text:
mm soustředně od základního bodu; a
 b)
 na délku dvěma rovinami rovnoběžnými s rovinou Z'-Y' a umístěnými ve vzdálenosti 585 mm a 695 mm před základním bodem podél osy X'; a
 c)
 na výšku rovinou rovnoběžnou s rovinou X'-Y' umístěnou ve vzdálenosti 70 mm nad základním bodem, měřeno kolmo k rovině X'-Y'. Pevné, neseřiditelné části podpěry nesmí přesahovat rovinu rovnoběžnou s rovinou X'-Y' umístěnou ve vzdálenosti 285 mm pod základním bodem a kolmou k rovině X'-Y'.
 6.3.5.2 Požadavky na seřiditelnost základny podpěry
 Podpěra musí být seřiditelná tak, aby základna podpěry mohla být nastavena v celém posuzovaném rozsahu základny podpěry, jak je uvedeno níže (viz rovněž obrázky 3 a 4 přílohy 19 tohoto předpisu). Je-li možné dílčí seřízení, nesmí rozdíl mezi dvěma zajištěnými polohami přesáhnout 20 mm.
 Posuzovaný rozsah základny podpěry je definován takto:
 a)
 na šířku dvěma rovinami rovnoběžnými s rovinou X'-Z oddělenými 200 mm soustředně od základního bodu; a
 b)
 na délku dvěma rovinami rovnoběžnými s rovinou Z'-Y' a umístěnými ve vzdálenosti 585 mm a 695 mm před základním bodem podél osy X'; a
 c)
 na výšku dvěma rovinami rovnoběžnými s rovinou X'-Y' a umístěnými ve vzdálenosti 285 mm a 540 mm pod základním bodem podél osy X'.
 Je přípustné, aby byla podpěra seřiditelná nad výškové omezení ve směru Z' (jak je uvedeno v legendě 6 k obrázku 3 přílohy 19) za podmínky, že žádné části nepřesáhnou mezní roviny ve směrech X' a Y'.
 6.3.5.3 Rozměry základny podpěry
 Rozměry základny podpěry musí splňovat tyto požadavky:
 a)
 minimální kontaktní plocha podpěry, měřená jako promítnutá plocha 10 mm nad spodní hranou základny podpěry, je 2 500 mm2 (viz obrázek 0d));
 b)
 minimální vnější rozměry jsou 30 mm ve směrech X' a Y', přičemž maximální rozměry jsou omezeny posuzovaným rozsahem základny podpěry;
 c)
 minimální poloměr zaoblení hran základny podpěry je 3,2 mm.
 Obrázek 0d)
 6.3.5.4 Přípravek základny podpěry
 Přípravek se použije ke kontrole toho, že základna podpěry splňuje požadavky uvedené v bodě 6.3.5.2 výše (viz obrázek 0e)). Alternativně lze za dostatečnou považovat rovněž počítačovou simulaci.
 Přípravek je definován jako ISOFIX CRF odpovídající velikostní třídě dětského zádržného systému. Přípravek je rozšířen o dva spodní kotevní úchyty ISOFIX o průměru 6 mm. Před přípravkem je umístěna pruhovaná krabice o velikosti podle bodu 6.3.5.2. výše. Při posuzování by měly být úchyty CRS zaklapnuty.
 Obrázek 0e)
 6.4 Kontrola značek
 6.4.1 Technická zkušebna provádějící schvalovací zkoušky ověří, zda značky odpovídají požadavkům bodu 4 tohoto předpisu.
 6.5 Kontrola návodu pro montáž a návodu k užívání
 6.5.1 Technická zkušebna provádějící schvalovací zkoušky ověří, zda návod pro montáž a návod k užívání odpovídají požadavkům bodu 14 tohoto předpisu.
 6.6 Ustanovení platná pro smontovaný dětský zádržný systém
 6.6.1 Odolnost proti korozi
 6.6.1.1 Úplný dětský zádržný systém nebo jeho části vystavené korozi se podrobí korozní zkoušce specifikované v bodě 7.1.1 níže.
 6.6.1.2 Po korozní zkoušce předepsané v bodech 7.1.1.1 a 7.1.1.2 níže nesmějí být prostým okem kvalifikovaného pozorovatele viditelné žádné známky poškození ani značnější koroze, jež by mohly narušit správnou funkci dětského zádržného systému.
 6.6.2 Pohlcování energie
 6.6.2.1 U všech zařízení s


text:
opěradly musí mít oblasti definované v příloze 14 tohoto předpisu při zkoušení podle přílohy 13 špičkové zrychlení menší než 60 g. Tento požadavek platí také pro oblasti nárazových štítů, které se nacházejí v oblasti nárazu hlavy.
 6.6.2.2 U dětských zádržných systémů s mechanickými trvale upevněnými seřiditelnými podpěrkami hlavy, u nichž je výška bezpečnostního pásu pro dospělé nebo dětského postrojového pásu přímo nastavována pomocí seřiditelné podpěrky hlavy, není nutné požadovat absorpci energie v oblastech definovaných přílohou 18, které nejsou v přímém styku s hlavou figuríny, tj. za podpěrkou hlavy.
 6.6.3 Převrácení
 6.6.3.1 Dětský zádržný systém musí být zkoušen podle bodu 7.1.2 níže; v žádném momentě během celé zkoušky nesmí být figurína vymrštěna ze zařízení. Kromě toho, je-li zkoušené sedadlo v převrácené poloze, hlava figuríny se nesmí ve svislém směru vzhledem ke zkoušenému sedadlu ze své původní polohy posunout o více než 300 mm.
 6.6.4 Dynamická zkouška
 6.6.4.1 Dětský zádržný systém se podrobí dynamické zkoušce v souladu s tabulkou 2 podle bodu 7.1.3 níže:
 Tabulka 2
 Použití různých kritérií v závislosti na zkušební sestavě
 Čelní náraz
 Náraz zezadu
 Boční náraz
 Zkouška na vozíku + standardní sedadlo
 Zkouška v karoserii vozidla
 Zkouška na vozíku + standardní sedadlo
 Zkouška v karoserii vozidla
 Zkouška na vozíku + standardní sedadlo
 Směřující dopředu
 Směřující dozadu a bočně
 Směřující dopředu
 Směřující dozadu a bočně
 Směřující dozadu a bočně
 Směřující dozadu a bočně
 Směřující dopředu
 Směřující dozadu a bočně
 Poznámka 1:
 Standardním sedadlem se rozumí zkušební sedadlo nebo zkušební stav.
 Poznámka 2:
 U bočně směřujících dětských zádržných systémů při bočním nárazu, jsou-li možné dvě polohy, by měla hlava figuríny ležet v blízkosti bočních dveří.
 6.6.4.1.1 Dětské zádržné systémy kategorie i-Size se zkouší na zkušebním vozíku pomocí zkušebního sedadla předepsaného v příloze 6 a podle bodu 7.1.3.1 níže.
 6.6.4.1.2 Dětské zádržné systémy „ISOFIX určitého vozidla“ se zkouší na každém modelu vozidla, pro který je dětský zádržný systém určen. Technická zkušebna pověřená prováděním zkoušek může snížit počet zkoušených modelů vozidel, jestliže se výrazně neliší z hledisek uvedených v bodě 6.6.4.1.2.3 tohoto předpisu. Dětský zádržný systém se může zkoušet jedním z následujících způsobů:
 6.6.4.1.2.1
 Dětský zádržný systém podle bodu 2.5 a v souladu s bodem 6.3 tohoto předpisu, který se vejde do rozměru určeného v dodatku 2 k příloze 17 předpisu č. 16, na zkušebním vozíku pomocí zkušebního stavu předepsaného v příloze 6 a v souladu s bodem 7.1.3.1 tohoto předpisu nebo v kostře karoserie vozidla v souladu s bodem 7.1.3.2 tohoto předpisu.
 6.6.4.1.2.2
 Dětský zádržný systém, který není v souladu s bodem 2.5 a odpovídá bodu 6.3 tohoto předpisu (např. CRS využívající antirotační zařízení nebo přídavné kotevní úchyty) nebo se nevejde do žádného rozměru určeného v dodatku 2 k příloze 17 předpisu č. 16, na zkušebním vozíku v kostře karoserie vozidla v souladu s bodem 7.1.3.2 nebo v úplném vozidle v souladu s bodem 7.1.3.3 tohoto předpisu.
 6.6.4.1.2.3
 Pomocí dostatečných částí kostry karoserie vozidla, které reprezentují nosnou konstrukci vozidla a nárazové plochy. Je-li dětský zádržný systém určen pro použití na zadním sedadle, musí část karoserie obsahovat opěradlo předního sedadla, zadní sedadlo,

type: contracts

jurisdiction: EU


text:
podlahu, sloupky B a C a střechu. Je-li dětský zádržný systém určen pro použití na předním sedadle, musí části karoserie obsahovat přístrojovou desku, sloupky A, čelní sklo, všechny páčky a knoflíky instalované na podlaze nebo na konzole, přední sedadlo, podlahu a střechu. Technická zkušebna pověřená prováděním zkoušek může povolit vynechání dílů, pokud u nich bylo zjištěno, že jsou zbytečné. Zkouška se provede podle bodu 7.1.3.2 tohoto předpisu, s výjimkou bočního nárazu.
 6.6.4.1.3 Dynamická zkouška se provádí s dětskými zádržnými systémy, které předtím nebyly pod zatížením.
 6.6.4.1.4 Jestliže je dětský zádržný systém „ISOFIX určitého vozidla“ instalován do oblasti za nejzadnějším dopředu směřujícím místem k sezení pro dospělé (např. v zavazadlovém prostoru), musí se jedna zkouška provést v úplném vozidle s největší figurínou povolenou / největšími figurínami povolenými pro daný dětský zádržný systém, jak je stanoveno v bodě 7.1.3.3 tohoto předpisu. Ostatní zkoušky, včetně kontroly shodnosti výroby, se mohou na žádost výrobce provést podle bodu 7.1.3.2 tohoto předpisu.
 6.6.4.1.5 V případě „speciálního zádržného systému“ se každá dynamická zkouška specifikovaná v tomto předpisu provede pro každé rozpětí velikostí určené výrobcem dvakrát: poprvé při použití hlavních zádržných prostředků a podruhé s použitím všech zádržných zařízení. Při těchto zkouškách se věnuje zvláštní pozornost požadavkům v bodech 6.2.1.5 a 6.2.1.6 tohoto předpisu.
 6.6.4.1.6 V případě dětského zádržného systému využívajícího antirotačního zařízení se provede dynamická zkouška takto:
 6.6.4.1.6.1
 s aktivně používaným antirotačním zařízením a
 6.6.4.1.6.2
 bez aktivně používaného antirotačního zařízení, pokud není k dispozici mechanismus zabraňující nesprávnému použití antirotačního zařízení.
 6.6.4.2 Během dynamické zkoušky se žádná část dětského zádržného systému ovlivňující zadržení dítěte ve správné poloze nesmí zcela ani částečně roztrhnout a žádné spony ani zajišťovací nebo přestavovací systémy se nesmějí uvolnit nebo odemknout. Jedinou výjimkou je případ, kdy je určeno, že mají tyto díly nebo systémy podle technického popisu výrobce funkci omezovat zatížení, jak je stanoveno v bodě 3.2.1 tohoto předpisu, a splňují tato kritéria:
 6.6.4.2.1
 Fungují podle předpokladu výrobce.
 6.6.4.2.2
 Nemají vliv na schopnost dětského zádržného systému ochránit cestující osobu.
 6.6.4.3 Kritéria pro figurínu při čelním nárazu a při nárazu zezadu.
 6.6.4.3.1 Kritéria pro posouzení zranění při čelním nárazu a při nárazu zezadu podle tabulky 3.
 Tabulka 3
 Kritérium
 Zkratka
 Jednotka
 Q0
 Q1
 Q1,5
 Q3
 Q6
 Biomechanické kritérium hlavy (pouze v případě dotyku během zkoušky ve vozidle)
 HPC (3) (15)
 600
 600
 600
 800
 800
 Zrychlení hlavy 3 ms
 Hlava 3 ms
 g
 75
 75
 75
 80
 80
 Tahová síla na horní část krku
 Fz
 N
 Pouze za účelem monitorování (4)
 Moment natažení horní části krku
 My
 Nm
 Pouze za účelem monitorování (5)
 Zrychlení hrudníku 3 ms
 Hrudník 3 ms
 g
 55
 55
 55
 55
 55
 6.6.4.4 Posuv hlavy figuríny při čelním nárazu a při nárazu zezadu
 6.6.4.4.1 Dětské zádržné systémy kategorie i-Size:
 6.6.4.4.1.1 Dětské zádržné systémy směřující dopředu
 Vychýlení hlavy: Žádná část hlavy figuríny nesmí přesáhnout roviny BA, DA a DE vyznačené na obrázku 1 níže. To bude posuzováno až do 300 ms nebo do okamžiku, kdy se figurína zcela uklidní, podle toho, který okamžik nastane dříve.
 6.6.4.4.1.1.1 Pokud se zkouší v souladu s


text:
bodem 6.6.4.1.6.2 výše, je povolena odchylka + 10 % od hodnoty vzdálenosti při vychýlení hlavy mezi bodem Cr a rovinou AB.
 Obrázek 1
 Uspořádání ke zkoušení zařízení směřujících dopředu
 Rozměry v mm.
 6.6.4.4.1.2 Dětské zádržné systému směřující dozadu a brašny na přenášení dítěte:
 6.6.4.4.1.2.1
 Vychýlení hlavy: žádná část hlavy figuríny nesmí přesáhnout roviny FD, FG a DE vyznačené na obrázku 2 níže. To bude posuzováno až do 300 ms nebo do okamžiku, kdy se figurína zcela uklidní, podle toho, který okamžik nastane dříve.
 V případě, že se takový dětský zádržný systém dotýká tyče o průměru 100 mm a jsou splněna všechna kritéria pro posouzení zranění a posuv hlavy figuríny, musí se vykonat další dynamická zkouška (náraz zepředu) s nejtěžší figurínou, která je určena pro uvedené rozpětí velikostí, a bez tyče o průměru 100 mm; pro tuto zkoušku platí požadavky, že musí být splněna všechna kritéria kromě posuvu dopředu.
 Pokud se zkouší v souladu s bodem 6.6.4.1.6.2. výše, bude zohledněna pouze druhá konfigurace bez tyče o průměru 100 mm.
 Obrázek 2
 Uspořádání ke zkoušení zařízení směřujících dozadu, která se neopírají se o přístrojovou desku
 6.6.4.4.2 Jestliže se dětské zádržné systémy „ISOFIX určitého vozidla“ zkoušejí v úplném vozidle nebo v kostře karoserie vozidla, použijí se jako kritéria pro hodnocení biomechanické kritérium hlavy (HPC) a zrychlení hlavy 3 ms. Jestliže nedojde k dotyku hlavy, jsou tato kritéria splněna bez měření a zaznamená se pouze „bez dotyku hlavy“. Po zkoušce s použitím úplného vozidla musí být možné vyjmout zcela kompletní figurínu z dětského zádržného systému bez použití mechanických prostředků či použití nástrojů na dětském zádržném systému nebo nosné konstrukci vozidla.
 6.6.4.4.3 Během dynamické zkoušky nesmí žádná část dětského zádržného systému zadržující dítě ve správné poloze selhat. To se týká spon, zajišťovacích systémů a sklápěcích systémů, s výjimkou případů, které byly identifikovány jako omezovače zatížení. Zařízení omezující zatížení označí výrobce v technickém popisu, jak je uvedeno v bodě 3.2.1 tohoto předpisu.
 6.6.4.5 Kritéria pro figurínu při bočním nárazu u dopředu a dozadu směřujícího dětského zádržného systému.
 6.6.4.5.1 Hlavní kritérium pro posouzení zranění – ochrana hlavy
 Při zátěžové fázi zkoušky bočním nárazem, až 80 ms, musí být boční ochrana vždy umístěna na úrovni těžiště hlavy figuríny kolmo ke směru proražení dveří. Ochrana hlavy bude posouzena podle těchto kritérií:
 a)
 hlava se nedotkne dveřního panelu;
 b)
 hlava nesmí přesáhnout svislou rovinu určenou červenou linií na vrchu dveří (pohled kamery shora). Tato svislá rovina je určena linií na dveřích, proti kterým je veden náraz, jak je znázorněno na obrázku 1 v dodatku 3 k příloze 6.
 6.6.4.5.2 Dodatečná kritéria pro posouzení zranění při bočním nárazu
 Kritérium
 Zkratka
 Jednotka
 Q0
 Q1
 Q1,5
 Q3
 Q6
 Biomechanické kritérium hlavy
 HPC (15)
 600
 600
 600
 800
 800
 Zrychlení hlavy 3 ms
 Hlava 3 ms
 g
 75
 75
 75
 80
 80
 Tahová síla na horní část krku
 Fz
 N
 Pouze za účelem monitorování (6)
 Moment natažení horní části krku
 Mx
 Nm
 Pouze za účelem monitorování (7)
 6.6.5 Tepelná odolnost
 6.6.5.1 Spony, navíječe, seřizovací zařízení a aretační zařízení, která mohou být ovlivněna teplotou, je


text:
nutno podrobit zkoušce tepelné odolnosti podle bodu 7.2.7 níže.
 6.6.5.2 Po zkoušce tepelné odolnosti předepsané v bodu 7.2.7.1 níže nesmí kvalifikovaný pozorovatel vidět pouhým okem známky poškození, které by mohlo ohrozit správnou funkci dětského zádržného systému. Pak by měly být provedeny dynamické zkoušky.
 6.7 Ustanovení platná pro jednotlivé součásti zádržného systému
 6.7.1 Spona
 6.7.1.1 Spona musí být konstruována tak, aby byla vyloučena jakákoli možnost nesprávné manipulace. To mimo jiné znamená, že nesmí být možné, aby zůstala v částečně zapnuté poloze; nesmí být možné neúmyslně zaměnit části spony, když se spona zapíná; sponu musí být možné zapnout pouze tehdy, když do sebe zapadnou všechny části. V místech, kde se spona dotýká dítěte, nesmí být její šířka menší než nejmenší šířka popruhu stanovená v bodě 6.7.4.1.1 níže. Tento bod se nepoužije pro soupravy pásů již schválené podle předpisu č. 16 nebo podle jakékoliv rovnocenné platné normy. V případě „speciálních zádržných systémů“ musí požadavkům bodů 6.7.1.2 až 6.7.1.8 včetně vyhovět pouze spona na hlavním prostředku zádržného systému.
 6.7.1.2 Spona musí zůstat sepnutá v jakékoliv poloze, i tehdy, když nejsou popruhy napnuté. Musí být snadno ovladatelná a uchopitelná. Musí být možné ji rozepnout tlakem na tlačítko nebo na podobné zařízení.
 Povrch, na který má být takový tlak vyvinut, musí mít v poloze skutečného rozepnutí a při promítnutí do roviny svislé na původní směr pohybu tlačítka:
 a)
 u zapuštěných zařízení plochu nejméně 4,5 cm2 a šířku nejméně 15 mm;
 b)
 u nezapuštěných zařízení plochu 2,5 cm2 a šířku nejméně 10 mm. Šířka je menší z obou rozměrů tvořících předepsanou plochu a měří se ve směru kolmém ke směru pohybu uvolňovacího tlačítka.
 6.7.1.3 Plocha uvolňovacího ústrojí spony musí mít červenou barvu. Tuto barvu nesmí mít žádná jiná část spony.
 6.7.1.4 Dítě musí být možné uvolnit ze zádržného systému jednoduchou manipulací s jedinou sponou. Je přípustné vyjmout dítě spolu se zařízeními jako např. dětský nosič, brašna na přenášení dítěte, úchyty brašny, jestliže se dětský zádržný systém může uvolnit manipulací s nejvýše dvěma uvolňovacími tlačítky.
 6.7.1.4.1 Polohovač ramenního popruhu
 Pokud je k dispozici polohovač ramenního popruhu, musí být konstruován tak, aby se zabránilo nesprávné manipulaci. Nesmí být možné používat zařízení způsobem, kterým by došlo ke zkroucení ramenního popruhu. Musí být možné zapnout zařízení jediným pohybem. Síla potřebná k zapnutí zařízení nesmí přesáhnout 15 N.
 6.7.1.4.2 Polohovač ramenního popruhu musí být snadno ovladatelný a uchopitelný. Musí být možné rozepnout ho jediným pohybem, ale pro dítě musí být manipulace s uvolňovacím mechanismem obtížná. Síla potřebná k uvolnění zařízení nesmí přesáhnout 15 N.
 6.7.1.4.3 Výška polohovače ramenního popruhu nesmí překročit 60 mm.
 6.7.1.5 Rozepnutí spony musí umožnit vyjmutí dítěte nezávisle na tom, zda jde o „sedačku“, „opěru sedačky“ nebo „nárazový štít“, pokud jsou namontovány, a jestliže zařízení obsahuje též rozkrokový popruh, musí být možné uvolnit i tento popruh rozepnutím téže spony.
 6.7.1.6 Spona musí vyhovět požadavkům zkoušky tepelné odolnosti uvedeným v bodě 7.2.7 níže, musí umožňovat opakovanou funkci a musí být před dynamickou zkouškou předepsanou v bodě 7.1.3 podrobena zkoušce zahrnující 5 000 ±5 cyklů rozepnutí a sepnutí za normálních podmínek


text:
použití.
 6.7.1.7 Spona se podrobí těmto zkouškám rozepínání:
 6.7.1.7.1 Zkouška při zatížení
 6.7.1.7.1.1 Pro tuto zkoušku se použije dětský zádržný systém, jenž již byl podroben dynamické zkoušce předepsané v bodě 7.1.3 níže.
 6.7.1.7.1.2 Síla potřebná k rozepnutí spony při zkoušce předepsané v bodě 7.2.1.1 níže nesmí být větší než 80 N.
 6.7.1.7.2 Zkouška bez zatížení
 6.7.1.7.2.1 Pro tuto zkoušku se použije spona, která předtím nebyla ještě vystavena zatížení. Síla potřebná k rozepnutí spony, která není zatížená, musí být při zkouškách předepsaných v bodě 7.2.1.2 níže v rozsahu 40-80 N.
 6.7.1.8 Pevnost
 6.7.1.8.1 Při zkoušce podle bodu 7.2.1.3.2 níže se nesmí žádná část spony, přilehlých popruhů nebo seřizovacích zařízení porušit nebo oddělit.
 6.7.1.8.2 V závislosti na maximální hmotnosti podle prohlášení výrobce musí spona postrojového pásu odolat:
 6.7.1.8.2.1
 4 kN, pokud je maximální hmotnost nižší nebo rovna 13 kg;
 6.7.1.8.2.2
 10 kN, pokud je maximální hmotnost vyšší než 13 kg.
 6.7.1.8.3 Schvalovací orgán může upustit od zkoušky pevnosti spony, pokud vzhledem k informacím, které jsou již k dispozici, je taková zkouška zbytečná.
 6.7.2 Seřizovací zařízení
 6.7.2.1 Seřizovací rozsah musí být dostatečný, aby umožňoval správné seřízení dětského zádržného systému pro každou velikost, pro kterou je toto zařízení určeno, a umožňoval vyhovující montáž ve všech modelech vozidel kompatibilních s i-Size.
 6.7.2.2 Všechna seřizovací zařízení musí být „rychloseřizovací“.
 6.7.2.3 „Rychloseřizovací zařízení“ musí být snadno dosažitelná, je-li dětský zádržný systém správně nainstalován a dítě nebo figurína je ve správné poloze.
 6.7.2.4 „Rychloseřizovací zařízení“ musí být možné snadno seřídit podle postavy dítěte. Zvláště při zkoušce prováděné podle bodu 7.2.2.1 níže nesmí síla potřebná k ovládání ručního seřizovacího zařízení přesáhnout 50 N.
 6.7.2.5 Dva vzorky seřizovacích zařízení dětského zádržného systému se vyzkouší podle funkčních požadavků při zkoušce tepelné odolnosti, jak je předepsáno v bodech 7.2.7.1 a 7.2.3 níže.
 6.7.2.5.1 Prokluz popruhu nesmí být u jednoho seřizovacího zařízení větší než 25 mm a u všech seřizovacích zařízení celkem větší než 40 mm.
 6.7.2.6 Zařízení se nesmí při zkoušce předepsané v bodě 7.2.2.1 níže roztrhnout ani rozdělit.
 6.7.2.7 Seřizovací zařízení namontované přímo na dětský zádržný systém musí být schopno snést opakovanou činnost a musí být před dynamickou zkouškou podle bodu 7.1.3 podrobeno zkoušce skládající se z 5 000 ±5 cyklů, která je popsána v bodě 7.2.3.
 6.7.3 Navíječe
 6.7.3.1 Navíječe s automatickým blokováním
 6.7.3.1.1 Popruh vybavený navíječem s automatickým blokováním se nesmí mezi blokovacími polohami navíječe odvinout o více než 30 mm. Po pohybu uživatele popruhu dozadu musí popruh buď zůstat ve své počáteční poloze, nebo se samočinně vrátit do této polohy po následujícím pohybu uživatele dopředu.
 6.7.3.1.2 Je-li navíječ součástí břišního pásu, nesmí být síla navíjení popruhu menší než 7 N, měřeno na volné délce mezi figurínou a navíječem, jak je předepsáno v bodě 7.2.4.1 níže. Je-li navíječ součástí zařízení k zadržování hrudníku, nesmí být síla navíjení popruhu menší než 2 N ani větší než 7 N, měřeno obdobným způsobem. Jestliže popruh prochází vedením nebo kladkou, navíjecí síla se změří na volné délce mezi figurínou a vedením nebo kladkou. Obsahuje-li souprava ruční nebo automatické zařízení zabraňující úplnému navinutí popruhu,


text:
nesmí být toto zařízení při měření v činnosti.
 6.7.3.1.3 Popruh se opakovaně odvíjí z navíječe a nechává se navinovat za podmínek stanovených v bodě 7.2.4.2 až do provedení 5 000 cyklů. Navíječ se pak podrobí přezkoušení funkčních vlastností při zkoušce tepelné odolnosti podle požadavků bodu 7.2.7.1 a zkoušce odolnosti proti korozi popsané v bodě 7.1.1 níže a zkoušce odolnosti proti prachu popsané v bodě 7.2.4.5 níže. Poté je nutné uspokojivě provést dalších 5 000 cyklů odvinutí a navinutí. Po těchto zkouškách musí navíječ nadále pracovat správně a musí vyhovovat požadavkům podle bodů 6.7.3.1.1 a 6.7.3.1.2 výše.
 6.7.3.2 Navíječe s nouzovým blokováním
 6.7.3.2.1 Navíječ s nouzovým blokováním musí při zkoušce podle bodu 7.2.4.3 splňovat tyto podmínky:
 6.7.3.2.1.1
 musí blokovat, jakmile zpomalení vozidla dosáhne hodnoty 0,45 g;
 6.7.3.2.1.2
 nesmí blokovat při hodnotách zrychlení popruhu menších než 0,8 g, měřeno ve směru vytahování popruhu;
 6.7.3.2.1.3
 nesmí blokovat, je-li jeho čidlo odkloněno v kterémkoli směru o nejvýše 12° od montážní polohy stanovené jeho výrobcem;
 6.7.3.2.1.4
 musí blokovat, je-li jeho čidlo v kterémkoli směru odkloněno o více než 27° od montážní polohy stanovené jeho výrobcem.
 6.7.3.2.2 Je-li činnost navíječe závislá na nějakém vnějším signálu nebo zdroji energie, musí jeho konstrukce zajišťovat, aby se navíječ samočinně zablokoval při selhání nebo přerušení takového signálu nebo zdroje energie.
 6.7.3.2.3 Navíječ s nouzovým blokováním s vícenásobnou citlivostí musí splňovat výše uvedené požadavky. Kromě toho, je-li jedním z činitelů citlivost vytahování popruhu, musí dojít k zablokování při zrychlení popruhu 1,5 g, měřeném v ose vytahování popruhu.
 6.7.3.2.4 Při zkouškách uvedených v bodech 6.7.3.2.1.1 a 6.7.3.2.3 výše nesmí být celková délka popruhu, která se může vytáhnout, než navíjecí zařízení zablokuje, větší než 50 mm, počínaje odvinutou délkou stanovenou v bodě 7.2.4.3.1 níže. Při zkoušce uvedené v bodě 6.7.3.2.1.2 výše nesmí k blokování dojít během odvinování popruhu v délce 50 mm, počínaje vytaženou délkou stanovenou v bodě 7.2.4.3.1 níže.
 6.7.3.2.5 Je-li navíječ součástí břišního pásu, nesmí být síla navíjení popruhu menší než 7 N, měřeno na volné délce mezi figurínou a navíječem, jak je předepsáno v bodě 7.2.4.1 níže. Je-li navíječ součástí zařízení k zadržování hrudníku, nesmí být síla navíjení popruhu menší než 2 N ani větší než 7 N, měřeno obdobným způsobem. Jestliže popruh prochází vedením nebo kladkou, navíjecí síla se změří na volné délce mezi figurínou a vedením nebo kladkou. Obsahuje-li souprava ruční nebo automatické zařízení zabraňující úplnému navinutí popruhu, nesmí být toto zařízení v činnosti při měření.
 6.7.3.2.6 Popruh se opakovaně odvíjí z navíječe a nechává se navinovat za podmínek stanovených v bodě 7.2.4.2 až do provedení 40 000 cyklů. Navíječ se pak podrobí přezkoušení funkčních vlastností při zkoušce tepelné odolnosti podle požadavků bodu 7.2.7 a korozní zkoušce popsané v bodě 7.1.1 a zkoušce odolnosti proti prachu popsané v bodě 7.2.4.5.
 6.7.4 Popruhy
 6.7.4.1 Šířka
 6.7.4.1.1 Nejmenší šířka popruhů dětského zádržného systému, které se dotýkají figuríny, musí být 25 mm. Tyto rozměry se měří při zkoušce pevnosti popruhů předepsané v bodě 7.2.5.1 níže, aniž by se stroj zastavil, a při zatížení rovnajícím se 75 % zatížení na mezi pevnosti


text:
popruhu.
 6.7.4.2 Pevnost po stabilizaci za teploty okolí
 6.7.4.2.1 U dvou vzorků popruhu stabilizovaných podle bodu 7.2.5.2.1 se stanoví mez pevnosti popruhu, jak je předepsáno v bodě 7.2.5.1.2 níže.
 6.7.4.2.2 Rozdíl mezi hodnotami zatížení, při nichž dojde k roztržení u obou vzorků, nesmí překročit 10 procent té vyšší ze dvou naměřených hodnot, při nichž dojde k roztržení.
 6.7.4.3 Pevnost po zvláštní stabilizaci
 6.7.4.3.1 U dvou popruhů stabilizovaných podle jednoho z ustanovení bodu 7.2.5.2 níže (vyjma bodu 7.2.5.2.1 níže) nesmí zatížení, při kterém dojde k roztržení popruhu, být menší než 75 % průměrné hodnoty zatížení změřených při zkoušce uvedené v bodě 7.2.5.1 níže.
 6.7.4.3.2 Kromě toho nesmí být zatížení, při kterém dojde k roztržení popruhu, menší než 3,6 kN u zádržných zařízení dětských zádržných systémů i-Size.
 6.7.4.3.3 Schvalovací orgán může upustit od jedné nebo několika z těchto zkoušek, pokud tato zkouška nebo zkoušky jsou zbytečné v důsledku složení použitého materiálu nebo informací, které jsou již k dispozici.
 6.7.4.3.4 Zkouška odolnosti proti oděru typu 1 stanovená v bodě 7.2.5.2.6 níže se provede jen v případě, že zkouška mikroprokluzu stanovená v bodě 7.2.3 níže vede k výsledku, který je vyšší než 50 % mezní hodnoty stanovené v bodě 6.7.2.5.1 výše.
 6.7.4.4 Jakýmikoliv seřizovacími zařízeními, sponami nebo kotevními úchyty nesmí být možné vytáhnout celý popruh.
 6.7.5 Specifikace úchytů ISOFIX
 „Úchyty ISOFIX“ a ukazatele použití záklapek musejí vydržet opakované používání a před dynamickou zkouškou předepsanou v bodě 7.1.3 se podrobí zkoušce, která sestává z 2 000 ± 5 cyklů otevření a zavření za běžných podmínek používání.
 6.7.5.1
 Úchyty ISOFIX a ukazatele použití záklapek musí vydržet opakované používání a před dynamickou zkouškou předepsanou v bodě 7.1.3 se podrobí zkoušce sestávající z 2 000 ± 5 cyklů otevření a zavření za normálních podmínek užívání.
 6.7.5.2
 Úchyty ISOFIX musí mít blokovací mechanismus, který splňuje požadavky uvedené v písm. a) nebo b):
 a)
 uvolnění blokovacího mechanismu celé sedačky musí vyžadovat dva po sobě jdoucí úkony, z nichž první musí probíhat v momentě, kdy se provádí ten druhý; nebo
 b)
 síla potřebná k uvolnění úchytů ISOFIX při zkoušce předepsané v bodě 7.2.8 níže musí dosahovat nejméně 50 N.
 6.8 Klasifikace
 6.8.1 Dětské zádržné systémy mohou být určeny pro jakékoli rozmezí velikostí za předpokladu, že jsou splněny požadavky pro celé toto rozmezí.
 7. ZKOUŠKY
 7.1 Zkouška sestaveného dětského zádržného systému
 7.1.1 Koroze
 7.1.1.1 Kovové součásti dětského zádržného systému se uloží do zkušební komory, jak je předepsáno v příloze 4. U dětského zádržného systému s navíječem se popruh odvine v celé délce, zmenšené o 100 ± 3 mm. Kromě krátkých přerušení, která mohou být nutná například pro kontrolu a doplňování solného roztoku, musí zkouška odolnosti proti korozi probíhat nepřetržitě po dobu 50 ± 0,5 hodin.
 7.1.1.2 Po skončení zkoušky odolnosti proti korozi se kovové součásti dětského zádržného systému opatrně omyjí čistou tekoucí vodou o teplotě nepřevyšující 38 °C nebo se do ní ponoří, aby se odstranily případné nánosy soli, jež se mohly vytvořit, a poté se nechají schnout po dobu 24 ± 1 hodin při teplotě místnosti 18 až 25 °C, než


text:
se podrobí kontrole podle bodu 6.6.1.2 výše.
 7.2.1 Převrácení
 7.1.2.1 Figurína musí být vybavena jedním ze zařízení pro působení zatížení popsaných v příloze 21, které je vhodné. Umístěte figurínu do zádržného systému namontovaného podle tohoto předpisu a s přihlédnutím k návodu výrobce, se standardní vůlí stanovenou v bodě 7.1.3.5, která platí stejně pro všechny systémy.
 7.1.2.2 Zádržný systém se připevní ke zkušebnímu stavu nebo sedadlu vozidla. Celým dětským zádržným systémem se otočí kolem vodorovné osy ležící ve střední podélné rovině sedadla o 540° ±5 rychlostí 2–5°/s a v této poloze se systém zastaví. Pro účely této zkoušky se mohou ke zkušebnímu stavu popsanému v příloze 6 připojit zařízení určená k používání v určitých vozidlech.
 7.1.2.3 V této statické převrácené poloze se kromě figuríny využívající zařízení pro působení zatížení popsané v příloze 21 působí hmotností odpovídající čtyřnásobku hmotnosti figuríny směrem svisle dolů v rovině kolmé na rovinu otáčení. Zatížení se postupně kontrolovaně zvyšuje rychlostí nepřekračující gravitační zrychlení nebo 400 mm/min. Udržujte předepsané maximální zatížení po dobu 30 – 0/+ 5 sekund.
 7.1.2.4 Uvolněte zatížení rychlostí nepřekračující 400 mm/min. a změřte posunutí.
 7.1.2.5 Otočte celou sedačku o 180° tak, aby se vrátila do původní polohy.
 7.1.2.6 Tento zkušební cyklus se opakuje otáčením opačným směrem. Při ose otáčení ve vodorovné rovině a v úhlu 90° k poloze při obou předcházejících zkouškách se postup zopakuje v obou směrech otáčení.
 7.1.2.7 Tyto zkoušky se provedou s použitím jak nejmenší, tak největší figuríny příslušné pro rozpětí velikostí, pro něž je zádržný systém určen. Je zakázáno jakkoli upravovat figurínu nebo dětský zádržný systém během celého zkušebního cyklu.
 7.1.3 Dynamická zkouška čelním nárazem, nárazem zezadu a bočním nárazem:
 a)
 zkouška čelním nárazem se provádí u dětských zádržných systémů „i-Size“ (integrální univerzální dětský zádržný systém ISOFIX) a „ISOFIX určitého vozidla“;
 b)
 zkouška nárazem zezadu se provádí u dětských zádržných systémů i-Size a „ISOFIX určitého vozidla“ směřujících dozadu;
 c)
 zkouška bočním nárazem se provádí pouze na zkušebním stavu pro integrální univerzální dětské zádržné systémy ISOFIX „i-Size“ a dětské zádržné systémy „ISOFIX určitého vozidla“.
 7.1.3.1 Zkoušky na vozíku a zkušebním stavu
 7.1.3.1.1 Zkoušky čelním nárazem a nárazem zezadu
 7.1.3.1.1.1 Vozík a zkušební stav použité pro dynamické zkoušky musí splňovat požadavky přílohy 6 tohoto předpisu.
 7.1.3.1.1.2 Vozík musí po celou dobu zpomalení nebo zrychlení zůstat ve vodorovné poloze.
 7.1.3.1.1.3 Zkušební stav se pootočí o 180 °, zkouší-li se v souladu s požadavky na zkoušku nárazem zezadu.
 7.1.3.1.1.4 Zkouší-li se dětský zádržný systém směřující dozadu určený k používání na místě k sezení vpředu, nahradí se přístrojová deska vozidla tuhou tyčí připevněnou k vozíku tak, aby k absorbování veškeré energie docházelo v dětském zádržném systému.
 7.1.3.1.1.5 Zařízení ke zpomalení nebo ke zrychlení
 Žadatel zvolí jedno ze dvou následujících zařízení:
 7.1.3.1.1.5.1 Zařízení pro zkoušku zpomalením:
 Zpomalení vozíku se dosahuje zařízením předepsaným v příloze 6 tohoto předpisu nebo jakýmkoli jiným zařízením s rovnocennými výsledky. Toto zařízení musí mít vlastnosti stanovené v bodě 7.1.3.4 níže uvedené dále:
 Postup kalibrace:
 Křivka zpomalení vozíku, který je v případě zkoušek dětského zádržného systému prováděných podle bodu 7.1.3.1 výše zatížen závažími


text:
do hmotnosti 55 kg za účelem reprodukování jednoho obsazeného dětského zádržného systému, nebo který je v případě zkoušek dětského zádržného systému v kostře karoserie vozidla prováděných podle bodu 7.1.3.2 níže zatížen konstrukcí vozidla a závažími do hmotnosti x-krát 55 kg za účelem reprodukování počtu x obsazených dětských zádržných systémů, musí zůstat při čelním nárazu ve šrafované oblasti diagramu v dodatku 1 k příloze 7 tohoto předpisu, a při nárazu zezadu ve šrafované oblasti diagramu v dodatku 2 k příloze 7 tohoto předpisu.
 Při kalibraci brzdného zařízení musí být brzdná dráha 650 ± 30 mm při čelním nárazu a 275 ± 20 mm při nárazu zezadu.
 Podmínky pro dynamickou zkoušku při zkoušení:
 Při čelním nárazu a nárazu zezadu se zpomalení dosahuje zařízením kalibrovaným tak, jak je uvedeno výše, avšak:
 a)
 křivka zpomalení nesmí na dobu delší než 3 ms překročit spodní hranice výkonnostních požadavků;
 b)
 jestliže byly výše uvedené zkoušky provedeny při vyšší rychlosti a/nebo křivka zpomalení překročila horní mez šrafované oblasti a dětský zádržný systém splňuje požadavky, zkouška se pokládá za vyhovující.
 7.1.3.1.1.5.2 Zařízení pro zkoušku zrychlením
 Podmínky pro dynamickou zkoušku:
 U zkoušky čelním nárazem musí být vozík poháněn tak, aby celková změna jeho rychlosti ΔV v průběhu celé zkoušky byla 52 km/h + 0–2 km/h a jeho křivka zrychlení byla ve šrafované oblasti diagramu v dodatku 1 k příloze 7 a zůstala nad segmentem definovaným souřadnicemi (5 g, 10 ms) a (9 g, 20 ms). Začátek nárazu (T0) je definován, podle normy ISO 17 373, hodnotou zrychlení 0,5 g.
 U zkoušky nárazem zezadu musí být vozík poháněn tak, aby celková změna jeho rychlosti ΔV v průběhu celé zkoušky byla 32 km/h + 2–0 km/h a jeho křivka zrychlení byla ve šrafované oblasti diagramu v dodatku 2 k příloze 7 a zůstala nad segmentem definovaným souřadnicemi (5 g, 5 ms) a (10 g, 10 ms). Začátek nárazu (T0) je definován, podle normy ISO 17 373, hodnotou zrychlení 0,5 g.
 I když jsou splněny výše uvedené požadavky, použije technická zkušebna vozík (vybavený svým zkušebním stavem), jak je specifikován v bodě 1 přílohy 6, o hmotnosti větší než 380 kg.
 Avšak jestliže byly výše uvedené zkoušky provedeny při vyšší rychlosti a/nebo křivka zrychlení překročila horní mez šrafované oblasti a dětský zádržný systém splňuje požadavky, zkouška se pokládá za vyhovující.
 7.1.3.1.1.6 Změří se:
 7.1.3.1.1.6.1
 rychlost vozíku bezprostředně před nárazem (jen u vozíků pracujících se zpomalením za účelem výpočtu brzdné dráhy);
 7.1.3.1.1.6.2
 brzdná dráha (jen u vozíků pracujících se zpomalením), kterou je možno vypočítat dvojitou integrací zaznamenaného zpomalení vozíku;
 7.1.3.1.1.6.3
 posuv hlavy figuríny ve svislém a vodorovném směru zkoušky se všemi Q-figurínami nezbytnými pro dané označení i-Size nejméně v průběhu prvních 300 ms;
 7.1.3.1.1.6.4
 parametry potřebné k posouzení zranění podle kritérií uvedených v bodě 6.6.4.3.1 výše nejméně v průběhu prvních 300 ms;
 7.1.3.1.1.6.5
 zrychlení nebo zpomalení vozíku nejméně v průběhu prvních 300 ms.
 7.1.3.1.1.7 Po nárazu se dětský zádržný systém, bez rozepnutí spony, podrobí vizuální kontrole, aby se zjistilo, zda došlo k nějakému poškození nebo zlomení.
 7.1.3.1.2 Náraz zezadu
 7.1.3.1.2.1 Zkušební sedadlo se pootočí


text:
o 180 °, zkouší-li se jeho soulad s požadavky na zkoušku nárazem zezadu.
 7.1.3.1.2.2 Zkouší-li se dětský zádržný systém směřující dozadu určený k používání na místě k sezení vpředu, nahradí se přístrojová deska vozidla tuhou tyčí připevněnou k vozíku tak, aby k absorbování veškeré energie docházelo v dětském zádržném zařízení.
 7.1.3.1.2.3 Podmínky při zpomalování musí vyhovovat požadavkům podle dodatku 2 k příloze 7.
 Podmínky při zrychlování musí vyhovovat požadavkům podle dodatku 2 k příloze 7.
 7.1.3.1.2.4 Provedou se podobná měření jako měření uvedená v bodech 7.1.3.1.1.4 až 7.1.3.1.1.5 výše.
 7.1.3.1.3 Boční náraz
 7.1.3.1.3.1 Zkušební stav se pootočí o 90 °, zkouší-li se v souladu s požadavky na zkoušku bočním nárazem.
 7.1.3.1.3.2 Spodní kotevní úchyty ISOFIX by měly být pohyblivé ve směru Y', aby se zabránilo poškození úchytů a zkušebních zařízení. Kotevní úchyty ISOFIX musí být upevněny k posuvnému systému umožňujícímu pohyb o 200 mm – 0 mm + 50 mm.
 7.1.3.1.3.3 Zátěž bočním nárazem na CRS se vytvoří dveřním panelem podle dodatku 3 k příloze 6. Povrch panelu musí být pokryt čalouněním, jak je uvedeno v dodatku 3 k příloze 6.
 7.1.3.1.3.4 Zkušební zařízení musí vyvinout relativní rychlost mezi dveřním panelem a zkušebním stavem v souladu s dodatkem 3 k příloze 7. Maximální hloubka proražení dveřního panelu je definována v dodatku 3 k příloze 6. Relativní rychlost mezi dveřním panelem a zkušebním stavem nesmí být ovlivněna dotykem s CRS a musí zůstat v mezích definovaných v dodatku 3 k příloze 7. Během zkoušky, ve které se dveře v čase t0 nepohybují, musí být tyto dveře uchycené a pozemní rychlost figuríny v čase t0 musí být mezi 6,375 m/s a 7,25 m/s. Během zkoušky, ve které se dveře v čase t0 pohybují, musí jejich pozemní rychlost zůstat v mezích definovaných v dodatku 3 k příloze 7 nejméně do momentu, kdy jejich proražení dosáhne maximální hodnoty, a figurína se v čase t0 nepohybuje.
 7.1.3.1.3.5 CRS se zkouší v nejvzpřímenější poloze.
 7.1.3.1.3.6 V čase t0 definovaném v dodatku 3 k příloze 7 musí být figurína ve své počáteční poloze, jak je definováno v bodě 7.1.3.5.2.1 níže.
 7.1.3.2 Zkouška na vozíku a v kostře karoserie vozidla
 7.1.3.2.1 Pro zkoušky čelním nárazem
 7.1.3.2.1.1 Způsob použitý k připevnění vozidla během zkoušky nesmí být takový, aby došlo k zpevnění kotevních úchytů sedadel, bezpečnostních pásů pro dospělé a případných přídavných kotevních úchytů potřebných k připevnění dětského zádržného systému nebo ke zmenšení normální deformace nosné konstrukce. Nesmí být přítomna žádná část vozidla, která by omezovala pohyb figuríny, a tím zmenšovala zatížení působící na dětský zádržný systém při zkoušce. Části nosné konstrukce, které byly odstraněny, se mohou nahradit součástmi stejné pevnosti za předpokladu, že nebrání pohybu figuríny.
 7.1.3.2.1.2 Zajišťovací zařízení se považuje za vyhovující, jestliže nevyvolává žádný účinek na oblast rozprostírající se po celé šířce nosné konstrukce a jestliže je vozidlo nebo nosná konstrukce zablokována nebo znehybněna vpředu ve vzdálenosti nejméně 500 mm před ukotvením zádržného systému. Vzadu musí být nosná konstrukce připevněna v dostatečné vzdálenosti za ukotvením tak, aby bylo zajištěno splnění všech požadavků podle bodu 7.1.3.2.1.1 výše.
 7.1.3.2.1.3


text:
Sedadlo vozidla a dětský zádržný systém se seřídí a umístí do polohy zvolené technickou zkušebnou provádějící schvalovací zkoušky tak, aby se vytvořily co nejnepříznivější podmínky, pokud jde o pevnost, slučitelné s umístěním figuríny ve vozidle. Poloha opěradla sedadla a dětského zádržného systému se uvede v protokolu o zkouškách. Opěradlo sedadla, je-li jeho sklon seřiditelný, se zajistí v poloze stanovené výrobcem, nebo, není-li tato poloha stanovena, ve skutečném úhlu opěradla co nejbližším hodnotě 25°.
 7.1.3.2.1.4 Pokud návod pro montáž a užívání nestanoví jinak, přední sedadlo se umístí do nejpřednější běžně užívané polohy pro dětský zádržný systém určený k používání na místě k sezení vpředu a do nejzadnější běžně používané polohy pro dětské zádržné zařízení určené k používání na místě k sezení vzadu.
 7.1.3.2.1.5 Podmínky při zpomalování musí vyhovovat požadavkům podle bodu 7.1.3.4 níže. Jako zkušební stav se použije sedadlo ze skutečného vozidla.
 7.1.3.2.1.6 Změří se:
 7.1.3.2.1.6.1
 rychlost vozíku bezprostředně před nárazem (jen u vozíků pracujících se zpomalením za účelem výpočtu brzdné dráhy);
 7.1.3.2.1.6.2
 brzdná dráha (jen u vozíků pracujících se zpomalením), kterou je možno vypočítat dvojitou integrací zaznamenaného zpomalení vozíku;
 7.1.3.2.1.6.3
 jakýkoli dotyk hlavy figuríny s vnitřkem kostry karoserie vozidla;
 7.1.3.2.1.6.4
 parametry potřebné k posouzení zranění podle kritérií uvedených v bodě 6.6.4.3.1 výše nejméně v průběhu prvních 300 ms;
 7.1.3.2.1.6.5
 zrychlení nebo zpomalení vozíku a karoserie vozidla nejméně v průběhu prvních 300 ms.
 7.1.3.2.1.7 Po nárazu se dětský zádržný systém, bez rozepnutí spony, podrobí vizuální kontrole, aby se zjistilo, zda došlo k nějakému poškození.
 7.1.3.2.2 Pro zkoušky nárazem zezadu
 7.1.3.2.2.1 Kostra karoserie vozidla se na zkušebním vozíku pootočí o 180°.
 7.1.3.2.2.2 Požadavky jsou stejné jako pro čelní náraz (body 7.1.3.2.1.1 až 7.1.3.2.1.5 výše).
 7.1.3.3 Při zkoušení s úplným vozidlem
 7.1.3.3.1 Podmínky při zpomalování musí vyhovovat požadavkům podle bodu 7.1.3.4 níže.
 7.1.3.3.2 Pro zkoušky čelním nárazem se použije postup stanovený v příloze 9 tohoto předpisu.
 7.1.3.3.3 Pro zkoušky nárazem zezadu se použije postup stanovený v příloze 10 tohoto předpisu.
 7.1.3.3.4 Změří se:
 7.1.3.3.4.1
 rychlost vozidla / nárazového zařízení bezprostředně před nárazem (jen u vozíků pracujících se zpomalením za účelem výpočtu brzdné dráhy);
 7.1.3.3.4.2
 jakýkoli dotyk hlavy figuríny s vnitřkem vozidla;
 7.1.3.3.4.3
 parametry potřebné k posouzení zranění podle kritérií uvedených v bodě 6.6.4.3.1 výše nejméně v průběhu prvních 300 ms.
 7.1.3.3.5 Přední sedadla, je-li sklon jejich opěradel seřiditelný, se zajistí v poloze stanovené výrobcem, nebo, není-li stanoven, ve skutečném úhlu opěradla sedadla co nejbližším k hodnotě 25°.
 7.1.3.3.6 Po nárazu se dětský zádržný systém, bez rozepnutí spony, podrobí vizuální kontrole, aby se zjistilo, zda došlo k nějakému poškození nebo zlomení.
 7.1.3.4 Podmínky pro dynamickou zkoušku jsou shrnuty v tabulce 4:
 Tabulka 4
 Čelní náraz
 Náraz zezadu
 Boční náraz
 Zkouška
 Zádržný systém
 Rychlost km/h
 Zkušební impuls č.
 Brzdná dráha při zkoušce (mm)
 Rychlost km/h
 Zkušební impuls č.
 Brzdná dráha při zkoušce (mm)
 Relativní rychlost dveří / zkušebního stavu
 Brzdná dráha při zkoušce (mm) Maximální proražení
 Vozík se zkušebním stavem
 Směřující dopředu
 50 + 0
 – 2
 1
 650 ± 50
 —
 —
 —
 3
 250 ± 50
 Směřující dozadu
 50 + 0
 – 2


text:
1
 650 ± 50
 30 + 2
 – 0
 2
 275 ± 25
 3
 250 ± 50
 Směřující bočně
 50 + 0
 – 2
 1
 650 ± 50
 30 + 2
 – 0
 2
 275 ± 25
 3
 250 ± 50
 Zkušební impuls č. 1 – jak je předepsáno v dodatku 1 k příloze 7 – čelní náraz.
 Zkušební impuls č. 2 – jak je předepsáno v dodatku 2 k příloze 7 – náraz zezadu.
 Mezní křivka zkušební rychlosti – jak je předepsáno v dodatku 3 k příloze 7 – boční náraz zezadu.
 –: nepoužije se
 7.1.3.5 Figuríny pro dynamickou zkoušku
 7.1.3.5.1 Dětský zádržný systém se zkouší s figurínami předepsanými v příloze 8 tohoto předpisu.
 7.1.3.5.2 Instalace figuríny při čelním nárazu a při nárazu zezadu
 7.1.3.5.2.1 Instalace dětského zádržného systému na zkušebním stavu.
 Neobsazený dětský zádržný systém ISOFIX se připevní k systému kotevních úchytů ISOFIX.
 Zajištěním připojení úchytů ISOFIX ke spodním kotevním úchytům ISOFIX by mělo dojít k přitažení neobsazeného dětského zádržného systému k těmto kotevním úchytům.
 Je třeba vynaložit dodatečnou sílu 135 ± 15N v rovině rovnoběžné s povrchem zkušebního sedáku. Síla musí působit podél střednice dětského zádržného systému a ne výše než 100 mm nad sedákem.
 Horní upínání, je-li k dispozici, by mělo být seřízeno tak, aby síla tahu dosahovala 50 ± 5 N. Případně, je-li k dispozici podpěra, měla by být nastavena podle pokynů výrobce dětského zádržného systému.
 Střednice dětského zádržného systému musí být vyrovnána se střednicí zkušebního stavu.
 Figurína se umístí do dětského zádržného systému tak, aby byla od opěradla sedadla oddělena pružnou podložkou. Ta musí být 2,5 cm tlustá a 6 cm široká. Její délka musí odpovídat výšce v ramenou minus výška stehen, a to v poloze vsedě a v závislosti na velikosti zkoušené figuríny. Výsledná výška podložky je uvedena v tabulce níže pro různé velikosti figuríny. Deska by měla co nejtěsněji sledovat zakřivení sedačky a její dolní konec by měl být ve výšce kyčelního kloubu figuríny.
 Q0
 Q1
 Q1,5
 Q3
 Q6
 Q10 (konstrukční cíle)
 Rozměry v mm
 Výška podložky pro umístění figuríny
 229 ± 2
 237 ± 2
 250 ± 2
 270 ± 2
 359 ± 2
 Seřiďte pás podle návodu výrobce, avšak na zatížení 250 N ± 25 N nad úrovní síly seřizovacího zařízení, s úhlem ohybu popruhu v seřizovacím zařízení 45 ±5°, popřípadě s úhlem předepsaným výrobcem.
 Podložka se pak odstraní a figurína zatlačí směrem na opěradlo sedadla. Uvolnění popruhů je třeba rozložit rovnoměrně po celém postroji.
 Podélná rovina procházející střednicí zkušební figuríny musí být nastavena doprostřed mezi oba spodní kotevní úchyty pásů, je však také třeba vzít v úvahu bod 7.1.3.2.1.3 výše.
 Po instalaci musí být figurína umístěna tak, aby:
 Střednice figuríny a střednice dětského zádržného systému byla vyrovnána se střednicí zkušebního stavu.
 Paže figuríny byly umístěny symetricky. Lokty byly v takové poloze, aby nadloktí probíhalo souběžně s hrudní kostí.
 Ruce byly umístěny na stehnech.
 Nohy byly umístěny navzájem rovnoběžně, nebo alespoň symetricky.
 U bočního nárazu je třeba přijmout účinná opatření k zajištění stability figuríny do času t0, již je třeba


text:
potvrdit pomocí videoanalýzy. Všechny prostředky použité ke stabilizaci figuríny před časem t0 nesmí mít vliv na kinematiku figuríny po čase t0.
 Jelikož se pěnový sedák zkušebního stavu po instalaci dětského zádržného systému stlačí, musí se dynamická zkouška provést do 10 minut po instalaci.
 Při použití stejného sedáku zkušebního stavu musí být minimální časový odstup mezi dvěma zkouškami 20 minut, aby se tvar sedáku zkušebního stavu vrátil do původní podoby.
 Příklad nastavení paží:
 7.1.3.6 Označení i-Size
 Dynamické zkoušky se musí provést s největší figurínou a nejmenší figurínou, jak jsou definovány v následujících tabulkách, podle rozpětí velikostí uvedených výrobcem dětského zádržného systému.
 Tabulka 6
 Kritéria pro výběr figuríny podle rozpětí
 Označení rozpětí velikostí
 ≤ 60
 60 < × ≤ 75
 75 < × ≤ 87
 87 < × ≤ 105
 105 < × ≤ 125
 > 125
 Figurína
 Q0
 Q1
 Q1,5
 Q3
 Q6
 Q10
 Pokud dětský zádržný systém vyžaduje pro různé velikosti významné změny (např. konvertibilní dětský zádržný systém) nebo pokud rozpětí velikostí zahrnuje více než 3 rozpětí velikostí, provedou se zkoušky kromě figurín(y) definované (definovaných) výše i s příslušnou střední figurínou (příslušnými středními figurínami).
 7.1.3.6.1 Jestliže je dětský zádržný systém konstruován pro dvě nebo více dětí, musí být jedna zkouška provedena s nejtěžšími figurínami posazenými na všech místech k sezení. Druhá zkouška se provede s výše specifikovanými nejlehčími a nejtěžšími figurínami. Zkoušky se musí provést za použití zkušebního stavu znázorněného v na obrázku 3 v dodatku 3 k příloze 6. Laboratoř provádějící zkoušky může, uzná-li to za vhodné, doplnit třetí zkoušku jakoukoli kombinací figurín nebo neobsazených míst k sezení.
 7.1.3.6.2 Pokud dětský zádržný systém ISOFIX využívá horního upínání, provede se jedna zkouška s nejmenší zkušební figurínou a s kratší vzdáleností od horního upínání (bod ukotvení G1). Druhá zkouška se provede s těžší figurínou a s delší vzdáleností horního upínání (bod ukotvení G2). Nastavte horní upínání tak, aby síla tahu dosahovala 50 ± 5 N. Zkouška bočním nárazem se u dětského zádržného systému ISOFIX provádí pouze s kratší vzdáleností horního upínání.
 7.1.3.6.3 Pokud dětský zádržný systém využívá jako antirotačního zařízení podpěry, provedou se následující dynamické zkoušky takto:
 a)
 Zkoušky čelním nárazem se provádějí s podpěrou seřízenou na maximální nastavení slučitelné s polohou podlahové části vozíku. Zkoušky nárazem zezadu se provádějí v nejnepříznivější poloze zvolené technickou zkušebnou. Během zkoušek je podpěra opřena o podlahovou část vozíku, jak je popsáno na obrázku 2 v dodatku 3 k příloze 6;
 b)
 U podpěr mimo rovinu souměrnosti určí nejnepříznivější polohu technická zkušebna;
 c)
 U kategorie „ISOFIX určitého vozidla“ se podpěra nastaví podle specifikace výrobce dětského zádržného systému;
 d)
 Noha podpěry musí být na délku seřiditelná tak, aby odpovídala celé škále úrovní podlahových částí, která je povolena v příloze 17 předpisu č. 16 pro automobilová sedadla, jež mají být schválena pro instalaci dětských zádržných systémů i-Size.
 7.1.3.6.4 Zkouška podle bodu 6.6.4.1.6.2 se vyžaduje pouze u největší figuríny, pro kterou je dětský zádržný systém konstruován.
 7.2 Zkoušky jednotlivých součástí
 7.2.1 Spona
 7.2.1.1 Zkouška rozepínání při zatížení
 7.2.1.1.1 Pro tuto zkoušku se použije dětský zádržný systém, který byl již


text:
podroben dynamické zkoušce podle bodu 7.1.3 výše.
 7.2.1.1.2 Dětský zádržný systém se vyjme ze zkušebního vozíku nebo vozidla, aniž se rozepne spona. Spona se napne silou 200 ± 2 N. Je-li spona připevněna k tuhé části, použije se během dynamické zkoušky síla, která zohlední úhel, který svírá spona s touto tuhou částí.
 7.2.1.1.3 Zatížení se aplikuje rychlostí 400 ± 20 mm/min na geometrický střed uvolňovacího tlačítka spony podél pevné osy rovnoběžně s počátečním směrem pohybu tlačítka; geometrický střed se vztahuje na tu část povrchu spony, na kterou působí uvolňovací tlak. Při působení rozpínací síly musí být spona opřena o tuhou opěru.
 7.2.1.1.4 Silou k rozepnutí spony se na sponu působí za použití siloměru nebo podobného zařízení způsobem a ve směru normálního používání. Dotykový konec musí mít tvar vyleštěné kovové polokoule s poloměrem 2,5 ± 0,1 mm.
 7.2.1.1.5 Změří se síla potřebná k rozepnutí spony a zaznamená se jakékoliv selhání.
 7.2.1.2 Zkouška rozepínání při nulovém zatížení
 7.2.1.2.1 Úplná spona, která dosud nebyla vystavena zatížení, se namontuje a nastaví do polohy v nezatíženém stavu.
 7.2.1.2.2 K měření síly potřebné k rozepnutí spony se použije způsob stanovený v bodech 7.2.1.1.3 a 7.2.1.1.4 výše.
 7.2.1.2.3 Změří se síla potřebná k rozepnutí spony.
 7.2.1.3 Zkouška pevnosti
 7.2.1.3.1 Pro zkoušku pevnosti se použijí dva vzorky. Zkouška se provede se všemi seřizovacími zařízeními, s výjimkou seřizovacích zařízení přímo montovaných na dětský zádržný systém.
 7.2.1.3.2 V příloze 16 je znázorněno typické zařízení pro zkoušku pevnosti spony. Spona je umístěna na horní kruhovou desku (A) uvnitř reliéfu. Všechny popruhy připojené ke sponě jsou nejméně 250 mm dlouhé a visí dolů z horní desky jednotlivě podle polohy ve sponě. Volné konce popruhů jsou pak ovinuty okolo spodní kruhové desky (B), odkud pokračují do vnitřního otvoru desky. Všechny popruhy mají být svislé mezi A a B. Kruhová přítlačná deska (C) se pak lehce přitiskne na spodní plochu desky (B) tak, aby byl ještě možný určitý pohyb popruhů. Na trhacím stroji se malou silou napínají a protahují všechny popruhy mezi deskami (B) a (C) až do zatížení všech popruhů podle jejich uspořádání. V průběhu této operace a vlastní zkoušky se spona nedotýká desky (A) nebo jakékoli její části. Desky (B) a (C) se pak pevně sevřou k sobě a tahová síla se zvětšuje rychlostí 100 ± 20 mm/min až do dosažení požadovaných hodnot.
 7.2.2 Seřizovací zařízení
 7.2.2.1 Snadnost seřizování
 7.2.2.1.1 Při zkoušení ručního seřizovacího zařízení se popruh stejnoměrně protahuje seřizovacím zařízením, při zachování obvyklých podmínek používání, rychlostí 100 ± 20 mm/min a změří se maximální síla zaokrouhlená na nejbližší celou hodnotu N po prvních 25 ± 5 mm pohybu popruhu.
 7.2.2.1.2 Zkouška se provede v obou směrech průchodu popruhu zařízením, přičemž se popruh před změřením podrobí 10 cyklům úplného průchodu.
 7.2.3 Zkouška mikroprokluzu (viz příloha 5 obrázek 3)
 7.2.3.1 Součásti nebo zařízení, jež se mají podrobit zkoušce mikroprokluzu, se uchovávají před zkouškou po dobu nejméně 24 hodin v atmosféře mající teplotu 20 °C ± 5 °C a relativní vlhkost 65 % ± 5 %. Zkouška se provede za teploty v rozmezí od


text:
15 °C do 30 °C.
 7.2.3.2 Volný konec popruhu se uspořádá ve stejné konfiguraci, jako když se zařízení používá ve vozidle, přičemž nesmí být připevněn k žádné jiné části.
 7.2.3.3 Seřizovací zařízení se umístí na svislou část popruhu, jehož jeden konec nese zatížení 50 ± 0,5 N, (vedeného tak, aby se zabránilo kolísání zatížení a kroucení popruhu). Volný konec popruhu směřuje ze seřizovacího zařízení svisle nahoru nebo dolů tak, jako tomu je ve vozidle. Druhý konec prochází přes vodicí váleček, jehož vodorovná osa je rovnoběžná s rovinou části popruhu nesoucího zatížení, a úsek popruhu procházející přes váleček je vodorovný.
 7.2.3.4 Zkoušené zařízení se uspořádá tak, aby jeho střed v nejvyšší poloze, do které může být zvednut, byl vzdálen 300 mm ± 5 mm od podpůrného stolu a zátěž 50 N byla od tohoto stolu vzdálena 100 mm ± 5 mm.
 7.2.3.5 Před zkouškou se provede 20 ± 2 zkušebních cyklů a nato 1 000 ± 5 cyklů s frekvencí 30 ± 10 cyklů za minutu, při celkové amplitudě 300 mm ± 20 mm nebo podle ustanovení bodu 7.2.5.2.6.2 výše. Zatížením 50 N se působí jen po dobu odpovídající posuvu o 100 mm ± 20 mm při každé půlperiodě. Mikroprokluz se změří z polohy po ukončení 20 cyklů před zkouškou.
 7.2.4 Navíječ
 7.2.4.1 Navíjecí síla
 7.2.4.1.1 Navíjecí síly se musí měřit se soupravou bezpečnostních pásů nasazených na figurínu jako u dynamické zkoušky předepsané v bodě 7.1.3 výše. Napnutí popruhu se změří co nejblíže místu kontaktu s figurínou (ale těsně mimo ni) při navíjení popruhu přibližnou rychlostí 0,6 m/min.
 7.2.4.2 Životnost mechanismu navíječe
 7.2.4.2.1 Popruh se vytahuje a nechává navíjet po požadovaný počet cyklů rychlostí nejvýše 30 cyklů za minutu. U navíječů s nouzovým blokováním se při každém pátém cyklu silněji trhne, aby se navíjecí zařízení zablokovalo. Stejný počet trhnutí se provede v každé z různých pěti poloh vytažení, a to při 90, 80, 75, 70 a 65 % celkové délky popruhu na navíječi. Je-li však tato délka větší než 900 mm, výše uvedená procenta se počítají jen z posledních 900 mm popruhu, které lze z navíječe vytáhnout.
 7.2.4.3 Blokování navíječů s nouzovým blokováním
 7.2.4.3.1 Blokování navíječe se zkouší jednou, když byla odvinuta celá délka popruhu snížená o 300 mm ± 3 mm.
 7.2.4.3.2 U navíječe aktivovaného pohybem popruhu se rozvinutí uskuteční stejným směrem jako při normální instalaci navíječe ve vozidle.
 7.2.4.3.3 Zkoušejí-li se navíječe na citlivost k zrychlování vozidla, provedou se zkoušky při výše uvedené délce vytažení v obou směrech podél dvou vzájemně kolmých os, jež jsou vodorovné, jsou-li navíječe ve vozidle namontovány podle pokynů výrobce dětského zádržného zařízení. Není-li tato poloha předepsána, musí se technická zkušebna poradit s výrobcem dětského zádržného zařízení. Jeden z těchto směrů zkoušky zvolí technická zkušebna tak, aby byly vytvořeny nejnepříznivější podmínky pro uvádění blokovacího mechanismu v činnost.
 7.2.4.3.4 Konstrukce použitého zařízení musí zajistit, aby se požadovaného zrychlení dosáhlo průměrným nárůstem zrychlení nejméně 25 g/s (8).
 7.2.4.3.5 Aby se mohlo přezkoušet splnění požadavků podle bodů 6.7.3.2.1.3 a 6.7.3.2.1.4, navíječ se namontuje na vodorovný stůl, který se


text:
naklání rychlostí nepřevyšující 2° za sekundu, až dojde k zablokování. Zkouška se opakuje s nakláněním v jiných směrech, aby se zajistilo, že požadavky jsou splněny.
 7.2.4.4 Korozní zkouška
 7.2.4.4.1 Korozní zkoušky se provádějí podle bodu 7.1.1 výše.
 7.2.4.5 Zkouška odolnosti proti prachu
 7.2.4.5.1 Navíječ zařízení se vloží do zkušební komory popsané v příloze 3 tohoto předpisu. Namontuje se ve stejné poloze jako ve vozidle. Zkušební komora obsahuje prach, jehož složení je uvedeno v bodě 7.2.4.5.2 níže. Z navíječe se odvine 500 mm popruhu a tato část zůstane vytažena s výjimkou provedení 10 úplných cyklů rozvinutí a navinutí během jedné až dvou minut po každém rozvíření prachu. Prach se rozviřuje po dobu 5 sekund každých 20 minut v průběhu 5 hodin stlačeným vzduchem neobsahujícím olej ani vlhkost a procházejícím otvorem o průměru 1,5 ± 0,1 mm při tlaku 5,5 ± 0,5 bar.
 7.2.4.5.2 Prach použitý při zkoušce popsané v bodě 7.2.4.5.1 výše se skládá z přibližně 1 kg suchého křemene. Rozdělení velikosti částeček:
 a)
 síto s otvory 150 μm, průměr drátu 104 μm: 99–100 %;
 b)
 síto s otvory 105 μm, průměr drátu 64 μm: 76–86 %;
 c)
 síto s otvory 75 μm, průměr drátu 52 μm: 60–70 %.
 7.2.5 Statická zkouška popruhů
 7.2.5.1 Zkouška pevnosti popruhu
 7.2.5.1.1 Každá zkouška se musí provést se dvěma novými vzorky popruhu stabilizovanými podle bodu 6.7.4 tohoto předpisu.
 7.2.5.1.2 Každý popruh se uchytí do čelistí stroje na zkoušení pevnosti v tahu. Čelisti musí být řešeny tak, aby nemohlo dojít k přetržení popruhu na nich nebo v jejich blízkosti. Rychlost posuvu musí být 100 mm/min ± 20 mm/min. Volná délka vzorku mezi čelistmi stroje při zahájení zkoušky musí být 200 ± 40 mm.
 7.2.5.1.2.1 Tah se zvětšuje tak dlouho, až se popruh přetrhne, a zaznamená se zatížení na mezi pevnosti.
 7.2.5.1.3 Jestliže popruh vyklouzne nebo se přetrhne na některé z čelistí nebo ve vzdálenosti menší než 10 mm od některé z nich, zkouška je neplatná a provede se nová zkouška s jiným vzorkem.
 7.2.5.2 Vzorky vyříznuté z popruhů podle bodu 3.2.3 tohoto předpisu se stabilizují takto:
 7.2.5.2.1 Stabilizace při pokojové teplotě
 7.2.5.2.1.1 Popruh se uchovává 24 ± 1 hodin v atmosféře mající teplotu 23 ± 5 °C a relativní vlhkost 50 ± 10 %. Neprovede-li se zkouška ihned po stabilizaci, musí být vzorek až do zahájení zkoušky uložen ve vzduchotěsně uzavřené nádobě. Mez pevnosti se musí stanovit do pěti minut po vyjmutí popruhu ze stabilizační atmosféry nebo z nádoby.
 7.2.5.2.2 Stabilizace s působením světla
 7.2.5.2.2.1 Použije se ustanovení doporučení ISO/105-B 02(1978). Popruh se vystaví světlu na dobu potřebnou k vyblednutí standardní modře č. 7 na odstín rovnající se stupni 4 na stupnici šedi.
 7.2.5.2.2.2 Po vystavení se popruh ponechá nejméně 24 hodiny v atmosféře mající teplotu 23 + 5 °C a relativní vlhkost 50 ± 10 %. Mez pevnosti se musí stanovit do 5 minut po vyjmutí popruhu ze stabilizačního zařízení.
 7.2.5.2.3 Stabilizace při nízké teplotě
 7.2.5.2.3.1 Popruh se uchovává nejméně 24 hodiny v atmosféře mající teplotu 23 ± 5 °C a relativní vlhkost 50 ±


text:
10 %.
 7.2.5.2.3.2 Popruh se pak uchovává po dobu 90 ±5 minut na rovné ploše v mrazicí komoře, v níž je teplota vzduchu –30 °C ±5 °C. Potom se přehne a přehyb se zatíží závažím o hmotnosti 2 kg ±0,2 kg, předem ochlazeným na –30 °C ±5 °C. Po uchovávání zatíženého popruhu po dobu 30 ±5 minut v téže mrazicí komoře se závaží sejme a do 5 minut po vyjmutí popruhu z mrazicí komory se změří mez pevnosti.
 7.2.5.2.4 Stabilizace při vysoké teplotě
 7.2.5.2.4.1 Popruh se ponechá po dobu 180 ± 10 minut ve vyhřívací komoře v atmosféře mající teplotu 60 °C ± 5 °C a relativní vlhkost 65 % ± 5 %.
 7.2.5.2.4.2 Mez pevnosti se musí stanovit do 5 minut po vyjmutí popruhu z vyhřívací komory.
 7.2.5.2.5 Vystavení účinkům vody
 7.2.5.2.5.1 Popruh se ponechá po dobu 180 ± 10 minut zcela ponořen v destilované vodě o teplotě 20 ± 5 °C s nepatrnou přísadou smáčedla. Smí se použít jakékoli smáčedlo vhodné pro zkoušené vlákno.
 7.2.5.2.5.2 Mez pevnosti se musí stanovit do 10 minut po vyjmutí popruhu z vody.
 7.2.5.2.6 Stabilizace před oděrem
 7.2.5.2.6.1 Součásti nebo zařízení, jež se mají podrobit zkoušce odolnosti proti oděru, se před zkouškou ponechají nejméně 24 hodiny v atmosféře mající teplotu 23 °C ± 5 °C a relativní vlhkost 50 % ± 10 %. Okolní teplota během zkoušení musí být v rozmezí od 15 °C do 30 °C.
 7.2.5.2.6.2 V následující tabulce jsou uvedeny všeobecné podmínky pro jednotlivé zkoušky:
 Tabulka 8
 Zatížení (N)
 Počet cyklů za minutu
 Počet cyklů
 Postup typu 1
 10 ± 0,1
 30 ± 10
 1 000 ± 5
 Postup typu 2
 5 ± 0,05
 30 ± 10
 5 000 ± 5
 Nepostačuje-li délka popruhu pro zkoušení posunutí většího než 300 mm, může se zkouška provést s menší délkou, nejméně však s délkou 100 mm.
 7.2.5.2.6.3 Zvláštní zkušební podmínky
 7.2.5.2.6.3.1 Postup zkoušky typu 1: v případech, kdy popruh prokluzuje rychloseřizovacím zařízením. Na jeden z popruhů se působí ve svislém směru trvale zatížením 10 N. Druhý popruh, nastavený vodorovně, se připojí k zařízení, které popruhem pohybuje dozadu a dopředu. Seřizovací zařízení se umístí na vodorovný popruh tak, aby popruh zůstal napnutý (viz příloha 5 obrázek 1).
 7.2.5.2.6.3.2 Postup zkoušky typu 2: pro případy, kdy popruh při průchodu tuhou částí mění směr. Při této zkoušce musí úhly obou popruhů odpovídat obrázku 2 v příloze 5. Zatížení 5 N musí působit trvale po celou dobu zkoušky. V případech, kdy popruh při průchodu tuhou částí mění svůj směr více než jednou, se může zatížení 5 N zvýšit tak, aby se dosáhlo předepsaného posuvu popruhu 300 mm touto tuhou částí.
 7.2.6 Zkouška odolnosti seřizovacích zařízení montovaných přímo na dětský zádržný systém proti opotřebení
 Usaďte největší figurínu, pro kterou je zařízení určeno, jako pro dynamickou zkoušku, včetně standardní vůle určené v bodě 7.1.3.5 výše. Na popruhu vyznačte referenční čáru v místě, kde jeho volný konec vstupuje do seřizovacího zařízení.
 Vyjměte figurínu a dětský zádržný systém umístěte do zařízení pro zkoušku podle obrázku 1 v příloze 16.
 Celková


text:
délka popruhu procházející seřizovacím zařízením při zkušebním cyklování musí být nejméně 150 mm. Tento pohyb musí být takový, že nejméně 100 mm popruhu na straně referenční čáry směrem k volnému konci popruhu a dále zbývající pohybující se část popruhu (přibližně 50 mm) na straně nedílného postrojového pásu se pohybují skrz seřizovací zařízení.
 Je-li délka popruhu od referenční čáry k volnému konci popruhu nedostatečná pro výše popsaný posuv, musí posuv popruhu seřizovacím zařízením o délce 150 mm vycházet z polohy plně vytaženého postrojového pásu.
 Frekvence musí být 10 ± 1 cyklů/min, s rychlostí v „B“ 150 ± 10 mm/s.
 7.2.7 Zkouška tepelné odolnosti
 7.2.7.1 Části uvedené v odstavci 6.6.5.1 výše se vystaví trvalému působení teploty okolí nejméně 80 °C nad povrchem vody v uzavřeném prostoru po dobu nejméně 24 hodin a pak se ochladí v prostředí o teplotě nepřesahující 23 °C. Po periodě ochlazení bezprostředně následují za sebou tři cykly, každý v trvání 24 hodin; přitom každý cyklus obsahuje tyto po sobě následující sekvence:
 a)
 teplota okolí se trvale udržuje na hodnotě nejméně 100 °C po nepřetržitou dobu 6 hodin a této teploty okolí se dosáhne do 80 minut od začátku cyklu; poté
 b)
 se teplota okolí trvale udržuje na hodnotě nejvýše 0 °C po nepřetržitou dobu 6 hodin a této teploty okolí se dosáhne do 90 minut; poté
 c)
 se udržuje teplota okolí na hodnotě nejvýše 23 °C v průběhu zbývající části 24hodinového cyklu.
 7.2.8 Celá sedačka, nebo její součást vybavená úchyty ISOFIX (např. základna ISOFIX), pokud má uvolňovací tlačítko, je pevně uchycena ke zkušebnímu zařízení tak, že připevňovací díly ISOFIX jsou svisle svěšeny podle obrázku 3. K těmto dílům ISOFIX se připevní tyč o průměru 6 mm a délce 350 mm. Na konce tyče se upevní závaží o hmotnosti 5 kg.
 7.2.8.1 Na uvolňovací tlačítko nebo rukojeť se zapůsobí silou ve směru pevné osy probíhající souběžně s původním směrem pohybu tlačítka/rukojeti; geometrický střed působí na tu část povrchu úchytů ISOFIX, na kterou má působit uvolňovací tlak.
 7.2.8.2 Otevírací síla působí na úchyty ISOFIX za použití dynamometru nebo podobného zařízení normálně a její směr je uveden v návodu k užívání dodaném výrobcem. Dotykovou částí je leštěná kovová polokoule s poloměrem 2,5 ± 0,1 mm v případě uvolňovacího tlačítka nebo leštěný kovový hák o poloměru 25 mm.
 7.2.8.3 Neumožňuje-li konstrukce dětského zádržného zařízení, aby byly dodrženy postupy popsané v bodech 7.2.8.1 a 7.2.8.2, lze se souhlasem technické zkušebny, která zkoušku provádí, použít alternativní metodu.
 7.2.8.4 Síla k otevření úchytů ISOFIX, již je potřeba změřit, odpovídá síle potřebné k uvolnění prvního úchytu.
 7.2.8.5 Zkouška se provede s novou sedačkou a zopakuje se se sedačkou, která prošla cyklickým postupem popsaným v bodě 6.7.5.1.
 7.3 Kalibrace sedáku zkušebního stavu
 7.3.1 Kalibrační zkouška sedáku zkušebního stavu se provádí u nového sedáku pro stanovení počátečních hodnot průniku při nárazu a špičkového zpoždění a pak po každé padesáté dynamické zkoušce nebo nejméně jednou měsíčně, podle toho, k čemu dojde dříve, nebo před každou zkouškou, pokud se zkušební zařízení používá často.
 7.3.2 Postupy kalibrace a měření musí odpovídat


text:
poslední verzi normy ISO 6487; měřicí zařízení musí odpovídat specifikacím datového kanálu s filtrem kanálu třídy (CFC) 60.
 Na zkušebním zařízení určeném v příloze 14 tohoto předpisu se provedou 3 zkoušky, 150 mm ± 5 mm od přední hrany sedáku na střednici a pak ve vzdálenosti 150 mm ± 5 mm na každou stranu od střednice.
 Zařízení umístěte svisle na pevný a rovný povrch. Spouštějte závaží tak dlouho, až se dotkne povrchu, a nastavte ukazatel průniku do nulové polohy. Zařízení umístěte svisle nad zkušební bod, zdvihněte závaží na 500 mm ± 5 mm a pak je uvolněte, aby volným pádem narazilo na povrch sedadla. Zaznamenejte průnik a křivku zpomalení.
 7.3.3 Zaznamenané maximální hodnoty se nesmí lišit o více než 15 % od počátečních hodnot.
 7.4 Záznam dynamického chování
 7.4.1 Aby bylo možné určit chování figuríny a její posunutí, musí se všechny dynamické zkoušky zaznamenávat podle následujících podmínek:
 7.4.1.1
 Podmínky pro filmování a záznam:
 a)
 frekvence je alespoň 1 000 snímků za sekundu;
 b)
 zkoušky se zaznamenají na video nebo nosič digitálních údajů přinejmenším za prvních 300 ms.
 7.4.1.2
 Odhad nejistoty:
 Zkušební laboratoře musí mít k dispozici a používat postupy pro odhadování nejistoty při měření posunutí hlavy figuríny. Nejistota nesmí přesáhnout ±25 mm.
 Vzory mezinárodních norem pro tyto postupy jsou EA-4/02 Evropské organizace pro akreditaci nebo ISO 5725:1994 nebo obecná metoda měření nejistoty.
 7.5 Postupy měření musí odpovídat postupům určeným v nejnovějším vydání normy ISO 6487. Kmitočtová třída kanálu musí být:
 Tabulka 9
 Typ měření
 CFC(FH)
 Mezní kmitočet (FN)
 Zrychlení vozíku
 600
 Viz ISO 6487 příloha A
 Zatížení pásu
 600
 Viz ISO 6487 příloha A
 Zrychlení hrudníku
 600
 Viz ISO 6487 příloha A
 Zrychlení hlavy
 1 000
 1 650 Hz
 Síla na horní část krku
 600
 Moment horní části krku
 600
 Průhyb hrudníku
 600
 Vzorkovací kmitočet musí být minimálně desetinásobkem kmitočtové třídy kanálu (tj. v instalacích s kmitočtovou třídou kanálu 1 000 to odpovídá minimálnímu vzorkovacímu kmitočtu přibližně 10 000 vzorků za sekundu na jeden kanál).
 8. ZKUŠEBNÍ PROTOKOLY PRO SCHVÁLENÍ TYPU A KVALIFIKACI VÝROBY
 8.1
 Ve zkušebním protokolu musí být zaznamenány výsledky všech zkoušek a měření, včetně následujících údajů o zkoušce:
 a)
 druh zařízení použitého při zkoušce (zařízení ke zkoušce zrychlením nebo zpomalením);
 b)
 celková změna rychlosti;
 c)
 rychlost vozíku bezprostředně před nárazem, jen u zařízení pracujících se zpomalením;
 d)
 křivky zrychlení nebo zpomalení v celém průběhu změny rychlosti vozíku a nejméně v průběhu 300 ms;
 e)
 čas (v ms), za který dosáhla hlava figuríny maximální posuv v průběhu dynamické zkoušky;
 f)
 poloha spony při zkouškách, jestliže se může měnit;
 g)
 jakákoliv porucha nebo přetržení;
 h)
 Tato kritéria pro figuríny: hodnota HIC, zrychlení hlavy 3 ms, tahová síla na horní část krku, moment horní části krku, průhyb hrudníku; a
 i)
 síla břišního pásu.
 8.2
 Jestliže nebyla dodržena ustanovení týkající se kotevních úchytů obsažená v dodatku 3 k příloze 6 tohoto předpisu, musí být ve zkušebním protokolu popsáno, jak byl dětský zádržný systém namontován, a musí zde být uvedeny důležité úhly a rozměry.
 8.3
 Je-li dětský zádržný systém zkoušen ve vozidle


text:
nebo nosné konstrukci vozidla, musí se ve zkušebním protokolu uvést způsob připojení nosné konstrukce vozidla k vozíku, poloha dětského zádržného systému a sedadla a sklon opěradla sedadla.
 8.4
 Ve zkušebních protokolech pro schválení typu a kvalifikaci výroby se zaznamená kontrola značek a pokynů k montáži a používání.
 9. KVALIFIKACE VÝROBY
 9.1 Aby se zaručilo, že je systém výroby, který výrobce používá, uspokojivý, provede technická zkušebna, která provedla zkoušky pro schválení typu, zkoušky za účelem kvalifikace výroby v souladu s odstavcem 9.2 níže.
 9.2 Kvalifikace výroby dětských zádržných systémů
 Výroba každého nově schváleného typu dětského zádržného systému kategorie i-Size nebo kategorie určitého vozidla se musí podrobit zkouškám kvalifikace výroby. Podle bodu 11.1.3 může být předepsána dodatečná kvalifikace výroby.
 Za tímto účelem se z první výrobní šarže náhodně vybere pět dětských zádržných systémů.
 První výrobní šarží se rozumí výroba první série obsahující alespoň 50 a nejvýše 5 000 dětských zádržných systémů.
 9.2.1 Dynamické zkoušky při čelním nárazu a při nárazu zezadu
 9.2.1.1
 Pět dětských zádržných systémů se podrobí dynamické zkoušce předepsané odstavcem 7.1.3 výše. Technická zkušebna, která provedla zkoušky pro schválení typu, zvolí podmínky, které během dynamických zkoušek pro schválení typu způsobily maximální vodorovné vychýlení hlavy, kromě podmínek předepsaných odstavcem 6.6.4.1.6.2 výše. Všech pět dětských zádržných systémů se zkoušce podrobí za stejných podmínek.
 9.2.1.2
 U každé zkoušky předepsané v odstavci 9.2.1.1. se změří kritéria pro zranění popsaná v odstavci 6.6.4.3.1. výše; a
 u dopředu směřujících zádržných systémů vychýlení hlavy popsané v bodě 6.6.4.4.1.1. výše;
 u dozadu směřujících zádržných systémů a brašen na přenášení dítěte vychýlení hlavy popsané v bodě 6.6.4.4.1.2.1 výše.
 9.2.1.3
 Výsledky měření maximálního vychýlení hlavy musí splňovat následující dvě podmínky:
 9.2.1.3.1
 žádná hodnota nepřesáhne 1,05 L a
 X + S nepřesáhne L,
 kde:
 L
 =
 předepsaná mezní hodnota
 X
 =
 střední hodnota
 S
 =
 standardní odchylka hodnot
 9.2.1.3.2
 Výsledky kritérií pro zranění musí odpovídat požadavkům bodu 6.6.4.3.1 výše a kromě toho se na výsledky kritérií pro zranění 3 ms (podle bodu 6.6.4.3.1 výše) uplatní také podmínka X + S podle bodu 9.2.1.3.1 výše a tyto hodnoty se zaznamenají pouze pro informaci.
 9.2.2 Dynamické zkoušky bočním nárazem
 9.2.3 Kontrola značek
 9.2.3.1
 Technická zkušebna, která provedla schvalovací zkoušky, ověří, zda značky odpovídají požadavkům bodu 4 tohoto předpisu.
 9.2.3.2
 Kontrola návodu pro montáž a návodu k užívání
 9.2.3.3
 Technická zkušebna, která provedla schvalovací zkoušky, ověří, zda návod pro montáž a návod k užívání odpovídají požadavkům bodu 14 tohoto předpisu.
 10. SHODNOST VÝROBY A RUTINNÍ ZKOUŠKY
 Postupy pro zajištění shodnosti výroby musí odpovídat postupům stanoveným v Dohodě, dodatek 2 (E/EHK/324-E/EHK/TRANS/505/Rev.2), společně s následujícími požadavky:
 10.1
 Každý dětský zádržný systém schválený dle tohoto předpisu musí být vyroben tak, aby byl shodný se schváleným typem tím, že splní požadavky stanovené v předchozích bodech 6 až 7 výše.
 10.2
 Musí být splněny minimální požadavky na postupy pro kontrolu shodnosti výroby stanovené v příloze 12 tohoto předpisu.
 10.3
 Schvalovací orgán může kdykoliv ověřit metody kontroly shodnosti používané v každém výrobním zařízení. Běžná četnost těchto ověření je dvakrát ročně.
 11. ZMĚNY A ROZŠÍŘENÍ SCHVÁLENÍ TYPU DĚTSKÉHO ZÁDRŽNÉHO SYSTÉMU
 11.1


text:
Každá změna dětského zádržného systému se oznámí schvalovacímu orgánu, který tento zádržný systém schválil. Tento schvalovací orgán potom může buď:
 11.1.1
 usoudit, že změny zřejmě nemají znatelný nepříznivý vliv a že dětský zádržný systém v každém případě ještě plní požadavky; nebo
 11.1.2
 požadovat od technické zkušebny odpovědné za provádění zkoušek nový zkušební protokol.
 11.2
 Potvrzení nebo zamítnutí schválení, s uvedením změn, se oznámí smluvním stranám dohody, které uplatňují tento předpis, postupem stanoveným v bodě 5.3.
 11.1.3
 Je-li požadován další zkušební protokol, srovnejte výsledky vodorovného vychýlení hlavy s nejhorším dříve zaznamenaným výsledkem:
 a)
 je-li vychýlení větší, je potřeba provést novou zkoušku kvalifikace výroby;
 b)
 je-li vychýlení menší, není třeba novou zkoušku kvalifikace výroby provádět.
 11.4
 Schvalovací orgán, který vydává rozšíření schválení, přidělí tomuto rozšíření pořadové číslo a informuje o něm ostatní smluvní strany dohody z roku 1958, které uplatňují tento předpis, a to prostřednictvím formuláře sdělení podle vzoru v příloze 1 tohoto předpisu.
 12. SANKCE ZA NESHODNOST VÝROBY
 12.1
 Schválení pro dětské zádržné systémy udělené podle tohoto předpisu může být odňato, jestliže některý dětský zádržný systém opatřený údaji uvedenými v bodě 5.4 neobstojí při namátkových kontrolách popsaných v bodě 9 nebo pokud není shodný se schváleným typem.
 12.2
 Pokud strana Dohody, která používá tento předpis, odejme schválení, které dříve udělila, musí o tom neprodleně informovat ostatní smluvní strany, které tento předpis používají, oznámením na formuláři podle vzoru v příloze 1 tohoto předpisu.
 13. DEFINITIVNÍ UKONČENÍ VÝROBY
 13.1
 Jestliže držitel schválení ukončí výrobu určitého typu dětského zádržného systému schváleného podle tohoto předpisu, musí o tom informovat schvalovací orgán, který schválení udělil. Po obdržení tohoto sdělení musí tento orgán informovat ostatní strany Dohody, které používají tento předpis, oznámením na formuláři podle vzoru v příloze 1 tohoto předpisu.
 14. INFORMACE PRO UŽIVATELE
 14.1
 Ke každému dětskému zádržnému systému musí být připojen návod v jazyce státu, ve kterém bude zařízení prodáváno, s tímto obsahem:
 14.2
 Návod k instalaci musí obsahovat tyto body:
 14.2.1
 U dětského zádržného systému ISOFIX kategorie i-Size musí být na vnějším obalu dobře viditelný tento štítek:
 Upozornění
 Toto je dětský zádržný systém „i-Size“. Je schválen podle předpisu č. 129 k použití na sedadlech vozidel kompatibilních s „i-Size“ podle údajů výrobce vozidla v příručce pro uživatele vozidla.
 V případě pochybností se poraďte s výrobcem nebo prodejcem dětského zádržného systému.
 14.2.2
 U kategorie dětských zádržných systémů „ISOFIX určitého vozidla“ musí být při prodeji i bez vybalení dětského zádržného systému z obalu zřetelně viditelná informace o tom, pro které vozidlo je systém určen.
 14.2.3
 Výrobce dětského zádržného systému musí na vnějším obalu uvést adresu, na které si může zákazník písemně vyžádat další informace o instalaci dětského zádržného systému do určitých vozidel.
 14.2.4
 Způsob instalace musí být znázorněn fotografiemi a/nebo velmi zřetelnými nákresy.
 14.2.5
 Uživatel musí být poučen, že pevné části a plastové součásti dětského zádržného systému musí být umístěny a namontovány tak, aby za běžného užívání vozidla nemohly být zachyceny pohyblivým sedadlem nebo dveřmi vozidla.
 14.2.6
 Uživatel musí být upozorněn na to, že brašna na přenášení dítěte se musí umístit kolmo k podélné ose vozidla.


text:
14.2.7
 V případě dětských zádržných systémů směřujících dozadu musí být zákazník upozorněn, aby toto zařízení neužíval na místech k sezení, která jsou vybavena airbagem. Tato informace musí být při prodeji zřetelně viditelná bez odstranění obalu.
 14.2.8
 Pro kategorii „speciální zádržný systém i-Size“ musí být při prodeji i bez vyjmutí dětského zádržného systému z obalu zřetelně viditelná tato informace:
 Tento „speciální zádržný systém i-Size“ je konstruován tak, aby poskytoval dodatečnou oporu dětem, které mají potíže se správným sezením v běžných sedačkách. O vhodnosti tohoto zádržného systému pro vaše dítě se vždy poraďte s lékařem.
 14.3
 Návod k použití musí obsahovat tyto body:
 14.3.1
 „rozpětí velikostí“ a maximální hmotnost cestujícího, pro nějž je zařízení určeno;
 14.3.2
 Způsob užívání musí být znázorněn fotografiemi a/nebo velmi zřetelnými nákresy. Sedačky, které se mohou použít jako směřující dopředu i jako směřující dozadu, se musí označit jasným upozorněním, že zařízení se musí používat s orientací směřující dozadu, dokud dítě nepřekročí stanovený věk nebo jiné rozměrové kritérium.
 14.3.3
 U dětského zádržného systému musí být na vnějším obalu zřetelně viditelný tento štítek:
 „DŮLEŽITÉ – NEPOUŽÍVEJTE ZAŘÍZENÍ SMĚREM DOPŘEDU U DĚTÍ VE VĚKU DO 15 měsíců (viz návod)“.
 14.3.4
 Musí být jasně vysvětlen způsob ovládání spony a seřizovacích zařízení.
 14.3.5
 Musí být doporučeno, aby všechny popruhy přidržující zádržné zařízení k vozidlu byly utaženy, aby se všechny podpěry dotýkaly podlahy vozidla, aby všechny popruhy zadržující dítě byly seřízeny podle těla dítěte a aby popruhy nebyly zkrouceny.
 14.3.6
 Musí být zdůrazněno, že je důležité, aby břišní popruh byl nasazen nízko tak, aby pevně zachycoval pánev.
 14.3.7
 Musí být doporučeno, aby bylo zařízení vyměněno, jestliže již bylo vystaveno silnému namáhání při nehodě.
 14.3.8
 Musí být uveden návod na čištění zařízení.
 14.3.9
 Uživatel musí být upozorněn na nebezpečí vyplývající z provedení jakýchkoli změn nebo doplnění zařízení bez schválení schvalovacím orgánem a na nebezpečí vyplývající z nedůsledného dodržování montážních návodů, které dodává výrobce dětského zádržného systému.
 14.3.10
 Není-li sedačka opatřena textilním potahem, musí být doporučeno, aby byla sedačka chráněna před slunečním zářením, poněvadž jinak by mohla být pro pokožku dítěte příliš horká.
 14.3.11
 Musí být doporučeno nenechávat děti v dětských zádržných systémech bez dozoru.
 14.3.12
 Musí být doporučeno, aby všechna zavazadla nebo jiné předměty, které by pravděpodobně mohly při srážce způsobit zranění, byly řádně zajištěny.
 14.3.13
 Dále musí být uvedena tato doporučení:
 14.3.13.1
 Dětský zádržný systém se nesmí užívat bez potahu.
 14.3.13.2
 Potah dětského zádržného systému se nesmí nahradit žádným jiným potahem, než doporučil výrobce, protože potah představuje nedílnou součást vlastností zařízení.
 14.3.14
 Musí být učiněna opatření, aby návod mohl být trvale na dětském zádržném systému po celou dobu jeho životnosti nebo aby byl v případě zabudovaných zádržných zařízení v příručce k vozidlu.
 14.3.15
 V případě „dětského zádržného systému i-Size“ musí být uživatel odkázán rovněž na příručku výrobce vozidla.
 15. NÁZVY A ADRESY TECHNICKÝCH ZKUŠEBEN ODPOVĚDNÝCH ZA PROVÁDĚNÍ SCHVALOVACÍCH ZKOUŠEK A NÁZVY A ADRESY SCHVALOVACÍCH ORGÁNŮ
 Smluvní strany Dohody z roku 1958, které uplatňují tento předpis, sdělí sekretariátu Organizace spojených národů názvy a adresy technických zkušeben odpovědných za provádění zkoušek schválení typu a schvalovacích orgánů,


text:
které udělují schválení typu a kterým se mají zasílat formuláře o udělení, rozšíření, odmítnutí či odnětí schválení nebo o definitivním ukončení výroby vydané v jiných zemích.
 (1) Rozlišovací číslo smluvních stran Dohody z roku 1958 je uvedeno v příloze 3 úplného usnesení o konstrukci vozidel (R.E.3), dokument TRANS/WP.29/78/Rev.2/Amend.3.
 (2) Přípravek dětského zádržného systému (CRF), jak je definován v předpisu č. 16 (Bezpečnostní pásy).
 (3) HPC: viz příloha 17.
 (4) Bude přezkoumáno do tří let od vstupu tohoto předpisu v platnost.
 (5) Bude přezkoumáno do tří let od vstupu tohoto předpisu v platnost.
 (6) Bude přezkoumáno do tří let od vstupu tohoto předpisu v platnost.
 (7) Bude přezkoumáno do tří let od vstupu tohoto předpisu v platnost.
 (8) g = 9,81 m/s2.
 PŘÍLOHA 1
 SDĚLENÍ
 (Maximální formát: A4 (210 × 297 mm))
 PŘÍLOHA 2
 USPOŘÁDÁNÍ ZNAČKY SCHVÁLENÍ TYPU
 Dětský zádržný systém opatřený výše uvedenou značkou schválení je zařízením způsobilým k instalaci na jakékoli místo k sezení ve vozidle kompatibilní s i-Size a použitelným pro rozpětí velikostí 40–70 cm a maximální hmotnost 24 kg; je schváleno ve Francii (E2) pod č. 002439. Toto číslo schválení udává, že schválení bylo uděleno podle požadavků předpisu pro schvalování zdokonalených dětských zádržných systémů používaných v motorových vozidlech ve znění série změn 00. Kromě toho je třeba na značce schválení uvést číslo předpisu, podle nějž bylo schválení uděleno, doplněné o číslo série změn.
 Dětský zádržný systém opatřený výše uvedenou značkou schválení je zařízením nezpůsobilým k instalaci do jakéhokoliv vozidla a použitelným pro rozpětí velikostí 40–70 cm a maximální hmotnost 24 kg; je schváleno ve Francii (E2) pod č. 002450. Toto číslo schválení udává, že schválení bylo uděleno podle požadavků předpisu pro schvalování dětských zádržných ISOFIX určitého vozidla používaných v motorových vozidlech ve znění série změn 00. Kromě toho je třeba na značce schválení uvést číslo předpisu, podle nějž bylo schválení uděleno, doplněné o číslo série změn.
 Poznámka: Číslo schválení a doplňkový symbol / doplňkové symboly musí být umístěn(y) v blízkosti kružnice nad písmenem „E“ nebo pod ním, popřípadě vlevo nebo vpravo od něho. Číslice čísla schválení musí být na stejné straně od písmene „E“ a musí být stejně orientovány. Doplňkový symbol (doplňkové symboly) musí být umístěn(y) protilehle k číslu schválení. U čísla schválení je třeba se vyhnout používání římských číslic, aby se předešlo možnosti záměny s jinými symboly.
 PŘÍLOHA 3
 USPOŘÁDÁNÍ ZAŘÍZENÍ NA ZKOUŠENÍ ODOLNOSTI PROTI PRACHU
 PŘÍLOHA 4
 KOROZNÍ ZKOUŠKA
 1. ZKUŠEBNÍ ZAŘÍZENÍ
 1.1
 Zařízení se skládá z mlžné komory, zásobníku solného roztoku, přívodu vhodně upraveného stlačeného vzduchu, jedné nebo několika rozprašovacích trysek, podstavců na vzorky, zařízení k vyhřívání komory a potřebného ovládacího ústrojí. Rozměry a bližší podrobnosti konstrukce zařízení jsou volitelné za předpokladu, že jsou splněny zkušební podmínky.
 1.2
 Je důležité zajistit, aby kapky roztoku, shromažďující se na stropě nebo krytu komory, nepadaly na zkušební vzorky.
 1.3
 Kapky roztoku padající ze zkušebních vzorků se nesmějí vracet do zásobníku k opětnému rozprašování.
 1.4
 Zařízení nesmí být zhotoveno z materiálů ovlivňujících korozní účinky mlhy.
 2. UMÍSTĚNÍ ZKUŠEBNÍCH VZORKŮ V MLŽNÉ KOMOŘE
 2.1
 Vzorky, s výjimkou navíječů, musí


text:
být podepřeny nebo zavěšeny v úhlu v rozmezí od 15° do 30° od svislice a pokud možno rovnoběžně s hlavním směrem vodorovného proudění mlhy komorou, v závislosti na převládajících zkoušených plochách.
 2.2
 Navíječe musí být podepřeny nebo zavěšeny tak, aby osy cívky k ukládání popruhu byly kolmé k hlavnímu směru vodorovného proudění mlhy komorou. Otvor pro průchod popruhu v navíječi musí rovněž směřovat v tomto hlavním směru.
 2.3
 Každý vzorek musí být umístěn tak, aby se mlha mohla na všech vzorcích volně usazovat.
 2.4
 Jednotlivé vzorky se umístí tak, aby solný roztok neodkapával z jednoho vzorku na druhý.
 3. SOLNÝ ROZTOK
 3.1
 Solný roztok se připraví rozpuštěním 5 ± 1 hmotnostních dílů chloridu sodného v 95 dílech destilované vody. Touto solí musí být chlorid sodný, v podstatě prostý niklu a mědi a obsahující v suchém stavu nejvýše 0,1 % jodidu sodného a nejvýše 0,3 % všech nečistot.
 3.2
 Roztok musí být takový, aby po rozprášení při 35 °C měl zachycený roztok hodnotu pH v rozmezí od 6,5 do 7,2.
 4. STLAČENÝ VZDUCH
 4.1
 Stlačený vzduch přiváděný k trysce nebo tryskám k rozprašování solného roztoku musí být prostý oleje a nečistot a jeho tlak musí být udržován v rozmezí od 70 kN/m2 do 170 kN/m2.
 5. PODMÍNKY V MLŽNÉ KOMOŘE
 5.1
 V oblasti expozice v mlžné komoře musí být udržována teplota 35 ± 5 °C; dále se do ní umístí nejméně dva vhodné jímače mlhy, aby se zabránilo shromažďování kapek roztoku pocházejících ze zkoušených vzorků nebo z jiných zdrojů. Jímače musí být umístěny v blízkosti zkušebních vzorků, a to jeden co nejblíže k některé z trysek a druhý co nejdále ode všech trysek. Mlha musí být taková, aby se z každých 80 cm2 vodorovné jímací plochy v každém jímači získalo 1,0 ml až 2,0 ml roztoku za hodinu, měřeno průměrem za dobu nejméně 16 hodin.
 5.2
 Tryska nebo trysky musí být směřovány nebo usměrňovány tak, aby rozprašovací proud nezasahoval přímo zkoušené vzorky.
 PŘÍLOHA 5
 ZKOUŠKA ODOLNOSTI PROTI ODĚRU A ZKOUŠKA MIKROPROKLUZU
 Obrázek 1
 Postup typu 1
 Příklad A
 Příklad B
 Příklady uspořádání podle typu seřizovacího zařízení
 Obrázek 2
 Postup typu 2
 Obrázek 3
 Zkouška mikroprokluzu
 Zatížení 50 N na zkušebním zařízení musí být vertikálně vedeno tak, aby se pás nerozhoupal ani nekroutil.
 Úchyt musí být spojen se závažím působícím silou 50 N stejným způsobem jako ve vozidle.
 PŘÍLOHA 6
 POPIS ZKUŠEBNÍHO VOZÍKU
 1. ZKUŠEBNÍ VOZÍK
 1.1
 Pro zkoušení dětských zádržných systémů musí mít vozík nesoucí jen sedadlo hmotnost větší než 380 kg. Pro zkoušení dětských zádržných systémů „ISOFIX určitého vozidla“ musí mít vozík s připevněnou nosnou konstrukcí vozidla hmotnost větší než 800 kg.
 2. MĚŘICÍ PROJEKČNÍ PLOCHA
 2.1
 K vozíku je pevně připojena měřicí projekční plocha, na níž je jasně vyznačena čára meze posuvu, aby bylo možno z fotografických záznamů zjistit, zda bylo splněno kritérium posuvu vpřed.
 3. ZKUŠEBNÍ STAV
 3.1 Zkušební stav je konstruován takto:
 3.1.1
 pevné uchycené opěradlo, jehož rozměry jsou uvedeny v dodatku 1 k této příloze;
 3.1.2
 pevný sedák, jehož rozměry jsou uvedeny v dodatku 1 k


text:
této příloze. Zadní část sedáku je vyrobena z tuhého plechu. Přední část sedáku je také vyztužena trubkou o průměru 20 mm;
 3.1.3
 K umožnění přístupu k systému kotevních úchytů ISOFIX musí být v zadní části sedáku zkušebního stavu vytvořeny otvory, které jsou popsány v dodatku 1 k této příloze;
 3.1.4
 Šířka zkušebního stavu musí být 800 mm;
 3.1.5
 Opěradlo a sedák musí být pokryty polyuretanovou pěnou, jejíž vlastnosti jsou uvedeny v tabulce 1. Rozměry sedáku jsou uvedeny v dodatku 1 k této příloze;
 Tabulka 1
 Norma
 Hodnota
 Jednotka
 Hustota
 EN ISO 845
 68–74
 kg/m3
 Odpor proti stlačení
 EN ISO 3386/1 (40 % stlačení)
 13
 kPa
 Stanovení tvrdosti vtlačováním
 EN ISO 2439B (40 % stlačení)
 500 (+/15 %)
 N
 Pevnost v tahu
 EN ISO 1798
 ≥ 150
 kPa
 Maximální tažnost
 EN ISO 1798
 ≥ 120
 %
 Trvalá deformace v tlaku
 EN ISO 1856 (22 hod / 50 % / 70 °C)
 ≤ 3
 %
 3.1.6
 Polyuretanová pěna musí být pokryta látkou chránící proti slunci, která je vyrobena z polyakrylátového vlákna s vlastnostmi uvedenými v tabulce 2.
 Tabulka 2
 Specifická hmotnost (g/m2) 290
 Pevnost v tahu podle DIN 53587 na zkušebním vzorku šířky 50 mm:
 v podélném směru (kg): 120
 na šířku (kg): 80
 3.1.7
 Potah sedáku zkušebního stavu a opěradla sedáku zkušebního stavu
 3.1.7.1
 Sedák zkušebního stavu je vyroben z pěnového bloku (800 × 575 × 135 mm) tak, že jeho tvar (viz obrázek 1 dodatku 1 k této příloze) odpovídá tvaru spodní hliníkové desky podle obrázku 2 dodatku 1 k této příloze.
 3.1.7.2
 Do spodní desky je vyvrtáno šest otvorů tak, aby mohla být přišroubována na zkušební vozík. Otvory jsou vyvrtány podél nejdelší strany desky po třech na každé straně a jejich poloha závisí na konstrukci vozíku. Do otvorů se vloží šest šroubů. Doporučuje se šrouby přilepit na desku vhodným lepidlem. Potom se šrouby přitáhnou maticemi.
 3.1.7.3
 Potahový materiál (1 250 × 1 200 mm, viz obrázek 3 dodatku 1 k této příloze) se ustřihne kolmo k šířce tak, aby nebylo možné materiál po potažení přeložit. Mezi okraji potahového materiálu by měla vzniknout mezera přibližně 100 mm. Materiál se proto ustřihne na délku přibližně 1 200 mm.
 3.1.7.4
 Potahový materiál se označí kolmo k šířce dvěma čarami. Čáry se vyznačí ve vzdálenosti 375 mm od střednice potahového materiálu (viz obrázek 3 dodatku 1 k této příloze).
 3.1.7.5
 Sedák zkušebního stavu se umístí spodní stranou vzhůru na potah, se spodní hliníkovou deskou nahoře.
 3.1.7.6
 Potah se na obou bocích napne, až se označené čáry dostanou na hranu hliníkové desky. U každého šroubu se potah částečně nařízne a přetáhne přes šrouby.
 3.1.7.7
 V místě drážek ve spodní desce a v pěně se potah nařízne.
 3.1.7.8
 Potah se nalepí na hliníkovou desku pružným lepidlem. Matice se před nalepením odšroubují.
 3.1.7.9
 Volné části potahového materiálu na bocích se přehnou na desku a také se přilepí.
 3.1.7.10
 Volné části potahového materiálu v drážkách se přehnou dovnitř a přilepí se pevnou páskou.
 3.1.7.11
 Pružné lepidlo musí schnout nejméně 12 hodin.
 3.1.7.12
 Opěradlo sedadla zkušebního stavu se


text:
pokryje přesně stejným způsobem jako sedák zkušebního stavu, pouze čáry na potahovém materiálu
 (1 250 × 850 mm) se vyznačí ve vzdálenosti 320 mm od střednice materiálu.
 3.1.8
 Čára Cr je totožná s průsečnicí mezi horní rovinou sedáku zkušebního stavu a přední rovinou opěradla sedáku zkušebního stavu.
 3.2 Zkouška zařízení směřujících dozadu
 3.2.1
 Na vozík se připevní zvláštní rám k podepření dětského zádržného systému, jak je znázorněno na obrázku 1.
 3.2.2
 Na vozík se připevní ocelová trubka, která při zatížení 5 000 N ± 50 N působícím vodorovně na střed trubky nevyvolá posuv větší než 2 mm.
 3.3.2
 Trubka má rozměr 500 × 100 × 90 mm.
 Obrázek 1
 Uspořádání pro zkoušení zařízení směřujícího dozadu
 Rozměry v mm.
 3.3 Podlahová část vozíku
 3.3.1
 Podlahová část vozíku je vyrobena z ploché kovové desky jednotné tloušťky a z jediného materiálu, viz obrázek 2 v dodatku 3 k této příloze.
 3.3.1.1
 Podlahová část vozíku je k vozíku pevně namontována. Výška podlahové části vozíku vzhledem k projekčnímu bodu na ose Cr, rozměr (1) na obrázku 2 v dodatku 2 k příloze, se nastaví tak, aby splňovala požadavky bodu 7.1.3.6.3 tohoto předpisu.
 3.3.1.2
 Podlahová část vozíku se navrhne tak, aby tvrdost povrchu nebyla pod úrovní 120 HB podle normy EN ISO 6506-1:1999.
 3.3.1.3
 Podlahová část vozíku musí být odolná vůči soustředěnému svislému tlaku 5 kN, aniž by došlo ke svislému pohybu o více než 2 mm vzhledem k ose Cr či k jakémukoli trvalému poškození.
 3.3.1.4
 Podlahová část vozíku má povrchovou hrubost nepřevyšující hodnotu Ra 6,3 podle normy ISO 4287:1997.
 3.3.1.5
 Podlahová část vozíku se navrhne tak, aby po dynamické zkoušce dětského zádržného systému podle tohoto předpisu nevzniklo žádné trvalé poškození.
 4. BRZDNÉ ZAŘÍZENÍ
 4.1
 Toto zařízení se skládá z dvou shodných rovnoběžně uspořádaných tlumičů nárazu.
 4.2
 Je-li to nutné, použije se pro každé zvýšení jmenovité hmotnosti o 200 kg jeden další tlumič. Každý tlumič se skládá:
 4.2.1
 vnějšího pláště tvořeného ocelovou trubkou;
 4.2.2
 polyuretanové trubice pohlcující energii;
 4.2.3
 z leštěného ocelového knoflíku tvaru olivy vnikajícího do tlumiče; a
 4.2.4
 tyče a nárazové desky.
 4.3
 Rozměry jednotlivých částí tohoto tlumiče jsou vyznačeny na schématu uvedeném v dodatku 2 k této příloze.
 4.4
 Vlastnosti tlumicího materiálu jsou uvedeny v tabulce 3 a tabulce 4 této přílohy.
 4.5
 Dříve, než se úplné brzdné zařízení použije ke kalibračním zkouškám popsaným v příloze 7 tohoto předpisu, musí se udržovat po dobu nejméně 12 hodin při teplotě od 15 °C do 25 °C. Brzdné zařízení musí při zkoušce každého typu splňovat požadavky na vlastnosti stanovené v dodatcích 1 a 2 k příloze 7. U dynamických zkoušek dětského zádržného systému musí být úplné brzdné zařízení udržováno po dobu nejméně 12 hodin při stejné teplotě, s dovolenou odchylkou ±2 °C, jako u kalibrační zkoušky. Jakékoli jiné zařízení vedoucí k rovnocenným výsledkům je přípustné.
 Tabulka 3
 Vlastnosti tlumicího materiálu „A“
 (2)
 (Metoda ASTM 2000 (1980), pokud není uvedeno jinak)
 Tvrdost podle Shore A:
 88 ± 2 při teplotě 20 ± 5 °C
 Mez pevnosti:
 Ro ≥ 300 kg/cm2
 Nejmenší poměrné prodloužení:
 Ao ≥