) jsou shodné,
 lze postup potřebný k aktualizaci ki zjednodušit.
 Jestliže se dohodne výrobce s technickou zkušebnou, měl by se v takovém případě provést pouze jediný případ odběru/uložení a regenerace a výsledky zkoušky („Msi“, „Mri“) v kombinaci se změněnými parametry („D“ a/nebo „d“) mohou být dosazeny do příslušného vzorce (vzorců) k aktualizaci vícenásobného faktoru ki matematickou cestou substituce existujícího vzorce (vzorců) pro základní faktor ki.
 PŘÍLOHA 14
 POSTUP ZKOUŠKY EMISÍ PRO HYBRIDNÍ ELEKTRICKÁ VOZIDLA (HEV)
 1. ÚVOD
 1.1 Tato příloha definuje zvláštní ustanovení pro schválení typu hybridního elektrického vozidla (HEV) podle bodu 2.21.2 tohoto předpisu.
 1.2 Obecně platí, že hybridní elektrická vozidla se při zkouškách typu I, II, III, IV, V, VI a zkouškách systému OBD zkoušejí podle příloh 4a, 5, 6, 7, 8, 9 a 11 tohoto předpisu, pokud tato příloha nestanoví jinak.
 1.3 Pouze při zkoušce typu I se vozidla OVC (podle kategorizace v bodě 2 této přílohy) zkoušejí podle podmínky A a podle podmínky B. Výsledky zkoušek podle podmínky A i B a vážené hodnoty se uvedou na formuláři zprávy o schválení.
 1.4 Výsledky zkoušek emisí musí splňovat mezní hodnoty za všech zkušebních podmínek stanovených podle tohoto předpisu.
 2. KATEGORIE HYBRIDNÍCH ELEKTRICKÝCH VOZIDEL
 Nabíjení vozidla
 Externí nabíjení (1)
 (OVC)
 Jiné než externí nabíjení (2)
 (NOVC)
 Přepínač pracovního režimu
 není namontován
 je namontován
 není namontován
 je namontován
 3. ZKUŠEBNÍ METODY PRO ZKOUŠKU TYPU I
 3.1 Hybridní elektrické vozidlo s externím nabíjením (OVC HEV) bez přepínače

type: contracts

jurisdiction: EU


text:
pracovního režimu
 3.1.1 Provádějí se dvě zkoušky za níže uvedených podmínek:
 Podmínka A:
 zkouška se provede s plně nabitým zásobníkem elektrické energie/výkonu.
 Podmínka B:
 zkouška se provede se zásobníkem elektrické energie/výkonu s minimální úrovní nabití (maximální vybití kapacity).
 Přehled stavu nabití (SOC) zásobníku elektrické energie/výkonu během různých fází zkoušky typu I je uveden v dodatku 1 k této příloze.
 3.1.2 Podmínka A
 3.1.2.1 Postup začíná vybitím zásobníku elektrické energie/výkonu vozidla jízdou (na zkušební dráze, na vozidlovém dynamometru atd.):
 a)
 při konstantní rychlosti 50 km/h do doby, kdy se nastartuje motor hybridního elektrického vozidla se spotřebou paliva;
 b)
 nebo pokud vozidlo nemůže dosáhnout konstantní rychlosti 50 km/h bez nastartování motoru se spotřebou paliva, sníží se rychlost, dokud vozidlo nemůže jet nižší konstantní rychlostí, při které motor se spotřebou paliva nenastartuje po definovanou dobu/vzdálenost (která se stanoví po dohodě mezi technickou zkušebnou a výrobcem);
 c)
 nebo podle doporučení výrobce.
 Motor se spotřebou paliva se musí zastavit do 10 sekund od svého automatického nastartování.
 3.1.2.2 Stabilizace vozidla
 3.1.2.2.1 U vozidel se vznětovým motorem se použije část 2 cyklu popsaného v tabulce A4a/2 (a na obrázku A4a/3) v příloze 4a tohoto předpisu. Provedou se tři po sobě následující cykly podle bodu 3.1.2.5.3 této přílohy.
 3.1.2.2.2 Vozidla se zážehovými motory se stabilizují jedním jízdním cyklem části 1 a dvěma jízdními cykly části 2 podle bodu 3.1.2.5.3 této přílohy.
 3.1.2.3 Po této stabilizaci a před zkouškou se vozidlo odstaví v místnosti s relativně ustálenou teplotou od 293 K do 303 K (od 20 °C do 30 °C). Tato další stabilizace se provádí po dobu nejméně šesti hodin a pokračuje do doby, než olej a popřípadě chladivo v motoru dosáhne teploty místnosti s odchylkou ± 2 K a zásobník elektrické energie/výkonu se plně nabije postupem nabíjení předepsaným v bodě 3.1.2.4 této přílohy.
 3.1.2.4 Během odstavení se zásobník elektrické energie/výkonu nabíjí:
 a)
 palubním nabíječem, pokud je namontován, nebo
 b)
 externím nabíječem doporučeným výrobcem, s použitím normálního postupu nočního nabíjení.
 Z tohoto postupu jsou vyloučeny všechny druhy zvláštního nabíjení, které by se mohly spustit automaticky nebo ručně, jako například vyrovnávací nabíjení nebo servisní nabíjení.
 Výrobce musí prohlásit, že během zkoušky nedošlo ke zvláštnímu postupu nabíjení.
 3.1.2.5 Zkušební postup
 3.1.2.5.1 Vozidlo se nastartuje pomocí prostředků, které má řidič běžně k dispozici. První cyklus se zahájí startem vozidla.
 3.1.2.5.2 Zkušební postupy definované v bodě 3.1.2.5.2.1 nebo 3.1.2.5.2.2 této přílohy lze použít ve shodě s postupem zvoleným v bodě 3.2.3.2 přílohy 8 předpisu č. 101.
 3.1.2.5.2.1 Odběr vzorků začíná (BS) před zahájením postupu nastartování motoru a končí dokončením závěrečné periody volnoběhu cyklu mimo město (část 2, konec odběru (ES)).
 3.1.2.5.2.2 Odběr vzorků začíná (BS) před zahájením postupu nastartování vozidla nebo v jeho průběhu a pokračuje po dobu několika opakování zkušebních cyklů. Končí dokončením závěrečné periody volnoběhu prvního mimoměstského (část 2) cyklu, během níž baterie dosáhla stavu minimálního nabití v souladu s níže definovaným kritériem (konec odběru vzorků (ES)).
 Elektrická bilance Q [Ah] se měří v každém kombinovaném cyklu postupem uvedeným v dodatku 2 k příloze 8 předpisu č. 101 a použije se


text:
k určení bodu, kdy baterie dosáhla stavu minimálního nabití.
 Stav minimálního nabití se považuje za dosažený během kombinovaného cyklu N, jestliže elektrický stav měřený v průběhu kombinovaného cyklu N + 1 neznamenal vybití větší než na hodnotu 3 %, kdy tato hodnota je vyjádřena jako procento jmenovité kapacity baterie (v Ah) v jejím stavu maximálního nabití podle prohlášení výrobce. Na žádost výrobce lze provést doplňkové zkušební cykly a jejich výsledky zahrnout do výpočtů podle bodů 3.1.2.5.5 a 3.1.4.2 této přílohy za podmínky, že elektrická bilance pro každý doplňkový zkušební cyklus prokáže menší vybití baterie, než tomu bylo v průběhu předchozího cyklu.
 Mezi jednotlivými cykly je dovolena perioda odstavení vozidla za tepla v délce 10 minut. Během této periody musí být hnací ústrojí vypnuto.
 3.1.2.5.3 Vozidlo musí jet tak, jak je stanoveno v příloze 4a tohoto předpisu, nebo v případě zvláštního způsobu řazení rychlostí, podle pokynů výrobce uvedených v příručce pro řidiče vozidla a vyznačených na ovládači řazení rychlostí (pro informaci řidiče). Pro tato vozidla se nepoužije postup řazení rychlostí předepsaný v příloze 4a tohoto předpisu. Pro podobu provozní křivky platí popis uvedený v bodě 6.1.3 přílohy 4a tohoto předpisu.
 3.1.2.5.4 Výfukové plyny se analyzují podle ustanovení přílohy 4a tohoto předpisu.
 3.1.2.5.5 Výsledky zkoušky se porovnají s mezními hodnotami předepsanými v bodě 5.3.1.4 tohoto předpisu a pro každou znečišťující látku při podmínce A se vypočtou průměrné emise (M1i) v g/km.
 Při zkoušení podle bodu 3.1.2.5.2.1 této přílohy vyjadřuje (M1i) výsledek za jediný kombinovaný cyklus.
 Při zkoušení podle bodu 3.1.2.5.2.2 této přílohy musí být výsledek (M1ia) každého kombinovaného cyklu, vynásobený příslušným faktorem zhoršení a faktorem Ki, menší než mezní hodnoty předepsané v bodě 5.3.1.4 tohoto předpisu. Pro účely výpočtu v bodě 3.1.4 této přílohy se M1i určí jako:
 kde:
 i: znečišťující látka
 a: cyklus
 3.1.3 Podmínka B
 3.1.3.1 Stabilizace vozidla
 3.1.3.1.1 U vozidel se vznětovým motorem se použije část 2 cyklu popsaného v tabulce A4a/2 (a na obrázku A4a/3) v příloze 4a tohoto předpisu. Provedou se tři po sobě následující cykly podle bodu 3.1.3.4.3 této přílohy.
 3.1.3.1.2 Vozidla se zážehovými motory se stabilizují jedním jízdním cyklem části 1 a dvěma jízdními cykly části 2 podle bodu 3.1.3.4.3 této přílohy.
 3.1.3.2 Zásobník elektrické energie/výkonu vozidla se vybije při jízdě (na zkušební dráze, na vozidlovém dynamometru apod.):
 a)
 při konstantní rychlosti 50 km/h do doby, kdy se nastartuje motor hybridního elektrického vozidla se spotřebou paliva;
 b)
 nebo pokud vozidlo nemůže dosáhnout konstantní rychlosti 50 km/h bez nastartování motoru se spotřebou paliva, sníží se rychlost, dokud vozidlo nemůže jet nižší konstantní rychlostí, při které motor se spotřebou paliva nenastartuje po definovanou dobu/vzdálenost (která se stanoví po dohodě mezi technickou zkušebnou a výrobcem);
 c)
 nebo podle doporučení výrobce.
 Motor se spotřebou paliva se musí zastavit do 10 sekund od svého automatického nastartování.
 3.1.3.3 Po této stabilizaci a před zkouškou se vozidlo odstaví v místnosti s relativně ustálenou teplotou od 293 K do 303 K (od 20 °C do 30 °C). Tato stabilizace se provádí po dobu nejméně šesti hodin a pokračuje do doby, než olej a


text:
popřípadě chladivo v motoru dosáhne teploty místnosti s odchylkou ± 2 K.
 3.1.3.4 Zkušební postup
 3.1.3.4.1 Vozidlo se nastartuje pomocí prostředků, které má řidič běžně k dispozici. První cyklus se zahájí startem vozidla.
 3.1.3.4.2 Odběr vzorků začíná (BS) před zahájením postupu nastartování motoru a končí dokončením závěrečné periody volnoběhu cyklu mimo město (část 2, konec odběru (ES)).
 3.1.3.4.3 Vozidlo musí jet tak, jak je stanoveno v příloze 4a tohoto předpisu, nebo v případě zvláštního způsobu řazení rychlostí, podle pokynů výrobce uvedených v příručce pro řidiče vozidla a vyznačených na ovládači řazení rychlostí (pro informaci řidiče). Pro tato vozidla se nepoužije postup řazení rychlostí předepsaný v příloze 4a tohoto předpisu. Pro podobu provozní křivky platí popis uvedený v bodě 6.1.3 přílohy 4a tohoto předpisu.
 3.1.3.4.4 Výfukové plyny se analyzují podle ustanovení přílohy 4a tohoto předpisu.
 3.1.3.5 Výsledky zkoušky se porovnají s mezními hodnotami předepsanými v bodě 5.3.1.4 tohoto předpisu a pro každou znečišťující látku při podmínce B se vypočtou průměrné emise (M2i). Výsledky zkoušky (M2i) vynásobené příslušným faktorem zhoršení a faktorem Ki musí být nižší než mezní hodnoty předepsané v bodě 5.3.1.4 tohoto předpisu.
 3.1.4 Výsledky zkoušek
 3.1.4.1 V případě zkoušky podle bodu 3.1.2.5.2.1 této přílohy
 Pro zprávu se vážené hodnoty vypočítají následovně:
 Mi = (De · M1i + Dav · M2i )/(De + Dav)
 kde:
 Mi
 =
 hmotnost emisí znečišťující látky (i) v gramech na kilometr,
 M1i
 =
 průměrná hmotnost emisí znečišťující látky (i) v gramech na kilometr s plně nabitým zásobníkem elektrické energie/výkonu, vypočtené v bodě 3.1.2.5.5 této přílohy,
 M2i
 =
 průměrná hmotnost emisí znečišťující látky (i) v gramech na kilometr se zásobníkem elektrické energie/výkonu ve stavu nejmenšího nabití (v nejvíce vybitém stavu), vypočtené v bodě 3.1.3.5 této přílohy,
 De
 =
 dosah vozidla s elektrickým pohonem podle postupu popsaného v příloze 9 předpisu č. 101, kdy výrobce poskytne prostředky k provedení měření s vozidlem jedoucím výhradně v elektrickém režimu;
 Dav
 =
 25 km (průměrná vzdálenost ujetá mezi dvěma nabitími baterie).
 3.1.4.2 V případě zkoušky podle bodu 3.1.2.5.2.2 této přílohy
 Pro zprávu se vážené hodnoty vypočítají následovně:
 Mi = (Dovc · M1i + Dav · M2i )/(Dovc + Dav)
 kde:
 Mi
 =
 hmotnost emisí znečišťující látky (i) v gramech na kilometr,
 M1i
 =
 průměrná hmotnost emisí znečišťující látky (i) v gramech na kilometr s plně nabitým zásobníkem elektrické energie/výkonu, vypočtené v bodě 3.1.2.5.5 této přílohy,
 M2i
 =
 průměrná hmotnost emisí znečišťující látky (i) v gramech na kilometr se zásobníkem elektrické energie/výkonu ve stavu nejmenšího nabití (v nejvíce vybitém stavu), vypočtené v bodě 3.1.3.5 této přílohy,
 Dovc
 =
 akční dosah OVC podle postupu popsaného v příloze 9 předpisu č. 101,
 Dav
 =
 25 km (průměrná vzdálenost ujetá mezi dvěma nabitími baterie).
 3.2 Hybridní elektrické vozidlo s externím nabíjením (OVC HEV) a přepínačem pracovního režimu
 3.2.1 Provádějí se dvě zkoušky za níže uvedených podmínek:
 3.2.1.1
 Podmínka A:
 zkouška se provede s plně nabitým zásobníkem elektrické energie/výkonu.
 3.2.1.2
 Podmínka B:
 zkouška se provede se zásobníkem elektrické energie/výkonu s minimální úrovní nabití (maximální vybití kapacity).
 3.2.1.3
 Přepínač pracovního režimu musí být přepnut podle tabulky


text:
A14/1:
 Tabulka A14/1
 Hybridní režimy
 Stav nabití baterie
 —
 výhradně elektrický
 —
 hybridní
 —
 výhradně se spotřebou paliva
 —
 hybridní
 —
 výhradně elektrický
 —
 výhradně se spotřebou paliva
 —
 hybridní
 —
 hybridní režim n (3)
 ...
 —
 hybridní režim m (3)
 Přepínač v poloze
 Přepínač v poloze
 Přepínač v poloze
 Přepínač v poloze
 Podmínka A
 Plně nabito
 hybridní
 hybridní
 hybridní
 hybridní režim s nejvyšší spotřebou elektřiny (4)
 Podmínka B
 Minimální nabití
 hybridní
 se spotřebou paliva
 se spotřebou paliva
 režim s největší spotřebou paliva (5)
 3.2.2 Podmínka A
 3.2.2.1 Pokud je dosah vozidla poháněného pouze elektrickou energií větší než jeden úplný cyklus, lze na žádost výrobce vykonat zkoušku typu I výhradně v elektrickém režimu. V tomto případě se může vynechat stabilizace motoru předepsaná v bodě 3.2.2.3.1 nebo 3.2.2.3.2 této přílohy.
 3.2.2.2 Postup začíná vybitím vozidlového zásobníku elektrické energie/výkonu při jízdě s přepínačem v poloze pro výhradně elektrický režim (na zkušební dráze, na vozidlovém dynamometru apod.) s konstantní rychlostí odpovídající 70 % ± 5 % maximální rychlosti vozidla pro jízdu po dobu 30 minut (určená podle předpisu č. 101).
 Vybíjení se zastaví:
 a)
 pokud vozidlo není schopné jízdy rychlostí, která se rovná 65 % maximální třicetiminutové rychlosti; nebo
 b)
 pokud běžné palubní přístroje dávají řidiči výzvu k zastavení vozidla; nebo
 c)
 po ujetí vzdálenosti 100 km.
 Pokud vozidlo není vybaveno výhradně elektrickým režimem, dosáhne se vybití zásobníku elektrické energie/výkonu jízdou vozidla (na zkušební dráze, na vozidlovém dynamometru atd.):
 a)
 při konstantní rychlosti 50 km/h do doby, kdy se nastartuje motor hybridního elektrického vozidla se spotřebou paliva; nebo
 b)
 pokud vozidlo nemůže dosáhnout konstantní rychlosti 50 km/h bez nastartování motoru se spotřebou paliva, sníží se rychlost, dokud vozidlo nemůže jet nižší konstantní rychlostí, při které motor se spotřebou paliva nenastartuje po definovanou dobu/vzdálenost (která se stanoví po dohodě mezi technickou zkušebnou a výrobcem); nebo
 c)
 podle doporučení výrobce.
 Motor se spotřebou paliva se musí zastavit do 10 sekund od svého automatického nastartování.
 3.2.2.3 Stabilizace vozidla
 3.2.2.3.1 U vozidel se vznětovým motorem se použije část 2 cyklu popsaného v tabulce A4a/2 (a na obrázku A4a/3) v příloze 4a tohoto předpisu. Provedou se tři po sobě následující cykly podle bodu 3.2.2.6.3 této přílohy.
 3.2.2.3.2 Vozidla se zážehovými motory se stabilizují jedním jízdním cyklem části 1 a dvěma jízdními cykly části 2 podle bodu 3.2.2.6.3 této přílohy.
 3.2.2.4 Po této stabilizaci a před zkouškou se vozidlo odstaví v místnosti s relativně ustálenou teplotou od 293 K do 303 K (od 20 °C do 30 °C). Tato další stabilizace se provádí po dobu nejméně šesti hodin a pokračuje do doby, než olej a popřípadě chladivo v motoru dosáhne teploty místnosti s odchylkou ± 2 K a zásobník elektrické energie/výkonu se plně nabije postupem nabíjení předepsaným v bodě 3.2.2.5 této přílohy.
 3.2.2.5 Během odstavení se zásobník elektrické energie/výkonu nabíjí:
 a)
 palubním nabíječem, pokud je namontován; nebo
 b)
 externím nabíječem doporučeným výrobcem, s použitím normálního postupu nočního nabíjení.
 Z tohoto postupu jsou vyloučeny všechny druhy zvláštního nabíjení, které by se mohly spustit automaticky nebo ručně, jako například vyrovnávací nabíjení


text:
nebo servisní nabíjení.
 Výrobce musí prohlásit, že během zkoušky nedošlo ke zvláštnímu postupu nabíjení.
 3.2.2.6. Zkušební postup
 3.2.2.6.1. Vozidlo se nastartuje pomocí prostředků, které má řidič běžně k dispozici. První cyklus se zahájí startem vozidla.
 3.2.2.6.2 Zkušební postupy definované v bodě 3.2.2.6.2.1 nebo 3.2.2.6.2.2 této přílohy lze použít ve shodě s postupem zvoleným v bodě 4.2.4.2 přílohy 8 předpisu č. 101.
 3.2.2.6.2.1 Odběr vzorků začíná (BS) před zahájením postupu nastartování motoru a končí dokončením závěrečné periody volnoběhu cyklu mimo město (část 2, konec odběru (ES)).
 3.2.2.6.2.2 Odběr vzorků začíná (BS) před zahájením postupu nastartování vozidla nebo v jeho průběhu a pokračuje po dobu několika opakování zkušebních cyklů. Končí dokončením závěrečné periody volnoběhu prvního mimoměstského (část 2) cyklu, během níž baterie dosáhla stavu minimálního nabití v souladu s níže definovaným kritériem (konec odběru vzorků (ES)).
 Elektrická bilance Q [Ah] se měří v každém kombinovaném cyklu postupem uvedeným v dodatku 2 k příloze 8 předpisu č. 101 a použije se k určení bodu, kdy baterie dosáhla stavu minimálního nabití.
 Stav minimálního nabití se považuje za dosažený během kombinovaného cyklu N, jestliže elektrický stav měřený v průběhu kombinovaného cyklu N+1 neznamenal vybití větší než na hodnotu 3 %, kdy tato hodnota je vyjádřena jako procento jmenovité kapacity baterie (v Ah) v jejím stavu maximálního nabití podle prohlášení výrobce. Na žádost výrobce lze provést doplňkové zkušební cykly a jejich výsledky zahrnout do výpočtů podle bodů 3.2.2.7 a 3.2.4 této přílohy za podmínky, že elektrická bilance pro každý doplňkový zkušební cyklus prokáže menší vybití baterie, než tomu bylo v průběhu předchozího cyklu.
 Mezi jednotlivými cykly je dovolena perioda odstavení vozidla za tepla v délce 10 minut. Během této periody musí být hnací ústrojí vypnuto.
 3.2.2.6.3 Vozidlo musí jet tak, jak je stanoveno v příloze 4a tohoto předpisu, nebo v případě zvláštního způsobu řazení rychlostí, podle pokynů výrobce uvedených v příručce pro řidiče vozidla a vyznačených na ovládači řazení rychlostí (pro informaci řidiče). Pro tato vozidla se nepoužije postup řazení rychlostí předepsaný v příloze 4a tohoto předpisu. Pro podobu provozní křivky platí popis uvedený v bodě 6.1.3 přílohy 4a tohoto předpisu.
 3.2.2.6.4. Výfukové plyny se analyzují podle ustanovení přílohy 4a tohoto předpisu.
 3.2.2.7. Výsledky zkoušky se porovnají s mezními hodnotami předepsanými v bodě 5.3.1.4 tohoto předpisu a pro každou znečišťující látku při podmínce A se vypočtou průměrné emise (M1i) v g/km.
 Při zkoušení podle bodu 3.2.2.6.2.1 této přílohy vyjadřuje (M1i) výsledek za jediný kombinovaný cyklus.
 Při zkoušení podle bodu 3.2.2.6.2.2 této přílohy musí být výsledek (M1ia) každého kombinovaného cyklu, vynásobený příslušným faktorem zhoršení a faktorem Ki, menší než mezní hodnoty předepsané v bodě 5.3.1.4 tohoto předpisu. Pro účely výpočtu v bodě 3.2.4 této přílohy se M1i určí jako:
 kde:
 i: znečišťující látka
 a: cyklus
 3.2.3 Podmínka B
 3.2.3.1 Stabilizace vozidla
 3.2.3.1.1 U vozidel se vznětovým motorem se použije část 2 cyklu popsaného v tabulce A4a/2 a na obrázku A4a/2 v příloze 4a tohoto předpisu. Provedou se tři po sobě následující cykly podle bodu 3.2.3.4.3 této přílohy.
 3.2.3.1.2 Vozidla se zážehovými motory se stabilizují jedním jízdním cyklem


text:
části 1 a dvěma jízdními cykly části 2 podle bodu 3.2.3.4.3 této přílohy.
 3.2.3.2 Zásobník elektrické energie/výkonu vozidla se vybije podle bodu 3.2.2.2 této přílohy.
 3.2.3.3 Po této stabilizaci a před zkouškou se vozidlo odstaví v místnosti s relativně ustálenou teplotou od 293 K do 303 K (od 20 °C do 30 °C). Tato stabilizace se provádí po dobu nejméně šesti hodin a pokračuje do doby, než olej a popřípadě chladivo v motoru dosáhne teploty místnosti s odchylkou ± 2 K.
 3.2.3.4 Zkušební postup
 3.2.3.4.1 Vozidlo se nastartuje pomocí prostředků, které má řidič běžně k dispozici. První cyklus se zahájí startem vozidla.
 3.2.3.4.2 Odběr vzorků začíná (BS) před zahájením postupu nastartování motoru a končí dokončením závěrečné periody volnoběhu cyklu mimo město (část 2, konec odběru (ES)).
 3.2.3.4.3 Vozidlo musí jet tak, jak je stanoveno v příloze 4a tohoto předpisu, nebo v případě zvláštního způsobu řazení rychlostí, podle pokynů výrobce uvedených v příručce pro řidiče vozidla a vyznačených na ovládači řazení rychlostí (pro informaci řidiče). Pro tato vozidla se nepoužije postup řazení rychlostí předepsaný v příloze 4a tohoto předpisu. Pro podobu provozní křivky platí popis uvedený v bodě 6.1.3 přílohy 4a tohoto předpisu.
 3.2.3.4.4 Výfukové plyny se analyzují podle ustanovení přílohy 4a tohoto předpisu.
 3.2.3.5 Výsledky zkoušky se porovnají s mezními hodnotami předepsanými v bodě 5.3.1.4 tohoto předpisu a pro každou znečišťující látku při podmínce B se vypočtou průměrné emise (M2i). Výsledky zkoušky M2i vynásobené příslušným faktorem zhoršení a faktorem Ki musí být nižší než mezní hodnoty předepsané v bodě 5.3.1.4 tohoto předpisu.
 3.2.4 Výsledky zkoušek
 3.2.4.1 V případě zkoušky podle bodu 3.2.2.6.2.1 této přílohy.
 Pro zprávu se vážené hodnoty vypočítají následovně:
 Mi = ( De · M1i + Dav · M2i ) / ( De + Dav )
 kde:
 Mi
 =
 hmotnost emisí znečišťující látky (i) v gramech na kilometr,
 M1i
 =
 průměrná hmotnost emisí znečišťující látky (i) v gramech na kilometr s plně nabitým zásobníkem elektrické energie/výkonu, vypočtené v bodě 3.2.2.7 této přílohy.
 M2i
 =
 průměrná hmotnost emisí znečišťující látky (i) v gramech na kilometr se zásobníkem elektrické energie/výkonu ve stavu nejmenšího nabití (v nejvíce vybitém stavu), vypočtené v bodě 3.2.3.5 této přílohy.
 De
 =
 dosah vozidla při elektrickém pohonu s přepínačem v poloze výhradně elektrického režimu podle postupu popsaného v příloze 9 předpisu č. 101. Pokud vozidlo nemá výhradně elektrický režim, poskytne výrobce prostředky k provedení měření s vozidlem jedoucím pouze v elektrickém režimu.
 Dav
 =
 25 km (průměrná vzdálenost ujetá mezi dvěma nabitími baterie).
 3.2.4.2 V případě zkoušky podle bodu 3.2.2.6.2.2 této přílohy.
 Pro zprávu se vážené hodnoty vypočítají následovně:
 Mi = (Dovc · M1i + Dav · M2i)/(Dovc + Dav)
 kde:
 Mi
 =
 hmotnost emisí znečišťující látky (i) v gramech na kilometr,
 M1i
 =
 průměrná hmotnost emisí znečišťující látky (i) v gramech na kilometr s plně nabitým zásobníkem elektrické energie/výkonu, vypočtené v bodě 3.2.2.7 této přílohy.
 M2i
 =
 průměrná hmotnost emisí znečišťující látky (i) v gramech na kilometr se zásobníkem elektrické energie/výkonu ve stavu nejmenšího nabití (v nejvíce vybitém stavu), vypočtené v bodě 3.2.3.5 této přílohy,


text:
Dovc
 =
 akční dosah OVC podle postupu popsaného v příloze 9 předpisu č. 101,
 Dav
 =
 25 km (průměrná vzdálenost ujetá mezi dvěma nabitími baterie).
 3.3 Hybridní elektrické vozidlo s jiným než externím nabíjením (not-OVC HEV) bez přepínače pracovního režimu
 3.3.1 Tato vozidla se zkoušejí podle přílohy 4a.
 3.3.2 Pro stabilizaci se provedou nejméně dva za sebou následující úplné jízdní cykly (část 1 a část 2) bez odstavení vozidla.
 3.3.3 Vozidlo musí jet tak, jak je stanoveno v příloze 4a, nebo v případě zvláštního způsobu řazení rychlostí, podle pokynů výrobce uvedených v příručce pro řidiče vozidla a vyznačených na ovládači řazení rychlostí (pro informaci řidiče). Pro tato vozidla se nepoužije postup řazení rychlostí předepsaný v příloze 4a. Pro podobu provozní křivky platí popis uvedený v bodě 6.1.3 přílohy 4a.
 3.4 Hybridní elektrické vozidlo s jiným než externím nabíjením (not-OVC HEV) s přepínačem pracovního režimu
 3.4.1 Tato vozidla se stabilizují a zkoušejí v hybridním režimu podle přílohy 4a. Pokud je dostupných několik hybridních režimů, zkouška se vykoná v režimu, který se nastaví automaticky po otočení klíčku zapalování (normální režim). Podle informací výrobce technická zkušebna zkontroluje, zda jsou mezní hodnoty dodrženy ve všech hybridních režimech.
 3.4.2 Pro stabilizaci se vykonají nejméně dva za sebou následující úplné jízdní cykly (část 1 a část 2) bez odstavení vozidla.
 3.4.3 Vozidlo musí jet tak, jak je stanoveno v příloze 4a tohoto předpisu, nebo v případě zvláštního způsobu řazení rychlostí, podle pokynů výrobce uvedených v příručce pro řidiče vozidla a vyznačených na ovládači řazení rychlostí (pro informaci řidiče). Pro tato vozidla se nepoužije postup řazení rychlostí předepsaný v příloze 4a tohoto předpisu. Pro podobu provozní křivky platí popis uvedený v bodě 6.1.3 přílohy 4a tohoto předpisu.
 4. ZKUŠEBNÍ METODY PRO ZKOUŠKU TYPU II
 4.1 Vozidla se zkoušejí podle přílohy 5 s běžícím motorem se spotřebou paliva. Výrobce definuje „provozní režim“, který umožní provést tuto zkoušku.
 Pokud je to nutné, použije se postup podle bodu 5.1.6 tohoto předpisu.
 5. ZKUŠEBNÍ METODY PRO ZKOUŠKU TYPU III
 5.1 Vozidla se zkoušejí podle přílohy 6 s běžícím motorem se spotřebou paliva. Výrobce definuje „provozní režim“, který umožní provést tuto zkoušku.
 5.2 Zkoušky se provedou jen pro podmínky 1 a 2 bodu 3.2 přílohy 6. Pokud není možné z nějakého důvodu zkoušet podle podmínky 2, zkouší se při jiné konstantní rychlosti (se zatíženým běžícím motorem se spotřebou paliva).
 6. ZKUŠEBNÍ METODY PRO ZKOUŠKU TYPU IV
 6.1 Vozidla se zkoušejí podle přílohy 7 tohoto předpisu.
 6.2 Před zahájením zkoušky (bod 5.1 přílohy 7 tohoto předpisu) se vozidla stabilizují takto:
 6.2.1 Vozidla OVC:
 6.2.1.1 Vozidla OVC bez přepínače pracovního režimu: Postup začíná vybitím zásobníku elektrické energie/výkonu vozidla jízdou (na zkušební dráze, na vozidlovém dynamometru atd.):
 a)
 při konstantní rychlosti 50 km/h do doby, kdy se nastartuje motor hybridního elektrického vozidla se spotřebou paliva; nebo
 b)
 pokud vozidlo nemůže dosáhnout konstantní rychlosti 50 km/h bez nastartování motoru se spotřebou paliva, sníží se rychlost, dokud vozidlo nemůže jet nižší konstantní rychlostí, při které motor se spotřebou paliva nenastartuje po definovanou dobu/vzdálenost (která se stanoví po


text:
dohodě mezi technickou zkušebnou a výrobcem); nebo
 c)
 podle doporučení výrobce.
 Motor se spotřebou paliva se musí zastavit do 10 sekund od svého automatického nastartování.
 6.2.1.2 Vozidla OVC s přepínačem pracovního režimu: postup začíná vybitím vozidlového zásobníku elektrické energie/výkonu při jízdě s přepínačem v poloze pro výhradně elektrický režim (na zkušební dráze, na vozidlovém dynamometru apod.) s konstantní rychlostí odpovídající 70 % ± 5 % maximální rychlosti vozidla po dobu 30 minut.
 Vybíjení se zastaví:
 a)
 pokud vozidlo není schopné jízdy rychlostí, která se rovná 65 % maximální třicetiminutové rychlosti; nebo
 b)
 pokud běžné palubní přístroje dávají řidiči výzvu k zastavení vozidla; nebo
 c)
 po ujetí vzdálenosti 100 km.
 Pokud vozidlo není vybaveno výhradně elektrickým režimem, dosáhne se vybití zásobníku elektrické energie/výkonu jízdou vozidla (na zkušební dráze, na vozidlovém dynamometru apod.):
 a)
 při konstantní rychlosti 50 km/h do doby, kdy se nastartuje motor hybridního elektrického vozidla se spotřebou paliva; nebo
 b)
 pokud vozidlo nemůže dosáhnout konstantní rychlosti 50 km/h bez nastartování motoru se spotřebou paliva, sníží se rychlost, dokud vozidlo nemůže jet nižší konstantní rychlostí, při které motor se spotřebou paliva nenastartuje po definovanou dobu/vzdálenost (která se stanoví po dohodě mezi technickou zkušebnou a výrobcem); nebo
 c)
 podle doporučení výrobce.
 Motor se musí zastavit do 10 sekund od svého automatického nastartování.
 6.2.2 Vozidla NOVC:
 6.2.2.1 Vozidla NOVC bez přepínače pracovního režimu: postup začne stabilizací, pro kterou se vykonají nejméně dva za sebou následující úplné jízdní cykly (jeden pro část 1 a jeden pro část 2), bez odstavení vozidla.
 6.2.2.2 Vozidla NOVC s přepínačem pracovního režimu: postup začne stabilizací, pro kterou se vykonají nejméně dva za sebou následující úplné jízdní cykly (jeden pro část 1 a jeden pro část 2), bez odstavení vozidla, a která se provede s vozidlem jedoucím v hybridním režimu. Pokud je dostupných několik hybridních režimů, zkouška se vykoná v režimu, který se nastaví automaticky po otočení klíčku zapalování (normální režim).
 6.3 Stabilizační jízda a zkouška na dynamometru se provedou podle bodů 5.2 a 5.4 přílohy 7 tohoto předpisu:
 6.3.1 Vozidla OVC: za stejných podmínek, jaké vyžaduje podmínka B při zkoušce typu I (body 3.1.3 a 3.2.3 této přílohy).
 6.3.2 Vozidla NOVC: za stejných podmínek jako při zkoušce typu I.
 7. ZKUŠEBNÍ METODY PRO ZKOUŠKU TYPU V
 7.1 Vozidla se zkoušejí podle přílohy 9 tohoto předpisu.
 7.2 Vozidla OVC:
 Je povoleno nabít zásobník elektrické energie/výkonu dvakrát denně během najíždění kilometrů.
 U vozidel OVC s přepínačem pracovního režimu se kilometry najíždějí v režimu, který se nastaví automaticky po otočení klíčku zapalování (normální režim).
 Během najíždění kilometrů je po dohodě s technickou zkušebnou povolen přechod na jiný hybridní režim, pokud je to nutné k tomu, aby se mohlo pokračovat v najíždění kilometrů.
 Emise znečišťujících látek se měří za stejných podmínek, jak je uvedeno u podmínky B při zkoušce typu I (body 3.1.3 a 3.2.3 této přílohy).
 7.3 Vozidla NOVC:
 U vozidel NOVC s přepínačem pracovního režimu se kilometry najíždějí v režimu, který se nastaví automaticky po otočení klíčku zapalování (normální režim).
 Emise znečišťujících látek se měří za stejných podmínek jako


text:
při zkoušce typu I.
 8. ZKUŠEBNÍ METODY PRO ZKOUŠKU TYPU VI
 8.1 Vozidla se zkoušejí podle přílohy 8 tohoto předpisu.
 8.2 U vozidel OVC se emise znečišťujících látek měří za stejných podmínek, jak je uvedeno u podmínky B při zkoušce typu I (body 3.1.3 a 3.2.3 této přílohy).
 8.3 U vozidel NOVC se emise znečišťujících látek měří za stejných podmínek jako při zkoušce typu I.
 9. ZKUŠEBNÍ METODY PRO OBD
 9.1 Vozidla se zkoušejí podle přílohy 11 tohoto předpisu.
 9.2 U vozidel OVC se emise znečišťujících látek měří za stejných podmínek, jak je uvedeno u podmínky B při zkoušce typu I (body 3.1.3 a 3.2.3 této přílohy).
 9.3 U vozidel NOVC se emise znečišťujících látek měří za stejných podmínek jako při zkoušce typu I.
 (1) Také označováno jako „vozidlo schopné externího nabíjení“.
 (2) Také označováno jako „vozidlo neschopné externího nabíjení“.
 (3) Například: sportovní, hospodárný, městský, mimoměstský...
 (4) Hybridní režim s nejvyšší spotřebou elektřiny:
 Hybridní režim, u kterého lze prokázat největší spotřebu elektřiny ze všech volitelných hybridních režimů, když se zkouší za podmínky A podle bodu 4 přílohy 8 předpisu č. 101, a který se určí na základě informací výrobce a po dohodě s technickou zkušebnou.
 (5) Režim s největší spotřebou paliva:
 Hybridní režim, u kterého lze prokázat největší spotřebu paliva ze všech volitelných hybridních režimů, když se zkouší za podmínky B podle bodu 4 přílohy 8 předpisu č. 101, a který se určí na základě informací výrobce a po dohodě s technickou zkušebnou.
 DODATEK
 PŘEHLED STAVU NABITÍ ZÁSOBNÍKU ELEKTRICKÉ ENERGIE/VÝKONU (SOC) PRO ÚČELY ZKOUŠKY TYPU I V PŘÍPADĚ HYBRIDNÍCH ELEKTRICKÝCH VOZIDEL S EXTERNÍM NABÍJENÍM
 Podmínka A zkoušky typu I
 minimum
 Podmínka A:
 (1)
 počáteční stav nabití zásobníku elektrické energie/výkonu;
 (2)
 vybití podle bodu 3.1.2.1 nebo 3.2.2.2 této přílohy;
 (3)
 stabilizace vozidla podle bodu 3.1.2.2 nebo 3.2.2.3 této přílohy;
 (4)
 nabití během odstavení vozidla podle bodů 3.1.2.3 a 3.1.2.4 nebo 3.2.2.4 a 3.2.2.5 této přílohy;
 (5)
 zkouška podle bodu 3.1.2.5 nebo 3.2.2.6 této přílohy.
 Podmínka B zkoušky typu I
 minimum
 Podmínka B:
 (1)
 počáteční stav nabití;
 (2)
 stabilizace vozidla podle bodu 3.1.3.1 nebo 3.2.3.1 této přílohy;
 (3)
 vybití podle bodu 3.1.3.2 nebo 3.2.3.2 této přílohy;
 (4)
 odstavení vozidla podle bodu 3.1.3.3 nebo 3.2.3.3 této přílohy;
 (5)
 zkouška podle bodu 3.1.3.4 nebo 3.2.3.4 této přílohy.


text:
 25.2.2021
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 L 67/70
 ROZHODNUTÍ SMÍŠENÉHO VÝBORU EHP
 č. 172/2018
 ze dne 6. července 2018,
 kterým se mění Protokol 31 k Dohodě o EHP, o spolupráci v některých oblastech mimo čtyři svobody [2021/233]
 SMÍŠENÝ VÝBOR EHP,
 s ohledem na Dohodu o Evropském hospodářském prostoru (dále jen „Dohoda o EHP“), a zejména na články 86 a 98 této dohody,
 vzhledem k těmto důvodům:
 (1)
 Je vhodné pokračovat ve spolupráci smluvních stran Dohody o EHP na opatřeních Unie financovaných ze souhrnného rozpočtu Unie, která se týkají práva obchodních společností.
 (2)
 Protokol 31 k Dohodě o EHP by proto měl být změněn tak, aby umožňoval tuto rozšířenou spolupráci od 1. ledna 2018,
 PŘIJAL TOTO ROZHODNUTÍ:
 Článek 1
 V čl. 7 odst. 13 protokolu 31 k Dohodě o EHP se slova „a 2017“ nahrazují slovy „, 2017 a 2018“.
 Článek 2
 Toto rozhodnutí vstupuje v platnost prvním dnem poté, co bude učiněno poslední oznámení podle čl. 103 odst. 1 Dohody o EHP (*1).
 Použije se ode dne 1. ledna 2018.
 Článek 3
 Toto rozhodnutí bude zveřejněno v oddíle EHP a v dodatku EHP Úředního věstníku Evropské unie.
 V Bruselu dne 6. července 2018.
 Za Smíšený výbor EHP
 předsedkyně
 Oda Helen SLETNES
 (*1) Nebyly oznámeny žádné ústavní požadavky.


text:
 15.7.2010
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 L 181/6
 ROZHODNUTÍ SMÍŠENÉHO VÝBORU EHP
 č. 40/2010
 ze dne 30. dubna 2010,
 kterým se mění příloha II (Technické předpisy, normy, zkoušení a certifikace) Dohody o EHP
 SMÍŠENÝ VÝBOR EHP,
 s ohledem na Dohodu o Evropském hospodářském prostoru, ve znění Protokolu o úpravě Dohody o Evropském hospodářském prostoru (dále jen „Dohoda“), a zejména na článek 98 této dohody,
 vzhledem k těmto důvodům:
 (1)
 Příloha II Dohody byla změněna rozhodnutím Smíšeného výboru EHP č. 24/2000 ze dne 12. března 2010 (1).
 (2)
 Směrnice Komise 2007/68/ES ze dne 27. listopadu 2007, kterou se mění příloha IIIa směrnice Evropského parlamentu a Rady 2000/13/ES, pokud jde o určité složky potravin (2), by měla být začleněna do Dohody.
 (3)
 Směrnice 2007/68/ES zrušuje směrnici Komise 2005/26/ES (3), která je začleněna do Dohody, a která by proto měla být v Dohodě zrušena.
 (4)
 Toto rozhodnutí se nevztahuje na Lichtenštejnsko,
 ROZHODL TAKTO:
 Článek 1
 Kapitola XII přílohy II Dohody se mění takto:
 1)
 V bodě 18 (směrnice Evropského parlamentu a Rady 2000/13/ES) se doplňuje nová odrážka, která zní:
 „—
 32007 L 0068: směrnice Komise 2007/68/ES ze dne 27. listopadu 2007 (Úř. věst. L 310, 28.11.2007, s. 11).“
 2)
 Znění bodu 54zzu (směrnice Komise 2005/26/ES) se zrušuje.
 Článek 2
 Znění směrnice 2007/68/ES v islandském a norském jazyce, která mají být zveřejněna v dodatku EHP Úředního věstníku Evropské unie, jsou platná.
 Článek 3
 Toto rozhodnutí vstupuje v platnost dnem 1. května 2010 za předpokladu, že Smíšenému výboru EHP jsou učiněna veškerá oznámení podle čl. 103 odst. 1 Dohody (4).
 Článek 4
 Toto rozhodnutí bude zveřejněno v oddíle EHP a v dodatku EHP Úředního věstníku Evropské unie.
 V Bruselu dne 30. dubna 2010.
 Za Smíšený výbor EHP
 předseda
 Alan SEATTER
 (1) Úř. věst. L 143, 10.6.2010, s. 17.
 (2) Úř. věst. L 310, 28.11.2007, s. 11.
 (3) Úř. věst. L 75, 22.3.2005, s. 33.
 (4) Nebyly oznámeny žádné ústavní požadavky.


text:
 23.10.2010
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 L 279/68
 ROZHODNUTÍ RADY PRO STABILIZACI A PŘIDRUŽENÍ EU-CHORVATSKO č. 1/2010
 ze dne 25. května 2010
 o účasti Chorvatska jako pozorovatele na činnostech Agentury Evropské unie pro základní práva a o způsobu této účasti
 (2010/636/EU)
 RADA PRO STABILIZACI A PŘIDRUŽENÍ EU-CHORVATSKO,
 s ohledem na Dohodu o stabilizaci a přidružení mezi Evropskými společenstvími a jejich členskými státy na jedné straně a Chorvatskou republikou na straně druhé (1),
 s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 168/2007 ze dne 15. února 2007 o zřízení Agentury Evropské unie pro základní práva (2), a zejména na čl. 28 odst. 2 uvedeného nařízení,
 vzhledem k těmto důvodům:
 (1)
 Evropská rada na svém zasedání v Lucemburku v prosinci 1997 umožnila účast v agenturách Společenství jako způsob urychlení předvstupní strategie. V závěrech Evropské rady se stanoví, že „agentury Společenství, ve kterých se kandidátské země budou moci účastnit, budou určovány případ od případu“.
 (2)
 Chorvatsko souhlasí se záměry a cíli Agentury Evropské unie pro základní práva (dále jen „agentura“) a s rozsahem a popisem jejích úkolů ve smyslu nařízení (ES) č. 168/2007.
 (3)
 Je vhodné umožnit účast Chorvatska jako pozorovatele na činnosti agentury a stanovit způsob této účasti, včetně ustanovení o účasti na iniciativách prováděných agenturou, o finančním příspěvku a o zaměstnancích.
 (4)
 Agentura by se v Chorvatsku měla zabývat otázkami základních práv v rámci nařízení (ES) č. 168/2007, a to v rozsahu nezbytném k postupnému sladění s právem Společenství,
 ROZHODLA TAKTO:
 Článek 1
 Chorvatsko se jako kandidátská země účastní jako pozorovatel činností Agentury Evropské unie pro základní práva zřízené nařízením (ES) č. 168/2007.
 Článek 2
 1. Agentura se může v rámci čl. 3 odst. 1 nařízení (ES) č. 168/2007 zabývat otázkami základních práv v Chorvatsku v rozsahu nezbytném k postupnému sladění s právem Společenství.
 2. Za tímto účelem může agentura v Chorvatsku plnit úkoly stanovené v článcích 4 a 5 nařízení (ES) č. 168/2007.
 Článek 3
 Chorvatsko finančně přispívá na činnosti agentury uvedené v článku 4 nařízení (ES) č. 168/2007 v souladu s přílohou k tomuto rozhodnutí.
 Článek 4
 1. Chorvatsko jmenuje pozorovatele a jeho zástupce, kteří splňují požadavky uvedené v čl. 12 odst. 1 nařízení (ES) č. 168/2007. Do práce správní rady se zapojí stejným způsobem jako její členové a jejich náhradníci jmenovaní členskými státy, avšak bez hlasovacího práva.
 2. Chorvatsko jmenuje podle čl. 8 odst. 1 nařízení (ES) č. 168/2007 státního úředníka jakožto národního styčného úředníka.
 3. Chorvatsko do čtyř měsíců od vstupu tohoto rozhodnutí v platnost oznámí Komisi jména, kvalifikaci a kontaktní údaje osob zmiňovaných v odstavcích 1 a 2.
 Článek 5
 Údaje poskytnuté agentuře nebo z agentury vzešlé mohou být zveřejněny a jsou přístupné veřejnosti za předpokladu, že důvěrné informace jsou v Chorvatsku chráněny stejnou měrou jako v rámci Společenství.
 Článek 6
 Agentura má v Chorvatsku stejné postavení jako chorvatské právo přiznává právnickým osobám.
 Článek 7
 Aby agentura a její zaměstnanci mohli vykonávat své úkoly, poskytne jim Chorvatsko výsady a imunity rovnocenné těm, jež jsou obsaženy v článcích 1 až 4, 6, 7, 11 až 14, 16,


text:
18 a 19 Protokolu (č. 36) o výsadách a imunitách Evropských společenství, připojeného ke Smlouvám o založení Evropských společenství a Evropského společenství pro atomovou energii.
 Článek 8
 Odchylně od čl. 12 odst. 2 písm. a) pracovního řádu ostatních zaměstnanců Evropských společenství stanoveného nařízením Rady (EHS, Euratom, ESUO) č. 259/68 (3) mohou být chorvatští státní příslušníci, kteří mají plná občanská práva, smluvně zaměstnáni ředitelem agentury.
 Článek 9
 Smluvní strany přijmou všechna obecná nebo zvláštní opatření potřebná pro plnění svých závazků vyplývajících z tohoto rozhodnutí a oznámí je Radě pro stabilizaci a přidružení.
 Článek 10
 Toto rozhodnutí vstupuje v platnost prvním dnem druhého měsíce následujícího po dni přijetí.
 V Bruselu dne 25. května 2010.
 Za Radu pro stabilizaci a přidružení EU-Chorvatsko
 předseda
 G. JANDROKOVIĆ
 (1) Úř. věst. L 26, 28.1.2005, s. 3.
 (2) Úř. věst. L 53, 22.2.2007, s. 1.
 (3) Úř. věst. L 56, 4.3.1968, s. 1.
 PŘÍLOHA
 FINANČNÍ PŘÍSPĚVEK CHORVATSKA AGENTUŘE EVROPSKÉ UNIE PRO ZÁKLADNÍ PRÁVA
 1.
 Finanční příspěvek, který má Chorvatsko odvádět do souhrnného rozpočtu Evropské unie za svou účast na činnostech Agentury Evropské unie pro základní práva (dále jen „agentura“) a který je stanoven v bodě 2, představuje plnou výši výdajů za tuto jeho účast.
 2.
 Finanční příspěvek Chorvatska do souhrnného rozpočtu Evropské unie je stanoven takto:
 Rok 1
 180 020 EUR
 Rok 2
 180 020 EUR
 Rok 3
 180 020 EUR
 Rok 4
 205 020 EUR
 Rok 5
 205 020 EUR
 3.
 Případná finanční podpora z programů pomoci Společenství bude dohodnuta odděleně v souladu s příslušným programem Společenství.
 4.
 Příspěvek Chorvatska bude spravován v souladu s nařízením Rady (ES, Euratom) č. 1605/2002 ze dne 25. června 2002, kterým se stanoví finanční nařízení o souhrnném rozpočtu Evropských společenství (1).
 5.
 Cestovní výdaje a výdaje na pobyt, které vzniknou chorvatským zástupcům a odborníkům v důsledku účasti na činnostech nebo zasedáních agentury v souvislosti s prováděním jejího pracovního programu, proplatí agentura na témže základě a v souladu s týmiž postupy, jež nyní platí pro členské státy Evropské unie.
 6.
 Po vstupu tohoto rozhodnutí v platnost a začátkem každého následujícího roku vyzve Komise Chorvatsko k poskytnutí prostředků ve výši jeho příspěvku agentuře podle tohoto rozhodnutí. Za první kalendářní roku své účasti Chorvatsko zaplatí příspěvek vypočtený poměrně ode dne zahájení účasti do konce roku. Příspěvek za následující roky bude stanoven podle tohoto rozhodnutí.
 7.
 Tento příspěvek je vyjádřen v eurech a je nutno jej zaplatit na bankovní účet Komise vedený v eurech.
 8.
 Chorvatsko uhradí svůj příspěvek na základě výzvy k poskytnutí příspěvku nejpozději 30 dnů po zaslání této výzvy Komisí.
 9.
 V případě opožděného uhrazení příspěvku jsou Chorvatsku účtovány ode dne splatnosti úroky z dlužné částky. Použije se úroková sazba Evropské centrální banky v den splatnosti pro obchody v eurech, zvýšená o 1,5 procentního bodu.
 (1) Úř. věst. L 248, 16.9.2002, s. 1.


text:
 16.5.2019
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 L 128/35
 ROZHODNUTÍ SMÍŠENÉHO VÝBORU EHP
 č. 139/2017
 ze dne 7. července 2017,
 kterým se mění příloha I (Veterinární a rostlinolékařské předpisy) a příloha II (Technické předpisy, normy, zkoušení a certifikace) Dohody o EHP [2019/746]
 SMÍŠENÝ VÝBOR EHP,
 s ohledem na Dohodu o Evropském hospodářském prostoru (dále jen „Dohoda o EHP“), a zejména na článek 98 této dohody,
 vzhledem k těmto důvodům:
 (1)
 Nařízení komise (EU) 2017/140 ze dne 26. ledna 2017, kterým se určuje referenční laboratoř EU pro nákazy vyvolané capripoxviry (nodulární dermatitida a neštovice ovcí a koz), stanoví další odpovědnosti a úkoly této laboratoře a mění příloha VII nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 882/2004 (1), by mělo být začleněno do Dohody o EHP.
 (2)
 Toto rozhodnutí se týká právních předpisů o veterinárních otázkách, krmivech a potravinách. Jak je uvedeno v odvětvových úpravách v příloze I a v úvodu kapitoly XII přílohy II Dohody o EHP, právní předpisy o veterinárních otázkách, krmivech a potravinách se nepoužijí na Lichtenštejnsko po celou dobu, po niž je na Lichtenštejnsko rozšířena působnost Dohody mezi Evropským společenstvím a Švýcarskou konfederací o obchodu se zemědělskými produkty. Toto rozhodnutí se tudíž na Lichtenštejnsko nepoužije.
 (3)
 Přílohy I a II Dohody o EHP by proto měly být odpovídajícím způsobem změněny,
 PŘIJAL TOTO ROZHODNUTÍ:
 Článek 1
 Příloha I Dohody o EHP se mění takto:
 1.
 V kapitole I části 1.1 bodě 11 (nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 882/2004) se doplňuje nová odrážka, která zní:
 —
 „—
 32017 R 0140: nařízení Komise (EU) 2017/140 ze dne 26. ledna 2017 (Úř. věst. L 22, 27.1.2017, s. 10).“
 2.
 V kapitole II bodě 31j (nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 882/2004) se doplňuje nová odrážka, která zní:
 —
 „—
 32017 R 0140: nařízení Komise (EU) 2017/140 ze dne 26. ledna 2017 (Úř. věst. L 22, 27.1.2017, s. 10).“
 Článek 2
 V Dohodě o EHP příloze II kapitole XII bodě 54zzzi (nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 882/2004) se doplňuje nová odrážka, která zní:
 —
 „—
 32017 R 0140: nařízení Komise (EU) 2017/140 ze dne 26. ledna 2017 (Úř. věst. L 22, 27.1.2017, s. 10).“
 Článek 3
 Znění nařízení (EU) 2017/140 v islandském a norském jazyce, která mají být zveřejněna v dodatku EHP Úředního věstníku Evropské unie, jsou platná.
 Článek 4
 Toto rozhodnutí vstupuje v platnost dnem 8. července 2017 za předpokladu, že jsou učiněna veškerá oznámení podle čl. 103 odst. 1 Dohody o EHP (*1).
 Článek 5
 Toto rozhodnutí bude zveřejněno v oddíle EHP a v dodatku EHP Úředního věstníku Evropské unie.
 V Bruselu dne 7. července 2017.
 Za Smíšený výbor EHP
 předsedkyně
 Sabine MONAUNI
 (1) Úř. věst. L 22, 27.1.2017, s. 10.
 (*1) Nebyly oznámeny žádné ústavní požadavky.


text:
 16.12.2005
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 L 330/169
 Nařízení Evropské hospodářské komise Organizace spojených národů (EHK-OSN) č. 112 – Jednotná ustanovení o schvalování světlometů motorových vozidel, které vyzařují asymetrický svazek potkávacího světla nebo dálkového světla nebo obojí a jež jsou vybaveny žárovkami (1)
 A. SPRÁVNÍ PŘEDPISY
 0. ROZSAH PŮSOBNOSTI (2)
 Toto nařízení se vztahuje na světlomety motorových vozidel, které vyzařují asymetrický svazek potkávacího a/nebo dálkového světla, jež mohou zahrnovat skleněná nebo plastová rozptylová skla a jsou vybaveny vyměnitelnými žárovkami.
 1. DEFINICE
 Pro účely tohoto nařízení:
 1.1. „Rozptylovým sklem“ se rozumí vnější díl světlometu (sestavy), který osvětlující plochou propouští světlo.
 1.2. „Povlakem“ se rozumí jakýkoliv výrobek nebo výrobky nanesené v jedné nebo více vrstvách na vnější stranu rozptylového skla.
 Světlomety různých „typů“ se rozumí světlomety, které se liší v podstatných vlastnostech, jakými jsou například:
 1.3.1. obchodní název nebo značka,
 1.3.2. charakteristiky optické soustavy,
 1.3.3. začlenění nebo vyloučení součástí, které by při činnosti mohly odrazem, lomem, absorpcí, popřípadě deformací měnit optické účinky,
 1.3.4. vhodnost pro pravostranný nebo levostranný dopravní provoz nebo pro oba systémy dopravního provozu,
 1.3.5. druh vyzařovaného světelného svazku (potkávací světlo nebo dálkové světlo nebo obojí),
 1.3.6. materiály, z nichž je zhotoveno rozptylové sklo a případný povlak,
 1.3.7. kategorie použité žárovky.
 1.4. Světlomety různých „tříd“ (A nebo B) se rozumí světlomety určené zvláštními fotometrickými ustanoveními.
 1.5. Pro toto nařízení platí definice uvedené v nařízení č. 48 a sériích změn platných v době, kdy je podávána žádost o typové schválení.
 2. ŽÁDOST O SCHVÁLENÍ SVĚTLOMETU
 Žádost o schválení podává vlastník obchodního názvu nebo značky nebo jeho řádně pověřený zástupce. V žádosti se uvede:
 2.1.1. zda je světlomet určen k vyzařování jak světla potkávacího, tak světla dálkového, nebo pouze jednoho z těchto světel,
 2.1.2. zda v případě, že slouží k vyzařování potkávacího světla, je světlomet konstruován jak pro levostranný, tak pro pravostranný provoz, nebo zda je určen pouze pro pravostranný nebo pro levostranný provoz,
 2.1.3. pokud je světlomet vybaven nastavitelným odrážečem, uvede se montážní poloha (polohy) světlometu vůči vozovce a podélné středové rovině vozidla,
 2.1.4. zda jde o světlomet třídy A, nebo B,
 2.1.5. kategorie použité žárovky (žárovek) podle seznamu v nařízení č. 37.
 Každá žádost o schválení musí být doložena:
 výkresy ve trojím vyhotovení, dostatečně podrobnými k tomu, aby bylo možno určit typ, a představujícími čelní pohled na světlomet i s případnými podrobnostmi drážkování rozptylového skla a průřezem; na výkresu musí být vyznačeno místo vyhrazené pro schvalovací značku;
 2.2.1.1. pokud je světlomet vybaven nastavitelným odrážečem, pak vyznačením montážní polohy (poloh) světlometu vůči vozovce a podélné středové rovině vozidla [jen v případě, že se světlomet používá pouze v této poloze (polohách)];
 2.2.2. stručným technickým popisem, který v případě, že světlomety nasvěcují prostor zatáčky, obsahuje též krajní polohy podle níže uvedeného odstavce 6.2.9;
 2.2.3. dvěma vzorky světlometu.
 Pro účely zkoušení plastu, z něhož jsou zhotovena rozptylová skla:
 třinácti rozptylovými skly,
 2.2.4.1.1. přičemž šest z nich je možno nahradit šesti vzorky materiálu o velikosti alespoň 60 × 80 mm a o plochém nebo vypouklém vnějším povrchu, v jehož středu se nachází v podstatě


text:
rovinná plocha (poloměr zakřivení ne menší než 300 mm) o rozměrech alespoň 15 × 15 mm,
 2.2.4.1.2. přičemž všechna tato rozptylová skla nebo vzorky materiálu musejí být vyrobeny postupem, který bude používán při hromadné výrobě;
 2.2.4.2. odrážečem, na který se mohou rozptylová skla podle pokynů výrobce montovat.
 2.3. Pokud již byly materiály rozptylových skel a případných povlaků zkoušeny, musejí být doloženy zkušebními protokoly svých charakteristik.
 3. ZNAČENÍ (3)
 3.1. Světlomety předkládané ke schválení musejí nést obchodní název nebo značku žadatele.
 3.2. Na rozptylovém skle a na hlavním tělese (4) musejí světlomety mít dostatečně velký prostor pro schvalovací značku a přídavné symboly, o nichž pojednává odstavec 4; tento prostor musí být vyznačen na výkresech, o nichž pojednává výše odstavec 2.2.1.
 3.3. Světlomety konstruované tak, aby vyhovovaly požadavkům pravostranného i levostranného provozu, musejí nést označení vyznačující obě polohy nastavení optické soustavy na vozidle nebo žárovky v odrážeči; toto označení sestává u polohy pro pravostranný provoz z písmen „R/D“ a u polohy pro levostranný provoz z písmen „L/G“.
 4. SCHVALOVÁNÍ
 4.1. Všeobecně
 4.1.1. Pokud všechny vzorky typu světlometu předložené podle odstavce 2 ustanovení tohoto nařízení splňují, schválení se udělí.
 4.1.2. Pokud skupinové, sdružené nebo sloučené svítilny/světlomety splňují požadavky současně několika nařízení, je možno v případě, že každá ze skupinových, sdružených nebo sloučených svítilen/světlometů splňuje požadavky, jež se na ni vztahují, přidělit jedinou mezinárodní schvalovací značku.
 4.1.3. Každému schválenému typu se přidělí schvalovací číslo. Jeho první dvě číslice (v současnosti 00) označují sérii změn zahrnující poslední technické změny tohoto nařízení v době, kdy bylo schválení vydáno. Jedna a táž smluvní strana nemůže přidělit totéž schvalovací číslo jinému typu světlometu.
 Oznámení o schválení typu světlometu podle tohoto nařízení, o rozšíření schválení, o zamítnutí žádosti o ně, o jeho odejmutí nebo o ukončení výroby typu světlometu se stranám dohody z roku 1958, které toto nařízení uplatňují, zasílá na formuláři odpovídajícím vzoru uvedenému v příloze 1 tohoto nařízení, a to s údaji podle odstavce 2.2.1.1.
 4.1.4.1. Pokud je světlomet vybaven nastavitelným odrážečem a světlomet se má používat pouze v montážních polohách podle vyznačení, jak o něm pojednává odstavec 2.2.1.1., je žadatel povinen uživatele o správné montážní poloze (polohách) patřičným způsobem informovat.
 4.1.5. Mimo značku, jež se vyžaduje podle odstavce 3.1., musí být každý světlomet, který se shoduje s typem schváleným podle tohoto nařízení, opatřen na místě, o němž pojednává odstavec 3.2., schvalovací značkou popsanou dále v odstavcích 4.2. a 4.3.
 4.2. Prvky schvalovací značky
 Schvalovací značka sestává z:
 mezinárodního schvalovacího značení, které obsahuje:
 4.2.1.1. písmeno „E“ v kružnici, za nímž následuje rozlišovací číslo země, která schválení udělila (5);
 4.2.1.2. schvalovací číslo, jak je předepsáno výše v odstavci 4.1.3.;
 tento přídavný symbol (nebo symboly):
 4.2.2.1. u světlometů, které splňují požadavky pouze pro levostranný provoz, vodorovnou šipku směřující vpravo při pohledu na světlomet, tj. k té straně vozovky, po které probíhá dopravní provoz;
 4.2.2.2. u světlometů konstruovaných tak, aby vhodným seřízením optické soustavy nebo žárovky splňovaly požadavky obou systémů dopravního provozu, vodorovnou šipku s hroty na obou koncích, směřujícími vlevo a vpravo;
 4.2.2.3. u světlometů, které splňují požadavky tohoto


text:
nařízení pouze pro potkávací světlo, písmeno „C“ v případě světlometu třídy A nebo písmena „HC“ v případě světlometu třídy B;
 4.2.2.4 u světlometů, které splňují požadavky tohoto předpisu pouze pro dálkové světlo, písmeno „R“ v případě světlometu třídy A nebo písmena „HR“ v případě světlometu třídy B;
 4.2.2.5. u světlometů, které splňují požadavky tohoto předpisu jak pro potkávací světlo, tak pro dálkové světlo, písmena „CR“ v případě světlometu třídy A nebo „HCR“ v případě světlometu třídy B;
 4.2.2.6. u světlometů s rozptylovým sklem z plastu skupinu písmen „PL“ umístěnou vedle symbolů vyžadovaných podle odstavců 4.2.2.3. až 4.2.2.5;
 4.2.2.7. u světlometů, které splňují požadavky tohoto nařízení pro dálkové světlo, vyznačení maximální svítivosti, vyjádřené referenční značkou, jak je definována dále v odstavci 6.3.2.1.2., umístěné poblíž písmene „E“ v kružnici.
 V případě skupinových nebo sloučených dálkových světlometů se výše uvedeným způsobem vyjadřuje údaj o maximální svítivosti dálkového světla.
 V každém případě musí být na schvalovacím formuláři a na formuláři pro oznámení smluvním státům dohody, které toto nařízení uplatňují, stanoven příslušný provozní postup pro zkoušení podle odstavce 1.1.1.1. přílohy 4 a přípustné (přípustná) napětí podle odstavce 1.1.1.2 přílohy 4.
 V příslušných případech se zařízení značí takto:
 4.2.3.1. u světlometů, které splňují požadavky tohoto nařízení a jsou konstruovány tak, že žárovka potkávacího světla nemůže svítit současně se žárovkou pro kteroukoliv jinou funkci, s níž je sloučena, se za symbol potkávacího světlometu na schvalovací značce umístí lomítko (/);
 4.2.3.2. u světlometů, které splňují požadavky přílohy 4 tohoto nařízení pouze pod napětím 6 V nebo 12 V, se v blízkosti držáku žárovky umístí symbol sestávající z čísla 24 přeškrtnutého šikmým křížem (x).
 4.2.4. Obě číslice schvalovacího čísla (v současnosti 00), které udávají sérii změn zahrnující poslední významné technické změny nařízení v době, kdy se schválení vydává, a případně vyžadovaná šipka mohou být vyznačeny poblíž výše uvedených přídavných symbolů.
 4.2.5. Značky a symboly, o nichž pojednávají odstavce 4.2.1. až 4.2.3., musejí být zřetelně čitelné a nesmazatelné. Mohou být umístěny na vnitřní nebo vnější části (průhledné nebo neprůhledné) světlometu, kterou není možno oddělit od průhledné části světlometu, z níž vystupuje světlo. V každém případě musejí být viditelné i tehdy, když je světlomet namontován na vozidle nebo když je otevřena některá pohyblivá část vozidla, například kapota.
 4.3. Uspořádání schvalovací značky
 4.3.1. Samostatné svítilny
 Příklady uspořádání schvalovacích značek s výše uvedenými přídavnými symboly udávají obr. 1 až 10 přílohy 2 tohoto nařízení.
 4.3.2. Skupinové, sdružené nebo sloučené svítilny/světlomety
 V případech, kdy se zjistí, že skupinové, sdružené nebo sloučené svítilny/světlomety splňují požadavky současně několika nařízení, je možno vyznačit jedinou mezinárodní schvalovací značku sestávající z písmene „E“ v kružnici, za níž následuje rozlišovací číslo země, která schválení vystavila, a schvalovací číslo. Tato schvalovací značka může být umístěna na skupinových, sdružených nebo sloučených svítilnách/světlometech kdekoliv, pokud:
 4.3.2.1.1. je viditelná tak, jak se vyžaduje v odstavci 4.2.5.;
 4.3.2.1.2. není možno žádnou světlo propouštějící součást skupinových, sdružených nebo sloučených svítilen/světlometů sejmout, aniž by se současně sejmula i schvalovací značka.
 Identifikační symbol každé svítilny/světlometu podle nařízení, podle kterého bylo schválení uděleno, společně s vyznačením příslušné série změn


text:
zahrnující poslední významné technické změny nařízení v době vystavení schválení a případně s vyžadovanou šipkou, se umístí:
 4.3.2.2.1. buď na příslušný povrch vyzařující světlo,
 4.3.2.2.2. nebo ve skupině tak, aby bylo možno každou ze skupinových, sdružených nebo sloučených svítilen/světlometů jasně identifikovat (viz čtyři možné příklady v příloze 2).
 4.3.2.3. Jednotlivé části jediné schvalovací značky nesmějí být menší než minimální velikost, jež se vyžaduje pro nejmenší jednotlivou značku v nařízení, podle kterého bylo schválení uděleno.
 4.3.2.4. Číslo schválení se přidělí každému schválenému typu. Jedna a táž smluvní strana nesmí přidělit totéž číslo jinému typu skupinových, sdružených nebo sloučených svítilen/světlometů, na který se toto nařízení vztahuje.
 4.3.2.5. Příklady uspořádání schvalovacích značek pro skupinové, sdružené nebo sloučené svítilny/světlomety, včetně všech výše popsaných přídavných symbolů, jsou uvedeny na obr. 11 přílohy 2 tohoto nařízení.
 4.3.3. Svítilny/světlomety, jejichž rozptylové sklo se používá u různých typů světlometů a které mohou být sloučeny nebo sdruženy s jinými svítilnami/světlomety
 Platí odstavec 4.3.2.
 4.3.3.1. Mimoto tam, kde je použito totéž rozptylové sklo, může být toto rozptylové sklo opatřeno různými schvalovacími značkami jednotlivých typů světlometů nebo soustav svítilen za předpokladu, že těleso světlometu má i tehdy, když je není možno od rozptylového skla oddělit, také plochu podle odstavce 3.2. a je opatřeno schvalovacími značkami současných funkcí.
 Jestliže různé typy světlometů obsahují totéž základní těleso, může toto těleso nést všechny jednotlivé schvalovací značky.
 4.3.3.2. Příklady uspořádání schvalovacích značek pro výše uvedený případ podává obr. 12 v příloze 2 tohoto nařízení.
 B. TECHNICKÉ POŽADAVKY NA SVĚTLOMETY (6)
 5. VŠEOBECNÉ SPECIFIKACE
 5.1. Všechny vzorky musejí vyhovovat specifikacím stanoveným dále v odstavcích 6. až 8.
 Světlomety musejí být provedeny tak, aby si při běžném používání – i přes vibrace, které na ně mohou působit – zachovávaly předepsané fotometrické charakteristiky a byly trvale v dobrém funkčním stavu.
 5.2.1. Světlomety musejí být vybaveny zařízením, kterým je lze na vozidle seřídit tak, aby splňovaly platné předpisy. Takovým zařízením nemusejí být vybaveny ty soustavy, kde nelze oddělit odrážeč a rozptylové sklo, za předpokladu, že se použití těchto soustav omezuje na vozidla, u nichž lze nastavení světlometů seřídit jiným způsobem.
 Tam, kde je světlomet potkávacího světla a světlomet dálkového světla každý vybaven vlastní žárovkou a jsou smontovány do složené sestavy, musí zařízení pro seřizování umožňovat seřízení řádně každého z obou optických systémů zvlášť.
 5.2.2. Tato ustanovení se však nevztahují na sestavy světlometů, jejichž odrážeče jsou nedělitelné. Pro tento typ sestav platí požadavky odstavce 6.3. tohoto nařízení.
 5.3. Světlomet musí být vybaven žárovkou (žárovkami) schválenou (schválenými) podle nařízení č. 37. Je možno použít jakoukoliv žárovku podle nařízení č. 37 za předpokladu, že se neuplatňuje žádné omezení aplikace v obsahu nařízení č. 37 (7).
 5.4. Součásti, kterými je žárovka upevněna k odrážeči, musejí být provedeny tak, aby se žárovka ani za tmy nedala zasadit jinak než ve správné poloze (8).
 5.5. Držák žárovky musí odpovídat charakteristikám uvedeným v publikaci IEC 61-2, třetí vydání z roku 1969. Platí ten datový list držáku, který odpovídá příslušné kategorii použité žárovky.
 5.6. Světlomety konstruované tak, aby splňovaly požadavky jak pro pravostranný, tak pro levostranný provoz,


text:
mohou být upraveny pro provoz po určité straně vozovky buď příslušným výchozím nastavením při montáži na vozidlo, nebo selektivním nastavením, které provádí uživatel. Toto výchozí nebo selektivní nastavení může spočívat například v nastavení optické sestavy v určitém úhlu na vozidle nebo v nastavení žárovky v určitém úhlu vůči optické sestavě. Ve všech případech smějí být možné jen dvě přesně vymezené nastavovací polohy, jedna pro pravostranný provoz a druhá pro levostranný provoz, přičemž konstrukce musí vylučovat, aby se světlomet samovolně přesunul z jedné polohy do druhé nebo do mezipolohy. Tam, kde je možné žárovku nastavit do dvou seřizovacích poloh, musejí být součásti sloužící k upevnění žárovky k odrážeči konstruovány a zhotoveny tak, aby byla žárovka v každé z těchto poloh upevněna se stejnou přesností, jaká se vyžaduje u světlometů konstruovaných pro provoz jen po jedné straně vozovky. Zda jsou ustanovení tohoto odstavce splněna, se kontroluje vizuální prohlídkou a tam, kde je to nutné, zkušebním nasazením.
 5.7. Podle požadavků přílohy 4 se provádějí doplňkové zkoušky, aby se zajistilo, že při používání nebude docházet k nadměrným změnám fotometrických vlastností.
 5.8. Pokud je rozptylové sklo světlometu zhotoveno z plastu, provedou se zkoušky podle požadavků přílohy 6.
 U světlometů konstruovaných tak, aby poskytovaly střídavě buď dálkové, nebo potkávací světlo, nebo aby potkávací a/nebo dálkové světlo získalo povahu světla nasvěcujícího prostor zatáčky, musejí být mechanická, elektromechanická nebo jiná zařízení zabudovaná do světlometu pro tyto účely konstruována tak, aby:
 5.9.1. zařízení bylo natolik pevné, že i přes vibrace, které na ně při běžném používání mohou působit, absolvuje bez poškození 50 000 operací;
 5.9.2. v případě závady nepřesáhlo osvětlení nad přímkou H-H hodnoty potkávacího světla podle odstavce 6.2.5. a dále aby u světlometů konstruovaných tak, že potkávací nebo dálkové světlo získá povahu světla nasvěcujícího prostor zatáčky, činilo minimální osvětlení ve zkušebním bodě 25 V (přímka VV, D 75 cm) přinejmenším 5 luxů.
 5.9.3. se vytvářelo vždy buď potkávací, nebo dálkové světlo bez možnosti, že by se mechanismus zastavil mezi dvěma polohami;
 5.9.4. uživatel nemohl pomocí běžného nářadí měnit tvar nebo polohu pohyblivých součástí.
 6. OSVĚTLENÍ
 6.1. Všeobecná ustanovení
 6.1.1. Světlomety musejí být provedeny tak, aby tehdy, když vytvářejí svazek potkávacího světla, poskytovaly přiměřené osvětlení, aniž by přitom oslňovaly, a když vytvářejí svazek dálkového světla, poskytovaly dobré osvětlení. Světlo nasvěcující prostor zatáčky se může vytvářet zapnutím jednoho přídavného světleného zdroje, který je součástí potkávacího světlometu.
 6.1.2. Osvětlení vytvářené světlometem se stanoví pomocí svislé měřicí stěny, která se nachází 25 m před světlometem a je postavena v pravém úhlu k jeho osám, jak ukazuje příloha 3 tohoto nařízení
 6.1.3. Světlomety se kontrolují pomocí bezbarvé standardní (referenční) žárovky konstruované na jmenovité napětí 12 V. Při kontrole světlometu se napětí na svorkách žárovky reguluje tak, aby výsledkem byl referenční světelný tok uvedený v příslušném datovém listu v nařízení č. 37.
 6.1.4 Světlomet se považuje za vyhovující, jestliže splňuje požadavky tohoto odstavce 6 alespoň s jednou standardní (referenční) žárovkou, která může být předložena společně se světlometem.
 6.2. Ustanovení pro potkávací světla
 6.2.1. Svazek potkávacího světla musí vytvářet dostatečně ostré rozhraní, aby se s


text:
jeho pomocí dalo dosáhnout dobrého nastavení. Rozhraní musí na straně opačné vůči směru dopravního provozu, pro který je světlomet určen, tvořit vodorovnou přímku a na opačné straně nesmí rozhraní zasahovat ani mimo lomenou čáru HV H1 H4, kterou tvoří přímka HV H1 svírající s vodorovnou přímkou úhel 45° a přímka H1 H4 ležící 25 cm nad přímkou hh, ani přímku HV H3 svírající s vodorovnou přímkou úhel 15° (viz příloha 3). Rozhraní, které je kombinací obou výše uvedených možností a přesahuje jak přímku HV H2, tak přímku H2 H4, se v žádném případě nepřipouští.
 Světlomet musí být zaměřen tak, aby:
 6.2.2.1. v případě světlometu konstruovaného tak, aby splňoval požadavky pravostranného, respektive levostranného provozu, bylo rozhraní na levé, respektive pravé polovině měřicí stěny (9) vodorovné;
 6.2.2.2. tato vodorovná část rozhraní ležela na měřicí stěně 25 cm pod úrovní hh (viz příloha 3);
 6.2.2.3. zlom na rozhraní ležel na přímce vv (10).
 6.2.3. Při tomto zaměření musí světlomet, žádá-li se o jeho schválení pouze pro svícení potkávacím světlem (11), splňovat pouze požadavky uvedené dále v odstavcích 6.2.5 až 6.2.7. a 6.2.9; je-li určen pro svícení jak potkávacím, tak dálkovým světlem, musí splňovat požadavky uvedené v odstavcích 6.2.5. až 6.2.7. a 6.3.
 6.2.4. Pokud takto zaměřený světlomet požadavky uvedené v odstavcích 6.2.5. až 6.2.7. a 6.3. nesplňuje, je možno jeho seřízení upravit, ovšem za předpokladu, že se osa světelného svazku neposune stranově doprava nebo doleva o více než 1° (= 44 cm) (12).
 Ke snazšímu seřízení pomocí rozhraní je možno světlomet částečně zakrýt, aby bylo rozhraní ostřejší.
 6.2.5. Osvětlení, které je na měřicí stěně vytvářeno svazkem potkávacího světla, musí splňovat tyto požadavky:
 Bod na měřicí stěně
 Požadované osvětlení v luxech
 Světlomet pro pravostranný provoz
 Světlomet pro levostranný provoz
 třídy A
 Světlomet
 třídy B
 Světlomet
 Bod B 50 L
 Bod B 50 R
 ≤ 0,4
 ≤ 0,4
 Bod 75 R
 Bod 75 L
 ≥ 6
 ≥ 12
 Bod 75 L
 Bod 75 R
 ≤ 12
 ≤ 12
 Bod 50 L
 Bod 50 R
 ≤ 15
 ≤ 15
 Bod 50 R
 Bod 50 L
 ≥ 6
 ≥ 12
 Bod 50 V
 Bod 50 V
 —
 ≥ 6
 Bod 25 L
 Bod 25 R
 ≥ 1,5
 ≥ 2
 Bod 25 R
 Bod 25 L
 ≥ 1,5
 ≥ 2
 Kterýkoliv bod v pásmu III
 ≤ 0,7
 ≤ 0,7
 Kterýkoliv bod v pásmu IV
 ≥ 2
 ≥ 3
 Kterýkoliv bod v pásmu I
 ≤ 20
 ≤ 2E (13)
 6.2.6. V žádném z pásem I, II, III a IV nesmí docházet ke stranovým změnám, které by byly na újmu dobré viditelnosti.
 6.2.7. Hodnoty osvětlení v pásmech A a B, jak ukazuje obr. C v příloze 3, se kontrolují měřením fotometrických hodnot v bodech 1 až 8 tohoto obrázku, přičemž tyto hodnoty musejí ležet v těchto mezích (14):
 1 + 2 + 3 ≥ 0,3 luxu a
 4 + 5 + 6 ≥ 0,6 luxu a
 0,7 luxu ≥ 7 ≥ 0,1 luxu a
 0,7 luxu ≥ 8 ≥ 0,2 luxu.
 6.2.8. Světlomety konstruované tak, aby splňovaly požadavky pravostranného i


text:
levostranného provozu, musejí v obou nastavovacích polohách optické sestavy nebo žárovky splňovat výše uvedené požadavky pro příslušný směr provozu.
 Požadavky uvedené výše v odstavci 6.2.5. se vztahují také na světlomety konstruované tak, aby poskytovaly světlo nasvěcující prostor zatáčky.
 Jestliže světlo nasvěcující prostor zatáčky vznikne:
 6.2.9.1. otáčením potkávacího světla nebo vodorovným posunem zlomu rozhraní, provede se měření poté, co se celá sestava světlometu znovu zaměří vodorovně, například pomocí úhloměru;
 6.2.9.2. posunem jedné nebo několika optických součástí světlometu, aniž se vodorovně posune zlom rozhraní, provede se měření v konfiguraci, kdy se tyto součásti nacházejí ve svých krajních funkčních polohách;
 6.2.9.3. pomocí jednoho přídavného světelného zdroje, aniž se vodorovně posune zlom rozhraní, provede se měření s tímto světelným zdrojem zapnutým.
 6.3. Ustanovení pro dálková světla
 6.3.1. V případě světlometu konstruovaného tak, aby poskytoval dálkové světlo i potkávací světlo, se měří osvětlení, které na měřicí stěně vytváří svazek dálkového světla, při stejném nastavení světlometu jako při měřeních podle odstavců 6.2.5. až 6.2.7.; v případě světlometu poskytujícího pouze dálkové světlo se světlomet nastaví tak, aby plocha největšího osvětlení byla vystředěna na průsečík přímek hh a vv; takový světlomet musí splňovat pouze požadavky uvedené v odstavci 6.3. Tam, kde je k vytvoření svazku dálkového světla použito více světelných zdrojů, použijí se pro stanovení maximální hodnoty osvětlení (EM) sdružené funkce.
 Osvětlení vytvářené na měřicí stěně svazkem dálkového světla musí splňovat následující požadavky:
 Průsečík (HV) přímek hh a vv musí ležet uvnitř izoluxy odpovídající 80 % maximálního osvětlení. Tato maximální hodnota (EM) nesmí být u světlometů třídy A menší než 32 luxů a u světlometů třídy B menší než 48 luxů. Maximální hodnota nesmí v žádném případě překračovat hodnotu 240 luxů; mimoto v případě sdruženého potkávacího a dálkového světlometu nesmí být tato maximální hodnota vyšší než 16násobek osvětlení naměřeného u svazku potkávacího světla v bodě 75 R, respektive 75 L.
 6.3.2.1.1. Maximální svítivost (IM) svazku dálkového světla, vyjádřená v tisících kandel, se vypočítá podle vzorce:
 IM = 0,625 EM
 6.3.2.1.2. Referenční značka (I'M) této maximální svítivosti, jak je o ní pojednáno výše v odstavci 4.2.2.7., se získá jako poměr:
 Tato hodnota se zaokrouhlí na hodnotu: 7,5 – 10 – 12,5 – 17,5 – 20 – 25 – 27,5 – 30 – 37,5 – 40 – 45 – 50.
 6.3.2.2. Vycházeje z bodu HV vodorovně doprava a doleva nesmí být osvětlení do vzdálenosti 1,125 m u světlometů třídy A menší než 16 luxů a u světlometů třídy B menší než 24 luxů; do vzdálenosti 2,25 m nesmí být osvětlení u světlometů třídy A menší než 4 luxy a u světlometů třídy B menší než 6 luxů.
 V případě světlometů s nastavitelným odrážečem platí požadavky odstavce 6.2. a 6.3. pro každou jednotlivou montážní polohu vyznačenou podle odstavce 2.1.3. K ověření se použije následující postup:
 6.4.1. Každá použitá poloha se na zkušebním úhloměru nastaví vzhledem k přímce spojující střed světelného zdroje a bod HV na měřicí stěně. Nastavitelný odrážeč se potom posune do takové polohy, aby světelná stopa na měřicí stěně odpovídala předpisům pro zaměřování podle odstavců 6.2.1. až 6.2.2.3. a/nebo


text:
6.3.1.;
 6.4.2. S odrážečem ve výchozím uchycení podle odstavce 6.4.1. musí světlomet splňovat příslušné fotometrické požadavky stanovené v odstavcích 6.2. a 6.3.;
 6.4.3. Další zkoušky se provedou poté, co se odrážeč pomocí zařízení pro nastavování světlometů posune ze své výchozí polohy svisle o ± 2° nebo alespoň do své mezní polohy, pokud to představuje méně než 2°. Po opětovném zaměření světlometu jako celku (například pomocí úhloměru) do odpovídající opačné polohy se zkontroluje výstup světla v následujících směrech, kde musí ležet v požadovaných mezích:
 svazek potkávacího světla: body HV a 75 R, respektive 75 L,
 svazek dálkového světla: EM a bod HV (procentní podíl EM);
 6.4.4. Pokud žadatel nevyznačil více než jednu montážní polohu, zopakuje se postup podle odstavců 6.4.1. až 6.4.3. pro všechny ostatní polohy;
 6.4.5. Pokud žadatel nepožádal o zvláštní montážní polohy, zaměří se pro měření podle odstavců 6.2. a 6.3. světlomet pomocí zařízení pro nastavování světlometů do své střední polohy. Další zkoušky podle odstavce 6.4.3. se provedou s odrážečem posunutým pomocí zařízení pro nastavování světlometu do jeho mezních poloh (místo o ± 2°).
 6.5. Hodnoty osvětlení měřicí stěny, o nichž je pojednáno výše v odstavcích 6.2.5. až 6.2.7. a 6.3., se změří pomocí fotosenzoru, jehož celá účinná plocha musí ležet uvnitř čtverce o straně 65 mm.
 7. BARVA
 7.1 Vyzařované světlo musí být bílé barvy. V trichromatických souřadnicích CIE musí světlo svazku spadat do těchto mezí:
 mez směrem k modré
 x ≥ 0,310
 mez směrem ke žluté
 x ≤ 0,500
 mez směrem k zelené
 y ≤ 0,150 + 0,640 x
 mez směrem k zelené
 y ≤ 0,440
 mez směrem k purpurové
 y ≥ 0,050 + 0,750 x
 mez směrem k červené
 y ≥ 0,382
 8. STANOVOVÁNÍ MÍRY NEPOHODLÍ
 Nepohodlí způsobené potkávacími světlomety se měří (15).
 C. DALŠÍ SPRÁVNÍ PŘEDPISY
 9. ZMĚNA TYPU SVĚTLOMETU A ROZŠÍŘENÍ SCHVÁLENÍ
 Každou změnu typu světlometu je třeba oznámit správnímu orgánu, který schválení typu udělil. Tento orgán pak může:
 9.1.1. buď usoudit, že není pravděpodobné, že by změny měly výrazný záporný vliv, a že světlomet v každém případě ještě vyhovuje požadavkům,
 9.1.2. nebo vyžadovat další zkušební protokol vystavený pověřenou zkušebnou.
 9.2. Stvrzení schválení nebo zamítnutí žádosti o ně, s uvedením změn, se postupem stanoveným výše v odstavci 4.1.4. zašle stranám dohody, které toto nařízení uplatňují.
 9.3. Příslušný orgán, který rozšíření schválení vystavil, přidělí každému formuláři, jímž se rozšíření schválení udílí, pořadové číslo a informuje o této skutečnosti ostatní strany dohody z roku 1958, které toto nařízení uplatňují; k tomu použije formulář sdělení odpovídající vzoru uvedenému v příloze 1 tohoto nařízení.
 10. SHODA VÝROBY
 Postupy k ověření shody výroby musejí odpovídat postupům uvedeným v dohodě, dodatku 2 (E/ECE/324-E/ECE/TRANS/505/Rev.2), přičemž se uplatňují tyto požadavky:
 10.1. Světlomety schválené podle tohoto nařízení musejí být vyrobeny tak, aby byly shodné se schváleným typem v tom smyslu, že splňují požadavky stanovené v odstavcích 6 a 7.
 10.2. Musejí být splněny minimální požadavky na postupy ověřování shody výroby stanovené v příloze 5 tohoto nařízení.
 10.3. Musejí být splněny minimální požadavky na odběr vzorků inspektorem stanovené v příloze 7 tohoto nařízení.
 10.4.


text:
Orgán, který typové schválení udělil, může kdykoliv ověřit metody řízení shody uplatňované v jednotlivých výrobních závodech. Obvyklá četnost těchto kontrol je jednou za dva roky.
 10.5. Světlomety se zjevnými vadami se neberou v úvahu.
 10.6. Referenční značka se nebere v úvahu.
 11. POSTIHY ZA NESHODU VÝROBY
 11.1. Pokud nejsou požadavky splněny nebo jestliže světlomet opatřený schvalovací značkou neodpovídá schválenému typu, může být typové schválení světlometu udělené podle tohoto nařízení odejmuto.
 11.2. Pokud některá smluvní strana dohody, která uplatňuje toto nařízení, odejme schválení, které dříve udělila, uvědomí o této skutečnosti neprodleně ostatní smluvní strany uplatňující toto nařízení, k čemuž použije formulář pro sdělení, který odpovídá vzoru uvedenému v příloze 1 tohoto nařízení.
 12. TRVALÉ ZASTAVENÍ VÝROBY
 Jestliže držitel schválení zcela přestane vyrábět typ světlometu schváleného podle tohoto nařízení, uvědomí o této skutečnosti orgán, který schválení udělil. Poté, co toto sdělení orgán obdrží, uvědomí o tom ostatní strany dohody z roku 1958 uplatňující toto nařízení, k čemuž použije formulář pro sdělení, který odpovídá vzoru uvedenému v příloze 1 tohoto nařízení.
 13. NÁZVY A ADRESY POVĚŘENÝCH ZKUŠEBEN A SPRÁVNÍCH ORGÁNŮ
 Smluvní stany dohody z roku 1958, které uplatňují toto nařízení, sdělí sekretariátu Organizace spojených národů názvy a adresy zkušeben pověřených provádět schvalovací zkoušky a správních orgánů udělujících schválení, jimž se mají zaslat formuláře osvědčení o udělení schválení, zamítnutí žádosti o ně nebo rozšíření schválení, odejmutí schválení nebo o ukončení výroby vystavené v jiných státech.
 (1) Zahrnující:
 dodatek 1 k původnímu znění nařízení – datum vstupu v platnost: 11. srpna 2002
 dodatek 2 k původnímu znění nařízení – datum vstupu v platnost: 10. prosince 2002
 dodatek 3 k původnímu znění nařízení – datum vstupu v platnost: 30. října 2003
 (2) Nic z toho, co je v tomto nařízení uvedeno, nebrání žádné straně dohody, která je uplatňuje, aby zakázala kombinovat světlomet obsahující plastové rozptylové sklo s mechanickým zařízením pro čištění světlometu (se stěrači).
 (3) V případě světlometů konstruovaných tak, aby vyhovovaly požadavkům na dopravní provoz probíhající pouze po jedné straně vozovky (buď vpravo, nebo vlevo), se dále doporučuje, aby plocha, která může být v zemi, kde dopravní provoz probíhá po opačné straně vozovky než v zemi, pro kterou je světlomet konstruován, zakryta, aby nezpůsobovala nepohodlí účastníků silničního provozu, byla na rozptylovém skle nesmazatelně vyznačena. Toto značení však není nutné v případě, že je tato plocha zřetelně znatelná z konstrukce.
 (4) Pokud nelze rozptylové sklo od základního tělesa světlometu oddělit, postačuje jednoznačné značení podle odstavce 4.2.5.
 (5) 1 pro Německo, 2 pro Francii, 3 pro Itálii, 4 pro Nizozemsko, 5 pro Švédsko, 6 pro Belgii, 7 pro Maďarsko, 8 pro Českou republiku, 9 pro Španělsko, 10 pro Jugoslávii, 11 pro Spojené království, 12 pro Rakousko, 13 pro Lucembursko, 14 pro Švýcarsko, 15 (neobsazeno), 16 pro Norsko, 17 pro Finsko, 18 pro Dánsko, 19 pro Rumunsko, 20 pro Polsko, 21 pro Portugalsko, 22 pro Ruskou federaci, 23 pro Řecko, 24 pro Irsko, 25 pro Chorvatsko, 26 pro Slovinsko, 27 pro Slovensko, 28 pro Bělorusko, 29 pro Estonsko, 30 (neobsazeno), 31 pro Bosnu a Hercegovinu, 32 pro Lotyšsko,


text:
33 (neobsazeno), 34 pro Bulharsko, 35 (neobsazeno), 36 pro Litvu, 37 pro Turecko, 38 (neobsazeno), 39 pro Ázerbájdžán, 40 pro bývalou Jugoslávskou republiku Makedonii, 41 (neobsazeno), 42 pro Evropské společenství (schválení udělují jeho členské státy za použití svých příslušných symbolů EHK), 43 pro Japonsko, 44 (neobsazeno), 45 pro Austrálii, 46 pro Ukrajinu, 47 pro Jižní Afriku a 48 pro Nový Zéland. Dalším státům se přidělí následná čísla chronologicky v pořadí, ve kterém budou ratifikovat Dohodu o přijetí jednotných technických pravidel pro kolová vozidla, zařízení a části, které se mohou montovat a/nebo užívat na kolových vozidlech, a o podmínkách pro vzájemné uznávání schválení typu udělených na základě těchto pravidel, nebo v němž budou k této dohodě přistupovat; takto přidělená čísla sdělí smluvním stranám dohody generální tajemník Organizace spojených národů.
 (6) Technické požadavky na žárovky viz nařízení č. 37.
 (7) Žárovky HIR1 nebo H9 se smějí v potkávacím světlometu používat pouze tehdy, je-li světlomet vybaven zařízením pro čištění světlometu vyhovujícím nařízení č. 45. Mimoto pokud jsou tyto žárovky namontovány, platí pro svislý sklon ustanovení odstavce 6.2.6.2.2. nařízení č. 48, série změn 01.
 (8) Světlomet se považuje za vyhovující požadavkům tohoto odstavce, jestliže je možno žárovku snadno zasadit do světlometu a polohovací výčnělky se dají správně zasunout do příslušných zářezů, a to i za tmy.
 (9) Měřicí stěna musí být dostatečně široká, aby bylo možno rozhraní sledovat v rozmezí přinejmenším 5° na obě strany od přímky vv.
 (10) Pokud svazek paprsků neposkytuje rozhraní se zřetelným zlomem, provede se stranové nastavení způsobem, který co nejlépe splňuje požadavky na osvětlení v bodech 75 R a 50 R, respektive 75 L a 50 L pro pravostranný, respektive levostranný provoz.
 (11) Takový zvláštní světlomet pro potkávací světlo může zahrnovat i dálkové světlo, na které se požadavky nevztahují.
 (12) Mez 1° pro úpravu seřízení doprava nebo doleva není neslučitelná se svislou úpravou seřízení směrem nahoru nebo dolů – to je omezeno pouze požadavky odstavce 6.3. Vodorovná část rozhraní však nesmí přesahovat přímku hh (odstavec 6.3 se nevztahuje na světlomety, které mají splňovat požadavky tohoto nařízení pouze pro potkávací světlo).
 (13) E je skutečně naměřená hodnota v bodě 50R nebo 50L.
 (14) Osvětlení v kterémkoliv bodě pásma A a B, který současně leží uvnitř pásma III, nesmí překročit hodnotu 0,7 luxu.
 (15) Tento požadavek bude předmětem doporučení správním orgánům.
 PŘÍLOHA 1
 SDĚLENÍ
 (maximální formát: A4 (210 × 297 mm))
 PŘÍLOHA 2
 PŘÍKLADY USPOŘÁDÁNÍ SCHVALOVACÍCH ZNAČEK
 Světlomet opatřený jednou z výše znázorněných schvalovacích značek byl schválen v Nizozemsku (E4) podle nařízení č. XXX pod schvalovacím číslem 243 a splňuje požadavky tohoto nařízení v jeho původním znění (00). Potkávací světlo je konstruováno pouze pro pravostranný provoz. Písmena CR (obr. 1) značí, že jde o světlomet třídy A s potkávacím i dálkovým světlem, a písmena HCR (obr. 2) značí, že jde o světlomet třídy B, rovněž s potkávacím i dálkovým světlem.
 Číslo 30 značí, že maximální svítivost dálkového světla leží mezi hodnotami 86 250 a 101 250 kandel.
 Pozn: Schvalovací číslo a přídavné symboly se umísťují v blízkosti kružnice buď nad písmenem


text:
„E“, nebo pod ním, nebo vpravo, či vlevo od něj. Číslice schvalovacího čísla leží na stejné straně písmene „E“ a směřují stejným směrem.
 Římské číslice se jako schvalovací čísla nepoužívají, aby se předešlo případné záměně s jinými symboly.
 Světlomet opatřený výše znázorněnou schvalovací značkou splňuje požadavky tohoto nařízení jak pro potkávací světlo, tak pro dálkové světlo a je konstruován jako:
 obr. 3: třída A pouze pro levostranný provoz;
 obr. 4a a 4b: třída B pro oba systémy dopravního provozu, a to příslušným nastavením optické soustavy nebo žárovky na vozidle.
 Světlomet opatřený výše znázorněnou schvalovací značkou má rozptylové sklo z plastu, splňuje požadavky tohoto nařízení pro pouze potkávací světlo a je konstruován jako:
 obr. 5: třída A pro oba systémy provozu;
 obr. 6: třída B pouze pro pravostranný provoz.
 Světlomet opatřený výše znázorněnou schvalovací značkou splňuje požadavky tohoto nařízení jako:
 obr. 7: třída B pouze pro potkávací světlo a je konstruován pouze pro levostranný provoz;
 obr. 8: třída A pouze pro dálkové světlo.
 Označení světlometu s rozptylovým sklem z plastu, který splňuje požadavky tohoto nařízení jako:
 obr. 9: třída B pro potkávací i dálkové světlo a je konstruován pouze pro pravostranný provoz;
 obr. 10: třída B pouze pro potkávací světlo a je konstruován pouze pro pravostranný provoz.
 Potkávací světlo nesmí být v činnosti současně s dálkovým světlem ani s dalším sloučeným světlometem.
 Zjednodušené značení skupinových, sdružených nebo sloučených svítilen/světlometů
 (Svislé a vodorovné čáry znázorňují tvar zařízení pro světelnou signalizaci. Nejsou součástí schvalovací značky.)
 Vzor A
 Vzor B
 Vzor C
 Vzor D
 Pozn: Výše uvedené čtyři příklady odpovídají světelnému zařízení opatřenému schvalovací značkou, která zahrnuje:
 přední obrysové světlo schválené podle nařízení č. 7 série změn 02;
 světlomet třídy B s potkávacím světlem konstruovaný pro pravostranný i levostranný provoz a s dálkovým světlem o maximální svítivosti mezi 86 250 a 101 250 kandelami (jak vyplývá z čísla 30) schválený podle požadavků tohoto nařízení v jeho původním znění (00) a obsahující plastové rozptylové sklo;
 přední mlhový světlomet schválený podle nařízení č. 19 série změn 02 a obsahující plastové rozptylové sklo;
 přední směrovou svítilnu kategorie 1a schválenou podle nařízení č. 6 série změn 01.
 Výše znázorněný příklad odpovídá značení plastového rozptylového skla určeného pro různé typy světlometů, a to konkrétně:
 buď světlomet třídy B s potkávacím světlem, konstruovaný pro oba systémy dopravního provozu, a s dálkovým světlem o maximální svítivosti mezi 86 250 a 101 250 kandelami (jak vyplývá z čísla 30), schválený v Německu (E1) podle požadavků tohoto nařízení v původním znění (00),
 jenž je sloučen s
 přední obrysové světlo schválené podle nařízení č. 7 série změn 02;
 nebo světlomet třídy A s potkávacím světlem, konstruovaný pro oba systémy dopravního provozu, a s dálkovým světlem o maximální svítivosti mezi 33 750 a 45 000 kandelami (jak vyplývá z čísla 12,5), schválený v Německu (E1) podle požadavků tohoto nařízení v původním znění (00),
 jenž je sloučen se
 stejné přední obrysové světlo jako výše;
 nebo i kterýkoliv z výše uvedených světlometů schválený jako jednotlivý světlomet.
 Těleso světlometu smí být označeno pouze platným schvalovacím číslem, například:
 Výše


text:
uvedený příklad představuje značení plastového rozptylového skla použitého v soustavě dvou světlometů schválené ve Francii (E2) pod schvalovacím číslem 81151, sestávající ze:
 světlometu třídy B poskytujícího potkávací světlo a dálkové světlo o maximální svítivosti mezi x a y kandelami splňujícího požadavky tohoto nařízení a
 světlometu třídy B poskytujícího dálkové světlo o maximální svítivosti mezi w a z kandelami a určeného pro oba systémy dopravního provozu, který splňuje požadavky tohoto nařízení, přičemž maximální svítivost dálkových světel jako celku leží mezi 86 250 a 101 250 kandelami.
 PŘÍLOHA 3
 MĚŘICÍ STĚNA
 A. Světlomet pro pravostranný provoz
 (rozměry v mm při umístění stěny ve vzdálenosti 25 m)
 B. Světlomet pro levostranný provoz
 (rozměry v mm při umístění stěny ve vzdálenosti 25 m)
 Pozn: Na obr. C jsou měřicí body znázorněny pro pravostranný provoz. Pro levostranný provoz se body 7 a 8 přesunou patřičným způsobem na pravou stranu.
 PŘÍLOHA 4
 ZKOUŠKY STÁLOSTI FOTOMETRICKÝCH PARAMETRŮ SVĚTLOMETŮ
 ZA PROVOZU ZKOUŠKY ÚPLNÝCH SVĚTLOMETŮ
 Poté, co byly podle pokynů tohoto nařízení změřeny fotometrické hodnoty v případě svazku dálkového světla v bodě Emax a v případě svazku potkávacího světla v bodech HV, 50 R, B 50 L (popřípadě HV, 50 L, B 50 R u světlometů konstruovaných pro levostranný provoz), zkouší se na vzorku úplného světlometu stálost fotometrických parametrů za provozu. Pod pojmem „úplný světlomet“ se rozumí vlastní úplný světlomet, včetně těch okolních součástí tělesa a žárovek, které by mohly ovlivnit jeho rozptyl tepla.
 1. ZKOUŠKA STÁLOSTI FOTOMETRICKÝCH PARAMETRŮ
 Zkouška se provádí v suchém a klidném ovzduší při teplotě okolí 23 °C ± 5 °C, přičemž úplný světlomet je namontován na podstavě, která odpovídá správné montáži na vozidle.
 1.1. Čistý světlomet
 Světlomet se ponechává v činnosti po dobu 12 hodin, jak je uvedeno v odstavci 1.1.1., a kontroluje se, jak je stanoveno v odstavci 1.1.2.
 1.1.1. Zkušební postup (1)
 Světlomet se ponechá v činnosti po stanovenou dobu tak, aby:
 a)
 v případě, že se má schválit pouze jedna světelná funkce (dálkové nebo potkávací světlo nebo přední mlhové světlo), bylo po předepsanou dobu žhaveno příslušné vlákno (2),
 b)
 v případě světlometu s potkávacím světlem a jedním nebo více dálkovými světly nebo v případě světlometu s potkávacím světlem a předním mlhovým světlem:
 i)
 se světlomet až do dosažení stanovené doby podrobil následujícímu cyklu:
 15 minut s rozžhaveným vláknem potkávacího světla;
 5 minut se všemi vlákny rozžhavenými;
 ii)
 jestliže žadatel prohlašuje, že se světlomet bude používat tak, že bude v jednu dobu rozsvíceno pouze potkávací světlo, nebo pouze dálkové světlo (světla) (3), se provedla zkouška v souladu s touto podmínkou, přičemž bude v činnosti (2) po polovinu doby stanovené výše v odstavci 1.1. potkávací světlo a následně po polovinu doby dálkové světlo (světla) (současně);
 c)
 v případě světlometu s předním mlhovým světlem a jedním nebo více dálkovými světly:
 i)
 se světlomet až do dosažení stanovené doby podrobil následujícímu cyklu:
 15 minut s rozžhaveným vláknem předního mlhového světla;
 5 minut se všemi vlákny rozžhavenými;
 ii)
 jestliže žadatel prohlašuje, že se světlomet bude používat tak, že bude v jednu dobu rozsvíceno pouze přední mlhové