text:
kdy je zádržný systém v jakékoli konfiguraci připraven k použití.
 4.5
 V případě dětského zádržného systému, který může být použit s orientací směrem dopředu i směrem dozadu, obsahuje štítek slova:
 „DŮLEŽITÉ – NEPOUŽÍVEJTE ZAŘÍZENÍ SMĚREM DOPŘEDU PRO DĚTI S HMOTNOSTÍ MENŠÍ NEŽ ......... (viz návod)“.
 4.6
 U dětských zádržných systémů, které mají alternativní dráhy popruhů, musí být alternativní místa styku dětského zádržného systému s bezpečnostním pásem pro dospělého, která přenášejí zatížení, označena trvalým způsobem. Toto označení musí udávat, že jde o alternativní dráhu popruhu, a musí být ve shodě s výše uvedenými požadavky na značení pro sedadla směřující dopředu a sedadla směřující dozadu.
 4.7
 Jestliže dětské zádržné zařízení obsahuje alternativní místa styku přenášející zatížení, musí označení požadované podle bodu 4.3 zahrnovat údaj, že alternativní dráha popruhu je popsána v návodu k použití.
 4.8
 Označení ISOFIX
 Pokud jsou součástí výrobku úchyty ISOFIX, musí být pro osobu, která zádržný systém montuje do vozidla, trvale viditelné následující informace:
 Logo ISO ISOFIX následované písmenem, které odpovídá (písmeny, která odpovídají) velikostní třídě ISOFIX, do níž výrobek patří. Minimálně symbol tvořený kruhem o průměru alespoň 13 mm a obsahující piktogram, přičemž piktogram kontrastuje s pozadím kruhu. Piktogram je jasně zviditelněn buď kontrastními barvami, nebo vhodným reliéfem v případě, že je zapuštěn do povrchu nebo z něj vystupuje.
 Piktogram a/nebo text mohou sdělovat následující informace. Označení uvádí:
 a)
 Základní kroky nutné k přípravě sedadla na instalaci zádržného systému. Např. musí být vysvětlena metoda rozšíření systému záklapek ISOFIX.
 b)
 Je vysvětleno umístění, funkce a výklad všech ukazatelů.
 c)
 Pomocí následujících symbolů musí být označeno umístění a popřípadě dráhy horních upínání či jiných prostředků omezujících rotaci sedadla, které vyžadují úkon uživatele.
 d)
 Musí být označeno seřízení záklapek ISOFIX a horního upínání či jiných prostředků omezujících rotaci sedadla, které vyžadují úkon uživatele.
 e)
 Označení musí být trvale připevněno a musí být viditelné pro uživatele, který sedačku instaluje.
 f)
 V případě potřeby by měl být pomocí níže uvedeného symbolu učiněn odkaz na uživatelské pokyny k dětskému zádržnému systému a na jejich umístění.
 4.9
 Označení přídavného sedáku bez opěradla.
 Je-li výrobkem přídavný sedák bez opěradla, musí být osobě, která zádržné zařízení do vozu instaluje, trvale viditelný tento štítek, který musí být skryt, je-li přídavný sedák použit s odnímatelným opěradlem:
 5. SCHVÁLENÍ
 5.1
 Předtím než bude možno udělit schválení, musí všechny vzorky dodané ke schválení podle výše uvedených bodů 3.2.2 a 3.2.3 ve všech ohledech vyhovovat požadavkům stanoveným v bodech 6 až 8 tohoto předpisu.
 5.2
 Každému schválenému typu se přidělí číslo schválení. Jeho první dvě číslice (nyní 04, což odpovídá sérii změn 04, která vstoupila v platnost dne 12. září 1995) udávají sérii změn, která zahrnuje nejnovější závažné technické změny předpisu v době vydání schválení. Táž smluvní strana nesmí přidělit totéž číslo jinému typu dětského zádržného systému, pro který platí tento předpis.
 5.3
 Osvědčení o schválení nebo o rozšíření nebo o odmítnutí schválení dětského zádržného systému podle tohoto předpisu se prostřednictvím formuláře podle vzoru v příloze 1 tohoto předpisu zašle stranám dohody, které používají tento předpis.
 5.4
 Na každý dětský zádržný systém


text:
shodný s typem schváleným podle tohoto předpisu se kromě značek předepsaných v bodě 4 vyznačí na vhodném místě následující údaje:
 5.4.1
 mezinárodní značka schválení sestávající z:
 5.4.1.1
 písmene „E“ v kružnici, za nímž následuje rozlišovací číslo země, která schválení udělila (1);
 5.4.1.2
 čísla schválení;
 5.4.2
 a následujících doplňkových symbolů:
 5.4.2.1
 slovo „univerzální“, „omezená“, „polouniverzální“ nebo „určité vozidlo“ podle kategorie zádržného systému;
 5.4.2.2
 rozsah hmotností, pro který byl dětský zádržný systém konstruován, a to:
 0–10 kg; 0–13 kg; 9–18 kg; 15–25 kg; 22–36 kg; 0–18 kg; 9–25 kg; 15–36 kg; 0–25 kg; 9–36 kg; 0–36 kg;
 5.4.2.3
 symbol „S“ pro „Speciální zádržný systém“.
 5.5
 Značka schválení předepsaná v bodě 5.4 výše nesmí být nahrazena jedinečným identifikátorem (Unique Identifier – UI) podle rozpisu 5 připojeného k dohodě z roku 1958.
 5.6
 V příloze 2 tohoto předpisu je uveden příklad uspořádání značky schválení.
 5.7
 Údaje zmíněné v bodě 5.4 musí být zřetelně čitelné a nesmazatelné a mohou se vyznačit buď pomocí štítku, nebo přímým označením. Štítek nebo označení musí být odolné proti opotřebení.
 5.8
 Štítky zmíněné v bodě 5.6 mohou být vydány buď orgánem, který udělil schválení, nebo z pověření tohoto orgánu výrobcem.
 6. VŠEOBECNÉ SPECIFIKACE
 6.1
 Umístění a připevnění ve vozidle
 6.1.1
 Požívání dětských zádržných systémů kategorií „univerzální“, „polouniverzální“ a „omezená“ je přípustné na předních i zadních sedadlech, jsou-li zádržné systémy připevněny podle návodu výrobce.
 6.1.2
 Používání dětských zádržných systémů kategorie „určité vozidlo“ je přípustné na všech sedadlech a také v zavazadlovém prostoru, jsou-li zádržné systémy připevněny podle návodu výrobce. Konstrukce zádržných systémů směřujících dozadu musí zaručit, aby hlava dítěte byla podepřena, kdykoli je systém připraven k použití. Toto podepření se určí jako kolmice na opěradlo sedadla procházející přímkou v úrovni očí, přičemž průsečík musí být nejméně 40 mm pod začátkem zaoblení opěrky hlavy.
 6.1.3
 Dětský zádržný systém se musí připevnit ke konstrukci vozidla nebo ke konstrukci sedadla podle kategorie, do které patří.
 Možné konfigurace ke schválení
 Tabulka skupin / kategorií
 Skupina kategorie
 Univerzální (2)
 Polouniverzální (3)
 Omezené
 Určité vozidlo
 DZS
 DZS ISOFIX
 DZS
 DZS ISOFIX
 DZS
 DZS ISOFIX
 DZS
 DZS ISOFIX
 0
 Brašna na přenášení dítěte
 A (4)
 nepoužije se
 A (4)
 A (4)
 A (4)
 nepoužije se
 A (4)
 A (4)
 Směřující dozadu
 A (4)
 nepoužije se
 A (4)
 A (4)
 A (4)
 nepoužije se
 A (4)
 A (4)
 0+
 Směřující dozadu
 A (4)
 nepoužije se
 A (4)
 A (4)
 A (4)
 nepoužije se
 A (4)
 A (4)
 I
 Směřující dozadu
 A (4)
 nepoužije se
 A (4)
 A (4)
 A (4)
 nepoužije se
 A (4)
 A (4)
 Směřující dopředu
 (integrální)
 A (4)
 A (4)
 A (4)
 A (4)
 A (4)
 nepoužije se
 A (4)
 A (4)
 Směřující dopředu
 (neintegrální)
 nepoužije se
 nepoužije se
 nepoužije se
 nepoužije se
 nepoužije se
 nepoužije se
 nepoužije se
 nepoužije se
 Směřující dopředu
 (neintegrální – viz bod 6.1.12)
 A (4)
 nepoužije se
 A (4)
 nepoužije se
 A (4)
 nepoužije se
 A (4)
 A (4)
 II
 Směřující dozadu
 A (4)
 nepoužije se
 A (4)
 nepoužije se
 A (4)
 nepoužije se
 A (4)
 A (4)
 Směřující dopředu
 (integrální)

type: contracts

jurisdiction: EU


text:
A (4)
 nepoužije se
 A (4)
 nepoužije se
 A (4)
 nepoužije se
 A (4)
 A (4)
 Směřující dopředu
 (neintegrální)
 A (4)
 nepoužije se
 A (4)
 nepoužije se
 A (4)
 nepoužije se
 A (4)
 A (4)
 III
 Směřující dozadu
 A (4)
 nepoužije se
 A (4)
 nepoužije se
 A (4)
 nepoužije se
 A (4)
 A (4)
 Směřující dopředu
 (integrální)
 A (4)
 nepoužije se
 A (4)
 nepoužije se
 A (4)
 nepoužije se
 A (4)
 A (4)
 Směřující dopředu
 (neintegrální)
 A
 nepoužije se
 A
 nepoužije se
 A
 nepoužije se
 A
 A
 kde:
 DZS
 :
 dětský zádržný systém
 A
 :
 použije se
 NA
 :
 nepoužije se
 6.1.3.1
 Pro kategorie „univerzální“ a „omezené“ pomocí bezpečnostního pásu pro dospělé (s navíječem nebo bez něj), který splňuje požadavky předpisu OSN č. 16 (nebo rovnocenného předpisu), připevněného ke kotevním úchytům splňujícím požadavky předpisu OSN č. 14 (nebo odpovídajícího předpisu).
 6.1.3.2
 Pro „univerzální“ dětské zádržné systémy ISOFIX pomocí úchytů ISOFIX a popruhu na horním upínání ISOFIX, které splňují požadavky tohoto předpisu a lze je připevnit do systému kotevních úchytů ISOFIX a kotevního úchytu na horním upínání ISOFIX, které splňují požadavky předpisu OSN č. 14 nebo předpisu OSN č. 145.
 6.1.3.3
 Pro kategorii „polouniverzální“: pomocí dolních kotevních úchytů předepsaných v předpisu OSN č. 14 nebo předpisu OSN č. 145 a přídavných úchytů vyhovujících doporučení podle přílohy 11 tohoto předpisu.
 6.1.3.4
 Pro „polouniverzální“ dětské zádržné systémy ISOFIX pomocí úchytů ISOFIX a popruhu na horním upínání ISOFIX nebo podpěry nebo přístrojové desky, které splňují požadavky tohoto předpisu a lze je připevnit do systému kotevních úchytů ISOFIX a/nebo kotevního úchytu na horním upínání ISOFIX, které splňují požadavky předpisu OSN č. 14 nebo předpisu OSN č. 145.
 6.1.3.5
 Pro kategorii „určité vozidlo“: pomocí kotevních úchytů zkonstruovaných výrobcem vozidla nebo výrobcem dětského zádržného systému.
 6.1.3.6
 U dětských zádržných popruhů nebo připevňovacích popruhů dětského zádržného systému využívajících kotevní úchyty pásů, ke kterým je již připevněn pás nebo pásy pro dospělé, musí technická zkušebna ověřit, zda:
 skutečná poloha kotvení pásu pro dospělé odpovídá schválení podle předpisu OSN č. 14 nebo rovnocenného předpisu;
 správné funkci každého z obou zařízení není bráněno druhým zařízením;
 spony pro dospělé a pro přídavný systém nesmí být zaměnitelné.
 U dětských zádržných systémů užívajících tyče nebo zvláštní zařízení připojená ke kotvícím úchytům schváleným dle předpisu OSN č. 14, která přemisťují skutečnou polohu kotvení mimo oblast předpisu OSN č. 14, se použijí následující body:
 taková zařízení budou schválena pouze jako polouniverzální zařízení nebo zařízení pro určitá vozidla;
 na tyč a upevnění použije technická zkušebna požadavky přílohy 11 tohoto předpisu;
 tyč bude zahrnuta do dynamické zkoušky, zatížení bude působit v místě středu tyče a při jejím největším vysunutí, je-li nastavitelná;
 účinná poloha a funkce jakéhokoliv kotvení pásu pro dospělé, ke kterému je tyč upevněna, nesmí být porušena.
 6.1.3.7
 Dětské zádržné systémy využívající podpěru se schválí pouze v rámci kategorie „polouniverzální“ nebo „určité vozidlo“, přičemž se použijí požadavky podle přílohy 11 tohoto předpisu. Výrobce dětského zádržného systému u každého vozidla zohlední aspekty nutné k řádnému fungování podpěry a tyto informace dá k dispozici.
 6.1.4
 Přídavný sedák se musí


text:
zadržovat buď bezpečnostním pásem pro dospělé, s použitím zkoušky specifikované v bodě 8.1.4, nebo samostatnými prostředky.
 6.1.5
 Výrobce dětského zádržného systému písemně potvrdí, že toxicita materiálů použitých při výrobě zádržných systémů a dosažitelných upoutanému dítěti odpovídá příslušným částem normy EN 71-3:2013+A1:2014 (bod 4.2 tabulka 2 kategorie III pro zvláštní požadavky a bod 7.3.3 pro zkušební metodiku). Provedení zkoušek potvrzujících platnost prohlášení závisí na uvážení technické zkušebny. Tento bod neplatí pro zádržné systémy skupin II a III.
 6.1.6
 Hořlavost dětských zádržných systémů předložených ke schválení se posuzuje jednou z těchto metod:
 Metoda 1 se použije pouze na dětské zádržné systémy, které nejsou vestavěny, a metoda 2 se použije pouze na vestavné dětské zádržné systémy určitých vozidel.
 Metoda 1
 Výrobce dětského zádržného systému písemně potvrdí, že hořlavost materiálů použitých při výrobě dětských zádržných systémů odpovídá metodice v bodě 5.4 normy EN 71-2:2011+A1:2014 s maximální rychlostí šíření plamene 30 mm/s. Provedení zkoušek potvrzujících platnost prohlášení závisí na uvážení technické zkušebny. Pokud jsou textilie spojeny dohromady, musí se zkoušet jako kompozit.
 „Kompozitním materiálem“ se rozumí materiál složený z několika vrstev podobných nebo různých materiálů, které jsou svým povrchem k sobě stmeleny, slepeny, spojeny, svařeny atd. V takovém případě se materiál zkouší jako kompozit. Jsou-li různé materiály spojeny přerušovaným spojem, nepovažují se za kompozitní materiály, a zkoušejí se proto odděleně.
 Provedení zkoušek potvrzujících platnost prohlášení závisí na uvážení technické zkušebny.
 Metoda 2
 Žadatel musí písemně prohlásit, že při zkoušení materiálů v souladu s přílohou 24 tohoto předpisu se použitý materiál nespaluje a čelo plamene po jeho povrchu nepostupuje rychleji než 100 mm za minutu. Každý materiál použitý v dětském zádržném systému musí tyto požadavky splňovat. Požadavek týkající se postupu plamene se však nevztahuje na povrch vytvořený seříznutím zkušebního vzorku pro účely zkoušení podle přílohy 24.
 Požadavky musí být splněny jak v poloze, v níž se zabudovaný dětský zádržný systém používá, tak v poloze, kdy je složen.
 Pokud materiál přestane hořet dříve než po 60 vteřinách od začátku měření času a oheň nepostoupí o více než 51 mm od bodu, kde byl, když se začal měřit čas, má se za to, že materiál splnil výše uvedené požadavky týkající se rychlosti hoření.
 Provedení zkoušek potvrzujících platnost prohlášení závisí na uvážení technické zkušebny.
 6.1.7
 V případě dozadu směřujících dětských zádržných systémů, které jsou opřeny o přístrojovou desku, se pro účel schválení podle tohoto předpisu předpokládá, že je přístrojová deska dostatečně tuhá.
 6.1.8
 U integrálního dětského zádržného systému kategorie „univerzální“, s výjimkou univerzálního dětského zádržného systému ISOFIX, musí být hlavní působiště síly mezi dětským zádržným systémem a tkaninou bezpečnostního pásu pro dospělé. Tento bod nesmí ležet v okruhu menším než 150 mm od osy Cr, měřeno s dětským zádržným systémem, jak je znázorněno na obrázcích níže, instalovaným bez figuríny na dynamickém zkušebním stavu v souladu s přílohou 21 tohoto předpisu.
 U neintegrálního dětského zádržného systému kategorie „univerzální“ musí být hlavní působiště síly mezi dětským zádržným systémem a tkaninou bezpečnostního pásu pro dospělé. Tento bod nesmí ležet níže než 65 mm svisle vzhůru nad sedákem zkušebního stavu a nesmí ležet


text:
v okruhu menším než 150 mm od osy Cr, měřeno s dětským zádržným systémem, jak je znázorněno na obrázcích níže, instalovaným bez figuríny na dynamickém zkušebním stavu v souladu s přílohou 21 tohoto předpisu.
 (všechny rozměry v mm)
 Kontrola se provádí na obou stranách dětského zádržného systému a podél podélné roviny, která je rovnoběžná se střední rovinou tohoto systému.
 Další alternativní dráhy pásu jsou přípustné. Má-li pás alternativní dráhu, musí výrobce tuto alternativní dráhu výslovně uvést v návodu k použití, jak vyžaduje bod 15. Při zkoušce s použitím takové alternativní dráhy (drah) pásu musí zádržný systém splňovat všechny požadavky tohoto předpisu.
 6.1.9
 Pokud je k připevnění dětského zádržného systému kategorie „univerzální“ požadován bezpečnostní pás pro dospělé, je jeho maximální délka pro dynamické zkoušky stanovena v příloze 13 tohoto předpisu.
 Pro kontrolu splnění tohoto požadavku se dětský zádržný systém připevní na zkušební stav vhodným normalizovaným bezpečnostním pásem, který je popsán v příloze 13. Zkušební figurína se nesmí instalovat, pokud by konstrukce zádržného systému vyžadovala větší délku použitého pásu. U instalovaného dětského zádržného systému musí být bezpečnostní pás zatížen pouze zatížením normalizovaného navíječe, je-li použit. Tato podmínka musí být při použití navíječe pásu splněna s tím, že na cívce musí zůstat navinuto nejméně 150 mm pásu.
 6.1.10
 Dětské zádržné systémy skupin 0 a 0+ se nesmějí používat jako systémy směřující dopředu.
 6.1.11
 Dětské zádržné systémy skupin 0 a 0+, s výjimkou brašen na přenášení dítěte podle bodu 2.4.1, patří do systému integrální třídy.
 6.1.12
 Dětské zádržné systémy skupiny I patří do systému integrální třídy, pokud nejsou vybaveny nárazovým štítem třídy B podle bodu 2.7 tohoto předpisu.
 6.1.13
 Přídavný sedák bez opěradla se schválí pouze jako dětský zádržný systém skupiny III definované v bodě 2.1.1.5 tohoto předpisu. (Hmotnostní rozsah od 22 kg do 36 kg.)
 6.2
 Konfigurace
 6.2.1
 Konfigurace zádržného systému musí být taková, aby:
 6.2.1.1
 zádržný systém poskytoval požadovanou ochranu v jakékoli zamýšlené poloze zádržného systému; u „speciálních zádržných systémů“ musí hlavní zádržný prostředek poskytovat požadovanou ochranu v jakékoli zamýšlené poloze zádržného systému bez použití přídavných zádržných zařízení, kterými může být vybaven;
 6.2.1.2
 bylo možné dítě snadno a rychle usadit a vyjmout; jde-li o dětský zádržný systém, ve kterém je dítě zadržováno postrojovým pásem nebo pásem tvaru Y bez navíječe, musí být každý ramenní zádržný popruh a břišní popruh schopen vzájemného pohybu při postupu předepsaném v bodě 7.2.1.4.
 V těchto případech může být soubor pásů dětského zádržného systému navržen tak, že je tvořen dvěma nebo více spojovacími částmi. U „speciálních zádržných systémů“ se připouští, aby přídavná zádržná zařízení snížila rychlost, kterou bude dítě usazováno a vyjímáno. Přídavné zařízení však musí být uzpůsobeno pro co možná nejrychlejší uvolnění.
 6.2.1.3
 Jestliže je možné měnit sklon zádržného systému, nesmí tato změna sklonu vyžadovat opětovné ruční seřízení popruhů. Ke změně sklonu zádržného systému je potřebná přiměřená ruční manipulace.
 6.2.1.4
 Zádržné systémy skupin 0, 0+ a I musí udržet dítě v poloze, která zajišťuje požadovanou ochranu, i když dítě spí.
 6.2.1.5
 Aby se zabránilo podklouznutí dítěte pod pás, ať už při nárazu, či neposedností dítěte, je u


text:
všech zádržných systémů obsahujících nedílný systém postrojového pásu a směřujících dopředu vyžadován rozkrokový popruh.
 6.2.2
 U všech zádržných zařízení používajících „břišní popruh“ musí tento popruh vést souměrně po obou stranách a prokazatelně tak, aby bylo zajištěno, že zatížení, které popruh přenáší, se přenáší skrze pánev. Souprava nesmí měkké části těla dítěte (břicho, rozkrok atd.) vystavovat nadměrnému tlaku.
 V případě přídavných sedáků a přídavných sedadel musí břišní část bezpečnostního pásu pro dospělé vést souměrně po obou stranách a prokazatelně tak, aby bylo zajištěno, že zatížení, které pás přenáší, se přenáší skrze pánev. K prokazatelnému vedení zatížení skrze pánev musí docházet od momentu, kdy je dítě usazeno; břišní pás prochází nad horní částí stehna a těsně doléhá na ohyb v oblasti pánve. Úhly α a β mezi tečnou, v níž se pás dotýká stehen, a vodorovnou rovinou musí být větší než 10°.
 6.2.2.1
 S připojeným rozkrokovým popruhem a při jeho nastavení na nejdelší polohu, je-li nastavitelný, nesmí být možné nastavit břišní popruh tak, aby procházel nad pánví nejmenší ani největší figuríny v rámci hmotnostní skupiny, na niž se schválení vztahuje. U žádného dopředu směřujícího zádržného zařízení nesmí být možné nastavit břišní popruh tak, aby procházel nad pánví nejmenší ani největší figuríny v rámci hmotnostní skupiny, na niž se schválení vztahuje.
 6.2.2.2
 Při dynamické zkoušce popsané v bodě 8.1.3 nesmí během doby před maximálním vodorovným vychýlením hlavy břišní pás celý přejít přes pánevní strukturu figuríny. K posouzení se využije vysokorychlostní videozáznam.
 6.2.3
 Všechny popruhy zádržného systému musí být uspořádány tak, aby za normálního používání nebyly uživateli nepohodlné nebo netvořily nebezpečnou konfiguraci. Vzdálenost mezi ramenními popruhy v blízkosti krku musí být nejméně tak velká, jako je šířka krku příslušné figuríny.
 6.2.4
 Konstrukce musí být taková, že v případě srážky nesmí na temeno hlavy dítěte působit tlaková zatížení.
 6.2.4.1
 Pásy ve tvaru Y se smějí používat jen v dětských zádržných systémech směřujících dozadu a do boku (brašnách na přenášení dítěte).
 6.2.5
 Dětský zádržný systém musí být konstruován a namontován tak, aby:
 6.2.5.1
 na nejmenší možnou míru snižoval nebezpečí zranění dítěte nebo jiných cestujících ve vozidle ostrými hranami nebo výčnělky (definovanými např. předpisem OSN č. 21);
 6.2.5.2
 nevykazoval ostré hrany nebo výčnělky, jež by mohly způsobit poškození potahů sedadel nebo oděvů cestujících;
 6.2.5.3
 nevystavoval měkké části těla dítěte (břicho, rozkrok atd.) přídavným setrvačným silám, jež vyvolává;
 6.2.5.4
 bylo zajištěno, že jeho tuhé části v místech, v nichž se dotýkají popruhů, neměly ostré hrany, jež by mohly popruhy odírat.
 6.2.6
 Kterákoli část provedená oddělitelně tak, aby bylo možno konstrukční části připevňovat a odpojovat, musí být konstruována tak, aby bylo pokud možno vyloučeno nebezpečí nesprávného namontování a užívání. „Speciální zádržné systémy“ mohou obsahovat přídavná zádržná zařízení; tato zařízení musí být konstruována tak, aby nedošlo k jakémukoli riziku nesprávné montáže a aby jejich prostředky pro uvolnění a způsob použití byly v případě nouze pro záchrance okamžitě zřejmé.
 6.2.7
 Pokud dětský zádržný systém určený pro skupinu I, pro skupinu II a kombinaci skupin I a II zahrnuje sedačku s opěradlem, nesmí být jeho vnitřní výška stanovená podle schématu v příloze


text:
12 menší než 500 mm.
 6.2.8
 Smějí se užívat navíječe jen s automatickým blokováním nebo s nouzovým blokováním.
 6.2.9
 U zařízení určených pro skupinu I nesmí být možné, aby dítě snadno uvolnilo tu část systému, která po usazení dítěte zadržuje pánev; pro tyto účely musí být splněny požadavky bodu 7.2.5 (aretační zařízení). Každé zařízení, které je k tomu určeno, musí být trvale upevněno k dětskému zádržnému systému.
 6.2.10
 Dětský zádržný systém může být konstruován pro užívání ve více než jedné hmotnostní skupině nebo více než jedním dítětem za předpokladu, že je způsobilý vyhovět požadavkům stanoveným pro každou z dotyčných skupin. Dětský zádržný systém kategorie „univerzální“ musí splňovat požadavky této kategorie pro všechny hmotnostní skupiny, pro které byl schválen.
 6.2.11
 Dětské zádržné systémy s navíječem
 Pokud je dětský zádržný systém vybaven navíječem, musí navíječ vyhovovat požadavkům bodu 7.2.3 níže.
 6.2.12
 U přídavného sedáku se musí vyzkoušet, jak snadno popruhy a jazyk pásu pro dospělé procházejí připevňovacími body. To se vztahuje zvláště na přídavné sedáky, které jsou konstruovány pro přední sedadla a jejichž dosedací části mohou být dlouhé a polotuhé. Pevná spona nesmí projít upevňovacími body přídavných sedadel ani umožňovat polohu pásu zcela odlišnou od polohy na zkušebním vozíku.
 6.2.13
 Je-li dětský zádržný systém konstruován pro více než jedno dítě, musí být každý zádržný systém plně nezávislý, pokud se týče přenosu zatížení i seřízení.
 6.2.14
 Dětské zádržné systémy, které zahrnují nafukovací části, musí být konstruovány tak, aby podmínky používání (tlak, teplota, vlhkost) neměly žádný vliv na jejich schopnost vyhovět požadavkům tohoto předpisu.
 6.3
 Specifikace zádržného systému ISOFIX
 6.3.1
 Obecné vlastnosti
 6.3.1.1
 Rozměry
 Maximální šířka, výška a délka dětského zádržného systému ISOFIX a umístění systému kotevních úchytů ISOFIX, do něhož se musí uchytit připevňovací kování ISOFX, jsou pro výrobce dětského zádržného systému ISOFIX definovány pevnými body sedadla vozidla vymezenými v bodě 2.31 tohoto předpisu.
 6.3.1.2
 Hmotnost
 Hmotnost dětského zádržného systému ISOFIX univerzální a polouniverzální kategorie a hmotnostních skupin 0, 0+, I nepřesáhne 15 kg.
 6.3.2
 Úchyty ISOFIX
 6.3.2.1
 Typ
 Úchyty ISOFIX mohou odpovídat příkladům na obrázku 0 a) nebo jiným vhodným konstrukčním návrhům, jež jsou součástí tuhého mechanismu, který lze seřídit a jehož povahu určuje výrobce dětského zádržného systému ISOFIX.
 Rozměry v mm
 Vysvětlivky:
 1
 Připevňovací kování dětského zádržného systému ISOFIX – příklad 1
 2
 Připevňovací kování dětského zádržného systému ISOFIX – příklad 2
 6.3.2.2
 Rozměry
 Rozměry části úchytu dětského zádržného systému ISOFIX, která se upevňuje do systému kotevních úchytů ISOFIX, nesmějí překročit maximální rozměry uvedené na obrázku 0 b).
 Rozměry v mm
 6.3.2.3
 Označení částečného použití záklapek
 Dětský zádržný systém ISOFIX obsahuje prostředky, které jasně ukazují, zda jsou obě připevňovací kování ISOFIX úplně zaklapnuta do odpovídajících spodních kotevních úchytů ISOFIX. Ukazatel může být sluchový, dotekový nebo vizuální nebo kombinací dvou či více způsobů. Vizuální ukazatel musí být viditelný za všech běžných podmínek osvětlení.
 6.3.3
 Specifikace popruhu na horním upínání dětského zádržného systému ISOFIX.
 6.3.3.1
 Spojovací díl horního upínání
 Spojovacím dílem horního upínání by měl být hák horního upínání ISOFIX, jak ukazuje obrázek 0 c), nebo podobné zařízení, které odpovídá rozměrům na obrázku


text:
0 c).
 6.3.3.2
 Vlastnosti popruhu horního upínání ISOFIX
 Popruh horního upínání ISOFIX je podpírán síťovinou (nebo rovnocenným způsobem), kterou lze seřídit a u které lze uvolnit pnutí.
 6.3.3.2.1
 Délka popruhu horního upínání ISOFIX
 Délka popruhu horního upínání ISOFIX dětského zádržného systému je alespoň 2 000 mm.
 6.3.3.2.2
 Ukazatel napnutí
 Popruh horního upínání ISOFIX nebo dětská sedačka ISOFIX jsou vybaveny zařízením, které udává, že popruh není v žádném místě povolen. Zařízení může být součástí zařízení umožňujícího seřízení nebo omezovače tahu.
 6.3.3.2.3
 Rozměry
 Rozměry háku horního upínání ISOFIX jsou uvedeny na obrázku 0 c).
 Rozměry v milimetrech
 Vysvětlivky:
 Okolní konstrukce (existuje-li)
 Oblast, ve které se musí nacházet celý profil rozhraní háku popruhu upínání
 6.3.4
 Možnosti seřízení
 Připevňovací kování ISOFIX nebo vlastní dětský zádržný systém ISOFIX jsou seřiditelné podle rozpětí umístění kotevních úchytů ISOFIX podle předpisu OSN č. 14 nebo předpisu OSN č. 145.
 6.4
 Kontrola značek
 6.4.1
 Technická zkušebna provádějící zkoušky ověří, zda značky odpovídají požadavkům bodu 4.
 6.5
 Kontrola návodu pro montáž a návodu k užívání
 6.5.1
 Technická zkušebna provádějící zkoušky ověří, zda návod pro montáž a návod k užívání odpovídají požadavkům bodu 15.
 7. ZVLÁŠTNÍ SPECIFIKACE
 7.1
 Ustanovení platná pro smontovaný zádržný systém
 7.1.1
 Odolnost proti korozi
 7.1.1.1
 Úplný dětský zádržný systém nebo jeho části vystavené korozi se podrobí korozní zkoušce specifikované v bodě 8.1.1 níže.
 7.1.1.2
 Po korozní zkoušce předepsané v bodech 8.1.1.1 a 8.1.1.2 nesmějí být prostým okem kvalifikovaného pozorovatele viditelné žádné známky poškození ani značnější koroze, jež by mohly narušit správnou funkci dětského zádržného systému.
 7.1.2
 Pohlcování energie
 7.1.2.1
 U všech zařízení s opěradly musí mít oblasti definované v příloze 18 tohoto předpisu při zkoušení podle přílohy 17 špičkové zrychlení menší než 60 g. Tento požadavek platí také pro oblasti nárazových štítů, které se nacházejí v oblasti nárazu hlavy.
 7.1.2.2
 U dětských zádržných systémů s mechanickými trvale upevněnými seřiditelnými podpěrkami hlavy, u nichž je výška bezpečnostního pásu pro dospělé nebo dětského postrojového pásu přímo nastavována pomocí seřiditelné podpěrky hlavy, není nutné požadovat absorpci energie v oblastech definovaných přílohou 18, které nejsou v přímém styku s hlavou figuríny, tj. za podpěrkou hlavy.
 7.1.3
 Převrácení
 7.1.3.1
 Dětský zádržný systém musí být zkoušen podle bodu 8.1.2; figurína nesmí v žádném okamžiku celé zkoušky zcela vypadnout ze zařízení, a je-li zkušební stav v převrácené poloze, hlava figuríny se navíc nesmí ve svislém směru vzhledem ke zkušebnímu stavu ze své původní polohy posunout o více než 300 mm, jakmile použité zatížení přestane působit.
 7.1.4
 Dynamická zkouška
 7.1.4.1
 Obecně. Dětský zádržný systém se podrobí dynamické zkoušce v souladu s bodem 8.1.3 níže.
 7.1.4.1.1
 Dětské zádržné systémy kategorie „univerzální“, „omezená“ a „polouniverzální“ se zkouší na zkušebním vozíku pomocí zkušebního sedadla předepsaného v bodě 6 a podle bodu 8.1.3.1.
 7.1.4.1.2
 Dětské zádržné systémy pro kategorii „určité vozidlo“ musí být zkoušeny na každém modelu vozidla, pro který je zádržný systém určen. Pověřená technická zkušebna může snížit počet zkoušených modelů vozidel, jestliže se výrazně neliší z hledisek uvedených v bodě 7.1.4.1.2.3. Dětský zádržný systém se může zkoušet jedním z následujících způsobů:
 7.1.4.1.2.1
 v úplném vozidle podle bodu


text:
8.1.3.3;
 7.1.4.1.2.2
 v karoserii vozidla na zkušebním vozíku podle bodu 8.1.3.2; nebo
 7.1.4.1.2.3
 v částech karoserie vozidla, které dostatečně reprezentují nosnou konstrukci vozidla a nárazové plochy. Je-li dětský zádržný systém určen pro použití na zadním sedadle, musí část karoserie obsahovat opěradlo předního sedadla, zadní sedadlo, podlahu, sloupky B a C a střechu. Je-li dětský zádržný systém určen pro použití na předním sedadle, musí části karoserie obsahovat přístrojovou desku, sloupky A, čelní sklo, všechny páčky a knoflíky instalované na podlaze nebo na konzole, přední sedadlo, podlahu a střechu. Dále, je-li dětský zádržný systém určen pro použití v kombinaci s bezpečnostním pásem pro dospělé, musí části karoserie obsahovat odpovídající pás(y) pro dospělé. Pověřená technická zkušebna provádějící zkoušku může povolit vynechání částí, pokud bylo zjištěno, že jsou zbytečné. Zkouška se provede podle bodu 8.1.3.2.
 7.1.4.1.3
 Dynamická zkouška se provádí s dětskými zádržnými systémy, které předtím nebyly pod zatížením.
 7.1.4.1.4
 Během dynamické zkoušky se žádná část dětského zádržného systému skutečně přispívající k udržování dítěte ve správné poloze nesmí roztrhnout a žádné spony ani zajišťovací systém nebo přestavovací systém či podpěra se nesmějí roztrhnout ani uvolnit či rozpadnout, s výjimkou případů, kdy je daným zařízením omezovač zatížení. Omezovač zatížení musí být výrobcem jasně označen v technickém popisu, jak je uvedeno v bodě 3.2.1 tohoto předpisu.
 7.1.4.1.5
 V případě „neintegrálního typu“ se musí použitý bezpečnostní pás shodovat s normalizovaným pásem, včetně konzol kotevních úchytů, jak je předepsáno v příloze 13 tohoto předpisu. Toto neplatí pro schvalování zařízení pro „určité vozidlo“, kde se použije skutečný bezpečnostní pás tohoto vozidla.
 7.1.4.1.6
 Jestliže je dětský zádržný systém pro „určité vozidlo“ instalován do oblasti za nejzadnějším dopředu směřujícím místem sezení pro dospělé (např. v zavazadlovém prostoru), musí se jedna zkouška provést na úplném vozidle s největší figurínou / figurínami, jak je stanoveno v bodě 8.1.3.3.3. Ostatní zkoušky, včetně kontroly shodnosti výroby, se mohou provést podle bodu 8.1.3.2, pokud si to výrobce přeje.
 7.1.4.1.7
 V případě „speciálního zádržného systému“ se každá dynamická zkouška specifikovaná v tomto předpisu provede pro každou hmotnostní skupinu dvakrát: poprvé za použití hlavních zádržných prostředků a podruhé s použitím všech zádržných zařízení. Při těchto zkouškách se věnuje zvláštní pozornost požadavkům v bodech 6.2.3 a 6.2.4.
 7.1.4.1.8
 V průběhu dynamických zkoušek se normalizovaný bezpečnostní pás použitý k instalaci integrálního dětského zádržného systému nesmí uvolnit ze žádného vedení nebo blokovacího zařízení použitého při zkoušce.
 V průběhu dynamických zkoušek se normalizovaný bezpečnostní pás použitý k instalaci neintegrálního dětského zádržného systému nesmí uvolnit ze žádného vedení nebo blokovacího zařízení použitého při zkoušce; pokud však jde o ramenní část normalizovaného bezpečnostního pásu, ta se posuzuje až do momentu, kdy je dosaženo maximálního vodorovného vychýlení hlavy figuríny. Dále během dynamické zkoušky neintegrálního dětského zádržného systému je mezní hodnota přijatelného pohybu ramenního pásu taková, kdy spodní okraj ramenní části normalizovaného bezpečnostního pásu není níže než loket figuríny ve stavu maximálního vodorovného vychýlení hlavy figuríny.
 7.1.4.1.9
 Dětský zádržný systém s podpěrou se zkouší následujícím způsobem:
 a)
 U „polouniverzální“ kategorie se zkoušky čelního nárazu provádějí s podpěrou seřízenou na maximální i minimální nastavení slučitelné s polohou


text:
podlahové části vozíku. Zkoušky zadního nárazu se provádějí v nejnepříznivější poloze zvolené technickou zkušebnou. Během zkoušek se podpěra opře o podlahovou část vozíku, jak je popsáno na obrázku 2 v dodatku 3 k příloze 6. Pokud je mezi nejkratším nastavením podpěry a nejvyšším nastavením podlahové části vozíku mezera, podpěra se nastaví na úroveň podlahové části vozíku, tedy 140 mm pod Cr. Pokud je maximální nastavení podpěry větší, než jaké umožňuje nejnižší nastavení podlahové části vozíku, podpěra se nastaví na nejnižší úroveň podlahové části vozíku, tedy 280 mm pod Cr. U podpěry s nastavitelnými stupni se délka podpěry seřídí podle následující polohy nastavení, aby se zaručilo, že se podpěra dotýká podlahy.
 b)
 U podpěr mimo rovinu souměrnosti určí nejnepříznivější polohu pro zkoušku technická zkušebna.
 c)
 U kategorie určitých vozidel se podpěra nastaví podle specifikace výrobce dětského zádržného systému.
 7.1.4.1.10
 U dětského zádržného systému využívajícího systém kotevních úchytů ISOFIX a případně antirotační zařízení, je-li k dispozici, se provede dynamická zkouška.
 7.1.4.1.10.1
 U dětských zádržných systému ISOFIX velikostních tříd A, B a B1:
 7.1.4.1.10.1.1
 s aktivně používaným antirotačním zařízením a
 7.1.4.1.10.1.2
 bez aktivně používaného antirotačního zařízení. Je-li antirotačním zařízením podpěra, kterou lze zcela zasunout do základny nebo skořepiny dětského zádržného systému, provede se zkouška se zařízením v zatažené poloze nebo v takovém stavu, kdy je podpěra odstraněna. Pokud podpěru nelze do základny zcela zasunout, provede se zkouška v takovém stavu, kdy je zařízení nastaveno do své nejkratší délky a podlahová část vozíku je ve své nejnižší poloze.
 Tento požadavek se nepoužije, jestliže je jako rotační zařízení použita nenastavitelná podpěra.
 7.1.4.1.10.2
 U dětských zádržných systému ISOFIX ostatních velikostních tříd s aktivně používaným antirotačním zařízením.
 7.1.4.2
 Zrychlení hrudníku (5)
 7.1.4.2.1
 Výsledné zrychlení hrudníku nesmí překročit hodnotu 55 g s výjimkou časových úseků, jejichž součet nepřesahuje 3 ms.
 7.1.4.2.2
 Svislá složka zrychlení od břicha směrem k hlavě („-z“) v případě, že jsou dodrženy postupy měření definované v bodě 8.5 tohoto dokumentu, nesmí překročit 30 g s výjimkou časových úseků, jejichž součet nepřesahuje 3 ms. Postupy měření definované v bodě 8.5 tohoto dokumentu odpovídají postupům měření podle normy ISO 6487 s konvencí v oblasti znamének SAE J211, jak je znázorněno na obrázku A.
 7.1.4.3
 Průnik do břicha (6)
 7.1.4.3.1
 Při ověřování popsaném v bodě 5.3 dodatku 1 k příloze 8 nesmějí být viditelné žádné známky průniku do modelovací hmoty břicha způsobeného kteroukoli částí zádržného zařízení.
 7.1.4.4
 Přestavení figuríny
 7.1.4.4.1
 Dětské zádržné systémy kategorie „univerzální“, „omezené“ a „polouniverzální“:
 7.1.4.4.1.1
 Dětské zádržné systémy směřující dopředu: hlava figuríny nesmí přesáhnout roviny BA a DA vyznačené na následujícím obrázku 1, s výjimkou přídavných sedáků, když se použije největší figurína P10, kde hodnota týkající se roviny DA je 840 mm.
 Rozměry v mm
 *
 Pro účely zkoušky stanovené v bodě 7.1.4.1.10.1.1 tento rozměr činí 500 mm.
 7.1.4.4.1.2
 Dětské zádržné systémy směřující dozadu
 7.1.4.4.1.2.1
 Dětské zádržné systémy opřené o přístrojovou desku: hlava figuríny nesmí přesáhnout roviny AB, AD a DCr vyznačené na následujícím obrázku 2. To bude posuzováno až do 300 ms nebo do okamžiku, kdy se figurína zcela ustálí, podle toho, který


text:
okamžik nastane dříve.
 Rozměry v mm
 7.1.4.4.1.2.2
 Dětské zádržné systémy skupiny 0, které se neopírají o přístrojovou desku, a brašny na přenášení dítěte: hlava figuríny nesmí přesáhnout roviny AB, AD a DE vyznačené na následujícím obrázku 3. To bude posuzováno až do 300 ms nebo do okamžiku, kdy se figurína zcela ustálí, podle toho, který okamžik nastane dříve.
 Rozměry v mm
 7.1.4.4.1.2.3
 Dětské zádržné systémy jiné než skupina 0, které se neopírají o přístrojovou desku:
 Hlava figuríny nesmí přesáhnout roviny FD, FG a DE vyznačené na následujícím obrázku 4 a nesmí se přímo dotknout tyče. To bude posuzováno až do 300 ms nebo do okamžiku, kdy se figurína zcela ustálí, podle toho, který okamžik nastane dříve.
 V případě, že se takový dětský zádržný systém dotýká tyče o průměru 100 mm a jsou splněna všechna zkušební kritéria, musí se vykonat další dynamická zkouška (náraz zepředu) s nejtěžší figurínou, která je určena pro takový tento zádržný systém, a bez tyče o průměru 100 mm; pro tuto zkoušku platí požadavky, že musí být splněna všechna kritéria kromě posuvu dopředu.
 Rozměry v mm
 7.1.4.4.2
 Dětské zádržné systémy kategorie pro „určité vozidlo“: provádí-li se zkoušení v úplném vozidle nebo v kostře karoserie vozidla, nesmí hlava přijít do styku s žádnou částí vozidla. Dojde-li však k dotyku, musí být rychlost nárazu hlavy menší než 24 km/h, přičemž část, na kterou se narazí, musí vyhovovat požadavkům zkoušky pohlcování energie stanoveným v příloze 4 předpisu OSN č. 21. Po zkoušce s úplným vozidlem musí být možné vyjmout figurínu ze zádržného systému bez použití nářadí.
 7.1.5
 Tepelná odolnost
 7.1.5.1
 Spony, navíječe, seřizovací zařízení a aretační zařízení, která mohou být ovlivněna teplotou, je nutno podrobit zkoušce tepelné odolnosti podle bodu 8.2.8 níže.
 7.1.5.2
 Po zkoušce tepelné odolnosti předepsané v bodě 8.2.8.1 nesmí kvalifikovaný pozorovatel vidět pouhým okem známky poškození, které by mohlo ohrozit správnou funkci dětského zádržného systému.
 7.2
 Ustanovení platná pro jednotlivé konstrukční části zádržného systému
 7.2.1
 Spona
 7.2.1.1
 Spona musí být konstruována tak, aby byla vyloučena jakákoli možnost nesprávné manipulace. To mimo jiné znamená, že nesmí být možné, aby zůstala v částečně zapnuté poloze; nesmí být možné neúmyslně zaměnit části spony, když se spona zapíná; sponu musí být možné zapnout pouze tehdy, když do sebe zapadnou všechny části. V místech, kde se spona nebo jazyk dotýká dítěte, nesmí být její šířka menší než nejmenší šířka popruhu stanovená v bodě 7.2.4.1.1 níže. Tento bod se nepoužije pro soupravy pásů již schválené podle předpisu OSN č. 16 nebo podle jakékoliv rovnocenné platné normy. V případě „speciálních zádržných systémů“ musí požadavkům bodů 7.2.1.1 až 7.2.1.9 včetně vyhovět pouze spona na hlavním prostředku zádržného systému.
 7.2.1.2
 Spona musí zůstat sepnutá v jakékoliv poloze i tehdy, když nejsou popruhy napnuté. Musí být snadno ovladatelná a uchopitelná. Musí být možné ji rozepnout tlakem na tlačítko nebo na podobné zařízení. Povrch, na který musí být takový tlak vyvinut, musí mít v poloze skutečného rozepnutí a při promítnutí do roviny svislé na původní směr pohybu tlačítka: u zapuštěných zařízení plochu nejméně 4,5 cm2 a šířku nejméně


text:
15 mm; u nezapuštěných zařízení plochu 2,5 cm2 a šířku nejméně 10 mm. Šířka je menší z obou rozměrů tvořících předepsanou plochu a měří se ve směru kolmém ke směru pohybu uvolňovacího tlačítka.
 7.2.1.3
 Plocha uvolňovacího ústrojí spony musí mít červenou barvu; tuto barvu nesmí mít žádná jiná část spony.
 7.2.1.4
 Dítě musí být možné uvolnit ze zádržného systému jednoduchou manipulací s jedinou sponou. Pro skupinu 0 a 0+ je přípustné vyjmout dítě spolu se zařízeními jako např. dětský nosič, brašna na přenášení dítěte, úchyty brašny, jestliže se zádržný systém může uvolnit manipulací s nejvýše dvěma sponami.
 7.2.1.4.1
 Spona mezi ramenními popruhy postrojového pásu nemusí splňovat požadavek jednoduchého ovládání podle bodu 7.2.1.4 výše.
 7.2.1.5
 Spona pro skupiny II a III musí být umístěna tak, aby na ni dítě cestující ve vozidle mohlo dosáhnout. Kromě toho musí být spona pro všechny hmotnostní skupiny umístěna tak, aby její účel a způsob rozepínání byly zachránci v případě nouze ihned zřejmé.
 7.2.1.6
 Rozepnutí spony musí umožnit vyjmutí dítěte nezávisle na tom, zda jde o „sedačku“, „opěru sedačky“ nebo „nárazový štít“, pokud jsou namontovány, a jestliže zařízení obsahuje též rozkrokový popruh, musí být možné uvolnit i tento popruh rozepnutím téže spony.
 7.2.1.7
 Spona musí vyhovět požadavkům zkoušky tepelné odolnosti uvedeným v bodě 8.2.8.1, musí umožňovat opakovanou funkci a musí být před dynamickými zkouškami předepsanými v bodě 8.1.3 podrobena zkoušce zahrnující 5 000 ± 5 cyklů rozepnutí a sepnutí za normálních podmínek použití.
 7.2.1.8
 Spona se podrobí těmto zkouškám rozepínání:
 7.2.1.8.1
 Zkouška při zatížení
 7.2.1.8.1.1
 Pro tuto zkoušku se použije dětský zádržný systém, jenž byl již podroben dynamické zkoušce předepsané v bodě 8.1.3.
 7.2.1.8.1.2
 Síla potřebná k rozepnutí spony při zkoušce předepsané v bodě 8.2.1.1 níže nesmí být větší než 80 N.
 7.2.1.8.2
 Zkouška bez zatížení
 7.2.1.8.2.1
 Pro tuto zkoušku se použije spona, která předtím nebyla ještě vystavena zatížení. Síla potřebná k rozepnutí spony, která není zatížená, musí být v rozsahu 40–80 N při zkouškách předepsaných v bodě 8.2.1.2 níže.
 7.2.1.9
 Pevnost
 7.2.1.9.1
 Při zkoušce podle bodu 8.2.1.3.2 se nesmí žádná část spony, přilehlých popruhů nebo seřizovacích zařízení porušit nebo oddělit.
 7.2.1.9.2
 Spona postrojového pásu hmotnostní skupiny 0 a 0+ musí snést sílu 4 000 N.
 7.2.1.9.3
 Spona postrojového pásu hmotnostní skupiny I a vyšších hmotnostních skupin musí snést sílu 10 000 N.
 7.2.1.9.4
 Schvalovací orgán může upustit od zkoušky pevnosti spony, pokud vzhledem k informacím, které jsou již k dispozici, je taková zkouška zbytečná.
 7.2.2
 Seřizovací zařízení
 7.2.2.1
 Seřizovací rozsah musí být dostatečný, aby umožňoval správné seřízení dětského zádržného systému pro všechny figuríny dané hmotnostní skupiny, pro kterou je toto zařízení určeno, a umožňoval vyhovující montáž ve všech určených modelech vozidel.
 7.2.2.2
 Všechna seřizovací zařízení musí být „rychloseřizovacími zařízeními“, kromě případů, kdy se seřizovací zařízení používají jen k počáteční instalaci zádržného systému ve vozidle; v takových případech mohou být zařízení jiného druhu než „rychloseřizovací“.
 7.2.2.3
 „Rychloseřizovací zařízení“ musí být snadno dosažitelná, je-li dětský zádržný systém správně nainstalován a dítě nebo figurína je ve své poloze.
 7.2.2.4
 „Rychloseřizovací zařízení“ musí být možné snadno seřídit podle postavy


text:
dítěte. Zvláště při zkoušce prováděné podle bodu 8.2.2.l nesmí síla potřebná k ovládání ručního seřizovacího zařízení přesáhnout 50 N.
 7.2.2.5
 Dva vzorky seřizovacích zařízení dětského zádržného systému se vyzkouší podle funkčních požadavků při zkoušce tepelné odolnosti, jak je předepsáno v bodech 8.2.8.1 a 8.2.3 níže.
 7.2.2.5.1
 Prokluz popruhu nesmí být u jednoho seřizovacího zařízení větší než 25 mm a u všech seřizovacích zařízení celkem větší než 40 mm.
 7.2.2.6
 Zařízení se nesmí při zkoušce předepsané v bodě 8.2.2.1 níže roztrhnout ani rozdělit.
 7.2.2.7
 Seřizovací zařízení namontované přímo na dětský zádržný systém musí být schopno snést opakovanou činnost a musí být před dynamickou zkouškou podle bodu 8.1.3 podrobeno zkoušce skládající se z 5 000 ± 5 cyklů, která je popsána v bodě 8.2.7.
 7.2.3
 Navíječe
 7.2.3.1
 Navíječe s automatickým blokováním
 7.2.3.1.1
 Popruh bezpečnostního pásu vybaveného navíječem s automatickým blokováním se nesmí mezi blokovacími polohami navíječe odvinout o více než 30 mm. Po pohybu uživatele popruhu dozadu musí popruh buď zůstat ve své počáteční poloze, nebo se samočinně vrátit do této polohy po následujícím pohybu uživatele dopředu.
 7.2.3.1.2
 Je-li navíječ součástí břišního pásu, nesmí být síla navíjení popruhu menší než 7 N, měřeno na volné délce mezi figurínou a navíječem, jak je předepsáno v bodě 8.2.4.1 níže. Je-li navíječ součástí zařízení k zadržování hrudníku, nesmí být síla navíjení popruhu menší než 2 N ani větší než 7 N, měřeno obdobným způsobem. Prochází-li popruh vodicím zařízením nebo kladkou, musí se síla navíjení měřit na volné délce mezi figurínou a vodicím zařízením nebo kladkou. Obsahuje-li souprava ruční nebo automatické zařízení zabraňující úplnému navinutí popruhu, nesmí být toto zařízení v činnosti při měření.
 7.2.3.1.3
 Popruh se opakovaně odvíjí z navíječe a nechává se navinovat za podmínek stanovených v bodě 8.2.4.2 až do provedení 5 000 cyklů. Navíječ se pak podrobí přezkoušení funkčních vlastností při zkoušce tepelné odolnosti podle požadavků bodu 8.2.8.1, zkoušce odolnosti proti korozi popsané v bodě 8.1.1 a zkoušce odolnosti proti prachu popsané v bodě 8.2.4.5. Nato se s ním musí úspěšně provést dalších 5 000 cyklů rozvinutí a navinutí. Po těchto zkouškách musí navíječ nadále pracovat správně a musí vyhovovat požadavkům podle bodů 7.2.3.1.1 a 7.2.3.1.2.
 7.2.3.2
 Navíječe s nouzovým blokováním
 7.2.3.2.1
 Navíječ s nouzovým blokováním musí při zkoušce podle bodu 8.2.4.3 splňovat tyto podmínky:
 7.2.3.2.1.1
 Musí blokovat, jakmile zpomalení vozidla dosáhne hodnoty 0,45 g.
 7.2.3.2.1.2
 Nesmí blokovat při hodnotách zrychlení popruhu menších než 0,8 g, měřeno ve směru vytahování popruhu.
 7.2.3.2.1.3
 Nesmí blokovat, je-li jeho čidlo odkloněno v kterémkoli směru o nejvýše 12° od montážní polohy stanovené výrobcem.
 7.2.3.2.1.4
 Musí blokovat, je-li jeho čidlo v kterémkoli směru odkloněno o více než 27° od montážní polohy stanovené jeho výrobcem.
 7.2.3.2.2
 Je-li činnost navíječe závislá na nějakém vnějším signálu nebo zdroji energie, musí jeho konstrukce zajišťovat, aby se navíječ samočinně zablokoval při selhání nebo přerušení takového signálu nebo zdroje energie.
 7.2.3.2.3
 Navíječ s nouzovým blokováním s vícenásobnou citlivostí musí splňovat výše uvedené požadavky. Kromě toho, je-li jedním z činitelů citlivost vytahování popruhu, musí dojít k zablokování při zrychlení popruhu 1,5 g, měřeném v


text:
ose vytahování popruhu.
 7.2.3.2.4
 Při zkouškách uvedených v bodech 7.2.3.2.1.1 a 7.2.3.2.3 výše nesmí být celková délka popruhu, která se může vytáhnout, než navíjecí zařízení zablokuje, větší než 50 mm, počínaje odvinutou délkou stanovenou v bodě 8.2.4.3.1. Při zkoušce uvedené v bodě 7.2.3.2.1.2 výše nesmí k blokování dojít během odvinování popruhu v délce 50 mm, počínaje vytaženou délkou stanovenou v bodě 8.2.4.3.1 níže.
 7.2.3.2.5
 Je-li navíječ součástí břišního pásu, nesmí být síla navíjení popruhu menší než 7 N, měřeno na volné délce mezi figurínou a navíječem podle bodu 8.2.4.1. Je-li navíječ součástí zařízení k zadržování hrudníku, nesmí být síla navíjení popruhu menší než 2 N ani větší než 7 N, měřeno obdobným způsobem. Prochází-li popruh vodicím zařízením nebo kladkou, musí se síla navíjení měřit na volné délce mezi figurínou a vodicím zařízením nebo kladkou. Obsahuje-li souprava ruční nebo automatické zařízení zabraňující úplnému navinutí popruhu, nesmí být toto zařízení v činnosti při měření.
 7.2.3.2.6
 Popruh se opakovaně odvíjí z navíječe a nechává se navinovat za podmínek stanovených v bodě 8.2.4.2 až do provedení 40 000 cyklů. Navíječ se pak podrobí přezkoušení funkčních vlastností při zkoušce tepelné odolnosti podle požadavků bodu 8.2.8.1, zkoušce odolnosti proti korozi popsané v bodě 8.1.1 a zkoušce odolnosti proti prachu popsané v bodě 8.2.4.5. Nato se s ním musí úspěšně provést dalších 5 000 cyklů rozvinutí a navinutí (celkem tedy 45 000 cyklů). Po těchto zkouškách musí navíječ nadále pracovat správně a musí vyhovovat požadavkům podle bodů 7.2.3.2.1 až 7.2.3.2.5 výše.
 7.2.4
 Popruhy
 7.2.4.1
 Šířka
 7.2.4.1.1
 Nejmenší šířka popruhů dětského zádržného systému, které se dotýkají figuríny, musí být 25 mm u skupin 0, 0+ a I a 38 mm u skupin II a III. Tyto rozměry se měří při zkoušce pevnosti popruhů předepsané v bodě 8.2.5.1, aniž by se stroj zastavil, a při zatížení rovnajícím se 75 % zatížení na mezi pevnosti popruhu.
 7.2.4.2
 Pevnost po stabilizaci při pokojové teplotě
 7.2.4.2.1
 U dvou vzorků popruhu stabilizovaných podle bodu 8.2.5.2.1 se stanoví mez pevnosti popruhu, jak je předepsáno v bodě 8.2.5.1.2.
 7.2.4.2.2
 Rozdíl mezi hodnotami zatížení, při nichž dojde k roztržení u obou vzorků, nesmí překročit 10 procent vyšší ze dvou naměřených hodnot, při nichž dojde k roztržení.
 7.2.4.3
 Pevnost po zvláštní stabilizaci
 7.2.4.3.1
 U dvou popruhů stabilizovaných podle jednoho z ustanovení bodu 8.2.5.2 (vyjma bodu 8.2.5.2.1) nesmí zatížení, při kterém dojde k roztržení popruhu, být menší než 75 % průměrné hodnoty zatížení změřených při zkoušce uvedené v bodě 8.2.5.1 níže.
 7.2.4.3.2
 Kromě toho nesmí být zatížení, při kterém dojde k roztržení popruhu, menší než 3,6 kN u zádržných zařízení skupin 0, 0 + a I, 5 kN u skupiny II a 7,2 kN u skupiny III.
 7.2.4.3.3
 Schvalovací orgán může upustit od jedné nebo několika z těchto zkoušek, pokud tato zkouška nebo zkoušky jsou zbytečné v důsledku složení použitého materiálu nebo informací, které jsou již k dispozici.
 7.2.4.3.4
 Zkouška odolnosti proti oděru typu 1 stanovená v bodě 8.2.5.2.6 se provede jen v případě, že zkouška mikroprokluzu stanovená v bodě 8.2.3 níže vede k výsledku, který je vyšší


text:
než 50 % mezní hodnoty stanovené v bodě 7.2.2.5.1 výše.
 7.2.4.4
 Jakýmikoliv seřizovacími zařízeními, sponami nebo kotevními úchyty nesmí být možné vytáhnout celý popruh.
 7.2.5
 Aretační zařízení
 7.2.5.1
 Aretační zařízení musí být trvale připevněno k dětskému zádržnému systému.
 7.2.5.2
 Aretační zařízení nesmí snížit životnost bezpečnostního pásu pro dospělé a musí být podrobeno zkoušce tepelné odolnosti podle provozních požadavků bodu 8.2.8.1.
 7.2.5.3
 Aretační zařízení nesmí bránit rychlému uvolnění dítěte.
 7.2.5.4
 Zařízení třídy A
 Celkový prokluz popruhu nesmí po zkoušce předepsané v bodě 8.2.6.1 níže přesáhnout 25 mm.
 7.2.5.5
 Zařízení třídy B
 Celkový prokluz popruhu nesmí po zkoušce předepsané v bodě 8.2.6.2 níže přesáhnout 25 mm.
 7.2.6
 Specifikace úchytů ISOFIX
 „Úchyty ISOFIX“ a ukazatele použití záklapek musí vydržet opakované používání a před dynamickou zkouškou předepsanou v bodě 8.1.3 se podrobí zkoušce sestávající z 2 000 ±5 cyklů otevření a zavření za normálních podmínek užívání.
 7.2.7
 Úchyty ISOFIX musí mít blokovací mechanismus, který splňuje požadavky uvedené v písm. a) nebo b):
 a)
 uvolnění blokovacího mechanismu celé sedačky musí vyžadovat dva po sobě jdoucí úkony, z nichž první musí probíhat v momentě, kdy se provádí ten druhý; nebo
 b)
 síla potřebná k uvolnění úchytů ISOFIX při zkoušce předepsané v bodě 8.2.9 níže musí dosahovat nejméně 50 N.
 8. POPIS ZKOUŠEK (7)
 8.1
 Zkoušky smontovaného zádržného zařízení
 8.1.1
 Koroze
 8.1.1.1
 Kovové součásti dětského zádržného systému se uloží do zkušební komory, jak je předepsáno v příloze 4. U dětského zádržného systému s navíječem se popruh odvine v celé délce, zmenšené o 100 mm ± 3 mm. Kromě krátkých přerušení, která mohou být nutná například pro kontrolu a doplňování solného roztoku, musí zkouška odolnosti proti korozi probíhat nepřetržitě po dobu 50 ±0,5 hodin.
 8.1.1.2
 Po skončení zkoušky odolnosti proti korozi se kovové součásti dětského zádržného systému opatrně omyjí čistou tekoucí vodou o teplotě nepřevyšující 38 °C nebo se do ní ponoří, aby se odstranily případné nánosy soli, jež se mohly vytvořit, a poté se nechají schnout po dobu 24 ± 1 hodin při teplotě místnosti 18 až 25 °C, než se podrobí kontrole podle bodu 7.1.1.2 výše.
 8.1.2
 Převrácení
 8.1.2.1
 Figurína musí být dle daného případu vybavena jedním ze zařízení pro působení zatížení popsaných v příloze 23. Umístěte figurínu do zádržného systému namontovaného podle tohoto předpisu a s přihlédnutím k návodu výrobce, se standardní vůlí stanovenou v bodě 8.1.3.6, která platí stejně pro všechny systémy.
 8.1.2.2
 Zádržný systém se připevní ke zkušebnímu sedadlu nebo sedadlu vozidla. Celým sedadlem se otáčí kolem vodorovné osy ležící ve střední podélné rovině sedadla o 540° +/– 5° rychlostí 2–5°/s a následně se sedadlo v této pozici zastaví. Pro účely této zkoušky se mohou ke zkušebnímu sedadlu popsanému v příloze 6 připojit zařízení určená k používání v určitých vozidlech.
 8.1.2.3
 V této statické převrácené poloze se kromě figuríny využívající zařízení pro působení zatížení popsané v příloze 23 působí hmotností odpovídající čtyřnásobku hmotnosti figuríny (s povolenou odchylkou –0/+5 % ve vztahu je jmenovitým hmotnostem figurín uvedeným v příloze 8) směrem svisle dolů v rovině kolmé na rovinu otáčení. Zatížení se postupně kontrolovaně zvyšuje


text:
rychlostí nepřekračující gravitační zrychlení nebo 400 mm/min. Udržujte předepsané maximální zatížení po dobu 30 –0/+5 sekund.
 8.1.2.4
 Uvolněte zatížení rychlostí nepřekračující 400 mm/min. a změřte posunutí.
 8.1.2.5
 Otočte celou sedačku o 180° tak, aby se vrátila do původní polohy.
 8.1.2.6
 Tento zkušební cyklus se opakuje otáčením opačným směrem. Při ose otáčení ve vodorovné rovině a v úhlu 90° k poloze při obou předcházejících zkouškách se postup zopakuje v obou směrech otáčení.
 8.1.2.7
 Tyto zkoušky se provedou s použitím jak nejmenší, tak největší figuríny příslušné pro skupinu nebo skupiny, pro něž je zádržný systém určen.
 Je zakázáno jakkoli upravovat figurínu nebo dětský zádržný systém během celého zkušebního cyklu.
 8.1.3
 Dynamické zkoušky
 8.1.3.1
 Zkoušky na vozíku a zkušebním sedadle
 8.1.3.1.1
 Zařízení směřující dopředu
 8.1.3.1.1.1
 Zkušební vozík a sedadlo použité pro dynamické zkoušky musí splňovat požadavky přílohy 6 tohoto předpisu, postup přípravy a instalace dynamické nárazové zkoušky musí být v souladu s přílohou 21.
 8.1.3.1.1.2
 Vozík musí po celou dobu zpomalení nebo zrychlení zůstat ve vodorovné poloze.
 8.1.3.1.1.3
 Zařízení ke zpomalení nebo ke zrychlení
 Žadatel zvolí jedno ze dvou následujících zařízení:
 8.1.3.1.1.3.1
 Zařízení pro zkoušku zpomalením:
 Zpomalení vozíku se dosahuje zařízením předepsaným v příloze 6 tohoto předpisu nebo jakýmkoli jiným zařízením s rovnocennými výsledky. Toto zařízení musí mít vlastnosti stanovené v bodě 8.1.3.4 a uvedené dále:
 U čelního nárazu musí být vozík poháněn tak, aby jeho rychlost na začátku zkoušky byla 50 + 0–2 km/h a jeho křivka zrychlení byla ve šrafované oblasti grafu v dodatku 1 k příloze 7.
 U nárazu zezadu musí být vozík poháněn tak, aby jeho rychlost na začátku zkoušky byla 30 +2–0 km/h a jeho křivka zrychlení byla ve šrafované oblasti grafu v dodatku 2 k příloze 7.
 Zkoušky ve vyšší rychlosti a/nebo se zrychlením, které přesahuje horní hranici šrafované oblasti, se považují za vyhovující, pokud dětský zádržný systém splní požadavky na vlastnosti stanovené pro danou zkoušku.
 Zkoušky s nižším zrychlením se považují za vyhovující, pouze pokud křivka zrychlení překročí spodní hranici šrafované oblasti na kumulativní dobu až 3 ms.
 Při plnění výše uvedených požadavků použije technická zkušebna hmotnost vozíku (vybaveného sedadlem), specifikovaného v bodě 1 přílohy 6, větší než 380 kg.
 8.1.3.1.1.3.2
 Zařízení pro zkoušku zrychlením:
 Podmínky pro dynamickou zkoušku:
 U zkoušky čelním nárazem musí být vozík poháněn tak, aby celková změna jeho rychlosti ΔV v průběhu celé zkoušky byla 52 km/h +0–2 km/h a jeho křivka zrychlení byla ve šrafované oblasti grafu v dodatku 1 k příloze 7 a zůstala nad segmentem definovaným souřadnicemi (5 g, 10 ms) a (9 g, 20 ms). Začátek nárazu (T0) je definován podle normy ISO 17373 hodnotou zrychlení 0,5 g.
 U zkoušky nárazem zezadu musí být vozík poháněn tak, aby celková změna jeho rychlosti ΔV v průběhu celé zkoušky byla 32 km/h +2–0 km/h a jeho křivka zrychlení byla ve šrafované oblasti grafu v dodatku 2 k příloze 7 a zůstala nad segmentem definovaným souřadnicemi (5 g, 5 ms) a (10 g, 10 ms). Začátek nárazu (T0) je definován podle normy ISO 17373 hodnotou zrychlení 0,5 g.
 I když jsou


text:
splněny výše uvedené požadavky, použije technická zkušebna vozík (vybavený svým sedadlem), jak je specifikován v příloze 6 bodě 1, o hmotnosti větší než 380 kg.
 Avšak jestliže výše uvedené zkoušky byly provedeny při vyšší rychlosti a/nebo křivka zrychlení překročila horní mez šrafované oblasti a dětské zádržné zařízení splňuje požadavky, zkouška se pokládá za vyhovující.
 8.1.3.1.1.4
 Změří se:
 8.1.3.1.1.4.1
 rychlost vozíku bezprostředně před nárazem (jen u vozíků pracujících se zpomalením za účelem výpočtu brzdné dráhy);
 8.1.3.1.1.4.2
 brzdná dráha (jen u vozíků pracujících se zpomalením), kterou je možno vypočítat dvojitou integrací zaznamenaného zpomalení vozíku;
 8.1.3.1.1.4.3
 u skupiny I, II a III přestavení hlavy figuríny ve svislých a vodorovných rovinách a u skupin 0 a 0+ přestavení figuríny, přičemž její končetiny se neberou v úvahu,
 8.1.3.1.1.4.4
 zpomalení hrudníku ve třech vzájemně kolmých směrech, s výjimkou figuríny novorozence,
 8.1.3.1.1.4.5
 jakékoli viditelné známky průniku do modelovací hmoty v břišní krajině (viz bod 7.1.4.3.1), s výjimkou figuríny novorozence,
 8.1.3.1.1.4.6
 zrychlení nebo zpomalení vozíku nejméně v průběhu prvních 300 ms.
 8.1.3.1.1.5
 Po nárazu se dětský zádržný systém, bez rozepnutí spony, podrobí vizuální kontrole, aby se zjistilo, zda došlo k nějakému poškození nebo zlomení.
 8.1.3.1.2
 Zařízení směřující dozadu
 8.1.3.1.2.1
 Zkušební sedadlo se pootočí o 180°, zkouší-li se v souladu s požadavky na zkoušku nárazem zezadu.
 8.1.3.1.2.2
 Zkouší-li se dětský zádržný systém směřující dozadu určený k používání na místě k sezení vpředu, nahradí se přístrojová deska vozidla tuhou tyčí připevněnou k vozíku tak, aby k absorbování veškeré energie docházelo v dětském zádržném zařízení.
 8.1.3.1.2.3
 Podmínky při zpomalení musí vyhovovat požadavkům podle bodu 8.1.3.1.1.3.1.
 Podmínky při zrychlení musí vyhovovat požadavkům podle bodu 8.1.3.1.1.3.2.
 8.1.3.1.2.4
 Provedou se podobná měření jako měření uvedená v bodech 8.1.3.1.1.4. až 8.1.3.1.1.4.6.
 8.1.3.2
 Zkouška na vozíku a v kostře karoserie vozidla
 8.1.3.2.1
 Zařízení směřující dopředu
 8.1.3.2.1.1
 Způsob použitý k připevnění vozidla během zkoušky nesmí být takový, aby došlo k zpevnění kotevních úchytů sedadel, bezpečnostních pásů pro dospělé a případných přídavných kotevních úchytů potřebných k připevnění dětského zádržného systému nebo ke zmenšení normální deformace nosné konstrukce. Nesmí být přítomna žádná část vozidla, která by omezovala pohyb figuríny, a tím zmenšovala zatížení působící na dětský zádržný systém při zkoušce. Části nosné konstrukce, které byly odstraněny, se mohou nahradit součástmi stejné pevnosti za předpokladu, že nebrání pohybu figuríny.
 8.1.3.2.1.2
 Zajišťovací zařízení se považuje za vyhovující, jestliže nevyvolává žádný účinek na oblast rozprostírající se po celé šířce nosné konstrukce a jestliže je vozidlo nebo nosná konstrukce zablokována nebo znehybněna vpředu ve vzdálenosti nejméně 500 mm před ukotvením zádržného systému. Vzadu musí být nosná konstrukce připevněna v dostatečné vzdálenosti za ukotvením tak, aby bylo zajištěno splnění všech požadavků podle bodu 8.1.3.2.1.1 výše.
 8.1.3.2.1.3
 Sedadlo a dětské zádržné zařízení se seřídí a umístí do polohy zvolené technickou zkušebnou provádějící schvalovací zkoušky tak, aby se vytvořily co nejnepříznivější podmínky, pokud jde o pevnost, slučitelné s umístěním figuríny ve vozidle. Poloha opěradla sedadla a dětského zádržného systému se uvede v protokolu o zkouškách. Opěradlo sedadla, je-li jeho sklon seřiditelný, se zajistí v poloze stanovené výrobcem, nebo, není-li tato poloha stanovena, ve skutečném úhlu opěradla


text:
co nejbližším hodnotě 25°.
 8.1.3.2.1.4
 Pokud návod pro montáž a užívání nestanoví jinak, přední sedadlo se umístí do nejpřednější běžně užívané polohy pro dětský zádržný systém určený k používání na místě k sezení vpředu a do nejzadnější běžně používané polohy pro dětské zádržné zařízení určené k používání na místě k sezení vzadu.
 8.1.3.2.1.5
 Podmínky při zpomalování musí vyhovovat požadavkům podle bodu 8.1.3.4 níže. Ke zkoušce se použije sedadlo ze skutečného vozidla.
 8.1.3.2.1.6
 Změří se:
 8.1.3.2.1.6.1
 rychlost vozíku bezprostředně před nárazem (jen u vozíků pracujících se zpomalením za účelem výpočtu brzdné dráhy);
 8.1.3.2.1.6.2
 brzdná dráha (jen u vozíků pracujících se zpomalením), kterou je možno vypočítat dvojitou integrací zaznamenaného zpomalení vozíku;
 8.1.3.2.1.6.3
 jakýkoli dotyk hlavy figuríny s vnitřkem kostry karoserie vozidla;
 8.1.3.2.1.6.4
 zpomalení hrudníku ve třech vzájemně kolmých směrech, s výjimkou figuríny novorozence,
 8.1.3.2.1.6.5
 jakékoli viditelné známky průniku do modelovací hmoty v břišní krajině (viz bod 7.1.4.3.1), s výjimkou figuríny novorozence,
 8.1.3.2.1.6.6
 zrychlení nebo zpomalení vozíku a karoserie vozidla nejméně v průběhu prvních 300 ms.
 8.1.3.2.1.7
 Po nárazu se dětský zádržný systém, bez rozepnutí spony, podrobí vizuální kontrole, aby se zjistilo, zda došlo k nějakému poškození.
 8.1.3.2.2
 Zařízení směřující dozadu
 8.1.3.2.2.1
 Ke zkouškám nárazem zezadu se kostra karoserie vozidla na zkušebním vozíku pootočí o 180°.
 8.1.3.2.2.2
 Požadavky jsou stejné jako pro čelní náraz.
 8.1.3.3
 Zkouška s celým vozidlem
 8.1.3.3.1
 Podmínky při zpomalování musí vyhovovat požadavkům podle bodu 8.1.3.4 níže.
 8.1.3.3.2
 Pro zkoušky čelním nárazem se použije postup stanovený v příloze 9 tohoto předpisu.
 8.1.3.3.3
 Pro zkoušky nárazem zezadu se použije postup stanovený v příloze 10 tohoto předpisu.
 8.1.3.3.4
 Změří se:
 8.1.3.3.4.1
 rychlost vozidla/nárazového tělesa bezprostředně před nárazem;
 8.1.3.3.4.2
 jakýkoli dotyk hlavy figuríny (u skupiny 0 se neberou v úvahu končetiny) s interiérem vozidla;
 8.1.3.3.4.3
 zrychlení hrudníku ve třech vzájemně kolmých směrech, s výjimkou figuríny novorozence;
 8.1.3.3.4.4
 jakékoli viditelné známky průniku do modelovací hmoty v břišní krajině (viz bod 7.1.4.3.1), s výjimkou figuríny novorozence.
 8.1.3.3.5
 Přední sedadla, je-li sklon jejich opěradel seřiditelný, se zajistí v poloze stanovené výrobcem, nebo, není-li stanoven, ve skutečném úhlu opěradla sedadla co nejbližším hodnotě 25°.
 8.1.3.3.6
 Po nárazu se dětský zádržný systém, bez rozepnutí spony, podrobí vizuální kontrole, aby se zjistilo, zda došlo k nějakému poškození nebo zlomení.
 8.1.3.4
 Podmínky pro dynamickou zkoušku jsou shrnuty v následující tabulce:
 ČELNÍ NÁRAZ
 NÁRAZ ZEZADU
 Zkouška
 Zádržný systém
 Rychlost
 (km/h)
 Zkouška
 impuls
 Brzdná
 dráha
 při
 zkoušce (mm)
 Rychlost
 (km/h)
 Zkouška
 impuls
 Brzdná
 dráha
 při
 zkoušce (mm)
 Vozík se
 zkušebním sedadlem
 Směřující dopředu
 přední a zadní
 sedadla, univerzální, polouniverzální nebo omezená (*1)
 50 + 0 – 2
 1
 650 ± 50
 -
 -
 -
 Směřující dozadu
 přední a zadní
 sedadla, univerzální, polouniverzální nebo omezená (*2)
 50 + 0 – 2
 1
 650 ± 50
 30 + 2 – 0
 2
 275 ± 25
 Karoserie
 na vozíku
 Dopředu směřující (*1)
 50 + 0 – 2
 1 nebo 3
 650 ± 50
 -
 -
 -
 Dozadu směřující (*2)
 50 + 0 – 2
 1 nebo 3
 650 ± 50
 30 + 2 – 0
 2 nebo 4
 275 ± 25
 Bariérová zkouška
 celého vozidla


text:
Směřující dopředu
 50 + 0 – 2
 3
 ne
 neuvedeno
 -
 -
 -
 Směřující dozadu
 50 + 0 – 2
 3
 ne
 neuvedeno
 30 + 2 – 0
 4
 ne
 neuvedeno
 Poznámka:
 Všechna zádržná zařízení pro skupinu 0 a 0 + se zkoušejí podle podmínek pro „zařízení směřující dozadu“ při nárazu zepředu i zezadu.
 Vysvětlivky:
 Zkušební impuls č. 1 – jak je předepsáno v příloze 7 – čelní náraz.
 Zkušební impuls č. 2 – jak je předepsáno v příloze 7 – náraz zezadu.
 Zkušební impuls č. 3 – zpomalovací impuls vozidla vystaveného čelnímu nárazu.
 Zkušební impuls č. 4 – zpomalovací impuls vozidla vystaveného nárazu zezadu.
 8.1.3.5
 Dětské zádržné systémy s přídavnými kotevními úchyty
 8.1.3.5.1
 U dětských zádržných systémů určených k používání podle bodu 2.1.2.3 a obsahujících přídavné kotevní úchyty se požadavek na zkoušku čelním nárazem podle bodu 8.1.3.4 provádí takto:
 8.1.3.5.2
 U zařízení s krátkými horními připevňovacími popruhy, určenými například k připevnění k zadní odkládací poličce, musí konfigurace horního ukotvení na zkušebním vozíku odpovídat dodatku 3 k příloze 6.
 8.1.3.5.3
 U zařízení s dlouhými horními připojovacími popruhy, určenými například k použití v případech, kdy ve vozidle není tuhá odkládací polička a kdy horní připojovací popruhy jsou připevněny k podlaze vozidla, musí ukotvení na zkušebním vozíku odpovídat dodatku 3 k příloze 6.
 8.1.3.5.4
 U zařízení určených k používání v obou konfiguracích se provedou zkoušky předepsané v bodech 8.1.3.5.2 a 8.1.3.5.3 s výjimkou toho, že v případě zkoušky podle ustanovení bodu 8.1.3.5.3 výše se použije jen figurína s větší hmotností.
 8.1.3.5.5
 U zařízení směřujících dozadu musí konfigurace dolního ukotvení na zkušebním vozíku odpovídat ustanovením dodatku 3 k příloze 6.
 8.1.3.5.6
 U brašen na přenášení dítěte využívajících dodatečné popruhy, které jsou připevněny ke dvěma bezpečnostním popruhům pro dospělé a u nichž tlakový kanál prochází přímo bezpečnostním pásem pro dospělé k nižšímu kotevnímu úchytu bezpečnostního pásu pro dospělé, bude kotevní úchyt na zkušebním vozíku odpovídat bodu 7 dodatku 3 k příloze 6 (A1, B1). Montáž na zkušební stav se provede podle poznámky 5 v příloze 21. Tento systém musí řádně fungovat i tehdy, je-li bezpečnostní pás pro dospělé odblokován, a pokud odpovídá bodu 6.1.8, je považován za systém univerzální.
 8.1.3.6
 Zkušební figuríny
 8.1.3.6.1
 Dětské zádržné systémy a figuríny musejí být namontovány tak, aby byly splněny požadavky podle bodu 8.1.3.6.3.
 8.1.3.6.2
 Dětský zádržný systém se zkouší s figurínami předepsanými v příloze 8 tohoto předpisu.
 8.1.3.6.3
 Usazení figuríny
 8.1.3.6.3.1
 Figurína se umístí tak, aby mezi zadní částí figuríny a zádržným zařízením byla mezera. V případě brašny na přenášení dítěte se figurína umístí v přímé vodorovné poloze co možno nejblíže k ose brašny.
 8.1.3.6.3.2
 Umístěte dětskou sedačku na zkušební sedadlo.
 Umístěte figurínu do dětské sedačky.
 U zádržných systémů nebo popruhů připojených přímo k navíječi nebo v případě tříbodových bezpečnostních pásů pro dospělé, u nichž není použito aretační zařízení ani žádný systém pro zablokování činnosti navíječe:
 a)
 nasaďte pás v souladu s pokyny výrobce;
 b)
 dokončete nasazení dětské sedačky na zkušební sedadlo podle přílohy 21 tohoto předpisu.
 U všech ostatních zádržných systémů:
 a)
 Mezi figurínu a opěradlo sedačky


text:
umístěte sklápěcí desku nebo podobné ohebné zařízení o tloušťce 2,5 cm, šířce 6 cm a délce rovnající se výšce ramene (v sedící poloze, příloha 8) zmenšené o výšku středu kyčle (v sedící poloze, v příloze 8 výška podkolenní oblasti zvýšená o polovinu výšky stehna, v sedící poloze) příslušející velikosti figuríny, která se zkouší. Deska má co nejtěsněji sledovat zakřivení sedačky a její dolní konec musí být ve výšce kyčelního kloubu figuríny.
 b)
 Seřiďte pás podle návodu výrobce, avšak na zatížení 250 N ± 25 N nad úrovní síly seřizovacího zařízení, s úhlem ohybu popruhu v seřizovacím zařízení 45 ± 5°, popřípadě s úhlem předepsaným výrobcem.
 c)
 Dokončete nasazení dětské sedačky na zkušební sedadlo podle přílohy 21 tohoto předpisu.
 d)
 Vyjměte ohebné zařízení.
 8.1.3.6.3.3
 Podélná rovina procházející střednicí zkušební figuríny musí být nastavena doprostřed mezi oba spodní kotevní úchyty pásů, je však také třeba vzít v úvahu bod 8.1.3.2.1.3. V případě dětských zádržných systémů, které se mají zkoušet s figurínou představující desetileté dítě, musí být podélná rovina procházející střednicí figuríny umístěna až 80 mm směrem ke straně kotevního úchytu C vůči bodu ležícímu uprostřed mezi oběma dolními kotevními úchyty. O míře přestavení rozhodne technická zkušebna tak, aby se optimalizoval průchod ramenního pásu na figuríně.
 8.1.3.6.3.4
 V případě zařízení vyžadujících použití normalizovaného pásu může být dráha ramenního popruhu ponechána na figuríně před dynamickou zkouškou pomocí lehké krycí pásky maximální délky 250 mm a maximální šířky 20 mm. U zádržných zařízení směřujících dozadu může být hlava figuríny přidržovaná na zadní části zádržného systému pomocí lehké krycí pásky dostatečné délky a maximální šířky 20 mm.
 8.1.3.7
 Kategorie figuríny, která se použije
 8.1.3.7.1
 Zařízení skupiny 0: zkoušky s figurínou novorozence a s figurínou o hmotnosti 9 kg.
 8.1.3.7.2
 Zařízení skupiny 0+: zkoušky s figurínou novorozence a s figurínou o hmotnosti 11 kg.
 8.1.3.7.3
 Zařízení skupiny I: zkoušky s figurínou o hmotnosti 9 kg a 15 kg.
 8.1.3.7.4
 Zařízení skupiny II: zkoušky s figurínou o hmotnosti 15 kg a 22 kg.
 8.1.3.7.5
 Zařízení skupiny III: zkoušky s figurínou o hmotnosti 22 kg a 32 kg.
 8.1.3.7.6
 Je-li dětský zádržný systém vhodný pro dvě nebo více hmotnostních skupin, provedou se zkoušky s použitím výše stanovených nejlehčích a nejtěžších figurín pro všechny dotyčné skupiny.
 8.1.3.7.7
 Jestliže je dětský zádržný systém konstruován pro dvě nebo více dětí, musí být jedna zkouška provedena s nejtěžšími figurínami posazenými na všech místech k sezení. Druhá zkouška se provede s výše specifikovanými nejlehčími a nejtěžšími figurínami. Zkoušky se musí provést za použití zkušebního sedadla znázorněného na obrázku 3 dodatku 3 k příloze 6. Laboratoř provádějící zkoušky může, uzná-li to za vhodné, doplnit třetí zkoušku jakoukoli kombinací figurín nebo neobsazených míst k sezení.
 8.1.3.7.8
 Jestliže dětský zádržný systém ve skupině 0 nebo 0+ nabízí různé konfigurace podle hmotnosti dítěte, bude každá konfigurace podrobena zkoušce s figurínami obou hmotnostních skupin.
 8.1.3.7.9
 Pokud dětský zádržný systém ISOFIX vyžaduje použití horního upínání, provede se jedna zkouška s nejmenší zkušební figurínou a s kratší vzdáleností horního upínání (bod ukotvení G1). Druhá zkouška se provede s těžší figurínou a


text:
s delší vzdáleností horního upínání (bod ukotvení G2). Nastavte horní upínání tak, aby se síla tahu pohybovala v rozmezí 50 ±5 N.
 8.1.3.7.10
 Zkouška podle bodu 7.1.4.1.10.1.2 výše se provádí pouze s největší figurínou, pro kterou je dětský zádržný systém konstruován. Pokud je možných více nastavení dětského zádržného systému (např. svisle/v náklonu), použije se při této zkoušce nastavení, při kterém dojde k největšímu vodorovnému vychýlení hlavy.
 8.1.4
 Zádržný systém přídavných sedáků
 Na sedací plochu zkušebního stavu položte bavlněnou tkaninu. Umístěte přídavný sedák na zkušební stav, umístěte maketu dolní části trupu dle popisu v příloze 22 na obrázku 1 na povrch sedáku, nasaďte a připoutejte tříbodový bezpečnostní pás pro dospělé a napněte jej, jak je předepsáno v příloze 21. Popruhem o šířce 25 mm nebo podobným prostředkem obepínajícím přídavný sedák působte silou 250 ± 5 N ve směru šipky A na obrázku 2 v příloze 22 ve směru rovnoběžném se sedací plochou zkušebního stavu.
 8.2
 Zkoušky jednotlivých konstrukční částí
 8.2.1
 Spona
 8.2.1.1
 Zkouška rozepínání při zatížení
 8.2.1.1.1
 Pro tuto zkoušku se použije dětský zádržný systém, který byl již podroben dynamické zkoušce podle bodu 8.1.3.
 8.2.1.1.2
 Dětský zádržný systém se vyjme ze zkušebního vozíku nebo vozidla, aniž se rozepne spona. Spona se napne silou 200 ±2 N. Je-li spona připevněna k tuhé části, použije se během dynamické zkoušky síla, která zohlední úhel, jejž svírá spona s touto tuhou částí.
 8.2.1.1.3
 Zatížení se aplikuje rychlostí 400 ± 20 mm/min na geometrický střed uvolňovacího tlačítka spony podél pevné osy rovnoběžně s počátečním směrem pohybu tlačítka; geometrický střed se vztahuje na tu část povrchu spony, na kterou působí uvolňovací tlak. Při působení rozpínací síly musí být spona opřena o tuhou opěru.
 8.2.1.1.4
 Silou k rozepnutí spony se na sponu působí za použití siloměru nebo podobného zařízení způsobem a ve směru normálního používání. Dotykový konec musí mít tvar vyleštěné kovové polokoule s poloměrem 2,5 ±0,1 mm.
 8.2.1.1.5
 Změří se síla potřebná k rozepnutí spony a zaznamená se jakékoliv selhání.
 8.2.1.2
 Zkouška rozepínání při nulovém zatížení
 8.2.1.2.1
 Úplná spona, která dosud nebyla vystavena zatížení, se namontuje a nastaví do polohy v nezatíženém stavu.
 8.2.1.2.2
 K měření síly potřebné k rozepnutí spony se použije způsob stanovený v bodech 8.2.1.1.3 a 8.2.1.1.4.
 8.2.1.2.3
 Změří se síla potřebná k rozepnutí spony.
 8.2.1.3
 Zkouška pevnosti
 8.2.1.3.1
 Pro zkoušku pevnosti se použijí dva vzorky. Zkouška se provede se všemi seřizovacími zařízeními, s výjimkou seřizovacích zařízení přímo montovaných na dětský zádržný systém.
 8.2.1.3.2
 V příloze 20 je znázorněno typické zařízení pro zkoušku pevnosti spony. Spona je umístěna na horní kruhovou desku (A) uvnitř reliéfu. Všechny popruhy připojené ke sponě jsou nejméně 250 mm dlouhé a visí dolů z horní desky jednotlivě podle polohy ve sponě. Volné konce popruhů jsou pak ovinuty okolo spodní kruhové desky (B), odkud pokračují do vnitřního otvoru desky. Všechny popruhy mají být svislé mezi A a B. Kruhová přítlačná deska (C) se pak lehce přitiskne na spodní plochu desky (B) tak, aby byl ještě možný určitý pohyb popruhů. Na trhacím stroji se malou silou napínají a protahují všechny popruhy


text:
mezi deskami (B) a (C) až do zatížení všech popruhů podle jejich uspořádání. V průběhu této operace a vlastní zkoušky se spona nedotýká desky (A) nebo jakékoli její části. Desky (B) a (C) se pak pevně sevřou k sobě a tahová síla se zvětšuje rychlostí 100 mm/min ± 20 mm/min až do dosažení požadovaných hodnot.
 8.2.2
 Seřizovací zařízení
 8.2.2.1
 Snadnost seřizování
 8.2.2.1.1
 Při zkoušení ručního seřizovacího zařízení se popruh stejnoměrně protahuje seřizovacím zařízením, při zachování obvyklých podmínek používání, rychlostí 100 ± 20 mm/min a změří se maximální síla zaokrouhlená na nejbližší celou hodnotu N po prvních 25 ± 5 mm pohybu popruhu.
 8.2.2.1.2
 Zkouška se provede v obou směrech průchodu popruhu zařízením, přičemž se popruh před změřením podrobí 10 cyklům úplného průchodu.
 8.2.3
 Zkouška mikroprokluzu (viz příloha 5 obrázek 3)
 8.2.3.1
 Konstrukční části nebo zařízení, jež se mají podrobit zkoušce mikroprokluzu, se uchovávají před zkouškou po dobu nejméně 24 hodin v atmosféře mající teplotu 20 °C ± 5 °C a relativní vlhkost 65 % ± 5 %. Zkouška se provede při teplotě 15 až 30 °C.
 8.2.3.2
 Volný konec popruhu se uspořádá ve stejné konfiguraci, jako když se zařízení používá ve vozidle, přičemž nesmí být připevněn k žádné jiné části.
 8.2.3.3
 Seřizovací zařízení se umístí na svislou část popruhu, jehož jeden konec nese zatížení 50 ±0,5 N, (vedeného tak, aby se zabránilo kolísání zatížení a kroucení popruhu). Volný konec popruhu směřuje ze seřizovacího zařízení svisle nahoru nebo dolů tak, jako tomu je ve vozidle. Druhý konec prochází přes vodicí váleček, jehož vodorovná osa je rovnoběžná s rovinou části popruhu nesoucího zatížení, a úsek popruhu procházející přes váleček je vodorovný.
 8.2.3.4
 Zkoušené zařízení se uspořádá tak, aby jeho střed v nejvyšší poloze, do které může být zvednut, byl vzdálen 300 mm ± 5 mm od podpůrného stolu a zátěž 50 N byla od tohoto stolu vzdálena 100 mm ± 5 mm.
 8.2.3.5
 Před zkouškou se provede 20 ± 2 zkušebních cyklů a nato 1 000 ± 5 cyklů s frekvencí 30 ± 10 cyklů za minutu, při celkové amplitudě 300 mm ± 20 mm nebo podle ustanovení bodu 8.2.5.2.6.2. Zatížením 50 N se působí jen po dobu odpovídající posuvu o 100 mm ± 20 mm při každé půlperiodě. Mikroprokluz se změří z polohy po ukončení 20 cyklů před zkouškou.
 8.2.4
 Navíječ
 8.2.4.1
 Navíjecí síla
 8.2.4.1.1
 Navíjecí síly se musí měřit se soupravou bezpečnostních pásů nasazených na figurínu jako u dynamické zkoušky předepsané v bodě 8.1.3. Napnutí popruhu se měří v místě dotyku s figurínou (avšak těsně před ním), zatímco popruh je navíjen rychlostí přibližně 0,6 m/min.
 8.2.4.2
 Životnost mechanismu navíječe
 8.2.4.2.1
 Popruh se vytahuje a nechává navíjet po požadovaný počet cyklů rychlostí nejvýše 30 cyklů za minutu. U navíječů s nouzovým blokováním se při každém pátém cyklu silněji trhne, aby se navíjecí zařízení zablokovalo. Stejný počet trhnutí se provede v každé z různých pěti poloh vytažení, a to při 90, 80, 75, 70 a 65 % celkové délky popruhu na navíječi. Je-li však tato délka větší než 900 mm, výše uvedená


text:
procenta se počítají jen z posledních 900 mm popruhu, které lze z navíječe vytáhnout.
 8.2.4.3
 Blokování navíječů s nouzovým blokováním
 8.2.4.3.1
 Blokování navíječe se zkouší jednou, když byla odvinuta celá délka popruhu snížená o 300 mm ± 3 mm.
 8.2.4.3.2
 U navíječe aktivovaného pohybem popruhu se rozvinutí uskuteční stejným směrem jako při normální instalaci navíječe ve vozidle.
 8.2.4.3.3
 Zkoušejí-li se navíječe na citlivost k zrychlování vozidla, provedou se zkoušky při výše uvedené délce vytažení v obou směrech podél dvou vzájemně kolmých os, jež jsou vodorovné, jsou-li navíječe ve vozidle namontovány podle pokynů výrobce dětského zádržného zařízení. Není-li tato poloha předepsána, musí se technická zkušebna poradit s výrobcem dětského zádržného zařízení. Jeden z těchto směrů zkoušky zvolí technická zkušebna tak, aby byly vytvořeny nejnepříznivější podmínky pro uvádění blokovacího mechanismu v činnost.
 8.2.4.3.4
 Konstrukce použitého zařízení musí zajistit, aby se požadovaného zrychlení dosáhlo průměrným nárůstem zrychlení nejméně 25 g/s. (8)
 8.2.4.3.5
 Aby se mohlo přezkoušet splnění požadavků podle bodů 7.2.3.2.1.3 a 7.2.3.2.1.4, navíječ se namontuje na vodorovný stůl, který se naklání rychlostí nepřevyšující 2° za sekundu, až dojde k zablokování. Zkouška se opakuje s nakláněním v jiných směrech, aby se zajistilo splnění požadavků.
 8.2.4.4
 Zkouška odolnosti proti korozi
 8.2.4.4.1
 Zkouška odolnosti proti korozi je popsána v bodě 8.1.1 výše.
 8.2.4.5
 Zkouška odolnosti proti prachu
 8.2.4.5.1
 Navíječ se umístí ve zkušební komoře popsané v příloze 3 tohoto předpisu. Namontuje se ve stejné poloze jako ve vozidle. Zkušební komora obsahuje prach, jehož složení je uvedeno v bodě 8.2.4.5.2. Z navíječe se odvine popruh na délku 500 mm a ponechá se takto odvinutý s tím, že se do jedné až dvou minut po každém rozvíření prachu podrobí 10 úplným cyklům zatažení a odvinutí. Prach se rozviřuje po dobu 5 sekund každých 20 minut v průběhu 5 hodin stlačeným vzduchem neobsahujícím olej ani vlhkost a procházejícím otvorem o průměru 1,5 ±0,1 mm při tlaku 5,5 ±0,5 bar.
 8.2.4.5.2
 Prach použitý při zkoušce popsané v bodě 8.2.4.5.1 se skládá přibližně z 1 kg suchého křemene. Rozdělení velikosti částeček:
 a)
 síto s otvory 150 μm, průměr drátu 104 μm: 99 % – 100 %;
 b)
 síto s otvory 105 μm, průměr drátu 64 μm: 76 % – 86 %;
 c)
 síto s otvory 75 μm, průměr drátu 52 μm: 60 % – 70 %;
 8.2.5
 Statická zkouška popruhů
 8.2.5.1
 Zkouška pevnosti popruhu
 8.2.5.1.1
 Každá zkouška se musí provést se dvěma novými vzorky popruhu stabilizovanými podle bodu 7.2.4.
 8.2.5.1.2
 Každý popruh se uchytí do čelistí stroje na zkoušení pevnosti v tahu. Čelisti musí být řešeny tak, aby nemohlo dojít k přetržení popruhu na nich nebo v jejich blízkosti. Rychlost posuvu musí být 100 mm/min ± 20 mm/min. Volná délka vzorku mezi čelistmi stroje při zahájení zkoušky musí být 200 ± 40 mm.
 8.2.5.1.3
 Tah se zvětšuje tak dlouho, až se popruh přetrhne, a zaznamená se zatížení na mezi pevnosti.
 8.2.5.1.4
 Jestliže popruh vyklouzne nebo se přetrhne na některé z čelistí nebo ve vzdálenosti menší než 10 mm od některé z nich, zkouška je neplatná a provede se nová zkouška


text:
s jiným vzorkem.
 8.2.5.2
 Vzorky vyříznuté z popruhů podle bodu 3.2.3 se stabilizují takto:
 8.2.5.2.1
 Stabilizace při pokojové teplotě
 8.2.5.2.1.1
 Popruh se uchovává 24 ± 1 hodin v atmosféře mající teplotu 23 °C ± 5 °C a relativní vlhkost 50 % ± 10 %. Neprovede-li se zkouška ihned po stabilizaci, musí být vzorek až do zahájení zkoušky uložen ve vzduchotěsně uzavřené nádobě. Mez pevnosti se musí stanovit do pěti minut po vyjmutí popruhu ze stabilizační atmosféry nebo z nádoby.
 8.2.5.2.2
 Stabilizace s působením světla
 8.2.5.2.2.1
 Použije se ustanovení doporučení ISO/105-B02(1978). Popruh se vystaví světlu na dobu potřebnou k vyblednutí standardní modře č. 7 na odstín rovnající se stupni 4 na stupnici šedi.
 8.2.5.2.2.2
 Po vystavení se popruh ponechá nejméně 24 hodin v atmosféře mající teplotu 23 °C ± 5 °C a relativní vlhkost 50 % ± 10 %. Mez pevnosti se musí stanovit do 5 minut po vyjmutí popruhu ze stabilizačního zařízení.
 8.2.5.2.3
 Stabilizace při nízké teplotě
 8.2.5.2.3.1
 Popruh se uchovává nejméně 24 hodin v atmosféře mající teplotu 23 °C ± 5 °C a relativní vlhkost 50 % ± 10 %.
 8.2.5.2.3.2
 Popruh se potom uchovává po dobu 90 ± 5 minut na rovné ploše v mrazicí komoře, v níž je teplota vzduchu –30 °C ± 5 °C. Potom se přehne a přehyb se zatíží závažím o hmotnosti 2 kg ±0,2 kg, předem ochlazeným na –30 °C ± 5 °C. Po ponechání zatíženého popruhu po dobu 30 ± 5 minut v téže mrazicí komoře se závaží sejme a do pěti minut po vyjmutí popruhu z mrazicí komory se změří mez pevnosti.
 8.2.5.2.4
 Stabilizace při vysoké teplotě
 8.2.5.2.4.1
 Popruh se ponechá po dobu 180 ± 10 minut ve vyhřívací komoře v atmosféře mající teplotu 60 °C ± 5 °C a relativní vlhkost 65 % ± 5 %.
 8.2.5.2.4.2
 Mez pevnosti se musí stanovit do 5 minut po vyjmutí popruhu z vyhřívací komory.
 8.2.5.2.5
 Vystavení účinkům vody
 8.2.5.2.5.1
 Popruh se ponechá po dobu 180 ± 10 minut zcela ponořen v destilované vodě o teplotě 20 ± 5 °C s nepatrnou přísadou smáčedla. Smí se použít jakékoli smáčedlo vhodné pro zkoušené vlákno.
 8.2.5.2.5.2
 Mez pevnosti se musí stanovit do 10 minut po vyjmutí popruhu z vody.
 8.2.5.2.6
 Stabilizace před oděrem
 8.2.5.2.6.1
 Konstrukční části nebo zařízení, jež se mají podrobit zkoušce odolnosti proti oděru, se před zkouškou ponechají nejméně 24 hodin v atmosféře mající teplotu 23 °C ± 5 °C a relativní vlhkost 50 % ± 10 %. Okolní teplota během zkoušení musí být v rozmezí od 15 °C do 30 °C.
 8.2.5.2.6.2
 V následující tabulce jsou uvedeny všeobecné podmínky pro jednotlivé zkoušky:
 Zatížení [N]
 Počet cyklů za minutu
 Počet cyklů
 Postup zkoušky typu 1:
 60 ±0,5
 30 ± 10
 1 000 ± 5
 Postup zkoušky typu 2:
 10 ±0,1
 30 ± 10
 5 000 ± 5
 8.2.5.2.6.3
 Zvláštní zkušební podmínky
 8.2.5.2.6.3.1
 Postup zkoušky typu 1: v případech, kdy popruh prokluzuje rychloseřizovacím zařízením. Působí se silou 10 N, přičemž v případě potřeby lze zatížení postupně zvyšovat vždy o 10 N, aby se zajistilo správné


text:
prokluzování, avšak nejvýše na hodnotu 60 N. Tímto zatížením se na popruhy působí trvale, a to ve svislém směru. Část popruhu nastavená vodorovně prochází rychloseřizovacím zařízením, k němuž je připevněna, a připojí se k zařízení, které popruhem pohybuje dozadu a dopředu. Rychloseřizovací zařízení se umístí na vodorovný popruh tak, aby popruh zůstal napnutý (viz příloha 5 obrázek 1). Rychloseřizovací zařízení se aktivuje tím, že se popruhy zatáhnou ve směru, kterým se postroj uvolňuje, a deaktivuje se zatažením popruhů ve směru, kterým se postroj utahuje.
 8.2.5.2.6.3.2
 Postup zkoušky typu 2: pro případy, kdy popruh při průchodu tuhou částí mění směr. Při této zkoušce prochází popruh tuhou částí, pro niž je určen, přičemž úhly u této zkušební sestavy musí odpovídat skutečnému (trojrozměrnému) provedení; příklady viz příloha 5 obrázek 2. Zatížení 10 N musí působit trvale po celou dobu zkoušky. V případech, kdy popruh při průchodu tuhou částí mění svůj směr více než jednou, se může zatížení o hodnotě 10 N postupně zvyšovat vždy o dalších 10 N tak, aby se zajistilo správné prokluzování a aby se dosáhlo předepsaného posuvu popruhu 300 mm touto tuhou částí.
 8.2.6
 Aretační zařízení
 8.2.6.1
 Zařízení třídy A
 Zádržné zařízení a největší figurína, pro kterou je zařízení určeno, se usadí podle obrázku 5. Musí se použít popruhy uvedené v příloze 13 tohoto předpisu. Aretační zařízení se úplně sevře, pás se označí tam, kde vstupuje do aretačního zařízení. Na pás se připevní siloměry pomocí kroužku ve tvaru D a po dobu nejméně jedné sekundy se působí silou, která odpovídá dvojnásobku (± 5 %) hmotnosti nejtěžší figuríny skupiny I. Dolní poloha se použije pro aretační zařízení v poloze A a horní poloha pro aretační zařízení v poloze B. Dále se touto silou působí ještě devětkrát. Potom se pás označí na vstupu do aretačního zařízení a změří se vzdálenost mezi dvěma značkami. V průběhu této zkoušky musí být navíječ odblokován.
 8.2.6.2
 Zařízení třídy B
 Dětské zádržné zařízení musí být pevně připevněno a popruhy, uvedené v příloze 13 tohoto předpisu, musí procházet aretačním zařízením a rámem sedačky podle postupu popsaného v návodu výrobce. Pás prochází zkušebním zařízením, které je popsáno na obrázku 6, na něj je připevněno závaží o hmotnosti 5,25 kg ±0,05 kg. Mezi závažím a bodem, kde popruh opouští rám, musí být 650 ± 40 mm volné délky popruhu. Aretační zařízení se úplně sevře, pás se označí tam, kde vstupuje do aretačního zařízení. Závaží se zvedne a uvolní tak, aby padalo volně po dráze 25 mm ± 1 mm. To se opakuje 100 ± 2krát s frekvencí 60 ± 2 cyklů za minutu, aby se simulovalo trhnutí zádržného zařízení ve vozidle. Potom se pás označí na vstupu do aretačního zařízení a změří se vzdálenost mezi dvěma značkami.
 Aretační zařízení musí pokrývat celou šířku popruhu v namontovaném stavu s usazenou 15kg figurínou. Tato zkouška se vykoná také se stejnými úhly popruhu, jako jsou v normálním provozu. Volný konec břišní části pásu se upevní. Zkouška se provede s dětským zádržným zařízením pevně uchyceným ke zkušebnímu stavu, jenž se užije při zkoušce převrácením


text:
nebo při dynamické zkoušce. Zatěžovací popruh se může připevnit k simulované sponě.
 Výška pádu závaží = 25 mm
 Vzdálenost mezi válečkem a vodicí kladkou = 300 mm
 Použití popruhu určeného pro standardní bezpečnostní pás je definováno v příloze 13.
 8.2.7
 Zkouška odolnosti seřizovacích zařízení montovaných přímo na dětský zádržný systém proti opotřebení
 Usaďte největší figurínu, pro kterou je zařízení určeno, jako pro dynamickou zkoušku, včetně standardní vůle určené v bodě 8.1.3.6. Na popruhu vyznačte referenční čáru v místě, kde jeho volný konec vstupuje do seřizovacího zařízení.
 Vyjměte figurínu a dětský zádržný systém umístěte do zařízení pro zkoušku podle obrázku 1 v příloze 19.
 Celková délka popruhu procházející seřizovacím zařízením při zkušebním cyklování musí být nejméně 150 mm. Tento pohyb musí být takový, že nejméně 100 mm popruhu na straně referenční čáry směrem k volnému konci popruhu a dále zbývající pohybující se část popruhu (přibližně 50 mm) na straně nedílného postrojového pásu se pohybují skrz seřizovací zařízení.
 Je-li délka popruhu od referenční čáry k volnému konci popruhu nedostatečná pro výše popsaný posuv, musí posuv popruhu seřizovacím zařízením o délce 150 mm vycházet z polohy plně vytaženého postrojového pásu.
 Frekvence musí být 10 ± 1 cyklů/min, s rychlostí v „B“ 150 ± 10 mm/s.
 8.2.8
 Zkouška tepelné odolnosti
 8.2.8.1
 Konstrukční části uvedené v bodě 7.1.5.1 se vystaví trvalému působení teploty okolí nejméně 80 °C nad povrchem vody v uzavřeném prostoru po dobu nejméně 24 hodin a pak se ochladí v prostředí o teplotě nepřesahující 23 °C. Po periodě ochlazení bezprostředně následují za sebou tři cykly, každý v trvání 24 hodin; přitom každý cyklus obsahuje tyto po sobě následující sekvence:
 a)
 teplota okolí se trvale udržuje na hodnotě nejméně 100 °C po nepřetržitou dobu 6 hodin a této teploty okolí se dosáhne do 80 minut od začátku cyklu; poté
 b)
 se teplota okolí trvale udržuje na hodnotě nejvýše 0 °C po nepřetržitou dobu 6 hodin a této teploty okolí se dosáhne do 90 minut; poté
 c)
 se udržuje teplota okolí na hodnotě nejvýše 23 °C v průběhu zbývající části 24hodinového cyklu.
 8.2.9
 Celá sedačka, nebo její konstrukční část vybavená úchyty ISOFIX (např. základna ISOFIX), pokud má uvolňovací tlačítko, je pevně uchycena ke zkušebnímu zařízení tak, že připevňovací díly ISOFIX jsou srovnány podle obrázku 7. K těmto dílům ISOFIX se připevní tyč o průměru 6 mm a délce 350 mm. Na konce tyče se působí silou 50 ± 1 N.
 8.2.9.1
 Na uvolňovací tlačítko nebo rukojeť se zapůsobí silou ve směru pevné osy probíhající souběžně s původním směrem pohybu tlačítka/rukojeti; geometrický střed působí na tu část povrchu úchytů ISOFIX, na kterou má působit uvolňovací tlak.
 8.2.9.2
 Otevírací síla působí na úchyty ISOFIX za použití dynamometru nebo podobného zařízení normálně a její směr je uveden v návodu k užívání dodaném výrobcem. Dotykovou částí je leštěná kovová polokoule s poloměrem 2,5 ±0,1 mm v případě uvolňovacího tlačítka nebo leštěný kovový hák o poloměru 25 mm.
 8.2.9.3
 Neumožňuje-li konstrukce dětského zádržného zařízení, aby byly dodrženy postupy popsané v bodech 8.2.9.1 a 8.2.9.2, lze se souhlasem technické zkušebny,