text: 5Přístup plavidel Společenství do lovišť v rybolovných oblastech Guineje-Bissau1. Na rybolovné činnosti, které jsou předmětem této dohody, se vztahují právní a správní předpisy platné v Guineji-Bissau. Příslušné orgány Guineje-Bissau oznámí Společenství jakoukoli změnu uvedených předpisů. Aniž jsou dotčena ustanovení, na nichž by se strany mohly dohodnout, musí plavidla Společenství dodržovat změnu právních předpisů ve lhůtě jednoho měsíce od jejího oznámení.2. Guinea-Bissau se zavazuje povolit plavidlům Společenství provádění rybolovných činností ve svých rybolovných oblastech v souladu s touto dohodou, včetně protokolu a příloh.3. Guinea-Bissau dbá na účinné uplatňování ustanovení o kontrolách rybolovu uvedených v protokolu. Plavidla Společenství spolupracují s příslušnými orgány Guineje-Bissau při provádění těchto kontrol.4. Společenství se zavazuje, že přijme veškerá vhodná opatření s cílem zajistit, aby plavidla plující pod vlajkou Společenství dodržovala ustanovení této dohody a také právní předpisy Guineje-Bissau upravující rybolov ve vodách spadajících pod jurisdikci Guineje-Bissau, a to v souladu s Úmluvou OSN o mořském právu.Článek 6Podmínky pro provozování rybolovu1. Plavidla Společenství mohou provozovat rybolovné činnosti v rybolovných oblastech Guineje-Bissau, pouze pokud mají licenci k rybolovu vydanou podle této dohody. Provozování rybolovných činností plavidly Společenství je podmíněno držením licence vydané příslušnými orgány Guineje-Bissau na žádost příslušných orgánů Společenství. Pravidla pro vydávání licencí a platbu poplatků a příspěvků na náklady související s vědeckým pozorováním, jakož i jiné podmínky pro provozování rybolovu plavidly Společenství v rybolovných oblastech Guineje-Bissau jsou stanoveny v přílohách.2. Ministerstvo může plavidlům Společenství udělit licence pro kategorie rybolovu, které nejsou stanoveny v platném protokolu, nebo také pro průzkumný rybolov. Udělení licence však nadále závisí na kladném stanovisku obou stran.3. Protokol této dohody stanoví rybolovná práva, která Guinea-Bissau udělila plavidlům Společenství v rybolovných oblastech Guineje-Bissau, dále i finanční příspěvek podle článku 7 této dohody.4. Smluvní strany zaručí řádné uplatňování těchto podmínek a požadavků prostřednictvím vhodné správní spolupráce mezi příslušnými orgány.Článek 7Finanční příspěvek1. Společenství poskytne Guineji-Bissau finanční příspěvek v souladu s podmínkami stanovenými v protokolu a přílohách. Tento jednorázový příspěvek se stanoví na základě dvou složek, kterými jsou:a) finanční příspěvek za přístup plavidel Společenství do rybolovných oblastí Guineje-Bissau, a to aniž jsou dotčeny poplatky, které mají zaplatit plavidla Společenství za získání licencí;b) finanční podpora Společenství na provádění vnitrostátní rybářské politiky založené na zodpovědném rybolovu a udržitelném využívání rybolovných zdrojů ve vodách Guineje-Bissau.2. Finanční podpora uvedená v odst. 1 písm. b) je stanovena společnou dohodou a v souladu s ustanoveními protokolu na základě cílů určených oběma stranami, kterých je třeba dosáhnout v rámci odvětvové rybářské politiky v Guineji-Bissau.3. Finanční příspěvek poskytovaný Společenstvím se každoročně vyplácí podle pravidel stanovených v protokolu a s výhradou ustanovení této dohody a protokolu o případné změně jeho výše z důvodu:a) vážných událostí, s výjimkou živelných pohrom, které zabraňují v provozování rybolovných činností ve vodách Guineje-Bissau;b) omezení rybolovných práv udělených plavidlům Společenství, k němuž došlo po vzájemné dohodě obou stran s použitím opatření pro řízení dotčených populací, která se na základě nejlepšího dostupného vědeckého stanoviska považují za nezbytná pro zachování a udržitelné využívání populace;c) zvýšení rybolovných práv udělených plavidlům Společenství, k němuž došlo po vzájemné dohodě obou stran, pokud to na základě nejlepšího dostupného vědeckého


text: stanoviska stav zdrojů umožňuje;d) přehodnocení podmínek finanční podpory na provádění odvětvové rybářské politiky v Guineji-Bissau, odůvodňují-li to výsledky ročního a víceletého programu, které strany zjistily;e) vypovězení této dohody v souladu s článkem 14;f) pozastavení uplatňování této dohody na základě článku 15 nebo v souladu s protokolem.Článek 8Podpora spolupráce mezi hospodářskými subjekty1. Strany podporují hospodářskou, vědeckou a technickou spolupráci v odvětví rybolovu a souvisejících odvětvích. Provádějí vzájemné konzultace ve snaze koordinovat různá opatření, která mohou být za tímto účelem přijata.2. Strany podporují výměnu informací o způsobech rybolovu a rybolovných zařízeních, metodách konzervování, jakož i o průmyslovém zpracování produktů rybolovu.3. Strany usilují o vytvoření příznivých podmínek pro podporu vztahů mezi svými podniky v technické, hospodářské a obchodní oblasti tím, že podporují vytváření příznivého prostředí pro rozvoj podnikání a investic.4. Strany podporují zejména investice ve společném zájmu, přičemž respektují platné právní předpisy Guineje-Bissau a Společenství.Článek 9Správní spolupráceAby zajistily účinnost opatření pro úpravu a zachování rybolovných zdrojů, smluvní strany:- rozvíjejí každá za sebe správní spolupráci s cílem zajistit, aby jejich plavidla dodržovala příslušná ustanovení této dohody a příslušné právní předpisy Guineje-Bissau o mořském rybolovu,- spolupracují ve snaze zabránit nezákonnému, nehlášenému a neregulovanému rybolovu a bojovat proti němu, zejména prostřednictvím výměny informací a úzkou správní spoluprací.Článek 10Smíšený výbor1. Zřizuje se smíšený výbor, v němž jsou zastoupeny obě dvě strany a jehož úkolem je kontrolovat uplatňování této dohody. Smíšený výbor vykonává tyto funkce:a) dohlíží na plnění, výklad a řádné uplatňování dohody, jakož i na řešení sporů;b) zajišťuje dohled a hodnotí přínos dohody o partnerství pro provádění odvětvové rybářské politiky Guineje-Bissau;c) zajišťuje nezbytné spojení v otázkách společného zájmu v odvětví rybolovu;d) představuje fórum pro přátelské urovnání sporů ohledně výkladu a uplatňování dohody;e) v případě potřeby přehodnocuje úroveň rybolovných práv a souvisejícího finančního příspěvku;f) stanoví praktická pravidla pro správní spolupráci podle článku 9 této dohody;g) sleduje a hodnotí stav spolupráce mezi hospodářskými subjekty podle článku 8 této dohody a v případě potřeby navrhuje způsoby a prostředky pro její vylepšení;h) vykonává jakoukoli jinou funkci, kterou mu strany po vzájemné dohodě přidělí, včetně oblasti boje proti nezákonnému rybolovu a správní spolupráce.2. Smíšený výbor se schází nejméně jednou za rok, střídavě v Guineji-Bissau a ve Společenství, a předsedá mu strana, jež zasedání pořádá. Na žádost jedné ze stran se schází na mimořádném zasedání.Článek 11Oblast působnostiTato dohoda se použije jednak na území, na která se vztahuje Smlouva o založení Evropského společenství za podmínek stanovených v uvedené smlouvě, a jednak na území Guineje-Bissau a ve vodách spadajících do její jurisdikce.Článek 12Doba trváníTato dohoda se použije po dobu čtyř let ode dne jejího vstupu v platnost, není-li vypovězena podle článku 14, její platnost lze prodlužovat opětovně o další čtyři roky.Článek 13Řešení sporůSmluvní strany se vzájemně konzultují v případě sporů týkajících se výkladu nebo uplatňování této dohody.Článek 14Vypovězení1. Dohodu může vypovědět jakákoli ze stran v případě závažných okolností, jako jsou např. znehodnocení příslušných populací, shledání sníženého využívání rybolovných práv udělených plavidlům Společenství nebo nedodržení závazků přijatých oběma stranami ohledně boje proti nezákonnému, nehlášenému a neregulovanému rybolovu.2. Příslušná strana písemně oznámí druhé straně svůj záměr vypovědět

type: contracts

jurisdiction: EU


text: dohodu nejméně šest měsíců před uplynutím počátečního nebo každého dalšího období platnosti.3. Po odeslání oznámení uvedeného v odstavci 2 zahájí obě strany konzultace.4. Platba finančního příspěvku podle článku 7 na rok, ve kterém vypovězení nabude účinku, je úměrně a pro rata temporis snížena.Článek 15Pozastavení1. Uplatňování této dohody může být pozastaveno na podnět jedné ze stran v případě vážného sporu ohledně uplatňování ustanovení, která jsou dohodou stanovena. Pozastavení je podmíněno tím, že zúčastněná strana písemně oznámí svůj záměr nejméně tři měsíce před dnem, k němuž má pozastavení nabýt účinku. Po přijetí tohoto oznámení se strany konzultují s cílem urovnat své neshody smírně.2. Platba finančního příspěvku uvedeného v článku 7 se úměrně a pro rata temporis snižuje podle délky pozastavení, aniž jsou dotčena ustanovení čl. 9 odst. 4 protokolu.Článek 16Protokol a přílohyProtokol, jeho přílohy a dodatky jsou nedílnou součástí této dohody.Článek 17Použitelné vnitrostátní právní předpisyRybolovné činnosti plavidel Společenství, která provádějí rybolov ve vodách Guineje-Bissau, jsou upraveny příslušnými právními předpisy Guineje-Bissau, pokud dohoda a tento protokol, jeho příloha a dodatky nestanoví jinak.Článek 18ZrušeníVstupem této dohody v platnost se zrušuje a nahrazuje Dohoda mezi Evropským hospodářským společenstvím a Guinejí-Bissau o rybolovu při pobřeží Guineje-Bissau, která vstoupila v platnost dne 29. srpna 1980.Protokol, kterým se pro období od 16. června 2007 do 15. června 2011 stanoví rybolovná práva a finanční příspěvek podle dohody o rybolovu, se dále použije během období, jak stanoví jeho čl. 1 odst. 1, a stává se nedílnou součástí této dohody.Článek 19Vstup v platnostTato dohoda je vyhotovena ve dvou vyhotoveních v anglickém, bulharském, českém, dánském, estonském, finském, francouzském, italském, litevském, lotyšském, maďarském, maltském, německém, nizozemském, polském, portugalském, rumunském, řeckém, slovenském, slovinském, španělském a švédském jazyce, přičemž všechna znění mají stejnou platnost. Dohoda vstoupí v platnost dnem, kdy si obě strany oznámí splnění pro tento účel nezbytných postupů.--------------------------------------------------


text:
 22.8.2019
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 L 219/14
 ROZHODNUTÍ SMÍŠENÉHO VÝBORU EHP č. 201/2017
 ze dne 27. října 2017,
 kterým se mění příloha XIII (Doprava) Dohody o EHP [2019/1364]
 SMÍŠENÝ VÝBOR EHP,
 s ohledem na Dohodu o Evropském hospodářském prostoru (dále jen „Dohoda o EHP“), a zejména na článek 98 této dohody,
 vzhledem k těmto důvodům:
 (1)
 Nařízení Komise (EU) 2017/363 ze dne 1. března 2017, kterým se mění nařízení (EU) č. 965/2012, pokud jde o zvláštní schválení provozu jednomotorových turbínových letounů v noci nebo za meteorologických podmínek pro let podle přístrojů a požadavky na schválení výcviku v oblasti nebezpečného zboží v souvislosti se zvláštním obchodním provozem, neobchodním provozem složitých motorových letadel a se zvláštním neobchodním provozem složitých motorových letadel (1), by mělo být začleněno do Dohody o EHP.
 (2)
 Příloha XIII Dohody o EHP by proto měla být odpovídajícím způsobem změněna,
 PŘIJAL TOTO ROZHODNUTÍ:
 Článek 1
 V bodě 66nf (nařízení Komise (EU) č. 965/2012) přílohy XIII Dohody o EHP se doplňuje nová odrážka, která zní:
 „—
 32017 R 0363: nařízení Komise (EU) 2017/363 ze dne 1. března 2017 (Úř. věst. L 55, 2.3.2017, s. 1).“
 Článek 2
 Znění nařízení (EU) 2017/363 v islandském a norském jazyce, která mají být zveřejněna v dodatku EHP Úředního věstníku Evropské unie, jsou platná.
 Článek 3
 Toto rozhodnutí vstupuje v platnost dnem 28. října 2017 za předpokladu, že jsou učiněna veškerá oznámení podle čl. 103 odst. 1 Dohody o EHP (*1).
 Článek 4
 Toto rozhodnutí bude zveřejněno v oddíle EHP a v dodatku EHP Úředního věstníku Evropské unie.
 V Bruselu dne 27. října 2017.
 Za Smíšený výbor EHP
 předsedkyně
 Sabine MONAUNI
 (1) Úř. věst. L 55, 2.3.2017, s. 1.
 (*1) Nebyly oznámeny žádné ústavní požadavky.


text:
 20.9.2012
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 L 254/1
 Pouze původní texty EHK/OSN mají podle mezinárodního veřejného práva právní účinek. Je zapotřebí ověřit si status a datum vstupu tohoto předpisu v platnost v nejnovější verzi dokumentu EHK/OSN o statusu TRANS/WP.29/343, který je k dispozici na internetové adrese:
 http://www.unece.org/trans/main/wp29/wp29wgs/wp29gen/wp29fdocstts.html
 Předpis Evropské hospodářské komise Organizace spojených národů (EHK OSN) č. 10 – Jednotná ustanovení pro schvalování vozidel z hlediska elektromagnetické kompatibility
 Zahrnující veškerá platná znění až po:
 sérii změn 04 – datum vstupu v platnost: 28. října 2011
 opravu 1 k revizi 4 – datum vstupu v platnost: 28. října 2011
 doplněk 1 k sérii změn 04 – datum vstupu v platnost: 26. července 2012
 OBSAH
 1.
 Oblast působnosti
 2.
 Definice
 3.
 Žádost o schválení
 4.
 Schválení
 5.
 Značení
 6.
 Specifikace pro konfigurace jiné než „režim dobíjení RESS při připojení do elektrické sítě“
 7.
 Doplňkové specifikace pro konfiguraci „režim dobíjení RESS při připojení do elektrické sítě“
 8.
 Změna nebo rozšíření schválení typu vozidla přidáním další elektrické/elektronické montážní podskupiny nebo její náhradou
 9.
 Shodnost výroby
 10.
 Postihy za neshodnost výroby
 11.
 Definitivní ukončení výroby
 12.
 Změna a rozšíření schválení typu vozidla nebo elektrické/elektronické montážní podskupiny
 13.
 Přechodná ustanovení
 14.
 Názvy a adresy technických zkušeben provádějících schvalovací zkoušky a názvy a adresy schvalovacích orgánů
 DODATKY
 1
 Seznam norem uvedených v tomto předpise
 2
 Širokopásmové vztažné mezní hodnoty vozidla
 3
 Širokopásmové vztažné mezní hodnoty vozidla
 4
 Úzkopásmové vztažné mezní hodnoty vozidla
 5
 Úzkopásmové vztažné mezní hodnoty vozidla
 6
 Elektrická/elektronická montážní podskupina
 7
 Elektrická/elektronická montážní podskupina
 PŘÍLOHY
 1
 Příklady značek schválení typu
 2A
 Informační dokument pro schválení typu vozidla z hlediska elektromagnetické kompatibility
 2B
 Informační dokument pro schválení typu elektrické/elektronické montážní podskupiny z hlediska elektromagnetické kompatibility
 3A
 Sdělení týkající se udělení, rozšíření, zamítnutí nebo odebrání schválení nebo definitivního ukončení výroby typu vozidla / konstrukční části / samostatného technického celku podle předpisu č. 10
 3B
 Sdělení týkající se udělení, rozšíření, zamítnutí nebo odebrání schválení nebo definitivního ukončení výroby typu elektrické/elektronické montážní podskupiny podle předpisu č. 10
 4
 Metoda měření vyzařovaných širokopásmových elektromagnetických emisí vozidel
 5
 Metoda měření vyzařovaných úzkopásmových elektromagnetických emisí vozidel
 6
 Metoda zkoušení odolnosti vozidel proti elektromagnetickému záření
 7
 Metoda měření vyzařovaných širokopásmových elektromagnetických emisí elektrických/elektronických montážních podskupin
 8
 Metoda měření vyzařovaných úzkopásmových elektromagnetických emisí elektrických/elektronických montážních podskupin
 9
 Metoda (metody) zkoušení odolnosti elektrických/elektronických montážních podskupin proti elektromagnetickému záření
 10
 Metoda (metody) zkoušení emisí přechodových jevů elektrických/elektronických montážních podskupin a odolnosti proti nim
 11
 Metoda (metody) zkoušení emisí harmonických generovaných vozidlem na vedení střídavého proudu
 12
 Metoda (metody) zkoušení emisí změn napětí, kolísání napětí a flikru generovaných vozidlem na vedení střídavého proudu
 13
 Metoda (metody) zkoušení emisí vysokofrekvenčních rušení šířených vedením střídavého nebo stejnosměrného proudu generovaných vozidlem
 14
 Metoda (metody) zkoušení emisí vysokofrekvenčních rušení šířených vedením generovaných vozidlem na síti a telekomunikačním přístupu
 15
 Metoda (metody) zkoušení odolnosti vozidel proti rychlým elektrickým přechodovým jevům / skupinám impulzů šířeným vedením střídavého a stejnosměrného proudu
 16
 Metoda (metody) zkoušení odolnosti vozidel proti rázovým impulzům šířeným vedením střídavého a stejnosměrného proudu
 1. OBLAST PŮSOBNOSTI
 Tento předpis se vztahuje


text:
na:
 1.1
 vozidla kategorií L, M, N a O (1) s ohledem na elektromagnetickou kompatibilitu;
 1.2
 konstrukční části a samostatné technické celky určené k instalaci do těchto vozidel s omezením uvedeným v bodě 3.2.1 s ohledem na elektromagnetickou kompatibilitu.
 1.3
 Zahrnuje:
 a)
 požadavky týkající se odolnosti proti vyzařovanému rušení nebo rušení šířenému vedením ovlivňujícímu funkce související s přímým ovládáním vozidla, s ochranou řidiče, spolujezdce a dalších účastníků silničního provozu, s rušením, které by mohlo způsobit zmatení řidiče nebo dalších účastníků silničního provozu, s funkčností datové sběrnice vozidla a s rušením, které by ovlivnilo povinné údaje vozidla;
 b)
 požadavky na kontrolu nežádoucích vyzařovaných emisí a emisí šířených vedením pro ochranu při určeném použití elektrického nebo elektronického zařízení ve vlastních nebo sousedních či jim blízkých vozidlech a kontrolu rušení pocházejícího z příslušenství, které může být dodatečně namontováno do vozidla;
 c)
 doplňkové požadavky na vozidla s propojovacími systémy pro nabíjení RESS týkající se kontroly emisí vznikajících při připojení vozidla k elektrické síti a odolnosti proti nim.
 2. DEFINICE
 Pro účely tohoto předpisu se použijí tyto definice:
 2.1
 „Elektromagnetickou kompatibilitou“ se rozumí schopnost vozidla nebo konstrukční části nebo samostatného technického celku uspokojivě fungovat ve vlastním elektromagnetickém prostředí bez vytváření nepřípustného elektromagnetického rušení čehokoliv v tomto prostředí.
 2.2
 „Elektromagnetickým rušením“ se rozumí každý elektromagnetický jev, který může snížit funkčnost vozidla nebo konstrukční části nebo samostatného technického celku nebo jiného zařízení, jednotky zařízení nebo systému provozovaného v okolí vozidla. Elektromagnetické rušení může mít podobu elektromagnetického šumu, nežádoucího signálu nebo změny v přenosovém prostředí.
 2.3
 „Elektromagnetickou odolností“ se rozumí schopnost vozidla nebo konstrukční části nebo samostatného technického celku fungovat bez snížení výkonu za přítomnosti (specifikovaného) elektromagnetického rušení, které zahrnuje požadované vysokofrekvenční signály z rozhlasových vysílačů nebo vyzařované emise v hovorovém pásmu z průmyslových, vědeckých a lékařských (ISM) přístrojů, umístěných uvnitř vozidla nebo mimo něj.
 2.4
 „Elektromagnetickým prostředím“ se rozumí úhrn elektromagnetických jevů přítomných v daném místě.
 2.5
 „Širokopásmovou emisí“ se rozumí emise, která má šířku pásma větší, než je šířka pásma jednotlivého měřicího zařízení nebo přijímače (Mezinárodní zvláštní výbor pro radiové odrušení (CISPR) 25, druhé vydání z roku 2002 a oprava z roku 2004).
 2.6
 „Úzkopásmovou emisí“ se rozumí emise, která má šířku pásma menší, než je šířka pásma jednotlivého měřicího zařízení nebo přijímače (CISPR 25, druhé vydání z roku 2002 a oprava z roku 2004).
 2.7
 „Elektrickým/elektronickým systémem“ se rozumí elektrické a/nebo elektronické zařízení nebo sada zařízení se všemi elektrickými propojovacími prvky, které tvoří součást vozidla, ale nejsou předmětem samostatného schválení typu. Za elektrický/elektronický systém se považují i RESS a propojovací systém pro nabíjení RESS.
 2.8
 „Elektrickou/elektronickou montážní podskupinou“ (dále jen „EMP“) se rozumí elektrické a/nebo elektronické zařízení nebo sada zařízení určených jako součást vozidla, společně se všemi elektrickými propojovacími prvky a kabeláží, které vykonávají jednu nebo více specializovaných funkcí. EMP může být schválena na žádost výrobce nebo jeho zplnomocněného zástupce buď jako „konstrukční část“, nebo jako „samostatný technický celek“.
 2.9
 „Typ vozidla“ ve vztahu k elektromagnetické kompatibilitě zahrnuje všechna vozidla, která se podstatně neliší v hlediscích, jako jsou:
 2.9.1
 celková velikost a tvar prostoru pro


text:
motor;
 2.9.2
 celkové uspořádání elektrických a/nebo elektronických konstrukčních částí a celkové uspořádání kabeláže;
 2.9.3
 základní materiál, ze kterého je zkonstruována kostra nebo karoserie vozidla (například karoserie z oceli, hliníku nebo ze skelných vláken). Přítomnost panelů z různého materiálu nemění typ vozidla za předpokladu, že základní materiál kostry je nezměněn. Takové odchylky však musí být oznámeny.
 2.10
 „Typem EMP“ ve vztahu k elektromagnetické kompatibilitě se rozumí EMP, které se neliší v takových zásadních hlediscích, jako jsou:
 2.10.1
 funkce, kterou plní EMP;
 2.10.2
 celkové uspořádání případných elektrických a/nebo elektronických konstrukčních částí.
 2.11
 „Kabeláží vozidla“ se rozumí kabely napájecího napětí, sběrnicového systému (např. CAN), přijímací nebo vysílací anténní kabely, které jsou nainstalovány výrobcem vozidla.
 2.12
 „Funkce související s odolností“ jsou:
 a)
 funkce související s přímým ovládáním vozidla:
 i)
 snížení výkonu nebo změna: např. v motoru, převodovce, brzdném systému, zavěšení, aktivním řízení, zařízeních pro omezení rychlosti,
 ii)
 ovlivňující polohu řidiče: např. sedadlo nebo nastavení polohy volantu,
 iii)
 ovlivňující viditelnost řidiče: např. potkávací světlo, stěrač předního skla;
 b)
 funkce související s ochranou řidiče, spolujezdce a dalších účastníků silničního provozu:
 např. airbagové a bezpečnostní zádržné systémy;
 c)
 funkce, jejichž případné narušení způsobí zmatení řidiče nebo dalších účastníků silničního provozu:
 i)
 optické poruchy: nesprávná funkce, např. směrové svítilny, brzdové svítilny, doplňkové obrysové svítilny, zadní obrysové svítilny, světelná zařízení pro nouzové služby, chybné informace varovných systémů, svítilen nebo displejů související s funkcemi v písmeni a) nebo b), které by mohly být pozorovány v zorném poli řidiče,
 ii)
 zvukové poruchy: nesprávná funkce např. výstražného systému proti krádeži, houkačky;
 d)
 funkce související s provozuschopností datové sběrnice vozidla:
 blokování přenosu dat na systémech datových sběrnic vozidla, které jsou užívány pro přenos dat, vyžadovaných pro zajištění správné provozuschopnosti dalších funkcí souvisejících s odolností;
 e)
 funkce, které, jsou-li narušeny, ovlivní povinné údaje vozidla: např. tachometr, počítadlo ujetých kilometrů;
 f)
 funkce související s RESS v režimu dobíjení při připojení do elektrické sítě;
 vedoucí k neočekávanému pohybu vozidla.
 2.13
 „RESS“ se rozumí dobíjecí systém pro uchovávání energie, který dodává elektrickou energii pro elektrický pohon vozidla.
 2.14
 „Propojovacím systémem pro nabíjení RESS“ se rozumí elektrický obvod nainstalovaný ve vozidle pro účely nabíjení RESS.
 3. ŽÁDOST O SCHVÁLENÍ
 3.1 Schválení typu vozidla
 3.1.1
 Žádost o schválení typu vozidla s ohledem na elektromagnetickou kompatibilitu předkládá výrobce vozidla.
 3.1.2
 Vzor informačního dokumentu je uveden v příloze 2A.
 3.1.3
 Výrobce vozidla sestaví seznam, který popisuje všechny příslušné elektrické/elektronické systémy nebo EMP, provedení karoserie, různé materiály karoserie, celkové uspořádání kabeláže, varianty motoru, verze levostranného a pravostranného řízení a rozvoru náprav. Příslušné elektrické/elektronické systémy vozidla nebo EMP jsou ty, které mohou emitovat významné širokopásmové nebo úzkopásmové záření a/nebo ty, které souvisí s funkcemi vozidla souvisejícími s odolností (viz bod 2.12), a ty, které představují propojovací systémy pro nabíjení RESS.
 3.1.4
 Z uvedeného seznamu se po vzájemné dohodě mezi výrobcem a příslušným orgánem vybere vozidlo představující typ, který má být schválen. Volba vozidla musí být založená na elektrických/elektronických systémech nabízených výrobcem. Z tohoto seznamu může být vybráno jedno nebo více vozidel, jestliže se výrobce a příslušný orgán shodnou na tom, že jsou ve


text:
vozidle zabudovány různé elektrické/elektronické systémy, které mohou mít ve srovnání s prvním představitelem vozidla významný vliv na elektromagnetickou kompatibilitu vozidla.
 3.1.5
 Volba vozidla (vozidel) v souladu s bodem 3.1.4 výše musí být omezena na kombinace vozidla a elektrických/elektronických systémů, jež mají být skutečně vyráběny.
 3.1.6
 Výrobce může žádost doplnit protokolem ze zkoušek, které byly provedeny. Takto poskytnuté údaje mohou být použity schvalovacím orgánem pro účely sestavení formuláře sdělení pro schválení typu.
 3.1.7
 Jestliže technická zkušebna odpovědná za provádění schvalovacích zkoušek provádí zkoušení sama, musí být poskytnuto vozidlo představující schvalovaný typ v souladu s bodem 3.1.4.
 3.1.8
 Výrobce vozidla musí pro vozidla kategorií M, N a O poskytnout přehled kmitočtových pásem, hladin výkonu, poloh antény a instalačních opatření pro montáž vysokofrekvenčních vysílačů (RF vysílačů), dokonce i když vozidlo v době provádění typových zkoušek těmito vysílači vybaveno není. Přehled musí zahrnovat všechny mobilní rádiové služby běžně užívané ve vozidlech. Tato informace musí být po schválení typu veřejně zpřístupněna.
 Výrobci vozidla musí poskytnout důkaz, že provozuschopnost vozidla není nepříznivě ovlivněna instalacemi takových vysílačů.
 3.1.9
 O schválení typu vozidla se žádá v případě RESS i v případě propojovacího systému pro nabíjení RESS, neboť oba jsou považovány za elektrický/elektronický systém.
 3.2 Schválení typu EMP
 3.2.1
 Použitelnost tohoto předpisu pro EMP:
 3.2.2
 Žádost o schválení typu EMP s ohledem na elektromagnetickou kompatibilitu podává výrobce vozidla nebo výrobce EMP.
 3.2.3
 Vzor informačního dokumentu je uveden v příloze 2B.
 3.2.4
 Výrobce může žádost doplnit protokolem ze zkoušek, které byly provedeny. Takto poskytnuté údaje mohou být použity schvalovacím orgánem pro účely sestavení formuláře sdělení pro schválení typu.
 3.2.5
 Jestliže technická zkušebna odpovědná za provádění schvalovacích zkoušek provádí zkoušení sama, musí jí být předložen vzorek představitele typu systému EMP, který má být schválen; v případě potřeby po dohodě s výrobcem např. ohledně možných variant provedení, počtu konstrukčních částí, počtu snímačů. Jestliže to technická zkušebna považuje za nezbytné, může vybrat další vzorek.
 3.2.6
 Vzorek (vzorky) musí být čitelně a nesmazatelně označen (označeny) obchodním názvem nebo značkou výrobce a označením typu.
 3.2.7
 Podle okolností by měla být případně popsána veškerá omezení použití. Jakákoli taková omezení se uvedou v přílohách 2B a/nebo 3B.
 3.2.8
 Pro EMP, které jsou dodávány na trh jako náhradní díly, se nevyžaduje schválení typu, pokud jsou řádně označeny jako náhradní díl identifikačním číslem a pokud jsou identické a od stejného výrobce, jako je výrobce příslušného dílu původního zařízení pro vozidlo již typově schválené.
 3.2.9
 Pro konstrukční části prodávané na trhu s autopříslušenstvím a určené k montáži do motorových vozidel se nevyžaduje schválení typu, pokud nesouvisí s funkcemi souvisejícími s odolností (viz bod 2.12). V tomto případě musí výrobce vydat prohlášení, že EMP splňuje požadavky tohoto předpisu a zejména mezní hodnoty definované v bodech 6.5, 6.6, 6.8 a 6.9.
 4. SCHVÁLENÍ
 4.1 Postupy schválení typu
 4.1.1 Schválení typu vozidla
 Podle uvážení výrobce vozidla mohou být použity následující alternativní postupy schválení typu vozidla.
 4.1.1.1 Schválení celého vozidla
 Celé vozidlo může být schváleno jako typ přímo podle ustanovení uvedených v bodě 6 tohoto předpisu. Jestliže výrobce vozidla zvolí tento postup, nepožaduje se


text:
samostatné zkoušení elektrických/elektronických systémů nebo EMP.
 4.1.1.2 Schválení typu vozidla zkoušením jednotlivých EMP
 Výrobce vozidla může získat schválení vozidla, jestliže schvalovacímu orgánu prokáže, že všechny příslušné elektrické/elektronické systémy nebo EMP (viz bod 3.1.3 tohoto předpisu) byly schváleny podle tohoto předpisu a byly instalovány v souladu se všemi stanovenými podmínkami.
 4.1.1.3 Výrobce může získat schválení podle tohoto předpisu, jestliže vozidlo nemá vybavení, které by bylo předmětem zkoušek odolnosti nebo emisí. Pro taková schválení se zkoušení nepožaduje.
 4.1.2 Schválení typu EMP
 Schválení typu může být uděleno EMP určené k montáži buď do kteréhokoli typu vozidla (schválení konstrukční části), nebo do konkrétního typu nebo konkrétních typů vozidla na žádost výrobce EMP (schválení samostatného technického celku).
 4.1.3 EMP, které jsou vysokofrekvenčními vysílači, jež nezískaly schválení typu ve vazbě na výrobce vozidla, musí být dodány s vhodnými instalačními návody.
 4.2 Udělení schválení typu
 4.2.1 Vozidlo
 4.2.1.1 Schválení typu se udělí, jestliže představitel vozidla splňuje požadavky bodu 6 tohoto předpisu.
 4.2.1.2 Vzor formuláře sdělení pro schválení typu je uveden v příloze 3A.
 4.2.2 EMP
 4.2.2.1 Schválení typu se udělí, jestliže představitel systému (představitelé systémů) EMP splňuje (splňují) požadavky bodu 6 tohoto předpisu.
 4.2.2.2 Vzor formuláře sdělení pro schválení typu je uveden v příloze 3B.
 4.2.3 Pro sestavení formulářů sdělení podle bodů 4.2.1.2 nebo 4.2.2.2 výše může příslušný orgán smluvní strany udělující schválení použít protokol připravený nebo schválený uznanou laboratoří nebo podle ustanovení tohoto předpisu.
 4.3 Udělení nebo odmítnutí schválení typu vozidla nebo EMP v souladu s tímto předpisem se oznámí smluvním stranám dohody, které uplatňují tento předpis, na formuláři podle vzoru v příloze 3A nebo 3B tohoto předpisu. K formuláři se přiloží fotografie a/nebo schémata či výkresy ve vhodném měřítku poskytnuté žadatelem ve formátu ne větším než A4 (210 × 297 mm) nebo na tento formát složené.
 5. ZNAČENÍ
 5.1 Každému schválenému typu vozidla nebo EMP se přidělí číslo schválení typu. První dvě číslice tohoto čísla udávají sérii změn, která zahrnuje nejnovější významné technické změny předpisu v době vydání schválení. Žádná ze smluvních stran nesmí přidělit stejné číslo schválení jinému typu vozidla nebo EMP.
 5.2 Umístění značení
 5.2.1 Vozidlo
 Každé vozidlo odpovídající typu schválenému podle tohoto předpisu se opatří značkou schválení typu popsanou v bodě 5.3 níže.
 5.2.2 Montážní podskupina
 Každá EMP odpovídající typu schválenému podle tohoto předpisu se opatří značkou schválení typu popsanou v bodě 5.3 níže.
 Pro elektrické/elektronické systémy vestavěné do vozidel, která jsou schválena jako celky, se nepožaduje žádné značení.
 5.3 Na každé vozidlo odpovídající typu schválenému podle tohoto předpisu musí být umístěna mezinárodní značka schválení typu, a to nápadně a na snadno přístupném místě stanoveném ve formuláři sdělení o schválení typu. Tato značka se skládá z:
 5.3.1 písmene „E“ v kružnici, za nímž následuje rozlišovací číslo země, která schválení udělila (2);
 5.3.2 čísla tohoto předpisu, za nímž následuje písmeno „R“, pomlčka a číslo schválení typu vpravo od kružnice uvedené v bodě 5.3.1.
 5.4 Příklad značky schválení typu je uveden v příloze 1 tohoto předpisu.
 5.5 Označení na EMP v souladu s bodem 5.3 výše nemusí být viditelné, pokud je EMP instalována ve


text:
vozidle.
 6. SPECIFIKACE PRO KONFIGURACE JINÉ NEŽ „REŽIM DOBÍJENÍ RESS PŘI PŘIPOJENÍ DO ELEKTRICKÉ SÍTĚ“
 6.1 Všeobecné specifikace
 6.1.1 Vozidlo a jeho elektrický/elektronický systém (systémy) nebo EMP musí být navrženy, konstruovány a montovány tak, aby mohlo vozidlo za normálních podmínek použití odpovídat požadavkům tohoto předpisu.
 6.1.1.1
 Vozidlo musí být zkoušeno na vyzařované emise a na odolnost proti vyzařovanému rušení. Pro schválení typu vozidla nejsou požadovány zkoušky na emise šířené vedením nebo na odolnost proti rušení šířenému vedením.
 6.1.1.2
 EMP musí být zkoušena na vyzařované emise a emise šířené vedením a na odolnost proti vyzařovanému rušení a rušení šířenému vedením.
 6.1.2 Před zkoušením musí technická zkušebna připravit plán zkoušení ve spolupráci s výrobcem, který bude obsahovat minimálně provozní režim, vynucené funkce, kontrolní funkci, kritéria vyhovění/nevyhovění a určené emise.
 6.2 Specifikace týkající se širokopásmového elektromagnetického záření vozidel
 6.2.1 Měřicí metoda
 Elektromagnetické záření generované představitelem typu vozidla se měří metodou popsanou v příloze 4. Metoda měření musí být definována výrobcem vozidla ve shodě s technickou zkušebnou.
 6.2.2 Širokopásmové mezní hodnoty pro schválení typu vozidla
 6.2.2.1
 Jestliže se měří metodou popsanou v příloze 4 při vzdálenosti 10,0 ± 0,2 m mezi vozidlem a anténou, činí mezní hodnoty 32 dBμV/m v kmitočtovém pásmu od 30 do 75 MHz a 32 až 43 dBμV/m v kmitočtovém pásmu od 75 do 400 MHz; tato mezní hodnota se při logaritmické stupnici kmitočtu zvyšuje od kmitočtu 75 MHz, jak je znázorněno v dodatku 2. V kmitočtovém pásmu od 400 do 1 000 MHz je mezní hodnota konstantní, a to 43 dBμV/m.
 6.2.2.2
 Jestliže se měří metodou popsanou v příloze 4 při vzdálenosti 3,0 ± 0,05 m mezi vozidlem a anténou, činí mezní hodnoty 42 dBμV/m v kmitočtovém pásmu od 30 do 75 MHz a 42 až 53 dBμV/m v kmitočtovém pásmu od 75 do 400 MHz; tato mezní hodnota se při logaritmické stupnici kmitočtu zvyšuje od kmitočtu 75 MHz, jak je znázorněno v dodatku 3. V kmitočtovém pásmu od 400 do 1 000 MHz je mezní hodnota konstantní, a to 53 dBμV/m.
 6.2.2.3
 Hodnoty měřené na představiteli typu vozidla, vyjádřené v dBμV/m, musí být nižší než mezní hodnoty pro schválení typu.
 6.3 Specifikace týkající se úzkopásmového elektromagnetického záření vozidel
 6.3.1 Měřicí metoda
 Elektromagnetické záření generované představitelem typu vozidla se měří metodou popsanou v příloze 5. Metoda měření musí být definována výrobcem vozidla ve shodě s technickou zkušebnou.
 6.3.2 Úzkopásmové mezní hodnoty pro schválení typu vozidla
 6.3.2.1
 Jestliže se měří metodou popsanou v příloze 5 při vzdálenosti 10,0 ± 0,2 m mezi vozidlem a anténou, činí mezní hodnoty 22 dBμV/m v kmitočtovém pásmu od 30 do 75 MHz a 22 až 33 dBμV/m v kmitočtovém pásmu od 75 do 400 MHz; tato mezní hodnota se při logaritmické stupnici kmitočtu zvyšuje od kmitočtu 75 MHz, jak je znázorněno v dodatku 4. V kmitočtovém pásmu od 400 do 1 000 MHz je mezní hodnota konstantní, a to 33 dBμV/m.
 6.3.2.2
 Jestliže se měří metodou popsanou v příloze 5 při vzdálenosti 3,00 ± 0,05 m mezi vozidlem a anténou, činí mezní hodnoty 32


text:
dBμV/m v kmitočtovém pásmu od 30 do 75 MHz a 32 až 43 dBμV/m v kmitočtovém pásmu od 75 do 400 MHz; tato mezní hodnota se při logaritmické stupnici kmitočtu zvyšuje od kmitočtu 75 MHz, jak je znázorněno v dodatku 5. V kmitočtovém pásmu od 400 do 1 000 MHz je mezní hodnota konstantní, a to 43 dBμV/m.
 6.3.2.3
 Hodnoty měřené na představiteli typu vozidla, vyjádřené v dBμV/m, musí být nižší než mezní hodnota pro schválení typu.
 6.3.2.4
 Bez ohledu na mezní hodnoty stanovené v bodech 6.3.2.1, 6.3.2.2 a 6.3.2.3 tohoto předpisu se vozidlo považuje za vyhovující mezním hodnotám pro úzkopásmové emise a dále se nezkouší, pokud během počáteční fáze popsané v příloze 5 bodě 1.3 je intenzita signálu změřená průměrným detektorem na anténě rádiového přijímače v kmitočtovém pásmu od 76 do 108 MHz nižší než 20 dBμV.
 6.4 Specifikace týkající se odolnosti vozidel proti elektromagnetickému záření.
 6.4.1 Zkušební metoda
 Odolnost představitele typu vozidla proti elektromagnetickému záření se zkouší metodou popsanou v příloze 6.
 6.4.2 Mezní hodnoty odolnosti pro schválení typu vozidla
 6.4.2.1
 Jestliže se zkouší metodou popsanou v příloze 6, musí intenzita pole činit 30 V/m (efektivní hodnota) v 90 % kmitočtového pásma od 20 do 2 000 MHz a nejméně 25 V/m (efektivní hodnota) v celém kmitočtovém pásmu od 20 do 2 000 MHz.
 6.4.2.2
 Představitel typu vozidla se považuje za vyhovující požadavkům na odolnost, jestliže během zkoušek provedených podle přílohy 6 nedojde ke snížení výkonu „funkcí souvisejících s odolností“, podle bodu 2.1 přílohy 6.
 6.5 Specifikace týkající se širokopásmového elektromagnetického rušení generovaného EMP
 6.5.1 Měřicí metoda
 Elektromagnetické záření generované představitelem typu EMP se měří metodou popsanou v příloze 7.
 6.5.2 Širokopásmové mezní hodnoty pro schválení typu EMP
 6.5.2.1
 Jestliže se měří metodou popsanou v příloze 7, činí mezní hodnoty 62 až 52 dBμV/m v kmitočtovém pásmu od 30 do 75 MHz (tato mezní hodnota se při logaritmické stupnici kmitočtu snižuje od kmitočtu 30 MHz) a 52 až 63 dBμV/m v kmitočtovém pásmu od 75 do 400 MHz (tato mezní hodnota se při logaritmické stupnici kmitočtu zvyšuje od kmitočtu 75 MHz, jak je znázorněno v dodatku 6). V kmitočtovém pásmu od 400 do 1 000 MHz je mezní hodnota konstantní, a to 63 dBμV/m.
 6.5.2.2
 Hodnoty měřené na představiteli typu EMP, vyjádřené v dBμV/m, musí být nižší než mezní hodnoty pro schválení typu.
 6.6 Specifikace týkající se úzkopásmového elektromagnetického rušení generovaného EMP
 6.6.1 Měřicí metoda
 Elektromagnetické záření generované představitelem typu EMP se měří metodou popsanou v příloze 8.
 6.6.2 Úzkopásmové mezní hodnoty pro schválení typu EMP
 6.6.2.1
 Jestliže se měří metodou popsanou v příloze 8, činí mezní hodnoty 52 až 42 dBμV/m v kmitočtovém pásmu od 30 do 75 MHz (tato mezní hodnota se při logaritmické stupnici kmitočtu snižuje od kmitočtu 30 MHz) a 42 až 53 dBμV/m v kmitočtovém pásmu od 75 do 400 MHz (tato mezní hodnota se při logaritmické stupnici kmitočtu zvyšuje od kmitočtu 75 MHz, jak je znázorněno v dodatku 7). V kmitočtovém pásmu od 400 do 1 000 MHz je mezní hodnota konstantní,


text:
a to 53 dBμV/m.
 6.6.2.2
 Hodnoty měřené na představiteli typu EMP, vyjádřené v dBμV/m, musí být nižší než mezní hodnoty pro schválení typu.
 6.7 Specifikace týkající se odolnosti EMP proti elektromagnetickému záření
 6.7.1 Zkušební metoda (metody)
 Odolnost představitele typu EMP proti elektromagnetickému záření se zkouší metodami popsanými v příloze 9.
 6.7.2 Mezní hodnoty odolnosti pro schválení typu EMP
 6.7.2.1
 Jestliže se zkouší metodou popsanou v příloze 9, činí efektivní (RMS) zkušební hodnota odolnosti 60 V/m při metodě zkoušení páskovým vedením 150 mm, 15 V/m při metodě zkoušení páskovým vedením 800 mm, 75 V/m při metodě zkoušení v TEM buňce, 60 mA při metodě zkoušení proudovou injektáží (BCI) a 30 V/m při metodě zkoušení ve volném poli v 90 % kmitočtového pásma od 20 do 2 000 MHz a nejméně 50 V/m při metodě zkoušení páskovým vedením 150 mm, 12,5 V/m při metodě zkoušení páskovým vedením 800 mm, 62,5 V/m při metodě zkoušení v TEM buňce, 50 mA při metodě zkoušení proudovou injektáží (BCI) a 25 V/m při metodě zkoušení ve volném poli v celém kmitočtovém pásmu od 20 do 2 000 MHz.
 6.7.2.2
 Představitel typu EMP se považuje za vyhovující požadavkům na odolnost, jestliže během zkoušek podle přílohy 9 nedojde ke snížení výkonu „funkcí souvisejících s odolností“.
 6.8 Specifikace týkající se odolnosti EMP proti přechodným rušením po napájecích vedeních
 6.8.1 Zkušební metoda
 Odolnost představitele typu EMP se zkouší metodami podle ISO 7637-2 (druhé vydání 2004), jak je uvedeno v příloze 10, se zkušebními úrovněmi uvedenými v tabulce 1.
 Tabulka 1
 Odolnost elektrické/elektronické montážní podskupiny (EMP)
 Číslo zkušebního impulzu
 Úroveň zkoušky odolnosti
 Funkční stav systémů:
 Souvislost s funkcemi souvisejícími s odolností
 Bez souvislosti s funkcemi souvisejícími s odolností
 1
 III
 C
 D
 2a
 III
 B
 D
 2b
 III
 C
 D
 3a/3b
 III
 A
 D
 4
 III
 B
 (pro EMP, která musí být v provozu během spouštění motoru)
 C
 (pro ostatní EMP)
 D
 6.9 Specifikace týkající se emisí přechodných rušení generovaných EMP, šířených po napájecích vedeních
 6.9.1 Zkušební metoda
 Emise představitele typu EMP se zkouší metodami podle ISO 7637-2 (druhé vydání 2004), jak je uvedeno v příloze 10, se zkušebními úrovněmi uvedenými v tabulce 2.
 Tabulka 2
 Maximální povolená amplituda impulzu
 Maximální povolená amplituda impulzu pro
 Polarita amplitudy impulzu
 vozidla se systémy 12 V
 vozidla se systémy 24 V
 kladná
 +75
 + 150
 záporná
 – 100
 – 450
 6.10 Výjimky
 6.10.1 Pokud vozidlo nebo elektrický/elektronický systém nebo EMP neobsahuje elektronický oscilátor s pracovním kmitočtem vyšším než 9 kHz, považuje se za vyhovující požadavkům v bodě 6.3.2 nebo 6.6.2 a v přílohách 5 a 8.
 6.10.2 Vozidla, která nemají elektrické/elektronické systémy s „funkcemi souvisejícími s odolností“, nemusí být zkoušena na odolnost proti vyzařovanému rušení a považují se za vyhovující požadavkům v bodě 6.4 a v příloze 6 tohoto předpisu.
 6.10.3 EMP bez „funkcí souvisejících s odolností“ nemusí být zkoušeny na odolnost proti vyzařovanému rušení a považují se za vyhovující požadavkům v bodě 6.7. a v příloze 9 tohoto předpisu.
 6.10.4 Elektrostatický výboj
 U vozidel s pneumatikami se karoserie/podvozek považují za elektricky izolovanou konstrukci.


text:
Významné elektrostatické síly vůči vnějšímu prostředí vozidla se vyskytují pouze v okamžiku nástupu nebo výstupu cestujících z vozidla. Jelikož vozidlo v těchto okamžicích stojí, nepovažuje se za nutné provést zkoušku pro schválení typu při elektrostatickém výboji.
 6.10.5 Emise přechodných rušení generovaných EMP, šířených po napájecích vedeních
 EMP, které nejsou spínány, neobsahují žádné spínače nebo indukční zátěže, nemusí být zkoušeny na přechodné emise šířené vedením a považují se za vyhovující bodu 6.9.
 6.10.6 Ztráta funkce přijímačů během zkoušky odolnosti, kdy se zkušební signál nachází uvnitř šířky pásma (kromě vysokofrekvenčního pásma) přijímače, jak je specifikováno pro charakteristickou rádiovou službu/produkt v harmonizované normě elektromagnetické kompatibility (EMC), nevede nutně k nesplnění kritérií.
 6.10.7 Vysokofrekvenční vysílače se zkouší v režimu vysílání. K žádoucím emisím (např. z vysokofrekvenčních přenosových systémů) uvnitř potřebné šířky pásma a emisím mimo pásmo se pro účely tohoto předpisu nepřihlíží. Tento předpis se vztahuje na nežádoucí emise.
 6.10.7.1
 „Potřebná šířka pásma“: pro danou třídu emisí taková šířka kmitočtového pásma, která právě postačuje k tomu, aby zaručila přenos informací v rychlosti a kvalitě požadované podle předepsaných podmínek (článek 1, č. 1.152 Radiokomunikačního řádu Mezinárodní telekomunikační unie).
 6.10.7.2
 „Emise mimo pásmo“: emise na jednom nebo více kmitočtech bezprostředně sousedících s potřebnou šířkou pásma, které jsou výsledkem modulačního procesu, ale nezahrnují nežádoucí emise (článek 1, č. 1.144 Radiokomunikačního řádu Mezinárodní telekomunikační unie).
 6.10.7.3
 „Nežádoucí emise“: V každém modulačním procesu existují dodatečné nežádoucí signály. Jsou shrnuty pod pojem „nežádoucí emise“. Nežádoucími emisemi se rozumí emise na jednom nebo více kmitočtech mimo potřebnou šířku pásma, jejichž úroveň může být snížena bez ovlivnění příslušného přenosu informací. Do nežádoucích emisí se zahrnují emise na harmonických kmitočtech, parazitních kmitočtech, intermodulační produkty a produkty kmitočtové konverze s výjimkou emisí mimo pásmo (článek 1, č. 1.145 Radiokomunikačního řádu Mezinárodní telekomunikační unie).
 7. DOPLŇKOVÉ SPECIFIKACE PRO KONFIGURACI „REŽIM DOBÍJENÍ RESS PŘI PŘIPOJENÍ DO ELEKTRICKÉ SÍTĚ“
 7.1 Všeobecné specifikace
 7.1.1 Vozidlo a jeho elektrický/elektronický systém (systémy) musí být navržen(y), konstruován(y) a montován(y) tak, aby mohlo vozidlo v konfiguraci „režim dobíjení RESS při připojení do elektrické sítě“ odpovídat požadavkům tohoto předpisu.
 7.1.2 U vozidla v konfiguraci „režim dobíjení RESS při připojení do elektrické sítě“ se zkouší vyzařované emise, odolnost proti vyzařovanému rušení, emise šířené vedením a odolnost proti rušení šířenému vedením.
 7.1.3 Před zkoušením musí technická zkušebna ve spolupráci s výrobcem připravit plán zkoušení pro konfiguraci „režim dobíjení RESS při připojení do elektrické sítě“, který bude obsahovat minimálně provozní režim, vynucené funkce, kontrolní funkci, kritéria vyhovění/nevyhovění a určené emise.
 7.2 Specifikace týkající se širokopásmového elektromagnetického záření vozidel
 7.2.1 Měřicí metoda
 Elektromagnetické záření generované představitelem typu vozidla se měří metodou popsanou v příloze 4. Metoda měření musí být definována výrobcem vozidla ve shodě s technickou zkušebnou.
 7.2.2 Širokopásmové mezní hodnoty pro schválení typu vozidla
 7.2.2.1
 Jestliže se měří metodou popsanou v příloze 4 při vzdálenosti 10,0 ± 0,2 m mezi vozidlem a anténou, činí mezní hodnoty 32 dBμV/m v kmitočtovém pásmu od 30 do 75 MHz a 32 až 43 dBμV/m v kmitočtovém pásmu od 75 do 400 MHz; tato mezní hodnota se při logaritmické stupnici


text:
kmitočtu zvyšuje od kmitočtu 75 MHz, jak je znázorněno v dodatku 2. V kmitočtovém pásmu od 400 do 1 000 MHz je mezní hodnota konstantní, a to 43 dBμV/m.
 7.2.2.2
 Jestliže se měří metodou popsanou v příloze 4 při vzdálenosti 3,0 ± 0,05 m mezi vozidlem a anténou, činí mezní hodnoty 42 dBμV/m v kmitočtovém pásmu od 30 do 75 MHz a 42 až 53 dBμV/m v kmitočtovém pásmu od 75 do 400 MHz; tato mezní hodnota se při logaritmické stupnici kmitočtu zvyšuje od kmitočtu 75 MHz, jak je znázorněno v dodatku 3. V kmitočtovém pásmu od 400 do 1 000 MHz je mezní hodnota konstantní, a to 53 dBμV/m.
 Hodnoty měřené na představiteli typu vozidla, vyjádřené v dBμV/m, musí být nižší než mezní hodnoty pro schválení typu.
 7.3 Specifikace týkající se emisí harmonických generovaných vozidlem na vedeních střídavého proudu
 7.3.1 Měřicí metoda
 Emise harmonických na vedeních střídavého proudu generované představitelem typu vozidla se měří metodou popsanou v příloze 11. Metoda měření musí být definována výrobcem vozidla ve shodě s technickou zkušebnou.
 7.3.2 Mezní hodnota pro schválení typu vozidla
 7.3.2.1
 Jestliže se měří metodou popsanou v příloze 11, jsou mezními hodnotami pro vstupní fázový proud ≤ 16 A hodnoty vymezené v normě IEC 61000-3-2 (vydání 3.2 z roku 2005 + změna z roku 2008 + změna z roku 2009) a uvedené v tabulce 3.
 Tabulka 3
 Maximální povolené harmonické (vstupní fázový proud ≤ 16 A)
 Řád harmonické
 n
 Maximální povolený harmonický proud
 A
 Lichá harmonická
 3
 2,3
 5
 1,14
 7
 0,77
 9
 0,40
 11
 0,33
 13
 0,21
 15 ≤ n ≤ 39
 0,15x15/n
 Sudá harmonická
 2
 1,08
 4
 0,43
 6
 0,30
 8 ≤ n ≤ 40
 0,23x8/n
 7.3.2.2
 Jestliže se měří metodou popsanou v příloze 11, jsou mezními hodnotami pro vstupní fázový proud > 16 A a ≤ 75 A hodnoty vymezené v normě IEC 61000-3-12 (vydání 1.0 z roku 2004) a uvedené v tabulkách 4, 5 a 6.
 Tabulka 4
 Maximální povolené harmonické (vstupní fázový proud > 16 A a ≤ 75 A) pro zařízení jiná než symetrická třífázová zařízení
 Minimální Rsce
 Přípustný jednotlivý harmonický proud In/I1 %
 Přípustné činitele zkreslení harmonického proudu %
 I3
 I5
 I7
 I9
 I11
 I13
 THD
 PWHD
 33
 21,6
 10,7
 7,2
 3,8
 3,1
 2
 23
 23
 66
 24
 13
 8
 5
 4
 3
 26
 26
 120
 27
 15
 10
 6
 5
 4
 30
 30
 250
 35
 20
 13
 9
 8
 6
 40
 40
 ≥ 350
 41
 24
 15
 12
 10
 8
 47
 47
 Relativní hodnoty sudých harmonických až do řádu 12 musí být nižší než 16/n %. Sudé harmonické vyšší než řádu 12 se berou v úvahu v THD a PWHD stejným způsobem jako liché harmonické.
 Je povolena lineární interpolace mezi následnými hodnotami Rsce.
 Tabulka 5
 Maximální povolené harmonické (vstupní fázový proud > 16 A a ≤ 75 A) pro symetrická třífázová zařízení
 Minimální Rsce
 Přípustný jednotlivý harmonický proud In/I1 %
 Přípustné činitele zkreslení harmonického proudu %
 I5
 I7
 I11
 I13
 THD
 PWHD
 33
 10,7
 7,2
 3,1
 2
 13
 22
 66
 14
 9
 5


text:
3
 16
 25
 120
 19
 12
 7
 4
 22
 28
 250
 31
 20
 12
 7
 37
 38
 ≥ 350
 40
 25
 15
 10
 48
 46
 Relativní hodnoty sudých harmonických až do řádu 12 musí být nižší než 16/n %. Sudé harmonické vyšší než řádu 12 se berou v úvahu v THD a PWHD stejným způsobem jako liché harmonické.
 Je povolena lineární interpolace mezi následnými hodnotami Rsce.
 Tabulka 6
 Maximální povolené harmonické (vstupní fázový proud > 16 A a ≤ 75 A) pro symetrická třífázová zařízení za zvláštních podmínek
 Minimální Rsce
 Přípustný jednotlivý harmonický proud In/I1 %
 Přípustné činitele zkreslení harmonického proudu %
 I5
 I7
 I11
 I13
 THD
 PWHD
 33
 10,7
 7,2
 3,1
 2
 13
 22
 ≥ 120
 40
 25
 15
 10
 48
 46
 Relativní hodnoty sudých harmonických až do řádu 12 musí být nižší než 16/n %. Sudé harmonické vyšší než řádu 12 se berou v úvahu v THD a PWHD stejným způsobem jako liché harmonické.
 7.4 Specifikace týkající se emisí změn napětí, kolísání napětí a flikru generovaných vozidlem na vedení střídavého proudu.
 7.4.1 Měřicí metoda
 Emise změn napětí, kolísání napětí a flikru na vedeních střídavého proudu generované představitelem typu vozidla se měří metodou popsanou v příloze 12. Metoda měření musí být definována výrobcem vozidla ve shodě s technickou zkušebnou.
 7.4.2 Mezní hodnota pro schválení typu vozidla
 7.4.2.1
 Jestliže se měří metodou popsanou v příloze 12, jsou mezními hodnotami pro jmenovitý fázový proud ≤ 16 A, na které se nevztahuje podmíněné připojení, hodnoty vymezené v normě IEC 61000-3-3 (vydání 2.0 z roku 2008) a uvedené v tabulce 7.
 Tabulka 7
 Maximální povolené změny napětí, kolísání napětí a flikr (jmenovitý fázový proud ≤ 16 A, bez podmíněného připojení)
 Mezní hodnoty
 Hodnoty jsou uvedeny v bodě 5 normy IEC 61000-3-3.
 7.4.2.2
 Jestliže se měří metodou popsanou v příloze 12, jsou mezními hodnotami pro jmenovitý fázový proud > 16 A a ≤ 75 A, na které se vztahuje podmíněné připojení, hodnoty vymezené v normě IEC 61000-3-11 (vydání 1.0 z roku 2000) a uvedené v tabulce 8.
 Tabulka 8
 Maximální povolené změny napětí, kolísání napětí a flikr (jmenovitý fázový proud > 16 A a ≤ 75 A, s podmíněným připojením)
 Mezní hodnoty
 Hodnoty jsou uvedeny v bodě 5 normy IEC 61000-3-11 (vydání 1.0 z roku 2000).
 7.5 Specifikace týkající se emisí vysokofrekvenčních rušení generovaných vozidlem, šířených vedením střídavého nebo stejnosměrného proudu
 7.5.1 Měřicí metoda
 Emise vysokofrekvenčních rušení generovaných představitelem typu vozidla, šířených vedením střídavého nebo stejnosměrného proudu, se měří metodou popsanou v příloze 13. Metoda měření musí být definována výrobcem vozidla ve shodě s technickou zkušebnou.
 7.5.2 Mezní hodnota pro schválení typu vozidla
 7.5.2.1
 Jestliže se měří metodou popsanou v příloze 13, jsou mezními hodnotami na vedení střídavého proudu hodnoty vymezené v normě IEC 61000-6-3 (vydání 2.0 z roku 2006) a uvedené v tabulce 9.
 Tabulka 9
 Maximální povolené vysokofrekvenční rušení šířené vedením střídavého proudu
 Kmitočet (MHz)
 Mezní hodnoty a detektor
 0,15 až 0,5
 66 až 56 dBμV (kvazišpičková hodnota)
 56 až 46 dBμV (průměrná hodnota)
 (lineárně klesající s logaritmem kmitočtu)
 0,5 až 5


text:
56 dBμV (kvazišpičková hodnota)
 46 dBμV (průměrná hodnota)
 5 až 30
 60 dBμV (kvazišpičková hodnota)
 50 dBμV (průměrná hodnota)
 7.5.2.2
 Jestliže se měří metodou popsanou v příloze 13, jsou mezními hodnotami na vedení stejnosměrného proudu hodnoty vymezené v normě IEC 61000-6-3 (vydání 2.0 z roku 2006) a uvedené v tabulce 10.
 Tabulka 10
 Maximální povolené vysokofrekvenční rušení šířené vedením stejnosměrného proudu
 Kmitočet (MHz)
 Mezní hodnoty a detektor
 0,15 až 0,5
 79 dBμV (kvazišpičková hodnota)
 66 dBμV (průměrná hodnota)
 0,5 až 30
 73 dBμV (kvazišpičková hodnota)
 60 dBμV (průměrná hodnota)
 7.6 Specifikace týkající se emisí vysokofrekvenčních rušení generovaných vozidlem na síti a telekomunikačním přístupu
 7.6.1 Měřicí metoda
 Emise vysokofrekvenčních rušení generovaných představitelem typu vozidla na síti a telekomunikačním přístupu se měří metodou popsanou v příloze 14. Metoda měření musí být definována výrobcem vozidla ve shodě s technickou zkušebnou.
 7.6.2 Mezní hodnota pro schválení typu vozidla
 7.6.2.1
 Jestliže se měří metodou popsanou v příloze 14, jsou mezními hodnotami na síti a telekomunikačním přístupu hodnoty vymezené v normě IEC 61000-6-3 (vydání 2.0 z roku 2006) a uvedené v tabulce 11.
 Tabulka 11
 Maximální povolené vysokofrekvenční rušení šířené vedením na síti a telekomunikačním přístupu
 Kmitočet (MHz)
 Mezní hodnoty a detektor
 0,15 až 0,5
 84 až 74 dBμV (kvazišpičková hodnota)
 74 až 64 dBμV (průměrná hodnota)
 (lineárně klesající s logaritmem kmitočtu)
 40 až 30 dBμA (kvazišpičková hodnota)
 30 až 20 dBμA (průměrná hodnota)
 (lineárně klesající s logaritmem kmitočtu)
 0,5 až 30
 74 dBμV (kvazišpičková hodnota)
 64 dBμV (průměrná hodnota)
 30 dBμA (kvazišpičková hodnota)
 20 dBμA (průměrná hodnota)
 7.7 Specifikace týkající se odolnosti vozidel proti elektromagnetickému záření.
 7.7.1 Zkušební metoda
 Odolnost představitele typu vozidla proti elektromagnetickému záření se zkouší metodou popsanou v příloze 6.
 7.7.2 Mezní hodnoty odolnosti pro schválení typu vozidla
 7.7.2.1
 Jestliže se zkouší metodou popsanou v příloze 6, musí intenzita pole činit 30 V/m (efektivní hodnota) v 90 % kmitočtového pásma od 20 do 2 000 MHz a nejméně 25 V/m (efektivní hodnota) v celém kmitočtovém pásmu od 20 do 2 000 MHz.
 7.7.2.2
 Představitel typu vozidla se považuje za vyhovující požadavkům na odolnost, jestliže během zkoušek provedených podle přílohy 6 nedojde ke snížení výkonu „funkcí souvisejících s odolností“, podle bodu 2.2 přílohy 6.
 7.8 Specifikace týkající se odolnosti vozidel proti rychlým elektrickým přechodovým jevům / skupinám impulzů šířených vedením střídavého a stejnosměrného proudu.
 7.8.1 Zkušební metoda
 7.8.1.1
 Odolnost představitele typu vozidla proti rychlým elektrickým přechodovým jevům / skupinám impulzů šířených vedením střídavého a stejnosměrného proudu se zkouší metodou popsanou v příloze 15.
 7.8.2 Mezní hodnoty odolnosti pro schválení typu vozidla
 7.8.2.1
 Jestliže se zkouší metodou popsanou v příloze 15, jsou zkušební hodnoty pro vedení střídavého a stejnosměrného proudu tyto: zkušební napětí ±2 kV v otevřeném obvodu, s dobou náběhu (Tr) 5 ns, dobou trvání (Th) 50 ns a s opakovací frekvencí 5 kHz po dobu alespoň 1 minuty.
 7.8.2.2
 Představitel typu vozidla se považuje za vyhovující požadavkům na odolnost, jestliže během zkoušek provedených podle přílohy 15 nedojde ke snížení výkonu „funkcí souvisejících s odolností“, podle bodu 2.2 přílohy 6.
 7.9 Specifikace týkající


text:
se odolnosti vozidel proti rázovým impulzům šířeným vedením střídavého nebo stejnosměrného proudu.
 7.9.1 Zkušební metoda
 7.9.1.1
 Odolnost představitele typu vozidla proti rázovým impulzům šířeným vedením střídavého/stejnosměrného proudu se zkouší metodou popsanou v příloze 16.
 7.9.2 Mezní hodnoty odolnosti pro schválení typu vozidla
 7.9.2.1
 Jestliže se zkouší metodou popsanou v příloze 16, jsou zkušební hodnoty tyto:
 a)
 pro vedení střídavého proudu: zkušební napětí ±2 kV v otevřeném obvodu mezi fází a zemí a ±1 kV mezi fázemi, s dobou náběhu (Tr) 1,2 μs a dobou trvání (Th) 50 μs. Každý rázový impulz se aplikuje pětkrát v minutových intervalech na každou z těchto fází: 0, 90, 180 a 270°;
 b)
 pro vedení stejnosměrného proudu: zkušební napětí ±0,5 kV v otevřeném obvodu mezi fází a zemí a ±0,5 kV mezi fázemi, s dobou náběhu (Tr) 1,2 μs a dobou trvání (Th) 50 μs. Každý rázový impulz se aplikuje pětkrát v minutových intervalech.
 7.9.2.2
 Představitel typu vozidla se považuje za vyhovující požadavkům na odolnost, jestliže během zkoušek provedených podle přílohy 16 nedojde ke snížení výkonu „funkcí souvisejících s odolností“, podle bodu 2.2 přílohy 6.
 7.10 Výjimky
 7.10.1 Jestliže síť a telekomunikační přístup vozidla využívá přenos dat po silnoproudých vedeních (PLT – Power Line Transmission) prostřednictvím svých vedení střídavého/stejnosměrného proudu, nepoužije se příloha 14.
 8. ZMĚNA NEBO ROZŠÍŘENÍ SCHVÁLENÍ TYPU VOZIDLA PŘIDÁNÍM DALŠÍ ELEKTRICKÉ/ELEKTRONICKÉ MONTÁŽNÍ PODSKUPINY NEBO JEJÍ NÁHRADOU
 8.1
 Získal-li výrobce vozidla schválení celého vozidla a přeje-li si vozidlo vybavit dodatečným nebo náhradním elektrickým/elektronickým systémem nebo EMP, které byly schváleny podle tohoto předpisu a které budou instalovány v souladu s veškerými podmínkami připojenými k tomuto předpisu, může být schválení vozidla rozšířeno bez dalšího zkoušení. Dodatečný nebo náhradní elektrický/elektronický systém nebo EMP se pro účely shodnosti výroby považují za součást vozidla.
 8.2
 Nebyla-li dodatečná nebo náhradní část (části) schválena (schváleny) podle tohoto předpisu a jestliže se zkoušky pokládají za nezbytné, považuje se celé vozidlo za vyhovující, pokud se prokáže, že nová nebo vylepšená část (části) splňuje (splňují) příslušné požadavky bodu 6, nebo pokud se v rámci srovnávací zkoušky prokáže, že je nepravděpodobné, že by nová část nepříznivě ovlivnila shodu typu vozidla.
 8.3
 Schválení vozidla nepozbude platnosti, vybaví-li výrobce vozidla schválené vozidlo dodatečně standardní zařízením pro soukromé nebo obchodní využití, jiným než mobilním komunikačním zařízením, které splňuje požadavky jiných předpisů a jehož instalace, výměna nebo odstranění odpovídá doporučením výrobce zařízení a výrobce vozidla. Tím není vyloučena možnost, aby výrobce vozidla vybavil vozidlo komunikačním zařízením v souladu s vhodným návodem k instalaci vypracovaným jím a/nebo výrobcem (výrobci) takového komunikačního zařízení. Výrobce vozidla musí prokázat (požaduje-li to zkušební orgán), že funkční vlastnosti vozidla nejsou takovými vysílači nepříznivě ovlivněny. Může tak učinit formou prohlášení, že výkonové úrovně a instalace jsou takové, že úrovně odolnosti podle tohoto předpisu poskytují dostatečnou ochranu, je-li vozidlo vystaveno pouze vlivu vlastního přenosu, tzn. bez vlivu přenosu ve spojení se zkouškami podle bodu 6. Tento předpis neopravňuje k použití komunikačního vysílače, pokud se na něj nebo na jeho používání vztahují jiné požadavky.
 9. SHODNOST VÝROBY
 Postupy kontrol shodnosti výroby musí být v souladu s postupy,


text:
které stanoví dodatek 2 dohody (E/ECE/324-E/ECE/TRANS/505/Rev.2), s následujícími požadavky:
 9.1
 Vozidla nebo konstrukční části nebo EMP schválené podle tohoto předpisu musí být vyrobeny tak, aby byly shodné se schváleným typem tím, že splňují požadavky stanovené v bodě 6 výše.
 9.2
 Shodnost výroby vozidla nebo konstrukční části nebo samostatného technického celku musí být ověřována na základě údajů uvedených ve formuláři (formulářích) sdělení pro schválení typu podle přílohy 3A a/nebo 3B tohoto předpisu.
 9.3
 Není-li příslušný orgán spokojen s kontrolním postupem výrobce, použijí se body 8.3.1 a 8.3.2 níže.
 9.3.1
 Při ověřování shodnosti vozidla, konstrukční části nebo EMP odebraných ze série se výroba považuje za vyhovující požadavkům tohoto předpisu s ohledem na širokopásmové a úzkopásmové elektromagnetické rušení, jestliže naměřené hodnoty nepřesahují příslušné vztažné mezní hodnoty uvedené v bodech 6.2.2.1, 6.2.2.2, 6.3.2.1 a 6.3.2.2, 7.2.2.1 a 7.2.2.2 o více než 2 dB.
 9.3.2
 Při ověřování shodnosti vozidla, konstrukční části nebo EMP odebraných ze série se výroba považuje za vyhovující požadavkům tohoto předpisu s ohledem na s ohledem na odolnost proti elektromagnetickému záření, jestliže EMP vozidla nevykazuje žádné zhoršení výkonu v souvislosti s přímým ovládáním vozidla, jež by mohlo být zpozorováno řidičem nebo jiným účastníkem silničního provozu, jestliže je vozidlo ve stavu podle přílohy 6 bodu 4 a je vystaveno účinkům pole, jehož intenzita vyjádřená ve V/m je menší než 80 % vztažných mezních hodnot uvedených v bodech 6.4.2.1 a 7.7.2.1 výše.
 9.3.3
 Při ověřování shodnosti konstrukční části nebo samostatného technického celku odebraných ze série se výroba považuje za vyhovující požadavkům tohoto předpisu s ohledem na odolnost proti rušením a emisím šířeným vedením, jestliže konstrukční část nebo samostatný technický celek nevykazují žádné zhoršení výkonu „funkcí souvisejících s odolností“ až do úrovní uvedených v bodě 6.8.1 a nepřekračují úrovně uvedené v bodě 6.9.1.
 10. POSTIHY ZA NESHODNOST VÝROBY
 10.1
 Schválení udělené typu vozidla, konstrukční části nebo samostatného technického celku podle tohoto předpisu je možno odejmout, nejsou-li dodrženy požadavky stanovené v bodě 6 výše nebo jestliže vybraná vozidla nevyhoví zkouškám podle bodu 6 výše.
 10.2
 Pokud některá ze smluvních stran dohody, která uplatňuje tento předpis, odejme schválení, které dříve udělila, musí o tom ihned informovat ostatní smluvní strany, které používají tento předpis, prostřednictvím formuláře sdělení podle vzoru v přílohách 3A a 3B tohoto předpisu.
 11. DEFINITIVNÍ UKONČENÍ VÝROBY
 Pokud držitel schválení zcela přestane vyrábět typ vozidla nebo EMP schválený podle tohoto předpisu, musí o tom informovat orgán, který schválení udělil. Uvedený orgán to následně oznámí ostatním stranám dohody z roku 1958, které uplatňují tento předpis, a to prostřednictvím formuláře sdělení podle vzoru v přílohách 3A a 3B tohoto předpisu.
 12. ZMĚNA A ROZŠÍŘENÍ SCHVÁLENÍ TYPU VOZIDLA NEBO ELEKTRICKÉ/ELEKTRONICKÉ MONTÁŽNÍ PODSKUPINY
 12.1
 Každá změna typu vozidla nebo EMP musí být oznámena schvalovacímu orgánu, který udělil schválení typu vozidla. Tento orgán potom může buď:
 12.1.1
 usoudit, že provedené úpravy pravděpodobně nemají znatelný nepříznivý vliv a že vozidlo nebo EMP v každém případě stále splňuje požadavky, nebo
 12.1.2
 požadovat od technické zkušebny odpovědné za provedení zkoušek nový zkušební protokol.
 12.2
 Potvrzení o udělení nebo odmítnutí schválení s uvedením jednotlivých


text:
úprav se oznamuje stranám dohody, které uplatňují tento předpis, a to postupem uvedeným v bodě 4 výše.
 12.3
 Příslušný orgán, který udělí rozšíření schválení typu, přidělí takovému rozšíření pořadové číslo a informuje o tom ostatní strany dohody z roku 1958, které uplatňují tento předpis, a to prostřednictvím formuláře sdělení podle vzoru uvedeného v přílohách 3A a 3B tohoto předpisu.
 13. PŘECHODNÁ USTANOVENÍ
 13.1
 Počínaje úředním datem vstupu série změn 03 v platnost žádná ze smluvních stran uplatňujících tento předpis neodmítne udělit schválení EHK podle tohoto předpisu ve znění série změn 03.
 13.2
 Po uplynutí 12 měsíců od vstupu tohoto předpisu ve znění série změn 03 v platnost udělí smluvní strany uplatňující tento předpis schválení, pouze pokud typ vozidla, konstrukční část nebo samostatný technický celek, který se má schválit, splňuje požadavky tohoto předpisu ve znění série změn 03.
 13.3
 Smluvní strany, které uplatňují tento předpis, nesmí odmítnout udělit rozšíření schválení podle předchozích sérií změn tohoto předpisu.
 13.4
 Od doby 48 měsíců po datu vstupu série změn 03 tohoto předpisu v platnost mohou smluvní strany, které uplatňují tento předpis, odmítnout první vnitrostátní registraci (první uvedení do provozu) vozidla, konstrukční části nebo samostatného technického celku, které nesplňují požadavky série změn 03 tohoto předpisu.
 13.5
 Po uplynutí 36 měsíců od oficiálního dne vstupu tohoto předpisu ve znění série změn 04 v platnost udělí smluvní strany uplatňující tento předpis schválení, pouze pokud typ vozidla, který se má schválit, splňuje požadavky tohoto předpisu ve znění série změn 04.
 13.6
 Do uplynutí 36 měsíců ode dne vstupu série změn 04 v platnost žádná ze smluvních stran neodmítne vnitrostátní nebo regionální schválení vozidla schváleného podle předcházejících sérií změn tohoto předpisu.
 13.7
 Po uplynutí 60 měsíců ode dne vstupu série změn 04 v platnost mohou smluvní strany odmítnout první registraci nového vozidla, které nesplňuje požadavky série změn 04 tohoto předpisu.
 13.8
 Bez ohledu na ustanovení bodů 13.6 a 13.7 zůstanou schválení vozidla udělená podle předcházejících sérií změn tohoto předpisu, jichž se série změn 04 netýká, nadále v platnosti a smluvní strany uplatňující tento předpis je musí nadále uznávat.
 14. NÁZVY A ADRESY TECHNICKÝCH ZKUŠEBEN PROVÁDĚJÍCÍCH SCHVALOVACÍ ZKOUŠKY A NÁZVY A ADRESY SCHVALOVACÍCH ORGÁNŮ
 Smluvní strany dohody z roku 1958, které uplatňují tento předpis, sdělí sekretariátu Organizace spojených národů názvy a adresy technických zkušeben provádějících schvalovací zkoušky a názvy a adresy schvalovacích orgánů, které udělují schválení typu a kterým se zasílají formuláře potvrzující udělení nebo rozšíření, zamítnutí nebo odebrání schválení typu vydané v jiných zemích.
 (1) Podle definice v úplném znění usnesení o konstrukci vozidel (R.E.3), dokument ECE/TRANS/WP.29/78/Rev.2, bod 2.
 (2) Rozlišovací čísla smluvních stran Dohody z roku 1958 jsou uvedena v příloze 3 úplného usnesení o konstrukci vozidel (R.E.3), dokument ECE/TRANS/WP.29/78/Rev.2/Amend.1.
 Dodatek 1
 Seznam norem uvedených v tomto předpise
 1.
 CISPR 12 „Charakteristiky vysokofrekvenčního rušení vozidel, motorových člunů a zařízení poháněných zážehovým motorem – Mezní hodnoty a metody měření“, 5. vydání 2001 a změna č. 1 z roku 2005.
 2.
 CISPR 16-1-4 „Specifikace metod a přístrojů pro měření vysokofrekvenčního rušení a odolnosti – Část 1: Přístroje pro měření vysokofrekvenčního


text:
rušení a odolnosti – Antény a zkušební stanoviště pro měření rušení šířeného zářením“, 3. vydání 2010.
 3.
 CISPR 25 „Mezní hodnoty a metody měření charakteristik vysokofrekvenčního rušení pro ochranu přijímačů používaných na palubách vozidel“, 2. vydání 2002 a oprava z roku 2004.
 4.
 ISO 7637-1 „Silniční vozidla – Elektrické rušení vedením a vazbou – Část 1: Definice a všeobecné zásady“, 2. vydání 2002.
 5.
 ISO 7637-2 „Silniční vozidla – Elektrické rušení vedením a vazbou – Část 2: Šíření elektrického přechodového jevu pouze po napájecím vedení u vozidel se jmenovitým napájecím napětím 12 V nebo 24 V“, 2. vydání 2004.
 6.
 ISO-EN 17025 „Všeobecné požadavky na způsobilost zkušebních a kalibračních laboratoří“, 2. vydání 2005 a oprava z roku 2006.
 7.
 ISO 11451 „Silniční vozidla – Elektrické rušení úzkopásmovým vyzařováním elektromagnetické energie – Metody zkoušek vozidla“:
 Část 1: Obecná ustanovení a definice (ISO 11451-1, 3. vydání 2005 a změna č. 1 z roku 2008);
 Část 2: Zdroj vyzařování mimo vozidlo (ISO 11451-2, 3. vydání 2005);
 Část 4: Proudová injektáž (BCI) (ISO 11451-4, 1. vydání 1995).
 8.
 ISO 11452 „Silniční vozidla – Elektrické rušení úzkopásmovým vyzařováním elektromagnetické energie – Metody zkoušek konstrukční části“:
 Část 1: Obecná ustanovení a definice (ISO 11452-1, 3. vydání 2005 a změna č. 1 z roku 2008);
 Část 2: Bezodrazová komora (ISO 11452-2, 2. vydání 2004);
 Část 3: TEM buňka s příčnou elektromagnetickou vlnou (ISO 11452-3, 3. vydání 2001);
 Část 4: Proudová injektáž (BCI) (ISO 11452-4, 3. vydání 2005 a oprava č. 1 z roku 2009);
 Část 5: Páskové vedení (ISO 11452-5, 2. vydání 2002).
 9.
 Radiokomunikační řád Mezinárodní telekomunikační unie, vydání 2008.
 10.
 IEC 61000-3-2 „Elektromagnetická kompatibilita (EMC) – Část 3-2 – Meze pro emise proudu harmonických (zařízení se vstupním fázovým proudem ≤ 16 A)“, vydání 3.2 – 2005 + změna č. 1 z roku 2008 + změna č. 2 z roku 2009.
 11.
 IEC 61000-3-3 „Elektromagnetická kompatibilita (EMC) – Část 3-3 – Meze – Omezování změn napětí, kolísání napětí a flikru v rozvodných sítích nízkého napětí pro zařízení se jmenovitým fázovým proudem ≤ 16 A, které není předmětem podmíněného připojení“, vydání 2.0 – 2008.
 12.
 IEC 61000-3-11 „Elektromagnetická kompatibilita (EMC) – Část 3-11 – Meze – Omezování změn napětí, kolísání napětí a flikru v rozvodných sítích nízkého napětí – Zařízení se jmenovitým fázovým proudem ≤ 75 A, které je předmětem podmíněného připojení“, vydání 1.0 – 2000.
 13.
 IEC 61000-3-12 „Elektromagnetická kompatibilita (EMC) – Část 3-12 – Meze pro emise harmonických proudů způsobených zařízením se vstupním fázovým proudem > 16 A a ≤ 75 A“, vydání 1.0 – 2004.
 14.
 IEC 61000-4-4 „Elektromagnetická kompatibilita (EMC) - Část 4-4 - Zkušební a měřicí technika - Rychlé elektrické přechodové jevy / skupiny impulzů – Zkouška odolnosti“, vydání 2.0 – 2004.
 15.
 IEC 61000-4-5 „Elektromagnetická kompatibilita (EMC) - Část 4-5 - Zkušební a měřicí technika – Rázový impulz – Zkouška odolnosti“, vydání 2.0 – 2005.
 16.
 IEC 61000-6-2 „Elektromagnetická kompatibilita (EMC) - Část 6-2 – Kmenové normy – Odolnost pro průmyslové prostředí“, vydání 2.0 – 2005.
 17.
 IEC 61000-6-3 „Elektromagnetická kompatibilita


text:
(EMC) - Část 6-3 – Kmenové normy – Emise – Prostředí obytné, obchodní a lehkého průmyslu“, vydání 2.0 – 2006.
 18.
 CISPR 16-2-1 „Specifikace přístrojů a metod pro měření vysokofrekvenčního rušení a odolnosti – Část 2-1 – Metody měření rušení a odolnosti – Měření rušení šířeného vedením“, vydání 2.0 – 2008.
 19.
 CISPR 22 „Zařízení informační techniky – Charakteristiky vysokofrekvenčního rušení – Meze a metody měření“, vydání 6.0 – 2008.
 20.
 CISPR 16-1-2 „Specifikace přístrojů a metod pro měření vysokofrekvenčního rušení a odolnosti – Část 1-2: Přístroje pro měření vysokofrekvenčního rušení a odolnosti – Pomocná zařízení – Rušení šířené vedením“, vydání 1.2: 2006.
 Dodatek 2
 Širokopásmové vztažné mezní hodnoty vozidla
 Vzdálenost anténa–vozidlo: 10 m
 Mezní hodnota E (dBμV/m) pro kmitočet F (MHz)
 30–75 MHz
 75–400 MHz
 400–1 000 MHz
 E = 32
 E = 32 + 15,13 log (F/75)
 E = 43
 Dodatek 3
 Širokopásmové vztažné mezní hodnoty vozidla
 Vzdálenost anténa–vozidlo: 3 m
 Mezní hodnota E (dBμV/m) pro kmitočet F (MHz)
 30–75 MHz
 75–400 MHz
 400–1 000 MHz
 E = 42
 E = 42 + 15,13 log (F/75)
 E = 53
 Dodatek 4
 Úzkopásmové vztažné mezní hodnoty vozidla
 Vzdálenost anténa–vozidlo: 10 m
 Mezní hodnota E (dBμV/m) pro kmitočet F (MHz)
 30–75 MHz
 75–400 MHz
 400–1 000 MHz
 E = 22
 E = 22 + 15,13 log (F/75)
 E = 33
 Dodatek 5
 Úzkopásmové vztažné mezní hodnoty vozidla
 Vzdálenost anténa–vozidlo: 3 m
 Mezní hodnota E (dBμV/m) pro kmitočet F (MHz)
 30–75 MHz
 75–400 MHz
 400–1 000 MHz
 E = 32
 E = 32 + 15,13 log (F/75)
 E = 43
 Dodatek 6
 Elektrická/elektronická montážní podskupina
 Širokopásmové vztažné mezní hodnoty
 Mezní hodnota E (dBμV/m) pro kmitočet F (MHz)
 30–75 MHz
 75–400 MHz
 400–1 000 MHz
 E = 62 – 25,13 log (F/30)
 E = 52 + 15,13 log (F/75)
 E = 63
 Dodatek 7
 Elektrická/elektronická montážní podskupina
 Úzkopásmové vztažné mezní hodnoty
 Mezní hodnota E (dBμV/m) pro kmitočet F (MHz)
 30–75 MHz
 75–400 MHz
 400–1 000 MHz
 E = 52 – 25,13 log (F/30)
 E = 42 + 15,13 log (F/75)
 E = 53
 PŘÍLOHA 1
 PŘÍKLADY ZNAČEK SCHVÁLENÍ TYPU
 Vzor A
 (Viz bod 5.2 tohoto předpisu)
 Výše uvedená značka schválení typu umístěná na vozidle nebo EMP udává, že tento typ vozidla byl z hlediska elektromagnetické kompatibility schválen v Nizozemsku (E4) podle předpisu č. 10 pod číslem schválení 042439. Číslo schválení typu udává, že schválení bylo uděleno podle požadavků předpisu č. 10 ve znění série změn 04.
 Vzor B
 (Viz bod 5.2 tohoto předpisu)
 Výše uvedená značka schválení typu umístěná na vozidle nebo EMP udává, že tento typ vozidla byl z hlediska elektromagnetické kompatibility schválen v Nizozemsku (E4) podle předpisů č. 10 a č. 33 (1).
 Čísla schválení typu udávají, že ke dni udělení příslušných schválení zahrnoval předpis č. 10 sérii změn 04 a předpis č. 33 byl stále ve svém původním znění.
 (1) Druhé číslo je uvedeno pouze jako příklad.
 PŘÍLOHA 2A
 Informační dokument pro schválení typu vozidla z hlediska elektromagnetické kompatibility
 Následující informace se spolu se soupisem obsahu dodávají trojmo.
 Předkládají-li


text:
se výkresy, musí být vypracovány ve vhodném měřítku na formátu A4 nebo musí být na tento formát složeny a musí být dostatečně podrobné.
 Předkládají-li se fotografie, musí zobrazovat dostatečně podrobně.
 Mají-li systémy, konstrukční části nebo samostatné technické celky elektronické řízení, musí být dodány informace o jeho vlastnostech.
 OBECNĚ
 1.
 Značka (obchodní název výrobce): ...
 2.
 Typ: ...
 3.
 Kategorie vozidla: ...
 4.
 Název a adresa výrobce: ...
 Název a adresa případného zplnomocněného zástupce: ...
 5.
 Adresa (adresy) montážního závodu (závodů): ...
 OBECNÉ KONSTRUKČNÍ VLASTNOSTI VOZIDLA
 6.
 Fotografie a/nebo výkres (výkresy) vozidla představujícího příslušný typ: ...
 7.
 Umístění a uspořádání motoru: ...
 POHONNÁ JEDNOTKA
 8.
 Výrobce: ...
 9.
 Kód motoru podle označení výrobcem na motoru: ...
 10.
 Spalovací motor: ...
 11.
 Funkční princip: zážehový/vznětový, čtyřtakt/dvoutakt (1)
 12.
 Počet a uspořádání válců: ...
 13.
 Přívod paliva: ...
 14.
 Vstřikem paliva (pouze vznětové motory): ano/ne (1)
 15.
 Elektronická řídící jednotka: ...
 16.
 Značka (značky): ...
 17.
 Popis sytému: ...
 18.
 Vstřikem paliva (pouze zážehové motory): ano/ne (1)
 19.
 Elektrický systém: ...
 20.
 Jmenovité napětí: ... V, na kostře kladný/záporný pól (1)
 21.
 Generátor: ...
 22.
 Typ: ...
 23.
 Zapalování: ...
 24.
 Značka (značky): ...
 25.
 Typ (typy): ...
 26.
 Funkční princip: ...
 27.
 Palivový systém LPG: ano/ne (1)
 28.
 Elektronická řídící jednotka motoru pro palivo LPG: ...
 29.
 Značka (značky): ...
 30.
 Typ (typy): ...
 31.
 Palivový systém NG: ano/ne (1)
 32.
 Elektronická řídící jednotka motoru pro palivo NG: ...
 33.
 Značka (značky): ...
 34.
 Typ (typy): ...
 35.
 Elektromotor: ...
 36.
 Typ (vinutí, buzení): ...
 37.
 Provozní napětí: ...
 MOTORY NA PLYNOVÉ PALIVO (V PŘÍPADĚ SYSTÉMŮ S ODLIŠNOU KONSTRUKCÍ NUTNO DODAT ODPOVÍDAJÍCÍ INFORMACE)
 38.
 Elektronická řídící jednotka (ECU):
 39.
 Značka (značky): ...
 40.
 Typ (typy): ...
 PŘEVOD
 41.
 Druh (mechanický, hydraulický, elektrický atd.): ...
 42.
 Stručný popis případných elektrických/elektronických konstrukčních částí: ...
 ZAVĚŠENÍ
 43.
 Stručný popis případných elektrických/elektronických konstrukčních částí: ...
 ŘÍZENÍ
 44.
 Stručný popis případných elektrických/elektronických konstrukčních částí: ...
 BRZDY
 45.
 Protiblokovací brzdový systém: ano/ne/voliteně (1)
 46.
 U vozidel s protiblokovacími brzdovými systémy popis činnosti systému (včetně všech elektronických částí), elektrické blokové schéma, schéma hydraulického nebo pneumatického obvodu: ...
 KAROSERIE
 47.
 Druh karoserie: ...
 48.
 Použité materiály a způsoby konstrukce: ...
 49.
 Čelní sklo a ostatní okna:
 50.
 Stručný popis případných elektrických/elektronických konstrukčních částí mechanismu spouštění okna: ...
 51.
 Zpětná zrcátka (uveďte pro každé zrcátko): ...
 52.
 Stručný popis případných elektronických konstrukčních částí seřizovacího systému: ...
 53.
 Bezpečnostní pásy a/nebo jiné zádržné systémy: ...
 54.
 Stručný popis případných elektrických/elektronických konstrukčních částí: ...
 55.
 Potlačení vysokofrekvenčního rušení:
 56.
 Popis a výkresy/fotografie tvarů a základních materiálů části karoserie, která tvoří motorový prostor a jemu nejbližší část prostoru pro cestující: ...
 57.
 Výkresy nebo fotografie polohy kovových konstrukčních částí v motorovém prostoru (např. topná zařízení, náhradní kolo, filtr sání, mechanismus řízení atd.): ...
 58.
 Tabulka a výkres zařízení pro potlačení vysokofrekvenčního rušení: ...
 59.
 Údaje o jmenovitých hodnotách stejnosměrného odporu a u odporových kabelů zapalování o jejich jmenovitém odporu na 1 m: ...
 ZAŘÍZENÍ PRO OSVĚTLENÍ A SVĚTELNOU SIGNALIZACI
 60.
 Stručný popis případných elektrických/elektronických


text:
konstrukčních částí jiných než svítilny: ...
 RŮZNÉ
 61.
 Prostředky ochrany proti neoprávněnému použití vozidla: ...
 62.
 Stručný popis případných elektrických/elektronických konstrukčních částí: ...
 63.
 Tabulka pro instalaci a použití případných rádiových vysílačů ve vozidle (vozidlech) (viz bod 3.1.8 tohoto předpisu): ...
 kmitočtová pásma [Hz]
 max. výstupní výkon [W]
 poloha antény ve vozidle, charakteristické podmínky pro instalaci a/nebo použití
 64.
 Vozidlo vybavené radarovým zařízením krátkého dosahu v pásmu 24 GHz: ano/ne/voliteně (1)
 Žadatel o schválení typu musí v případě potřeby také dodat:
 Dodatek 1: Seznam (se značkami a typy všech elektrických a/nebo elektronických konstrukčních částí, kterých se tento předpis týká (viz body 2.9 a 2.10 tohoto předpisu) a které nebyly uvedeny dříve).
 Dodatek 2: Schéma nebo výkres celkového uspořádání elektrických a/nebo elektronických konstrukčních částí (kterých se tento předpis týká) a celkového uspořádání kabeláže.
 Dodatek 3: Popis vozidla vybraného jako představitel typu:
 Druh karoserie: ...
 Levostranné nebo pravostranné řízení: ...
 Rozvor: ...
 Dodatek 4: Příslušný zkušební protokol (protokoly) předložený (předložené) výrobcem, vypracovaný (vypracované) zkušební laboratoří akreditovanou podle ISO 17025 a uznanou schvalovacím orgánem za účelem vystavení certifikátu schválení typu.
 65.
 Nabíječka: na palubě/externí/bez (1) ...
 66.
 Nabíjecí proud: stejnosměrný/střídavý proud (počet fází / kmitočet) (1) ...
 67.
 Maximální jmenovitý proud (v případě potřeby v každém režimu):
 68.
 Jmenovité nabíjení napětí: ...
 69.
 Základní funkce rozhraní vozidla: např.: L1/L2/L3/N/E/control pilot: ...
 (1) Nehodící se škrtněte.
 PŘÍLOHA 2B
 Informační dokument pro schválení typu elektrické/elektronické montážní podskupiny z hlediska elektromagnetické kompatibility
 Následující informace, přicházejí-li v úvahu, se spolu se soupisem obsahu dodávají trojmo. Předkládají-li se výkresy, musí být vypracovány ve vhodném měřítku na formátu A4 nebo musí být na tento formát složeny a musí být dostatečně podrobné. Předkládají-li se fotografie, musí zobrazovat dostatečně podrobně.
 Mají-li systémy, konstrukční části nebo samostatné technické celky elektronické řízení, musí být dodány informace o jeho vlastnostech.
 1.
 Značka (obchodní název výrobce): ...
 2.
 Typ: ...
 3.
 Způsob označení typu, je-li na konstrukční části / samostatném technickém celku vyznačen (1):
 3.1
 Umístění tohoto označení: ...
 4.
 Název a adresa výrobce: ...
 Název a adresa případného zplnomocněného zástupce: ...
 5.
 U konstrukčních částí a samostatných technických celků umístění a způsob připevnění značky schválení typu:
 ...
 6.
 Adresa (adresy) montážního závodu (závodů): ...
 7.
 Tato EMP musí být schválena jako konstrukční část / samostatný technický celek (1)
 8.
 Omezení použití a podmínky montáže: ...
 9.
 Jmenovité napětí elektrického systému: ... V, na kostře kladný/záporný (2) pól ...
 Dodatek 1: Popis EMP vybrané jako představitel typu (elektrické blokové schéma a seznam hlavních konstrukčních částí představujících EMP (např. značka a typ mikroprocesoru, krystalu atd.).
 Dodatek 2: Příslušný zkušební protokol (protokoly) předložený (předložené) výrobcem, vypracovaný (vypracované) zkušební laboratoří akreditovanou podle ISO 17025 a uznanou schvalovacím orgánem za účelem vystavení certifikátu schválení typu.
 (1) Pokud způsob označení typu obsahuje znaky, které se netýkají popisu typů konstrukční části nebo samostatného technického celku, na které se tento informační dokument vztahuje, musí být takové znaky v dokumentaci nahrazeny znakem „?“ (např. ABC??123??).
 (2) Nehodící se škrtněte.
 PŘÍLOHA 3A
 SDĚLENÍ
 (Maximální formát: A4 (210 × 297 mm))
 PŘÍLOHA 3B
 SDĚLENÍ
 (Maximální


text:
formát: A4 (210 × 297 mm))
 PŘÍLOHA 4
 Metoda měření vyzařovaných širokopásmových elektromagnetických emisí vozidel
 1. OBECNĚ
 1.1 Zkušební metoda popsaná v této příloze může být použita pouze pro vozidla.
 Tato metoda se týká obou konfigurací vozidla:
 a)
 jiné než „režim dobíjení RESS při připojení do elektrické sítě“;
 b)
 „režim dobíjení RESS při připojení do elektrické sítě“.
 1.2 Zkušební metoda
 Cílem této zkoušky je změřit širokopásmové emise elektrických nebo elektronických systémů namontovaných do vozidla (např. systém zapalování nebo elektromotory).
 Pokud není v této příloze uvedeno jinak, musí být zkouška provedena v souladu s CISPR 12 (5. vydání 2001 a změna č. 1 z roku 2005).
 2. STAV VOZIDLA BĚHEM ZKOUŠEK
 2.1 Vozidlo v konfiguraci jiné než „režim dobíjení RESS při připojení do elektrické sítě“
 2.1.1 Motor
 Chod motoru musí odpovídat požadavkům normy CISPR 12 (5. vydání 2001 a změna č. 1 z roku 2005).
 2.1.2 Ostatní systémy vozidla
 Všechna zařízení schopná generovat širokopásmové emise, která mohou být zapnuta trvale řidičem nebo spolujezdcem, by měla být v provozu s maximálním zatížením, např. motory stíračů nebo ventilátory. Houkačka a elektrické motory stahování oken jsou vyloučeny, protože se neužívají trvale.
 2.2 Vozidlo v konfiguraci „režim dobíjení RESS při připojení do elektrické sítě“
 Takové vozidlo musí být v režimu dobíjení baterie při jmenovitém výkonu do okamžiku, kdy střídavý nebo stejnosměrný proud dosáhne alespoň 80 % své původní hodnoty. Zkušební sestava pro připojení vozidla v konfiguraci „režim dobíjení RESS při připojení do elektrické sítě“ je znázorněna na obrázku 3 v dodatku 1 k této příloze.
 3. MÍSTO MĚŘENÍ
 3.1 Alternativně k požadavkům podle CISPR 12 (5. vydání 2001 a změna č. 1 z roku 2005) může být zkušební plocha pro vozidla kategorie L jakékoliv místo, které splňuje podmínky uvedené na obrázku 1 v dodatku k této příloze. V tomto případě se musí měřicí zařízení nacházet vně části uvedené na obrázku 1 v dodatku 1 k této příloze.
 3.2 Může být použito zakryté zkušební zařízení, lze-li prokázat korelaci mezi výsledky dosaženými v zakrytém zkušebním zařízení a výsledky dosaženými na venkovní zkušební ploše. Zakryté zkušební zařízení nemusí splňovat rozměrové požadavky venkovní zkušební plochy, pouze vzdálenost mezi anténou a vozidlem a výška antény musí být dodrženy.
 4. POŽADAVKY ZKOUŠEK
 4.1 Mezní hodnoty platí v celém kmitočtovém rozsahu 30 až 1 000 MHz pro měření prováděná v semianechoidní komoře nebo na venkovní zkušební ploše.
 4.2 Měření mohou být provedena buď s kvazišpičkovými, nebo špičkovými detektory. Mezní hodnoty uvedené v bodech 6.2 a 6.5 tohoto předpisu platí pro kvazišpičkové detektory. V případě špičkových detektorů se použije korekční faktor 20 dB stanovený v CISPR 12 (5. vydání 2001 a změna č. 1 z roku 2005).
 4.3 Měření
 Technická zkušebna provede zkoušku v intervalech předepsaných v normě CISPR 12 (5. vydání 2001 a změna č. 1 z roku 2005) v celém kmitočtovém rozsahu 30 až 1 000 MHz.
 Alternativně, jestliže výrobce poskytne údaje naměřené pro celé kmitočtové pásmo ze zkušební laboratoře akreditované podle příslušných částí normy ISO 17025 (2. vydání 2005 a oprava 2006) a uznané schvalovacím orgánem, může technická zkušebna rozdělit


text:
kmitočtový rozsah na 14 kmitočtových pásem 30–34, 34–45, 45–60, 60–80, 80–100, 100–130, 130–170, 170–225, 225–300, 300–400, 400–525, 525–700, 700–850, 850–1 000 MHz a provést zkoušky na 14 kmitočtech, které vykazují nejvyšší úrovně emisí v každém pásmu za účelem potvrzení, že vozidlo vyhovuje požadavkům této přílohy.
 Je-li během zkoušky mezní hodnota překročena, je třeba ověřit, že překročení bylo způsobeno vozidlem, a nikoli rušením v okolí.
 4.4 Naměřené hodnoty
 Maximální naměřené hodnoty vztažené k mezní hodnotě (při horizontální a vertikální polarizaci a umístění antény na levé a pravé straně vozidla) pro každé ze 14 kmitočtových pásem se považují za charakteristické údaje na kmitočtu, na kterém bylo měření provedeno.
 Dodatek
 Obrázek 1
 Čistá vodorovná plocha bez elektromagneticky odrazivých povrchů určená elipsou
 Obrázek 2
 Poloha antény vzhledem k vozidlu
 Poloha dipólu antény pro měření svislé složky vyzařovaného pole
 Poloha dipólu antény pro měření vodorovné složky vyzařovaného pole
 Obrázek 3
 Vozidlo v konfiguraci režim dobíjení RESS při připojení do elektrické sítě
 Nárys
 PŘÍLOHA 5
 Metoda měření vyzařovaných úzkopásmových elektromagnetických emisí vozidel
 1. OBECNĚ
 1.1 Zkušební metoda popsaná v této příloze může být použita pouze pro vozidla.
 Tato metoda se týká pouze konfigurace vozidla jiné než „režim dobíjení RESS při připojení do elektrické sítě“.
 1.2 Zkušební metoda
 Cílem této zkoušky je změřit úzkopásmové elektromagnetické emise, jaké by mohly pocházet ze systémů založených na mikroprocesorech nebo dalších úzkopásmových zdrojích.
 Pokud není v této příloze uvedeno jinak, musí být zkouška provedena v souladu s CISPR 12 (5. vydání 2001 a změna č. 1 z roku 2005) nebo podle CISPR 25 (a oprava z roku 2004).
 1.3 Nejprve se detektorem střední hodnoty změří úroveň emisí u antény rádiového přijímače vozidla v kmitočtovém pásmu FM (76–108 MHz). Není-li překročena úroveň uvedená v bodě 6.3.2.4 tohoto předpisu, považuje se vozidlo za vyhovující požadavkům této přílohy, pokud jde o toto kmitočtové pásmo, a úplná zkouška se nemusí provádět.
 1.4 Alternativně pro vozidla kategorie L může být místo měření vybráno podle přílohy 4 bodů 3.1 a 3.2.
 2. STAV VOZIDLA BĚHEM ZKOUŠEK
 2.1 Spínač zapalování musí být zapnut. Motor nesmí být v provozu.
 2.2 Elektronické systémy vozidla musí být v normálním provozním režimu, přičemž vozidlo stojí.
 2.3 Všechna zařízení s vnitřními oscilátory > 9 kHz nebo opakovanými signály, která mohou být zapnuta trvale řidičem nebo spolujezdcem, by měla být v normálním provozu.
 3. POŽADAVKY ZKOUŠEK
 3.1 Mezní hodnoty platí v celém kmitočtovém rozsahu 30 až 1 000 MHz pro měření prováděná v semianechoidní komoře nebo na venkovní zkušební ploše.
 3.2 Měření se provedou s detektorem střední hodnoty.
 3.3 Měření
 Technická zkušebna provede zkoušku v intervalech předepsaných v normě CISPR 12 (5. vydání 2001 a změna č. 1 z roku 2005) v celém kmitočtovém rozsahu 30 až 1 000 MHz.
 Alternativně, jestliže výrobce poskytne údaje naměřené pro celé kmitočtové pásmo ze zkušební laboratoře akreditované podle příslušných částí normy ISO 17025 (2. vydání 2005 a oprava 2006) a uznané schvalovacím orgánem, může technická zkušebna rozdělit kmitočtový rozsah na 14 kmitočtových pásem 30–34, 34–45, 45–60, 60–80, 80–100, 100–130, 130–170, 170–225, 225–300, 300–400, 400–525, 525–700, 700–850, 850–1


text:
000 MHz a provést zkoušky na 14 kmitočtech, které vykazují nejvyšší úrovně emisí v každém pásmu za účelem potvrzení, že vozidlo vyhovuje požadavkům této přílohy.
 Je-li během zkoušky mezní hodnota překročena, je třeba ověřit, že překročení bylo způsobeno vozidlem, a nikoli rušením v okolí včetně širokopásmového záření z některé EMP.
 3.4 Naměřené hodnoty
 Maximální naměřené hodnoty vztažené k mezní hodnotě (při horizontální a vertikální polarizaci a umístění antény na levé a pravé straně vozidla) pro každé ze 14 kmitočtových pásem se považují za charakteristické údaje na kmitočtu, na kterém bylo měření provedeno.
 PŘÍLOHA 6
 Metoda zkoušení odolnosti vozidel proti elektromagnetickému záření
 1. OBECNĚ
 1.1 Zkušební metoda popsaná v této příloze může být použita pouze pro vozidla. Tato metoda se týká obou konfigurací vozidla:
 a)
 jiné než „režim dobíjení RESS při připojení do elektrické sítě“;
 b)
 „režim dobíjení RESS při připojení do elektrické sítě“.
 1.2 Zkušební metoda
 Cílem této zkoušky je prokázat odolnost elektronických systémů vozidla. Vozidlo se vystaví účinkům elektromagnetických polí tak, jak je popsáno v této příloze. Vozidlo musí být v průběhu zkoušky monitorováno.
 Není-li v této příloze uvedeno jinak, provede se zkouška podle normy ISO 11451-2, 3. vydání 2005.
 1.3 Alternativní zkušební metody
 Zkouška může být u všech vozidel alternativně provedena na venkovní zkušební ploše. Zkušební zařízení musí splňovat požadavky vnitrostátních právních předpisů týkajících se emisí elektromagnetických polí.
 Je-li vozidlo delší než 12 m a/nebo širší než 2,60 m a/nebo vyšší než 4,00 m, může být metoda zkoušení proudovou injektáží (BCI) podle normy ISO 11451-4 (1. vydání 1995) použita pro kmitočtový rozsah 20–2 000 MHz s úrovněmi stanovenými v bodě 6.7.2.1 tohoto předpisu.
 2. STAV VOZIDLA BĚHEM ZKOUŠEK
 2.1 Vozidlo v konfiguraci jiné než „režim dobíjení RESS při připojení do elektrické sítě“
 2.1.1 Vozidlo musí být v nenaloženém stavu s výjimkou zatížení nezbytým zkušebním zařízením.
 2.1.1.1 Motor musí normálně otáčet hnací kola konstantní rychlostí 50 km/h, není-li žádný důvod technické povahy související s vozidlem pro stanovení jiných podmínek. U vozidel kategorií L1 a L2 se hnací kola musí normálně otáčet konstantní rychlostí 25 km/h. Vozidlo se umístí na přiměřeně zatíženém dynamometru nebo, není-li k dispozici dynamometr, na elektricky izolovaných podpěrách náprav v minimální vzdálenosti od země. Spojovací hřídele, řemeny nebo řetězy mohou být v případě potřeby odpojeny (např. u nákladních automobilů, dvou- a tříkolových vozidel).
 2.1.1.2 Základní podmínky vozidla
 Tento bod vymezuje minimální podmínky zkoušky (pokud to je vhodné) a kritéria selhání při zkoušce pro vozidla při zkouškách odolnosti. Ostatní systémy vozidla, které mohou ovlivnit funkce související s odolností, musí být zkoušeny způsobem, který byl odsouhlasen mezi výrobcem a technickou zkušebnou.
 Podmínky zkoušky vozidla pro „cyklus 50 km/h“
 Kritéria selhání při zkoušce
 Rychlost vozidla 50 km/h (resp. 25 km/h u vozidel kategorií L1, L2) ± 20 % (vozidlo pohánějící válce). Je-li vozidlo vybaveno tempomatem, musí být zapnutý.
 Kolísání rychlosti větší než ± 10 % jmenovité rychlosti. V případě automatické převodovky: změna převodového stupně navozující odchylky rychlosti větší než ± 10 % jmenovité rychlosti.
 Potkávací světla ZAPNUTA (ruční režim)
 Světla VYPNUTA
 Stěrač čelního skla ZAPNUT (ruční režim) na nejvyšší