text:
8.1.3.5.6
 u brašen na přenášení dítěte využívajících dodatečné popruhy, které jsou připevněny ke dvěma bezpečnostním popruhům pro dospělé a u nichž tlakový kanál prochází přímo bezpečnostním pásem pro dospělé k nižšímu kotevnímu úchytu bezpečnostního pásu pro dospělé, bude kotevní úchyt na zkušebním vozíku odpovídat odstavci 7 (A1, B1) dodatku 3 k příloze 7. Montáž na zkušební stav se provede podle poznámky 5 v příloze 21. Tento systém musí řádně fungovat i tehdy, je-li bezpečnostní pás pro dospělé odblokován, a pokud odpovídá odstavci 6.1.8, je považován za systém univerzální.
 8.1.3.6 Zkušební figuríny
 8.1.3.6.1
 Dětské zádržné systémy a figuríny musejí být namontovány tak, aby byly splněny požadavky podle odstavce 8.1.3.6.3.
 8.1.3.6.2
 Dětský zádržný systém se zkouší s figurínami předepsanými v příloze 8 tohoto předpisu.
 8.1.3.6.3
 Usazení figuríny
 8.1.3.6.3.1
 Figurína se umístí tak, aby mezi zadní částí figuríny a zádržným zařízením byla mezera. V případě brašny na přenášení dítěte se figurína umístí v přímé vodorovné poloze co možno nejblíže k ose brašny.
 8.1.3.6.3.2
 Umístěte dětskou sedačku na zkušební sedadlo.
 Umístěte figurínu do dětské sedačky.
 Mezi figurínu a opěradlo sedačky umístěte sklápěcí desku nebo podobné ohebné zařízení o tloušťce 2,5 cm, šířce 6 cm a délce rovnající se výšce ramene (v sedící poloze, příloha 8) zmenšené o výšku středu kyčle (v sedící poloze, v příloze 8 výška podkolenní oblasti zvýšená o polovinu výšky stehna, v sedící poloze) příslušející velikosti figuríny, která se zkouší. Deska má co nejtěsněji sledovat zakřivení sedačky a její dolní konec musí být ve výšce kyčelního kloubu figuríny.
 Seřiďte pás podle návodu výrobce, avšak na zatížení 250 N ± 25 N nad úrovní síly seřizovacího zařízení, s úhlem ohybu popruhu v seřizovacím zařízení 45 ± 5o, popřípadě s úhlem předepsaným výrobcem.
 Dokončete nasazení dětské sedačky na zkušební sedadlo podle přílohy 21 tohoto předpisu.
 Vyjměte ohebné zařízení.
 Toto ustanovení se týká jen postrojových zádržných zařízení a zádržných zařízení, v nichž je dítě připoutáno tříbodovým bezpečnostním pásem pro dospělé a u nichž je použito aretační zařízení, a netýká se dětských zádržných popruhů připojených přímo k navíječi.
 8.1.3.6.3.3
 Podélná rovina procházející střednicí zkušební figuríny musí být nastavena doprostřed mezi oba spodní kotevní úchyty pásů, je však také třeba vzít v úvahu odstavec 8.1.3.2.1.3. V případě přídavných sedáků, které se mají zkoušet s figurínou představující desetileté dítě, musí být podélná rovina procházející střednicí figuríny umístěna 75 mm ± 5 mm vlevo nebo vpravo od bodu ležícího uprostřed mezi oběma dolními kotevními úchyty.
 8.1.3.6.3.4
 V případě zařízení vyžadujících použití normalizovaného pásu může být ramenní popruh na figuríně před dynamickou zkouškou umístěn pomocí lehké krycí pásky dostatečné šířky a délky. U zádržných zařízení směřujících dozadu může být hlava figuríny přidržovaná na zadní části zádržného systému pomocí lehké krycí pásky dostatečné šířky a délky. U zádržných zařízení směřujících dozadu je při zrychlení zkušebního vozíku přípustné spojit hlavu figuríny lehkou krycí páskou se 100mm tyčí nebo s opěradlem zádržného zařízení.
 8.1.3.7 Kategorie figuríny, která se použije
 8.1.3.7.1
 Zařízení skupiny 0
 :
 zkoušky s figurínou novorozence a s figurínou o hmotnosti 9 kg.
 8.1.3.7.2
 Zařízení skupiny 0+
 :
 zkoušky s


text:
figurínou novorozence a s figurínou o hmotnosti 11 kg.
 8.1.3.7.3
 Zařízení skupiny I
 :
 zkoušky s figurínou o hmotnosti 9 kg a 15 kg.
 8.1.3.7.4
 Zařízení skupiny II
 :
 zkoušky s figurínou o hmotnosti 15 kg a 22 kg.
 8.1.3.7.5
 Zařízení skupiny III
 :
 zkoušky s figurínou o hmotnosti 22 kg a 32 kg.
 8.1.3.7.6
 Je-li dětský zádržný systém vhodný pro dvě nebo více hmotnostních skupin, provedou se zkoušky s použitím výše stanovených nejlehčích a nejtěžších figurín pro všechny dotyčné skupiny. Jestliže se však konfigurace zařízení některé skupiny značně liší od nejbližší skupiny, např. je-li změněno uspořádání postroje nebo jeho délka, může laboratoř provádějící zkoušky, uzná-li to za vhodné, provést i zkoušku s figurínou o střední hmotnosti.
 8.1.3.7.7
 Jestliže je dětský zádržný systém konstruován pro dvě nebo více dětí, musí být jedna zkouška provedena s nejtěžšími figurínami posazenými na všech místech k sezení. Druhá zkouška se provede s výše specifikovanými nejlehčími a nejtěžšími figurínami. Zkoušky se musí provést za použití zkušebního sedadla znázorněného v příloze 6 dodatku 3 na obrázku 3. Laboratoř provádějící zkoušky může, uzná-li to za vhodné, doplnit třetí zkoušku jakoukoli kombinací figurín nebo neobsazených míst k sezení.
 8.1.3.7.8
 Jestliže dětský zádržný systém ve skupině 0 nebo 0+ nabízí různé konfigurace podle hmotnosti dítěte, bude každá konfigurace podrobena zkoušce s figurínami obou hmotnostních skupin.
 8.1.3.7.9
 Pokud dětský zádržný systém ISOFIX vyžaduje použití vrchního postroje, provede se jedna zkouška s nejmenší zkušební figurínou a s kratší vzdáleností vrchního postroje (bod ukotvení G1). Druhá zkouška se provede s těžší figurínou a s delší vzdáleností vrchního postroje (bod ukotvení G2). Nastavte vrchní část postroje tak, aby se síla tahu pohybovala v rozmezí 50 ± 5 N.
 8.1.3.7.10
 Zkouška podle odstavce 7.1.4.1.10.1.2. se musí provádět pouze s největšími figurínami, pro které je dětský zádržný systém konstruován.
 8.1.4 Zádržný systém přídavných sedáků
 Na sedací plochu zkušebního stavu položte bavlněnou tkaninu. Umístěte přídavný sedák na zkušební stav, umístěte maketu dolní části trupu dle popisu v příloze 22 na obrázku 1 na povrch sedáku, nasaďte a připoutejte tříbodový bezpečnostní pás pro dospělé a napněte jej, jak je předepsáno v příloze 21. Popruhem o šířce 25 mm nebo podobným prostředkem obepínajícím přídavný sedák působte silou 250 N ± 5 N ve směru šipky A na obrázku 2 v příloze 22, ve směru rovnoběžném se sedací plochou zkušebního stavu.
 8.2 Zkoušky jednotlivých součástí
 8.2.1 Spona
 8.2.1.1 Zkouška rozepínání při zatížení
 8.2.1.1.1
 Pro tuto zkoušku se použije dětský zádržný systém, který byl již podroben dynamické zkoušce podle odstavce 8.1.3.
 8.2.1.1.2
 Dětský zádržný systém se vyjme ze zkušebního vozíku nebo vozidla, aniž se rozepne spona. Spona se napne silou 200 ± 2 N. Je-li spona připevněna k tuhé části, použije se během dynamické zkoušky síla, která zohlední úhel, který svírá spona s touto tuhou částí.
 8.2.1.1.3
 Na geometrický střed tlačítka pro rozepnutí spony se působí silou podél stanovené osy probíhající rovnoběžně s počátečním směrem pohybu tlačítka rychlostí 400 mm/min ± 20 mm/min; geometrický střed se vztahuje na tu část povrchu spony, na kterou působí uvolňovací tlak. Při působení rozpínací

type: contracts

jurisdiction: EU


text:
síly musí být spona opřena o tuhou opěru.
 8.2.1.1.4
 Silou k rozepnutí spony se na sponu působí za použití siloměru nebo podobného zařízení způsobem a ve směru normálního používání. Dotykový konec musí mít tvar vyleštěné kovové polokoule s poloměrem 2,5 mm ±0,1 mm.
 8.2.1.1.5
 Změří se síla potřebné k rozepnutí spony a zaznamená se jakékoliv selhání.
 8.2.1.2 Zkouška rozpínání při nulovém zatížení
 8.2.1.2.1
 Úplná spona, která dosud nebyla vystavena zatížení, se namontuje a nastaví do polohy v nezatíženém stavu.
 8.2.1.2.2
 K měření síly potřebné k rozepnutí spony se použije způsob stanovený v odstavcích 8.2.1.1.3 a 8.2.1.1.4.
 8.2.1.2.3
 Změří se síla potřebná k rozepnutí spony.
 8.2.1.3 Zkouška pevnosti
 8.2.1.3.1
 Pro zkoušku pevnosti se použijí dva vzorky. Zkouška se provede se všemi seřizovacími zařízeními, s výjimkou seřizovacích zařízení přímo montovaných na dětský zádržný systém.
 8.2.1.3.2
 V příloze 20 je znázorněno typické zařízení pro zkoušku pevnosti spony. Spona je umístěna na horní kruhovou desku (A) uvnitř reliéfu. Všechny popruhy připojené ke sponě jsou nejméně 250 mm dlouhé a visí dolů z horní desky jednotlivě podle polohy ve sponě. Volné konce popruhů jsou pak ovinuty okolo spodní kruhové desky (B), odkud pokračují do vnitřního otvoru desky. Všechny popruhy mají být svislé mezi A a B. Kruhová přítlačná deska (C) se pak lehce přitiskne na spodní plochu desky (B) tak, aby byl ještě možný určitý pohyb popruhů. Na trhacím stroji se malou silou napínají a protahují všechny popruhy mezi deskami (B) a (C) až do zatížení všech popruhů podle jejich uspořádání. V průběhu této operace a vlastní zkoušky se spona nesmí dotýkat desky (A) nebo jakékoli její části. Desky (B) a (C) se pak pevně sevřou k sobě a tahová síla se zvětšuje rychlostí 100 mm/min ± 20 mm/min až do dosažení požadovaných hodnot.
 8.2.2 Seřizovací zařízení
 8.2.2.1 Snadnost seřizování
 8.2.2.1.1
 Při zkoušení ručního seřizovacího zařízení se popruh stejnoměrně protahuje seřizovacím zařízením, při zachování obvyklých podmínek používání, rychlostí 100 mm/min ± 20 mm/min a změří se maximální síla zaokrouhlená na nejbližší celou hodnotu N po prvních 25 mm ± 5 mm pohybu popruhu.
 8.2.2.1.2
 Zkouška se provede v obou směrech průchodu popruhu zařízením, přičemž se popruh před změřením podrobí 10 cyklům úplného průchodu.
 8.2.3 Zkouška mikroprokluzu (viz příloha 5, obrázek 3)
 8.2.3.1
 Součásti nebo zařízení, jež se mají podrobit zkoušce mikroprokluzu, se uchovávají před zkouškou po dobu nejméně 24 hodin v atmosféře mající teplotu 20 oC ± 5 oC a relativní vlhkost 65 % ± 5 %. Zkouška se provede za teploty v rozmezí od 15 oC do 30 oC.
 8.2.3.2
 Volný konec popruhu se uspořádá ve stejné konfiguraci, jako když se zařízení používá ve vozidle, přičemž nesmí být připevněn k žádné jiné části.
 8.2.3.3
 Seřizovací zařízení se umístí na svislo část popruhu, jehož jeden konec nese zatížení 50 N ±0,5 N (vedeného tak, aby se zabránilo kolísání zatížení a kroucení popruhu). Volný konec popruhu směřuje ze seřizovacího zařízení svisle nahoru nebo dolů, tak, jako tomu je ve vozidle. Druhý konec prochází přes vodicí váleček, jehož vodorovná osa je rovnoběžná s rovinou části popruhu nesoucího


text:
zatížení, a úsek popruhu procházející přes váleček je vodorovný.
 8.2.3.4
 Zkoušené zařízení se uspořádá tak, aby jeho střed v nejvyšší poloze, do které může být zvednut, byl vzdálen 300 mm ± 5 mm od podpůrného stolu a zátěž 50 N byla od tohoto stolu vzdálena 100 mm ± 5 mm.
 8.2.3.5
 Před zkouškou se provede 20 ± 2 zkušebních cyklů a nato 1 000 ± 5 cyklů s frekvencí 30 ± 10 cyklů za minutu, při celkové amplitudě 300 mm ± 20 mm nebo podle ustanovení odstavce 8.2.5.2.6.2. Zatížením 50 N se působí jen po dobu odpovídající posuvu o 100 mm ± 20 mm při každé půlperiodě. Mikroprokluz se změří z polohy po ukončení 20 cyklů před zkouškou.
 8.2.4 Navíječ
 8.2.4.1 Navíjecí síla
 8.2.4.1.1
 Navíjecí síly se musí měřit se soupravou bezpečnostních pásů nasazených na figurínu jako u dynamické zkoušky předepsané v odstavci 8.1.3. Napnutí popruhu se měří v místě dotyku s figurínou (avšak těsně před ním), zatímco popruh je navíjen rychlostí přibližně 0,6 m/min.
 8.2.4.2 Životnost mechanismu navíječe
 8.2.4.2.1
 Popruh se vytahuje a nechává navíjet po požadovaný počet cyklů rychlostí nejvýše 30 cyklů za minutu. U navíječů s nouzovým blokováním se při každém pátém cyklu silněji trhne, aby se navíjecí zařízení zablokovalo. Stejný počet trhnutí se provede v každé z různých pěti poloh vytažení, a to při 90, 80, 75, 70 a 65 % celkové délky popruhu na navíječi. Je-li však tato délka větší než 900 mm, výše uvedená procenta se počítají jen z posledních 900 mm popruhu, které lze z navíječe vytáhnout.
 8.2.4.3 Blokování navíječů s nouzovým blokováním
 8.2.4.3.1
 Blokování navíječe se zkouší jednou, když byla odvinuta celá délka popruhu snížená o 300 mm ± 3 mm.
 8.2.4.3.2
 Je-li navíječ uváděn v činnost pohybem popruhu, musí se popruh vytahovat směrem, ve kterém se normálně vytahuje, je-li navíječ namontován ve vozidle.
 8.2.4.3.3
 Zkoušejí-li se navíječe na citlivost k zrychlování vozidla, provedou se zkoušky při výše uvedené délce vytažení v obou směrech podél dvou vzájemně kolmých os, jež jsou vodorovné, jsou-li navíječe ve vozidle namontovány podle pokynů výrobce dětského zádržného systému. Není-li tato poloha předepsána, musí se technická zkušebna poradit s výrobcem dětského zádržného systému. Jeden z těchto směrů zkoušky zvolí technická zkušebna tak, aby byly vytvořeny nejnepříznivější podmínky pro uvádění blokovacího mechanismu v činnost.
 8.2.4.3.4
 Konstrukce použitého zařízení musí zajistit, aby se požadovaného zrychlení dosáhlo průměrným nárůstem zrychlení nejméně 25 g/s. (9)
 8.2.4.3.5
 Aby se mohlo přezkoušet splnění požadavků podle odstavců 7.2.3.2.1.3 a 7.2.3.2.1.4, navíječ se namontuje na vodorovný stůl, který se naklání rychlostí nepřevyšující 2o za sekundu, až dojde k zablokování. Zkouška se opakuje s nakláněním v jiných směrech, aby se zajistilo, že požadavky jsou splněny.
 8.2.4.4 Zkouška odolnosti proti korozi
 8.2.4.4.1
 Zkouška odolnosti proti korozi je popsána v odstavci 8.1.1.
 8.2.4.5 Zkouška odolnosti proti prachu
 8.2.4.5.1
 Navíječ zařízení se vloží do zkušební komory popsané v příloze 3 tohoto předpisu. Musí se namontovat ve stejné poloze jako ve vozidle. Zkušební komora obsahuje prach, jehož složení je uvedeno v odstavci 8.2.4.5.2. Z navíječe se odvine popruh na délku 500


text:
mm a ponechá se takto odvinutý s tím, že se do jedné až dvou minut po každém rozvíření prachu podrobí 10 úplným cyklům zatažení a odvinutí. Prach se rozviřuje po dobu 5 sekund každých 20 minut v průběhu 5 hodin stlačeným vzduchem neobsahujícím olej ani vlhkost a procházejícím otvorem o průměru 1,5 mm ±0,1 mm při tlaku 5,5 bar ±0,5 bar.
 8.2.4.5.2
 Prach použitý při zkoušce popsané v odstavci 8.2.4.5.1 se skládá přibližně z 1 kg suchého křemene. Rozdělení velikosti částeček:
 a)
 průchod otvorem 150 μm, průměr drátu 104 μm: 99 %–100 %;
 b)
 průchod otvorem 105 μm, průměr drátu 64 μm: 76 %–86 %;
 c)
 průchod otvorem 75 μm, průměr drátu 52 μm: 60 %–70 %.
 8.2.5 Statická zkouška popruhů
 8.2.5.1 Zkouška pevnosti popruhu
 8.2.5.1.1
 Každá zkouška se musí provést se dvěma novými vzorky popruhu stabilizovanými podle odstavce 7.2.4.
 8.2.5.1.2
 Každý popruh se musí uchytit do čelistí stroje na zkoušení pevnosti v tahu. Čelisti musí být řešeny tak, aby nemohlo dojít k přetržení popruhu na nich nebo v jejich blízkosti. Rychlost posuvu musí být 100 mm/min ± 20 mm/min. Volná délka vzorku mezi čelistmi stroje při zahájení zkoušky musí být 200 mm ± 40 mm.
 8.2.5.1.3
 Tah se zvětšuje tak dlouho, až se popruh přetrhne, a zaznamená se zatížení na mezi pevnosti.
 8.2.5.1.4
 Jestliže popruh vyklouzne nebo se přetrhne na některé z čelistí nebo ve vzdálenosti menší než 10 mm od některé z nich, zkouška je neplatná a provede se nová zkouška s jiným vzorkem.
 8.2.5.2
 Vzorky vyříznuté z popruhů podle odstavce 3.2.3 se stabilizují takto:
 8.2.5.2.1 Stabilizace při teplotě a vlhkosti okolí
 8.2.5.2.1.1
 Popruh se uchovává 24 ± 1 hodin v atmosféře mající teplotu 23 oC ± 5 oC a relativní vlhkost 50 % ± 10 %. Neprovede-li se zkouška ihned po stabilizaci, musí být vzorek až do zahájení zkoušky uložen ve vzduchotěsně uzavřené nádobě. Mez pevnosti se musí stanovit do pěti minut po vyjmutí popruhu ze stabilizační atmosféry nebo z nádoby.
 8.2.5.2.2 Vystavení účinkům světla
 8.2.5.2.2.1
 Použije se ustanovení doporučení ISO 105-B 02(1978). Popruh se vystaví světlu na dobu potřebnou k vyblednutí standardní modře č. 7 na odstín rovnající se stupni 4 na stupnici šedi.
 8.2.5.2.2.2
 Po vystavení se popruh ponechá nejméně 24 hodiny v atmosféře mající teplotu 23 oC ± 5 oC a relativní vlhkost 50 % ± 10 %. Mez pevnosti se musí stanovit do pěti minut po vyjmutí popruhu ze stabilizačního zařízení.
 8.2.5.2.3 Stabilizace za nízké teploty
 8.2.5.2.3.1
 Popruh se uchovává nejméně 24 hodiny v atmosféře mající teplotu 23 oC ± 5 oC a relativní vlhkost 50 % ± 10 %.
 8.2.5.2.3.2
 Popruh se potom uchovává po dobu 90 ± 5 minut na rovné ploše v nízkoteplotní komoře, v níž je teplota vzduchu –30 oC ± 5 oC. Potom se přehne a přehyb se zatíží závažím o hmotnosti 2 kg ±0,2 kg, předem ochlazeným na –30 oC ± 5 oC. Po uchovávání zatíženého popruhu po dobu 30 ± 5 minut v téže mrazicí komoře se závaží sejme a do 5 minut po vyjmutí popruhu


text:
z mrazicí komory se změří mez pevnosti.
 8.2.5.2.4 Stabilizace za vysoké teploty
 8.2.5.2.4.1
 Popruh se ponechá po dobu 180 ± 10 minut ve vyhřívací komoře v atmosféře mající teplotu 60 oC ± 5 oC a relativní vlhkost 65 % ± 5 %.
 8.2.5.2.4.2
 Mez pevnosti se musí stanovit do pěti minut po vyjmutí popruhu z vyhřívací komory.
 8.2.5.2.5 Vystavení účinkům vody
 8.2.5.2.5.1
 Popruh se ponechá po dobu 180 ± 10 minut zcela ponořen v destilované vodě o teplotě 20 oC ± 5 oC s nepatrnou přísadou smáčedla. Smí se použít jakékoli smáčedlo vhodné pro zkoušené vlákno.
 8.2.5.2.5.2
 Mez pevnosti se musí stanovit do deseti minut po vyjmutí popruhu z vody.
 8.2.5.2.6 Zkoušky odolnosti proti oděru
 8.2.5.2.6.1
 Součásti nebo zařízení, jež se mají podrobit zkoušce odolnosti proti oděru, se před zkouškou ponechají nejméně 24 hodiny v atmosféře mající teplotu 23 oC ± 5 oC a relativní vlhkost 50 % ± 10 %. Okolní teplota během zkoušení musí být v rozmezí od 15 oC do 30 oC.
 8.2.5.2.6.2
 V následující tabulce jsou uvedeny všeobecné podmínky pro jednotlivé zkoušky:
 Zatížení (N)
 Počet cyklů za minutu
 Počet cyklů
 Zkouška typu 1
 10 ±0,1
 30 ± 10
 1 000 ± 5
 Zkouška typu 2
 5 ±0,05
 30 ± 10
 5 000 ± 5
 Nepostačuje-li délka popruhu pro zkoušení posunutí většího než 300 mm, může se zkouška provést s menší délkou, nejméně však s délkou 100 mm.
 8.2.5.2.6.3 Zvláštní zkušební podmínky
 8.2.5.2.6.3.1
 Postup zkoušky typu 1: v případech, kdy popruh prokluzuje rychloseřizovacím zařízením. Na jeden z popruhů se působí ve svislém směru trvale zatížením 10 N. Druhý popruh, nastavený vodorovně, se připojí k zařízení, které popruhem pohybuje dozadu a dopředu. Seřizovací zařízení se umístí na vodorovný popruh tak, aby popruh zůstal napnutý (viz příloha 5, obrázek 1).
 8.2.5.2.6.3.2
 Postup zkoušky typu 2: v případech, kdy popruh při průchodu některou tuhou částí mění směr. Při této zkoušce musí úhly obou popruhů odpovídat obrázku 2 v příloze 5. Zatížení 5 N musí působit trvale po celou dobu zkoušky. Pro případy, kde popruh při průchodu tuhou částí mění více než jednou svůj směr, může se zatížení 5 N zvýšit tak, aby se dosáhlo předepsaného posuvu popruhu 300 mm touto tuhou částí.
 8.2.6 Aretační zařízení
 8.2.6.1 Zařízení třídy A
 Zádržné zařízení a největší figurína, pro kterou je zařízení určeno, se usadí podle obrázku 5. Musí se použít popruhy uvedené v příloze 13 tohoto předpisu. Aretační zařízení se úplně sevře, pás se označí tam, kde vstupuje do aretačního zařízení. Na pás se připevní siloměry pomocí kroužku ve tvaru D. Po dobu 1 sekundy se působí silou, která se rovná dvojnásobku (±5 %) hmotnosti nejtěžší figuríny skupiny I. Dolní poloha se použije pro aretační zařízení v poloze A a horní poloha pro aretační zařízení v poloze B. Dále se touto silou působí ještě devětkrát. Potom se pás označí na vstupu do aretačního zařízení a změří se vzdálenost mezi dvěma značkami. V průběhu této zkoušky musí být navíječ odblokován.
 Obrázek 5
 8.2.6.2 Zařízení třídy B
 Dětské zádržné zařízení musí být pevně připevněno a


text:
popruhy, uvedené v příloze 13 tohoto předpisu, musí procházet aretačním zařízením a rámem sedačky podle postupu popsaného v návodu výrobce. Pás prochází zkušebním zařízením, které je popsáno na obrázku 6, na něj je připevněno závaží o hmotnosti 5,25 kg ±0,05 kg. Mezi závažím a bodem, kde popruh opouští rám, musí být 650 mm ± 40 mm volné délky popruhu. Aretační zařízení se úplně sevře a pás se u vstupu do zařízení označí. Závaží se zvedne a uvolní tak, aby padalo volně po dráze 25 mm ± 1 mm. To se opakuje 100 ± 2krát s frekvencí 60 ± 2 cyklů za minutu, aby se simulovalo trhnutí zádržného zařízení ve vozidle. Potom se pás označí na vstupu do aretačního zařízení a změří se vzdálenost mezi dvěma značkami. Aretační zařízení musí pokrývat celou šířku popruhu v namontovaném stavu s usazenou figurínou 15 kg. Tato zkouška se vykoná také se stejnými úhly popruhu jako jsou v normálním provozu. Volný konec břišní části pásu se upevní. Zkouška se provede s dětským zádržným zařízením pevně uchyceným ke zkušebnímu stavu, jež se užije při zkoušce převrácením nebo při dynamické zkoušce. Zatěžovací popruh se může připevnit k simulované sponě.
 Obrázek 6:
 Schéma zkoušky aretačního zařízení třídy B
 8.2.7 Zkouška odolnosti seřizovacích zařízení montovaných přímo na dětský zádržný systém proti opotřebení
 Usaďte největší figurínu, pro kterou je zařízení určeno, jako pro dynamickou zkoušku, včetně standardní vůle určené v odstavci 8.1.3.6. Na popruhu vyznačte referenční čáru v místě, kde jeho volný konec vstupuje do seřizovacího zařízení.
 Vyjměte figurínu a dětský zádržný systém umístěte do zařízení pro zkoušku podle obrázku 1 v příloze 19.
 Celková délka popruhu procházející seřizovacím zařízením při zkušebním cyklování musí být nejméně 150 mm. Tento pohyb musí být takový, že nejméně 100 mm popruhu na straně referenční čáry směrem k volnému konci popruhu a dále zbývající pohybující se část popruhu (přibližně 50 mm) na straně nedílného postrojového pásu se pohybují skrz seřizovací zařízení.
 Je-li délka popruhu od referenční čáry k volnému konci popruhu nedostatečná pro výše popsaný posuv, musí posuv popruhu seřizovacím zařízením o délce 150 mm vycházet z polohy plně vytaženého postrojového pásu.
 Frekvence musí být 10 ± 1 cyklů/min, s rychlostí v „B“ 150 mm/s ± 10 mm/s.
 8.2.8 Teplotní zkouška
 8.2.8.1
 Části uvedené v odstavci 7.1.5.1 se vystaví trvalému působení teploty okolí nejméně 80 oC nad povrchem vody v uzavřeném prostoru po dobu nejméně 24 hodin, a pak se ochladí v prostředí o teplotě nepřesahující 23 oC. Po periodě ochlazení bezprostředně následují za sebou tři cykly, každý v trvání 24 hodin; přitom každý cyklus obsahuje tyto po sobě následující sekvence:
 i)
 teplota okolí se trvale udržuje na hodnotě nejméně 100 oC po nepřetržitou dobu 6 hodin a této teploty okolí se dosáhne do 80 minut od začátku cyklu, potom
 ii)
 se teplota okolí trvale udržuje na hodnotě nejvýše 0 oC po nepřetržitou dobu 6 hodin a této teploty okolí se dosáhne do 90 minut, potom
 iii)
 se udržuje teplota okolí na hodnotě nejvýše 23 oC v průběhu zbývající části 24 hodinového cyklu.
 8.3


text:
Kalibrace sedáku zkušebního sedadla
 8.3.1
 Kalibrační zkouška sedáku zkušebního sedadla se provádí u nového sedáku pro stanovení počátečních hodnot průniku při nárazu a špičkového zpoždění a pak po každé padesáté dynamické zkoušce nebo nejméně jednou měsíčně, podle toho, k čemu dojde dříve, nebo před každou zkouškou, pokud se zkušební zařízení používá často.
 8.3.2
 Postupy certifikace a měření musí odpovídat poslední verzi normy ISO 6487; měřicí zařízení musí odpovídat specifikacím datového kanálu s filtrem kanálu třídy (CFC) 60.
 Na zkušebním zařízení určeném v příloze 17 tohoto předpisu se provedou 3 zkoušky, 150 mm ± 5 mm od přední hrany sedáku na střednici a pak ve vzdálenosti 150 mm ± 5 mm na každou stranu od střednice.
 Zařízení umístěte svisle na pevný a rovný povrch. Spouštějte závaží tak dlouho, až se dotkne povrchu, a nastavte ukazatel průniku do nulové polohy. Zařízení umístěte svisle nad zkušební bod, zdvihněte závaží na 500 mm ± 5 mm a pak je uvolněte, aby volným pádem narazilo na povrch sedadla. Zaznamenejte průnik a křivku zpomalení.
 8.3.3
 Zaznamenané maximální hodnoty se nesmí lišit o více než 15 % od počátečních hodnot.
 8.4 Záznam dynamického chování
 8.4.1
 Aby bylo možné určit chování figuríny a její posunutí, musí se všechny dynamické zkoušky zaznamenávat podle následujících podmínek:
 8.4.1.1
 Podmínky pro filmování a záznam:
 —
 frekvence je alespoň 500 snímků za sekundu,
 —
 zkoušky se zaznamenají na film, video nebo nosič digitálních údajů.
 8.4.1.2
 Odhad nejistoty:
 Zkušební laboratoře budou mít k dispozici a budou používat postupy pro odhadování nejistoty při měření posunutí hlavy figuríny. Nejistota se bude pohybovat v rozmezí ±25 mm.
 Vzory mezinárodních norem pro tyto postupy jsou EA-4/02 Evropské organizace pro akreditaci nebo ISO 5725:1994 nebo obecná metoda měření nejistoty.
 8.4.2
 Na zkušební vozík nebo nosnou konstrukci vozidla se připevní vhodné kalibrační značky, aby bylo možné určit posunutí figuríny.
 8.5 Elektrická měření
 Postupy měření musí odpovídat postupům určeným v nejnovějším vydání normy ISO 6487. Třídy frekvenčního kanálu musí být:
 Typ měření
 CFC (Hz)
 Zatížení pásu
 60
 Zrychlení (makety) hlavy
 1 000
 Zrychlení hrudi
 180
 Zrychlení zkušebního vozíku
 60
 Vzorkovací frekvence musí být minimálně osminásobkem frekvence FH (např. při měření s předvzorkovacími filtry třídy 1 000 to odpovídá minimální vzorkovací frekvenci přibližně 8 000 vzorků za sekundu na jeden kanál).
 9. ZKUŠEBNÍ PROTOKOLY PRO SCHVÁLENÍ TYPU A KVALIFIKACE VÝROBY
 9.1
 Ve zkušebním protokolu musí být zaznamenány výsledky všech zkoušek a měření (včetně křivky zpomalení vozíku a záznamu času (v msec) v okamžiku, kdy hlava figuríny dosáhne největšího posunutí během dynamické zkoušky) a rychlosti vozíku, poloha spony při zkoušce, jestliže se může měnit, a každé poškození nebo zlomení.
 9.2
 Jestliže nebyla dodržena ustanovení týkající se kotevních úchytů obsažená v příloze 6 dodatku 3 k tomuto předpisu, musí být ve zkušebním protokolu popsáno, jak byl dětský zádržný systém namontován, a musí zde být uvedeny důležité úhly a rozměry.
 9.3
 Je-li dětský zádržný systém zkoušen ve vozidle nebo nosné konstrukci vozidla, musí se ve zkušebním protokolu uvést způsob připojení nosné konstrukce vozidla k vozíku, poloha dětského zádržného systému a sedadla a sklon opěradla sedadla.


text:
9.4
 Ve zkušebních protokolech pro schválení typu a kvalifikaci výroby se zaznamená kontrola značek a pokynů k montáži a používání.
 10. ZMĚNY A ROZŠÍŘENÍ SCHVÁLENÍ TYPU DĚTSKÉHO ZÁDRŽNÉHO SYSTÉMU
 10.1
 Každá změna dětského zádržného systému se oznámí orgánu státní správy, který tento zádržný systém schválil. Tento orgán potom může:
 10.1.1
 usoudit, že změny zřejmě nemají znatelný nepříznivý vliv a že dětský zádržný systém v každém případě ještě plní požadavky, nebo
 10.1.2
 požadovat od pověřené technické zkušebny další zkušební protokol.
 10.2
 Potvrzení nebo odmítnutí schválení s uvedením změn se rozešle stranám Dohody, které používají tento předpis, podle postupu ve výše uvedeném odstavci 5.3.
 10.3
 Příslušný orgán vydávající rozšíření schválení přidělí takovému rozšíření pořadové číslo a informuje o tom prostřednictvím formuláře sdělení podle vzoru v příloze 1 tohoto předpisu ostatní strany Dohody z roku 1958, které tento předpis používají.
 11. KVALIFIKACE VÝROBY
 11.1
 Aby se zaručilo, že je systém výroby, který výrobce používá, uspokojivý, musí technická zkušebna, která provedla zkoušky pro schválení typu, provést zkoušky, aby ověřila shodnost výroby v souladu s odstavcem 11.2.
 11.2 Ověření shodnosti výroby dětských zádržných systémů
 Výroba každého nově schváleného typu dětského zádržného systému „univerzální“, „polouniverzální“ a „omezené“ kategorie se musí podrobit zkouškám kvalifikace výroby.
 Za tímto účelem se z první výrobní šarže náhodně vybere 5 dětských zádržných systémů.
 První výrobní šarží se rozumí výroba první série obsahující alespoň 50, nejvýše 5 000 dětských zádržných systémů.
 11.2.1 Dynamické zkoušky
 11.2.1.1
 Pět dětských zádržných systémů se musí podrobit dynamické zkoušce předepsané odstavcem 8.1.3. Technická zkušebna, která provedla zkoušky pro schválení typu, zvolí podmínky, které během dynamických zkoušek pro schválení typu způsobily maximální vodorovné vychýlení hlavy, avšak kromě podmínek předepsaných odstavcem 7.1.4.1.10.1.2. Všech pět dětských zádržných systémů se zkoušce podrobí za stejných podmínek.
 11.2.1.2
 U každé zkoušky předepsané v odstavci 11.2.1.1. se změří vodorovné vychýlení hlavy a zrychlení hrudi.
 11.2.1.3
 a)
 Výsledky měření maximálního vodorovného vychýlení hlavy budou splňovat následující dvě podmínky:
 Žádná hodnota nepřesáhne 1,05 L a
 X + S nepřesáhne L,
 kde:
 L
 =
 předepsaná mezní hodnota
 X
 =
 prùměr hodnot
 S
 =
 standardní odchylky hodnot.
 b)
 Výsledky měření zrychlení hrudi odpovídají požadavkům odstavce 7.1.4.2.1 a kromě toho se na výsledné hodnoty měření zrychlení hrudi po dobu 3 ms uplatní také podmínka X + S v odstavci 11.2.1.3 a) (podle odstavce 7.1.4.2.1) a tyto hodnoty se zaznamenají pouze pro informaci.
 11.2.2 Kontrola značek
 11.2.2.1
 Technická zkušebna, která provedla zkoušky pro schválení typu, ověří, zda značky odpovídají požadavkům odstavce 4.
 11.2.3 Kontrola návodu pro montáž a návodu k užívání
 11.2.3.1
 Technická zkušebna, která provedla zkoušky pro schválení typu, ověří, zda návod pro montáž a návod k užívání odpovídají požadavkům odstavce 15.
 12. SHODNOST VÝROBY A RUTINNÍ ZKOUŠKY
 Postupy pro zajištění shodnosti výroby musí odpovídat postupům stanoveným v Dohodě, dodatek 2 (E/EHK/324-E/EHK/TRANS/505/Rev.2), společně s následujícími požadavky:
 12.1
 Každý dětský zádržný systém schválený dle tohoto předpisu musí být vyroben tak, aby byl shodný se schváleným typem tím, že splní požadavky stanovené v předchozích odstavcích 6 až 8.
 12.2
 Minimální požadavky na postupy kontrolu shodnosti výroby stanovené v příloze 16 tohoto


text:
předpisu musí být splněny.
 12.3
 Orgán, který udělil schválení typu, může kdykoli ověřit způsoby kontroly shodnosti používané v každém výrobním závodě. Běžná četnost těchto ověření je dvakrát ročně.
 13. SANKCE ZA NESHODNOST VÝROBY
 13.1
 Schválení pro dětské zádržné systémy udělená podle tohoto předpisu může být odňato, jestliže některý dětský zádržný systém opatřený údaji uvedenými v odstavci 5.4 neobstojí při namátkových kontrolách popsaných v odstavci 11 nebo pokud není shodný se schváleným typem.
 13.2
 Pokud strana Dohody, která používá tento předpis, odejme schválení, které dříve udělila, musí o tom neprodleně informovat ostatní smluvní strany, které tento předpis používají, oznámením na formuláři podle vzoru v příloze 1 tohoto předpisu.
 14. UKONČENÍ VÝROBY
 14.1
 Jestliže držitel schválení ukončí výrobu určitého typu dětského zádržného systému schváleného podle tohoto předpisu, musí o tom informovat orgán, který schválení udělil. Po obdržení tohoto sdělení musí tento orgán informovat ostatní strany Dohody, které používají tento předpis, oznámením na formuláři podle vzoru v příloze 1 tohoto předpisu.
 15. NÁVOD
 15.1
 Ke každému dětskému zádržnému systému musí být připojen návod v jazyce státu, ve kterém bude zařízení prodáváno, s tímto obsahem:
 15.2
 Návod k instalaci musí obsahovat tyto body:
 15.2.1
 Pro „univerzální“ kategorii dětského zádržného systému musí být při prodeji, i bez odstranění obalu, dobře viditelný tento štítek:
 UPOZORNĚNÍ
 1.
 Toto je „univerzální“ dětský zádržný systém. Je schválen podle předpisu č. 44 série změn 03, pro obecné použití ve vozidlech a vyhovuje pro většinu, ale ne pro všechna sedadla ve vozidle.
 2.
 Správnou instalaci lze očekávat, jestliže výrobce vozidla v příručce prohlašuje, že do vozidla je možné umístit „univerzální“ dětský zádržný systém pro tuto věkovou skupinu.
 3.
 Tento dětský zádržný systém je klasifikován jako „univerzální“ za podmínek přísnějších než podmínky, které byly použity pro dřívější konstrukce, které nejsou označeny tímto upozorněním.
 4.
 V případě pochybností se poraďte s výrobcem nebo prodejcem dětského zádržného systému.
 15.2.2
 U „omezené“ a „polouniverzální“ kategorie dětských zádržných systémů musí být při prodeji i bez odstranění obalu dobře viditelný tento štítek:
 Tento dětský zádržný systém je určen pro „omezené/polouniverzální“ použití a je vhodný pro montáž na místa k sezení následujících vozidel:
 VOZIDLO
 PŘEDNÍ
 ZADNÍ
 Vnější
 Střední
 (Model)
 ano
 ano
 ne
 Místa k sezení v ostatních vozidlech mohou být pro umístění tohoto dětského zádržného systému také vhodná. V případě pochybností se poraďte s výrobcem nebo prodejcem dětského zádržného systému.
 15.2.3
 U kategorie dětských zádržných systémů pro „určité vozidlo“ musí být při prodeji dětských zádržných systémů i bez odstranění obalu uvedena zřetelně viditelná informace o tom, pro které vozidlo je systém určen.
 15.2.4
 Jsou-li pro tyto systémy požadovány bezpečnostní pásy pro dospělé, musí být při prodeji i bez odstranění obalu dobře viditelný tento text:
 „Vhodné pouze v případě, že je schválené vozidlo vybaveno bezpečnostními pásy: břišním/tříbodovým/statickým/s navíječem, které jsou schváleny podle předpisu EHK OSN č. 16 nebo jiných rovnocenných norem.“ (Nehodící se škrtněte.)
 V případě zádržných systémů „brašna na přenášení dítěte“ musí být přiložen seznam brašen na přenášení dítěte, pro které je zařízení vhodné.
 15.2.5
 Výrobce dětského zádržného systému musí na krabici obalu uvést adresu, na které si


text:
může zákazník písemně vyžádat další informace o instalaci dětského zádržného systému do určitých vozidel.
 15.2.6
 Způsob montáže musí být znázorněn fotografiemi a/nebo velmi zřetelnými nákresy.
 15.2.7
 Uživatel musí být poučen, že pevné části a plastové součásti dětského zádržného systému musí být umístěny a namontovány tak, aby za běžného užívání vozidla nemohly být zachyceny pohyblivým sedadlem nebo dveřmi vozidla.
 15.2.8
 Uživatel musí být upozorněn na to, že brašna na přenášení dítěte se musí umístit kolmo k podélné ose vozidla.
 15.2.9
 V případě dětských zádržných systémů směřujících dozadu musí být zákazník upozorněn, aby toto zařízení neužíval na místech k sezení, která jsou vybavena airbagem. Tato informace musí být při prodeji zřetelně viditelná bez vyjmutí sedačky z obalu.
 15.2.10
 Pro kategorii „speciální zádržný systém“ musí být při prodeji i bez odstranění obalu dobře viditelná tato informace:
 Tento „speciální zádržný systém“ je konstruován tak, aby poskytoval dodatečnou oporu dětem, které mají potíže se správným sezením v běžných sedačkách. O vhodnosti tohoto zádržného systému pro vaše dítě se vždy poraďte s lékařem.
 15.2.11
 U dětského zádržného systému ISOFIX musí být při prodeji, i bez odstranění obalu, dobře viditelný tento štítek:
 UPOZORNĚNÍ
 1.
 Toto je DĚTSKÝ ZÁDRŽNÝ SYSTÉM ISOFIX. Je schválen podle předpisu č. 44, dodatku 5 k sérii změn č. 03, pro obecné použití u vozidel vybavených systémy kotevních úchytů ISOFIX.
 2.
 Patří do vozidel s polohami schválenými jako polohy ISOFIX (podrobně popsanými v příručce k vozidlu), podle kategorie dětské sedačky a upevňovacích bodů.
 3.
 Hmotnostní skupina a velikostní třída ISOFIX, pro kterou je zařízení určeno, je:
 15.3
 Návod k používání bude obsahovat tyto body:
 15.3.1
 hmotnostní skupiny, pro něž je zařízení určeno;
 15.3.2
 je-li zařízení používáno ve spojení s bezpečnostním pásem pro dospělé, jeho použití se uvede prostřednictvím této formulace: „Vhodné pouze k používání ve vozidlech uvedených v seznamu, jsou-li vybavena bezpečnostními pásy: břišní/tříbodový/statický/s navíječem, které jsou schváleny podle předpisu EHK č. 16 nebo podle jiných rovnocenných norem.“ (Nehodící se škrtněte.);
 15.3.3
 způsob užívání musí být znázorněn fotografiemi a/nebo velmi zřetelnými nákresy. Sedačky, které se mohou použít jako směřující dopředu i jako směřující dozadu, se musí označit jasným upozorněním, že zařízení se musí používat s orientací směřující dozadu, dokud se nepřekročí stanovená hodnota hmotnosti dítěte nebo jiné rozměrové kritérium;
 15.3.4
 musí být jasně vysvětlen způsob ovládání spony a seřizovacích zařízení;
 15.3.5
 musí být doporučeno, aby všechny popruhy přidržující zádržné zařízení k vozidlu byly utaženy, aby všechny popruhy zadržující dítě byly seřízeny podle těla dítěte a aby popruhy nebyly zkrouceny;
 15.3.6
 musí být zdůrazněno, že je důležité, aby břišní popruh byl nasazen nízko dole tak, aby pevně zachycoval pánev;
 15.3.7
 musí být doporučeno, aby zařízení bylo vyměněno, jestliže již bylo vystaveno silnému namáhání při nehodě;
 15.3.8
 musí být uveden návod na čištění zařízení;
 15.3.9
 uživatel musí být upozorněn na nebezpečí vyplývající z provedení jakýchkoli změn nebo doplnění zařízení bez schválení příslušným orgánem a na nebezpečí vyplývající z nedůsledného dodržování montážních návodů, které dodává výrobce dětského zádržného systému;
 15.3.10
 není-li sedačka opatřena textilním potahem, musí být doporučeno, aby byla sedačka chráněna před slunečním zářením, poněvadž jinak


text:
by mohla být pro pokožku dítěte příliš horká;
 15.3.11
 doporučí se nenechávat děti v dětských zádržných systémech bez dozoru;
 15.3.12
 doporučí se, aby všechna zavazadla nebo jiné předměty, které by pravděpodobně mohly při srážce způsobit zranění, byly řádně zajištěny.
 15.3.13
 Dále se doporučí:
 a)
 Dětský zádržný systém se nesmí užívat bez potahu.
 b)
 Potah sedadla se nesmí nahradit žádným jiným potahem, než doporučil výrobce, protože potah představuje nedílnou součást vlastností zařízení.
 15.3.14
 Návod musí obsahovat text nebo schematický nákres udávající, jak může uživatel rozpoznat nevyhovující polohu spony bezpečnostního pásu pro dospělé vzhledem k nejvíce zatíženým místům styku na zádržném zařízení. V případě pochybností musí být uživatel odkázán na výrobce dětského zádržného systému.
 15.3.15
 Jestliže dětský zádržný systém umožňuje alternativní styčné místo přenášející zatížení, musí být jasně popsáno jeho použití. Uživatel musí být informován, jak má posuzovat, zda použití této alternativní dráhy je vyhovující. V případě pochybností musí být uživatel odkázán na výrobce dětského zádržného systému. Uživatel musí být jasně informován o tom, že má začít instalovat dětský zádržný systém na místech k sezení, která jsou v příručce pro uživatele vozidla zařazena do kategorie „univerzální“, za použití hlavní dráhy pásu.
 15.3.16
 Musí být učiněna opatření, aby návod mohl být trvale na dětském zádržném systému po celou dobu jeho životnosti nebo aby byl v případě zabudovaných zádržných zařízení v příručce k vozidlu.
 15.3.17
 Výslovná výstraha musí varovat proti použití míst styku přenášejících zatížení jiných, než jsou popsány v návodu k užívání a vyznačeny na dětském zádržném systému.
 15.3.18
 U dětského zádržného systému ISOFIX se uvede pokyn, že je třeba si přečíst příručku výrobce vozidla.
 16. NÁZVY A ADRESY POVĚŘENÝCH TECHNICKÝCH ZKUŠEBEN A ORGÁNŮ STÁTNÍ SPRÁVY
 16.1
 Smluvní stany Dohody, které používají tento předpis, sdělí sekretariátu Organizace spojených národů názvy a adresy pověřených technických zkušeben a orgánů státní správy, které udělují schválení a kterým se zasílají osvědčení o udělení schválení nebo o rozšíření nebo odmítnutí či odnětí schválení, vydaná v jiných státech.
 (1) 1 pro Německo, 2 pro Francii, 3 pro Itálii, 4 pro Nizozemsko, 5 pro Švédsko, 6 pro Belgii, 7 pro Maďarsko, 8 pro Českou republiku, 9 pro Španělsko, 10 pro Srbsko a Černou Horu, 11 pro Spojené království, 12 pro Rakousko, 13 pro Lucembursko, 14 pro Švýcarsko, 15 (neobsazeno), 16 pro Norsko, 17 pro Finsko, 18 pro Dánsko, 19 pro Rumunsko, 20 pro Polsko, 21 pro Portugalsko, 22 pro Ruskou federaci, 23 pro Řecko, 24 pro Irsko, 25 pro Chorvatsko, 26 pro Slovinsko, 27 pro Slovensko, 28 pro Bělorusko, 29 pro Estonsko, 30 (neobsazeno), 31 pro Bosnu a Hercegovinu, 32 pro Lotyšsko, 33 (neobsazeno), 34 pro Bulharsko, 35 (neobsazeno), 36 pro Litvu, 37 pro Turecko, 38 (neobsazeno), 39 pro Ázerbajdžán, 40 pro Bývalou jugoslávskou republiku Makedonii, 41 (neobsazeno), 42 pro Evropskou unii (schválení udělují její členské státy a užívají své příslušné symboly EHK), 43 pro Japonsko, 44 (neobsazeno), 45 pro Austrálii, 46 pro Ukrajinu, 47 pro Jižní Afriku, 48 pro Nový Zéland, 49 pro Kypr, 50 pro Maltu a 51 pro Korejskou republiku. Dalším státům se přidělí následující čísla v


text:
chronologickém pořadí, ve kterém budou ratifikovat Dohodu o přijetí jednotných technických pravidel pro kolová vozidla, zařízení a části, které se mohou montovat a/nebo užívat na kolových vozidlech, a o podmínkách pro vzájemné uznávání schválení, udělených na základě těchto pravidel, a nebo k této dohodě přistupovat, a takto přidělená čísla sdělí generální tajemník Organizace spojených národů smluvním stranám dohody.
 (2) Univerzálním dětským zádržným systémem ISOFIX se rozumí dopředu směřující dětské zádržné systémy pro použití ve vozidlech, která jsou v určitých bodech vybavena systémem kotevních úchytů ISOFIX a kotevním úchytem pro vrchní postroj.
 (3) Polouniverzálním dětským zádržným systémem ISOFIX se rozumí:
 —
 dopředu směřující zádržné systémy s podpěrou nebo
 —
 dozadu směřující zádržné systémy vybavené podpěrou nebo popruhem na vrchním postroji pro použití ve vozidlech, která jsou v určitých bodech vybavena systémem kotevních úchytů ISOFIX a případně kotevním úchytem pro vrchní postroj
 —
 nebo dozadu směřující dětské zádržné systémy, které jsou opřeny o přístrojovou desku, pro použití na předním sedadle spolujezdce vybaveném systémem kotevních úchytů ISOFIX nebo bočně směřující dětský zádržný systém ISOFIX případně vybavený antirotačním zařízením určený pro použití ve vozidlech, která jsou v určitých bodech vybavena systémem kotevních úchytů ISOFIX a případně kotevním úchytem pro vrchní postroj.
 (4) Při použití figuríny novorozence se nepoužijí limity zrychlení hrudi, protože není vybavena přístroji.
 (5) Figurína novorozence není vybavena žádnou břišní vložkou. Proto je posouzení průniku do břicha možné pouze na základě subjektivní analýzy.
 (6) Pokud není uvedeno jinak, neplatí dovolené odchylky rozměrů pro mezní hodnoty.
 Rozsah rozměrů (mm)
 Méně než 6
 Více než 6, méně než 30
 Více než 30, méně než 120
 Více než 120, méně než 315
 Více než 315, méně než 1 000
 Více než 1 000
 Dovolená odchylka (mm)
 ±0,5
 ± 1
 ±1,5
 ± 2
 ± 3
 ± 4
 Dovolené odchylky úhlů, pokud není stanoveno jinak: ± 1.
 (7) Při kalibraci má být brzdná dráha 650 mm ± 30 mm.
 (8) Při kalibraci má být brzdná dráha 275 mm ± 20 mm.
 Poznámka
 :
 Všechna zádržná zařízení pro skupinu 0 a 0+ se zkoušejí podle podmínek pro „zařízení směřující dozadu“ při nárazu zepředu i zezadu.
 Legenda:
 Zkušební impuls č. 1
 :
 jak je předepsáno v příloze 7 – čelní náraz.
 Zkušební impuls č. 2
 :
 jak je předepsáno v příloze 7 – náraz zezadu.
 Zkušební impuls č. 3
 :
 zpomalovací impuls vozidla vystaveného čelní nárazu.
 Zkušební impuls č. 4
 :
 zpomalovací impuls vozidla vystaveného nárazu zezadu.
 (9) g = 9,81 m/s2.
 PŘÍLOHA 1
 SDĚLENÍ
 (Maximální formát: A4 (210 × 297 mm))
 PŘÍLOHA 2
 USPOŘÁDÁNÍ ZNAČKY SCHVÁLENÍ
 Dětský zádržný systém opatřený výše uvedenou značkou schválení je zařízením způsobilým k instalaci do jakéhokoliv vozidla a použitelným pro hmotnostní rozsah 9 kg–36 kg (skupiny I–III); je schvalováno v Nizozemsku (E4) pod č. 042439. Toto číslo schválení udává, že schválení bylo uděleno podle požadavků předpisu pro schvalování zádržných zařízení pro dětské cestující v motorových vozidlech (dětský zádržný systém) ve znění série změn 04.
 Dětský zádržný systém opatřený výše uvedenou značkou schválení je zařízení, které nesmí být instalováno do libovolného vozidla a které


text:
je použitelné pro hmotnostní rozsah 9 kg–25 kg (skupina I–II); je schvalováno v Nizozemsku (E4) pod č. 042439. Toto číslo schválení udává, že schválení bylo uděleno podle požadavků předpisu pro schvalování zádržných zařízení pro dětské cestující v motorových vozidlech (dětský zádržný systém) ve znění série změn 03. Symbol „Y“ označuje, že systém obsahuje rozkrokový popruh.
 Poznámka:
 Číslo schválení a doplňkový symbol (symboly) musí být umístěny v blízkosti kružnice nad písmenem „E“ nebo pod ním, popřípadě vlevo nebo vpravo od něho. Číslice čísla schválení musí být na stejné straně od písmene „E“ a musí být stejně orientovány. Doplňkový symbol (symboly) musí být umístěn protilehle k číslu schválení. U čísla schválení je třeba se vyhnout používání římských číslic, aby se předešlo možnosti záměny s jinými symboly.
 PŘÍLOHA 3
 USPOŘÁDÁNÍ ZAŘÍZENÍ NA ZKOUŠENÍ ODOLNOSTI PROTI PRACHU
 (rozměry v milimetrech)
 PŘÍLOHA 4
 ZKOUŠKA ODOLNOSTI PROTI KOROZI
 1. ZKUŠEBNÍ ZAŘÍZENÍ
 1.1
 Zařízení se skládá z mlžné komory, zásobníku solného roztoku, přívodu vhodně upraveného stlačeného vzduchu, jedné nebo několika rozprašovacích trysek, podstavců na vzorky, zařízení k vyhřívání komory a potřebného ovládacího ústrojí. Rozměry a bližší podrobnosti konstrukce zařízení jsou volitelné za předpokladu, že jsou splněny zkušební podmínky.
 1.2
 Je důležité zajistit, aby kapky roztoku nashromážděné na stropě nebo krytu komory nepadaly na zkoušené vzorky.
 1.3
 Kapky roztoku padající ze zkušebních vzorků se nesmějí vracet do zásobníku k opětnému rozprašování.
 1.4
 Zařízení nesmí být zhotoveno z materiálů majících vliv na korozní účinky mlhy.
 2. UMÍSTĚNÍ ZKUŠEBNÍCH VZORKŮ V MLŽNÉ KOMOŘE
 2.1
 Vzorky, s výjimkou navíječů, musí být podepřeny nebo zavěšeny v úhlu v rozmezí od 15o do 30o od svislice a pokud možno rovnoběžně s hlavním směrem vodorovného proudění mlhy komorou, v závislosti na převládajících zkoušených plochách.
 2.2
 Navíječe musí být podepřeny nebo zavěšeny tak, aby osy cívky k ukládání popruhu byly kolmé k hlavnímu směru vodorovného proudění mlhy komorou. Otvor pro průchod popruhu v navíječi musí rovněž směřovat v tomto hlavním směru.
 2.3
 Každý vzorek musí být umístěn tak, aby se mlha mohla na všech vzorcích volně usazovat.
 2.4
 Každý vzorek musí být umístěn tak, aby se zabránilo odkapávání solného roztoku z jednoho vzorku na jiný.
 3. SOLNÝ ROZTOK
 3.1
 Solný roztok se připraví rozpuštěním 5 ± 1 hmotnostních dílů chloridu sodného v 95 dílech destilované vody. Touto solí musí být chlorid sodný, v podstatě prostý niklu a mědi a obsahující v suchém stavu nejvýše 0,1 % jodidu sodného a nejvýše 0,3 % všech nečistot.
 3.2
 Roztok musí být takový, aby měl, zachycený po rozprášení při 35 oC, hodnotu pH v rozmezí 6,5 až 7,2.
 4. STLAČENÝ VZDUCH
 4.1
 Stlačený vzduch přiváděný k trysce nebo tryskám k rozprašování solného roztoku musí být prostý oleje a nečistot a jeho tlak musí být udržován v rozmezí od 70 kN/m2 do 170 kN/m2.
 5. PODMÍNKY V MLŽNÉ KOMOŘE
 5.1
 V oblasti expozice v mlžné komoře musí být udržována teplota 35 oC ± 5 oC. V oblasti expozice se umístí nejméně dva vhodné jímače mlhy, aby se zabránilo shromažďování kapek roztoku pocházejících ze zkoušených vzorků nebo z jiných zdrojů. Jímače


text:
musí být umístěny v blízkosti zkušebních vzorků, a to jeden co nejblíže k některé z trysek a druhý co nejdále ode všech trysek. Mlha musí být taková, aby se z každých 80 cm2 vodorovné jímací plochy v každém jímači získalo 1,0 ml až 2,0 ml roztoku za hodinu, měřeno průměrem za dobu nejméně 16 hodin.
 5.2
 Tryska nebo trysky musí být směřovány nebo usměrňovány tak, aby rozprašovací proud nezasahoval přímo zkoušené vzorky.
 PŘÍLOHA 5
 ZKOUŠKA ODOLNOSTI PROTI ODĚRU A ZKOUŠKA MIKROPROKLUZU
 Obrázek 1:
 Postup typu 1
 Příklad A
 Příklad B
 Příklady uspořádání podle typu zkušebního zařízení.
 Obrázek 2:
 Postup typu 2
 Obrázek 3:
 Zkouška mikroprokluzu
 Zatížení 50 N na zkušebním zařízení musí být vertikálně vedeno tak, aby se pás nerozhoupal ani nekroutil.
 Připevňovací kování musí být spojeno se závažím 50 N stejným způsobem jako ve vozidle.
 PŘÍLOHA 6
 POPIS VOZÍKU
 1. VOZÍK
 1.1
 Pro zkoušení dětských zádržných systémů musí mít vozík nesoucí jen sedadlo hmotnost 400 kg ± 20 kg. Pro zkoušení dětských zádržných systémů u kategorie určitých vozidel musí mít vozík s připevněnou nosnou konstrukcí vozidla hmotnost 800 kg. Je-li to však nutné, může se celková hmotnost vozíku s nosnou konstrukcí vozidla zvýšit postupně vždy o 200 kg. V žádném případě se celková hmotnost nesmí lišit od jmenovité hodnoty o více než ±40 kg.
 2. MĚŘICÍ PROJEKČNÍ PLOCHA
 2.1
 K vozíku je pevně připojena měřicí projekční plocha, na níž je jasně vyznačena čára meze posuvu, aby bylo možno z fotografických záznamů zjistit, zda bylo splněno kritérium posuvu vpřed.
 3. SEDADLO
 3.1
 Sedadlo je konstruováno takto:
 3.1.1
 pevné uchycené opěradlo, jehož rozměry jsou uvedeny v dodatku 1 této přílohy. Dolní a horní část je vyrobena z trubky o průměru 20 mm;
 3.1.2
 pevný sedák, jehož rozměry jsou uvedeny v dodatku 1 této přílohy. Zadní část sedáku je vyrobena z tuhého plechu, jehož horní okraj je vyztužen trubkou o průměru 20 mm. Přední část sedáku je také vyztužena trubkou o průměru 20 mm;
 3.1.3
 k umožnění přístupu ke konzolám kotevních úchytů musí být v zadní části sedáku vytvořeny otvory, které jsou popsány v dodatku 1 této přílohy;
 3.1.4
 šířka sedadla musí být 800 mm;
 3.1.5
 opěradlo a sedák musí být pokryty polyuretanovou pěnou, jejíž vlastnosti jsou uvedeny v tabulce 1. Rozměry sedáku jsou uvedeny v dodatku 1 této přílohy.
 Tabulka 1:
 Hustota podle ISO 485 (kg/m3)
 43
 Únosnost podle ISO 2439B (N)
 p – 25 %
 125
 p – 40 %
 155
 Koeficient únosnosti podle ISO 3386 (kPa)
 4
 Prodloužení při přetržení podle ISO 1798 ( %)
 180
 Pevnost v tahu podle ISO 1798 (kPa)
 100
 Trvalé přetvoření tlakem při zkoušce podle ISO 1856 ( %)
 3
 3.1.6
 Polyuretanová pěna musí být pokryta látkou chránící proti slunci, která je vyrobena z polyakrylátového vlákna s vlastnostmi uvedenými v tabulce 2.
 Tabulka 2:
 Specifická hmotnost (g/m2)
 290
 Pevnost v tahu podle DIN 53587 na zkušebním vzorku šířky 50 mm:
 v podélném směru (kg):
 v příčném směru (kg):
 120
 80
 3.1.7
 Potah sedadla a opěradla (1)
 3.1.7.1.
 Pěnový sedák je vyroben z pěnového bloku


text:
(800 × 575 × 135 mm) tak, že jeho tvar (viz obrázek 1 dodatku 1 této přílohy) odpovídá tvaru spodní hliníkové desky podle obrázku 2 dodatku 1 této přílohy.
 3.1.7.2
 Do spodní desky je vyvrtáno šest otvorů tak, aby mohla být přišroubována na zkušební vozík. Otvory jsou vyvrtány podél nejdelší strany desky po třech na každé straně a jejich poloha závisí na konstrukci vozíku. Do otvorů se vloží šest šroubů. Doporučuje se šrouby přilepit na desku vhodným lepidlem. Potom se šrouby přitáhnou maticemi.
 3.1.7.3
 Potahový materiál (1 250 × 1 200 mm, viz obrázek 3 dodatku 1 této přílohy) se ustřihne kolmo k šířce tak, aby nebylo možné materiál po potažení přeložit. Mezi okraji potahového materiálu by měla vzniknout mezera přibližně 100 mm. Materiál se proto ustřihne na délku přibližně 1 200 mm.
 3.1.7.4
 Potahový materiál se označí kolmo k šířce dvěma čarami. Čáry se vyznačí ve vzdálenosti 375 mm od střednice potahového materiálu (viz obrázek 3 dodatku 1 této přílohy).
 3.1.7.5
 Pěnový sedák se umístí spodní stranou vzhůru na potah, se spodní hliníkovou deskou nahoře.
 3.1.7.6
 Potah se na obou bocích napne, až se označené čáry dostanou na hranu hliníkové desky. U každého šroubu se potah částečně nařízne a přetáhne přes šrouby.
 3.1.7.7
 V místě drážek ve spodní desce a v pěně se potah nařízne.
 3.1.7.8
 Potah se nalepí na hliníkovou desku pružným lepidlem. Matice se před nalepením odšroubují.
 3.1.7.9
 Volné části potahového materiálu na bocích se přehnou na desku a také se přilepí.
 3.1.7.10
 Volné části potahového materiálu v drážkách se přehnou dovnitř a přilepí se pevnou páskou.
 3.1.7.11
 Pružné lepidlo musí schnout nejméně 12 hodin.
 3.1.7.12
 Opěradlo sedadla se pokryje přesně stejným způsobem jako sedák, pouze čáry na potahovém materiálu (1 250 × 850 mm) se vyznačí ve vzdálenosti 320 mm od střednice materiálu.
 3.1.8
 Čára Cr je totožná s průsečnicí mezi horní rovinou sedáku a přední rovinou opěradla sedadla.
 3.2
 Zkouška zařízení směřujících dozadu
 3.2.1
 Na vozík se připevní zvláštní rám k podepření dětského zádržného systému, jak je znázorněno na obrázku 1.
 3.2.2
 Na vozík se připevní ocelová trubka, která při zatížení 5 000 N ± 50 N působícím vodorovně na střed trubky nevyvolá posuv větší než 2 mm.
 3.2.3
 Trubka má rozměr 500 × 100 × 90 mm.
 Obrázek 1
 Uspořádání ke zkoušení zařízení směřujícího dozadu
 rozměry v mm
 3.3
 Podlahová část vozíku
 3.3.1
 Podlahová část vozíku je vyrobena z ploché kovové desky jednotné tloušťky a z jediného materiálu, viz obrázek 2 v dodatku 3 k této příloze.
 3.3.1.1
 Podlahová část vozíku je k vozíku pevně namontována. Výška podlahové části vozíku vzhledem k projekčnímu bodu na ose Cr, rozměr X 2/ (2) na obrázku 2, se nastaví tak, aby splňovala požadavky odstavce 7.1.4.1.9.
 3.3.1.2
 Podlahová část vozíku se navrhne tak, aby tvrdost povrchu nebyla pod úrovní 120 HB podle normy EN ISO 6506-1:1999.
 3.3.1.3
 Podlahová část vozíku bude odolná vůči soustředěnému svislému tlaku 5 kN, aniž by došlo ke svislému pohybu o více než 2 mm vzhledem k ose Cr či k jakémukoli trvalému poškození.


text:
3.3.1.4
 Podlahová část vozíku má povrchovou hrubost nepřevyšující hodnotu Ra 6,3 podle normy ISO 4287:1997.
 3.3.1.5
 Podlahová část vozíku se navrhne tak, aby po dynamické zkoušce dětského zádržného systému podle tohoto předpisu nevzniklo žádné trvalé poškození.
 4. BRZDNÉ ZAŘÍZENÍ
 4.1
 Toto zařízení se skládá z dvou shodných rovnoběžně uspořádaných tlumičů nárazu.
 4.2
 Je-li to nutné, použije se pro každé zvýšení jmenovité hmotnosti o 200 kg jeden další tlumič. Každý tlumič se skládá:
 4.2.1
 z vnějšího pláště, tvořeného ocelovou trubkou;
 4.2.2
 z polyuretanové trubky tlumící energii;
 4.2.3
 z leštěného ocelového knoflíku tvaru olivy, vnikajícího do tlumiče a
 4.2.4
 z tyče a nárazové desky.
 4.3
 Rozměry jednotlivých částí tohoto tlumiče jsou vyznačeny na schématu uvedeném v dodatku 2 této přílohy.
 4.4
 Vlastnosti tlumicího materiálu jsou uvedeny v tabulce 3 a tabulce 4 této přílohy.
 4.5
 Dříve, než se úplné brzdné zařízení použije ke kalibračním zkouškám popsaným v příloze 7 tohoto předpisu, musí se udržovat po dobu nejméně 12 hodin při teplotě od 15 oC do 25 oC. Brzdné zařízení musí při zkoušce každého typu splňovat požadavky na vlastnosti stanovené v dodatcích 1 a 2 přílohy 7. U dynamických zkoušek dětského zádržného systému musí být úplné brzdné zařízení udržováno po dobu nejméně 12 hodin při stejné teplotě, s dovolenou odchylkou ±2 oC, jako u kalibrační zkoušky. Jakékoli jiné zařízení vedoucí k rovnocenným výsledkům je přípustné.
 Tabulka 3
 Vlastnosti tlumicího materiálu „A“
 (Metoda ASTM D 735, pokud není uvedeno jinak)
 Tvrdost podle Shore A:
 95 ± 2 při teplotě 20 oC ± 5 oC
 Mez pevnosti:
 Ro 350 kg/cm2
 Nejmenší poměrné prodloužení:
 Ao 400 %
 Modul při poměrném prodloužení 100 %:
 110 kg/cm2
 při poměrném prodloužení 300 %:
 240 kg/cm2
 Křehkost při nízkých teplotách (metoda ASTM D 736):
 5 hodin při –55 oC
 Trvalá deformace tlakem (metoda B):
 22 hodin při 70 oC 45 %
 Hustota při 25 oC:
 1,05 až 1,10
 Stárnutí na vzduchu (metoda ASTM D 573)
 70 hodin při 100 oC:
 tvrdost podle Shore: maximální odchylka ±3
 mez pevnosti: pokles < 10 % hodnoty Ro
 poměrné prodloužení: pokles < 10 % hodnoty Ao
 hmotnost: pokles < 1 %
 Ponoření do oleje (metoda ASTM, olej č. 1):
 70 hodin při 100 oC:
 tvrdost podle Shore: maximální odchylka ±4
 mez pevnosti: pokles < 15 % hodnoty Ro
 poměrné prodloužení: pokles < 10 % hodnoty Ao
 objem: nabobtnání < 5 %
 Ponoření do oleje (metoda ASTM, olej č. 3):
 70 hodin při 100 oC:
 mez pevnosti: pokles < 15 % hodnoty Ro
 poměrné prodloužení: pokles < 15 % hodnoty Ao
 objem: nabobtnání < 20 %
 Ponoření do destilované vody:
 1 týden při 70 oC:
 mez pevnosti: pokles < 35 % hodnoty Ro
 poměrné prodloužení: zvětšení < 20 % Ao
 Tabulka 4
 Vlastnosti tlumicího materiálu „B“
 (Metoda ASTM 2000 (1980), pokud není uvedeno jinak)
 Tvrdost podle Shore A:
 88 ± 2 při teplotě 20 oC ± 5 oC
 Mez pevnosti:
 Ro 300 kg/cm2
 Nejmenší poměrné prodloužení:
 Ao 400 %
 Modul při poměrném prodloužení 100 %:
 70 kg/cm2
 při poměrném prodloužení 300 %:
 130 kg/cm2
 Křehkost


text:
při nízkých teplotách (metoda podle ASTM D 736):
 5 hodin při –55 oC
 Trvalá deformace tlakem (metoda B):
 22 hodin při 70 oC 45 %
 Hustota při 25 oC:
 1,08 až 1,12
 Stárnutí na vzduchu (metoda ASTM D 573 (1981)):
 70 hodin při 100 oC:
 tvrdost podle Shore: maximální odchylka ±3
 mez pevnosti: pokles < 10 % hodnoty Ro
 poměrné prodloužení: pokles < 10 % hodnoty Ao
 hmotnost: pokles < 1 %
 Ponoření do oleje (metoda ASTM D 471 (1979) olej č. 1):
 70 hodin při 100 oC:
 tvrdost podle Shore: maximální odchylka ±4
 mez pevnosti: pokles < 15 % hodnoty Ro
 poměrné prodloužení: pokles < 10 % hodnoty Ao
 objem: nabobtnání < 5 %
 Ponoření do oleje (metoda ASTM D 471 (1979) olej č. 3):
 70 hodin při 100 oC:
 mez pevnosti: pokles < 15 % hodnoty Ro
 poměrné prodloužení: < 15 % hodnoty Ao
 objem: nabobtnání < 20 %
 Ponoření do destilované vody:
 1 týden při 70 oC:
 mez pevnosti: pokles < 35 % hodnoty Ro
 poměrné prodloužení: zvětšení < 20 % hodnoty Ao
 (1) Specifikace materiálů použitých při tomto postupu lze získat od TNO (Výzkumný ústav silničních vozidel) Schoemakerstraat 97, 2628 VK Delft, Nizozemsko.
 (2) Rozmìr X je 210 mm s rozpětím pro seřízení ±70 mm.
 Dodatek 1
 Obrázek 1:
 Rozměry sedadla a sedáku
 Obrázek 2:
 Rozměry spodní hliníkové desky
 Deska z hliníku před ohnutím
 rozměry v mm
 Obrázek 3:
 Rozměry potahového materiálu
 Čáry vyznačené na potahovém materiálu
 rozměry v mm
 Obrázek 4:
 Trojrozměrný pohled na sedadlo
 Dodatek 2
 Brzdné zařízení
 Brzdné zařízení pro čelní náraz (v mm)
 Obrázek 1
 Obrázek 1a:
 Materiál A
 Obrázek 1b:
 Materiál B
 Obrázek 2:
 Tělísko tvaru olivy, které je částí brzdného zařízení
 *
 tento rozměr se může být v rozmezí od 43 do 49 mm
 Obrázek 3:
 Tělísko tvaru olivy, které je částí brzdného zařízení
 rozměry v mm
 Obrázek 4
 Brzdné zařízení (sestava)
 Náraz zezadu
 rozměry v mm
 Obrázek 5
 Polyuretanová trubka brzdného zařízení
 Náraz zezadu
 materiál A
 Dodatek 3
 USPOŘÁDÁNÍ A POUŽÍVÁNÍ KOTEVNÍCH ÚCHYTŮ NA ZKUŠEBNÍM VOZÍKU
 1.
 Kotevní úchyty musí být rozmístěny, jak je znázorněno na níže uvedeném obrázku.
 Při uchycování normalizovaného upevňovacího kování do kotevních úchytů v bodech A a B nebo B0 se kování připevní šroubem v příčném vodorovném směru vzhledem k povrchu nakloněnému dovnitř a bude se moci volně otáčet kolem své osy.
 2.
 Dětský zádržný systém kategorií „univerzální“ a „omezená“ musí používat následující kotevní body:
 2.1
 dětské zádržné systémy používající břišní pásy: body A a B;
 2.2
 dětské zádržné systémy používající břišní a diagonální pásy: body A, B0 a C.
 2.3
 dětské zádržné systémy používající úchyt ISOFIX: nejzadnější body H1 a H2.
 3.
 Kotevní úchyty A, B a/nebo (nejzadnější) H1, H2 a D se používají pro dětské zádržné systémy kategorie „polouniverzální“, mající jen jeden přídavný horní kotevní úchyt.
 4.
 Kotevní úchyty A, B a/nebo (nejzadnější) H1, H2, E a F se používají pro dětské zádržné systémy kategorie „polouniverzální“, mající dva přídavné horní kotevní úchyty.
 5.
 Kotevní úchyty R1, R2, R3, R4 a R5 jsou přídavná


text:
ukotvení pro dozadu směřující dětské zádržné systémy kategorie „polouniverzální“, mající jeden nebo více přídavných kotevních úchytů (viz odstavec 8.1.3.5.3).
 6.
 S výjimkou bodu C (který představuje polohu průvlaku na sloupku), body, které odpovídají uspořádání kotevních úchytů, označují polohu připevnění konců pásu k vozíku, popřípadě k snímači zatížení. Konstrukce nesoucí kotevní úchyty musí být tuhá. Horní kotevní úchyt se nesmí v podélném směru posunout o více než 0,2 mm, působí-li se na něj v tomto směru zatížením 980 N. Vozík musí být konstruován tak, aby při zkoušce nemohlo dojít k jakékoli trvalé deformaci částí nesoucích kotevní úchyty.
 7.
 Pro brašny na přenášení dítěte ve skupině 0 lze užívat buď bod A1 a/nebo bod B1 podle specifikace výrobce zádržných systémů. Body A1 a B1 jsou umístěny na příčné přímce procházející bodem R1 ve vzdálenosti 350 mm od R1.
 8.
 Pro zkoušení dětských zádržných systémů kategorií „univerzální“ a „omezená“ se nainstaluje na zkušební sedadlo normalizovaný pás s navíječem podle přílohy 13. Popruh použitý mezi navíječem a upevňovacím kováním A1 normalizovaného bezpečnostního pásu se pro každou dynamickou zkoušku obnoví.
 9.
 Pro zkoušení dětských zádržných systémů s vrchním postrojem se použijí kotevní úchyty G1 nebo G2.
 10.
 U dětských zádržných systémů používajících podpěru vybere technická zkušebna kotevní úchyty, které se použijí podle odstavců 2, 3, 4 nebo 5 výše, podpěra se nastaví podle odstavce 7.1.4.1.9.
 Obrázek 1
 Obrázek 2
 Obrázek 3
 PŘÍLOHA 7
 KŘIVKA ZPOMALENÍ VOZÍKU V ZÁVISLOSTI NA ČASE
 1.
 Křivka zpomalení vozíku, zatíženého závažími tak, aby dosáhl celkové hmotnosti 455 kg ± 20 kg při zkouškách dětského zádržného systému prováděných podle ustanovení odstavce 8.1.3.1 tohoto předpisu, a 910 kg ± 40 kg při zkouškách dětského zádržného systému prováděných podle ustanovení odstavce 8.1.3.2 tohoto předpisu, při jmenovité hmotnosti vozíku a nosné konstrukce vozidla 800 kg, musí při čelním nárazu zůstat uvnitř šrafované oblasti vyznačené v dodatku 1 této přílohy a při nárazu zezadu uvnitř šrafované oblasti vyznačené v dodatku 2 této přílohy.
 2.
 Je-li to nutné, může se jmenovitá hmotnost vozíku s připojenou nosnou konstrukcí vozidla při každém přírůstku o 200 kg zvýšit o další přídavné závaží o hmotnosti 28 kg. V žádném případě se však celková hmotnost vozíku s nosnou konstrukcí vozidla nesmí od jmenovité hodnoty pro kalibrační zkoušky lišit o více než ±40 kg. Při kalibraci brzdného zařízení musí být brzdná dráha vozíku 650 mm ± 30 mm při čelním nárazu a 275 mm ± 20 mm při nárazu zezadu.
 3.
 Kalibrační a měřicí postupy musí odpovídat postupům stanoveným v mezinárodní normě ISO 6487 (1980), měřicí zařízení musí odpovídat specifikaci datového kanálu s frekvenční třídou kanálu (CFC) 60.
 Dodatek 1
 Křivky zpomalení vozíku v závislosti na čase
 (křivka ke kalibraci brzdného zařízení)
 Náraz zepředu
 Dodatek 2
 Křivky zpomalení vozíku v závislosti na čase
 (křivka pro kalibraci brzdného zařízení)
 Náraz zezadu
 PŘÍLOHA 8
 POPIS FIGURÍN
 1.
 Všeobecně
 1.1
 Figuríny předepsané v tomto předpisu jsou popsány v dodatcích 1 až 3 této přílohy a v technické dokumentaci vypracované v TNO (Výzkumný ústav silničních vozidel) Schoemakerstraat 97, 2628 VK Delft, Nizozemsko.
 1.2
 Jiné figuríny lze


text:
použít za předpokladu, že:
 1.2.1
 rovnocennost figurín může být uspokojivě prokázána správnímu orgánu dle jeho požadavků a
 1.2.2
 jejich použití je zaznamenáno ve zkušebním protokolu a ve formuláři sdělení podle přílohy 1 tohoto předpisu.
 Dodatek 1
 POPIS FIGURÍN DĚTÍ VE VĚKU 9 MĚSÍCŮ A 3, 6 A 10 ROKŮ
 1. VŠEOBECNĚ
 1.1
 Rozměry a hmotnosti níže popsaných figurín jsou založeny na antropometrii 50. percentilu dětí ve věku 9 měsíců a 3, 6 a 10 roků.
 1.2
 Figuríny se skládají z kovové a polyesterové kostry s polyuretanovými odlitky částí těla.
 1.3
 Schematický nákres figuríny naleznete na obrázku 9.
 2. KONSTRUKCE
 2.1 Hlava
 2.1.1
 Hlava je zhotovena z polyuretanu a vyztužena kovovými pásy. Uvnitř hlavy je možno instalovat měřicí zařízení na polyamidovém bloku v těžišti.
 2.2 Obratle
 2.2.1 Krční obratle
 2.2.1.1
 Krk je zhotoven z pěti polyuretanových prstenců s jádrem z polyamidových prvků. Blok atlas – osa je zhotoven z polyamidu.
 2.2.2 Bederní obratle
 2.2.2.1
 Pět bederních obratlů je zhotoveno z polyamidu.
 2.3 Hrudník
 2.3.1
 Kostra hrudníku se skládá z rámu z ocelových trubek, k němuž jsou připevněny ramenní klouby. Páteř se skládá z ocelového lana se čtyřmi koncovkami se závity.
 2.3.2
 Kostra je potažena polyuretanem. Měřicí zařízení může být uloženo v dutině hrudníku.
 2.4 Končetiny
 2.4.1
 Horní a dolní končetiny jsou rovněž zhotoveny z polyuretanu vyztuženého kovovými prvky v podobě čtyřhranných trubek, pásů a desek. Kolena a lokty jsou opatřeny seřiditelnými kloubovými spoji. Paže a stehna jsou připojeny seřiditelnými kulovými klouby.
 2.5 Pánev
 2.5.1
 Pánev je zhotovena z polyesteru vyztuženého skleněnými vlákny a rovněž potažena polyuretanem.
 2.5.2
 Tvar horní části pánve, který je důležitý pro určení citlivosti na zatížení břicha, je co nejvíce přizpůsoben tvaru dětské pánve.
 2.5.3
 Kyčelní klouby jsou umístěny přímo pod pánví.
 2.6 Montáž figuríny
 2.6.1 Krk-hrudník-pánev
 2.6.1.1
 Bederní obratle a pánev jsou našroubovány na ocelové lano a jejich napnutí je seřizováno maticí. Krční obratle jsou namontovány a seřizovány stejným způsobem. Jelikož se ocelové lano nesmí v hrudníku volně pohybovat, nesmí být možné seřizovat napnutí bederních obratlů od krku a naopak.
 2.6.2 Hlava-krk
 2.6.2.1
 Hlava se může smontovat s krkem a seřizovat svorníkem s maticí procházejícím blokem atlas – osa.
 2.6.3 Trup-končetiny
 2.6.3.1
 Horní a dolní končetiny se mohou připevnit k trupu a seřizovat pomocí kulových kloubů.
 2.6.3.2
 U kloubů horních končetin jsou koule spojeny s trupem; u kloubů dolních končetina jsou spojeny s dolními končetinami.
 3. HLAVNÍ VLASTNOSTI
 3.1 Hmotnost
 Tabulka 1
 Díl
 Hmotnost v kg podle věkových skupin
 9 měsíců
 3 roků
 6 roků
 10 roků
 hlava +
 2,20
 ±0,10
 2,70
 ±0,10
 3,45
 ±0,10
 3,60
 ±0,10
 trup
 3,40
 ±0,10
 5,80
 ±0,15
 8,45
 ±0,20
 12,30
 ±0,30
 horní
 0,70
 ±0,05
 1,10
 ±0,05
 1,85
 ±0,10
 2,00
 ±0,10
 spodní
 0,45
 ±0,05
 0,70
 ±0,05
 1,15
 ±0,05
 1,60
 ±0,10
 horní
 1,40
 ±0,05
 3,00
 ±0,10
 4,10
 ±0,15
 7,50
 ±0,15
 spodní
 0,85
 ±0,05
 1,70
 ±0,10
 3,00
 ±0,10
 5,00
 ±0,15
 celkem
 9,00
 ±0,20
 15,00
 ±0,30
 22,00
 ±0,50
 32,00
 ±0,70
 3.2 Základní rozměry
 3.2.1
 Hlavní rozměry založené na obr. 1 této přílohy jsou uvedeny v tabulce 2.
 Obrázek 1
 Hlavní rozměry figuríny
 Tabulka 2
 Č.
 Rozměry


text:
Rozměry v mm podle věkových skupin
 9 měsíců
 3 roků
 6 roků
 10 roků
 1
 Délka od zadní strany hýždě ke kolenu
 195
 334
 378
 456
 2
 Od zadní části hýždí k jamce za kolenem, vsedě
 145
 262
 312
 376
 3
 Od těžiště figuríny k sedadlu
 180
 190
 190
 200
 4
 Obvod hrudníku
 440
 510
 580
 660
 5
 Hloubka hrudníku
 102
 125
 135
 142
 6
 Vzdálenost mezi lopatkami
 170
 215
 250
 295
 7
 Šířka hlavy
 125
 137
 141
 141
 8
 Délka hlavy
 166
 174
 175
 181
 9
 Obvod kyčle, vsedě
 510
 590
 668
 780
 10
 Obvod kyčle, vstoje (není znázorněno)
 470
 550
 628
 740
 11
 Hloubka kyčle, vsedě
 125
 147
 168
 180
 12
 Šířka kyčlí, vsedě
 166
 206
 229
 255
 13
 Šířka krku
 60
 71
 79
 89
 14
 Od lokte k povrchu sedáku
 135
 153
 155
 186
 15
 Šířka v ramenou
 216
 249
 295
 345
 16
 Výška očí (vsedě)
 350
 460
 536
 625
 17
 Výška vsedě
 450
 560
 636
 725
 18
 Výška ramene, vsedě
 280
 335
 403
 483
 19
 Od chodidla k podkolenní jamce
 125
 205
 283
 355
 20
 Výška těla (není znázorněna)
 708
 980
 1 166
 1 376
 21
 Výška stehna, vsedě
 70
 85
 95
 106
 4. SEŘÍZENÍ KLOUBŮ
 4.1 Všeobecně
 4.1.1
 Aby se dosáhlo opakovatelnosti výsledků při používání figurín, je nutné stanovit a seřizovat tření v jednotlivých kloubech, napětí v krčním a bederním lanu a tuhost břišní vložky.
 4.2 Seřizování krčního lana
 4.2.1
 Trup položte zády na vodorovnou plochu.
 4.2.2
 Připevněte úplnou soupravu krku bez hlavy.
 4.2.3
 Utáhněte napínací matici na bloku atlas – osa.
 4.2.4
 Protáhněte vhodnou tyč nebo svorník blokem atlas – osa.
 4.2.5
 Povolujte napínací matici, až blok atlas – osa za působení zatížení 50 N na tyč nebo šroub procházející blokem atlas – osa směřujícího dolů poklesne o 10 mm ± 1 mm (viz obrázek 2).
 Obrázek 2
 50 N Obr.
 4.3 Kloub atlasu
 4.3.1
 Trup položte zády na vodorovnou plochu.
 4.3.2
 Připevněte úplnou soupravu krku a hlavy.
 4.3.3
 Utáhněte šroub se seřizovací maticí, procházející hlavou a blokem atlas – osa, když je hlava ve vodorovné poloze.
 4.3.4
 Povolujte seřizovací matici, až se hlava začne pohybovat (viz obrázek 3).
 Obrázek 3
 4.4 Kyčelní kloub
 4.4.1
 Položte pánev její přední části na vodorovnou plochu.
 4.4.2
 Připevněte stehno bez bérce.
 4.4.3
 Utáhněte seřizovací matici, přičemž stehno je ve vodorovné poloze.
 4.4.4
 Povolujte seřizovací matici, až se stehno začne pohybovat.
 4.4.5
 Kyčelní klouby je třeba v počáteční fázi často kontrolovat vzhledem k problémům se „záběhem“ (viz obrázek 4).
 Obrázek 4
 4.5 Kolenní kloub
 4.5.1
 Stehno umístěte do vodorovné polohy.
 4.5.2
 Připevněte bérec.
 4.5.3
 Utáhněte seřizovací matici kolenního kloubu, přičemž bérec je ve vodorovné poloze.
 4.5.4
 Povolujte seřizovací matici, až se bérec začne pohybovat (viz obrázek 5).
 Obrázek 5
 4.6 Ramenní kloub
 4.6.1
 Uveďte trup do vzpřímené polohy.
 4.6.2
 Připevněte paži bez předloktí.
 4.6.3
 Utáhněte seřizovací matice ramenního kloubu, přičemž paže je ve vodorovné poloze.
 4.6.4
 Povolujte seřizovací matice, až se paže začne pohybovat (viz obrázek 6).
 4.6.5
 Ramenní klouby je třeba v počáteční fázi často kontrolovat vzhledem


text:
k problémům se „záběhem“.
 Obrázek 6
 4.7 Loketní kloub
 4.7.1
 Uveďte paži do svislé polohy.
 4.7.2
 Připevněte předloktí.
 4.7.3
 Utáhněte seřizovací matici loketního kloubu, přičemž předloktí je ve vodorovné poloze.
 4.7.4
 Povolujte seřizovací matici, až se předloktí začne pohybovat (viz obrázek 7).
 Obrázek 7
 4.8 Bederní lano
 4.8.1
 Smontujte horní část trupu, bederní obratle, dolní část trupu, břišní vložku, lano a pružinu.
 4.8.2
 Utahujte matici k seřizování lana v dolní části trupu, až je pružina stlačena na 2/3 její nezatížené délky (viz obrázek 8).
 Obrázek 8
 4.9 Kalibrace břišní vložky
 4.9.1 Všeobecně
 4.9.1.1
 Zkouška se provádí pomocí vhodného napínacího stroje.
 4.9.2
 Břišní vložka se položí na tuhý blok stejné délky a šířky jako má bederní páteř. Tloušťka tohoto bloku musí být vůči tloušťce páteře nejméně dvojnásobná (viz obrázek 9).
 4.9.3
 Působí se počátečním zatížením 20 N.
 4.9.4
 Působí se konstantním zatížením 50 N.
 4.9.5
 Vychýlení břišní vložky po 2 minutách musí být:
 u figuríny pro věkovou kategorii
 9 měsíců:
 11,5 mm ±2,0 mm
 3 roky:
 11,5 mm ±2,0 mm
 6 roků:
 13,0 mm ±2,0 mm
 10 roků:
 13,0 mm ±2,0 mm
 Obrázek 9
 5. PŘÍSTROJE
 5.1 Všeobecně
 5.1.1
 Kalibrační a měřicí postupy jsou založeny na mezinárodní normě ISO 6487 (1980).
 5.2 Instalace akcelerometru v hrudi
 Akcelerometr se nainstaluje do chráněné dutiny v hrudníku.
 5.3 Indikace průniku do břicha
 5.3.1
 Na přední část bederních obratlů se tenkou lepicí páskou svisle připevní vzorek z modelovací hmoty.
 5.3.2
 Deformace modelovací hmoty nemusí nutně znamenat, že došlo k průniku.
 5.3.3
 Vzorky z modelovací hmoty musí mít stejnou délku a šířku jako bederní páteř; tloušťka vzorků musí být 25 mm ± 2 mm.
 5.3.4
 Smí se použít jen modelovací hmota dodaná s figurínami.
 5.3.5
 Teplota modelovací hmoty při zkoušce musí být 30 oC ± 5 oC.
 Dodatek 2
 POPIS FIGURÍNY NOVOROZENCE
 Figurína se skládá z hlavy, trupu, horních a dolních končetin, které tvoří jeden celek. Trup, horní a dolní končetiny tvoří jednolitý výlisek ze Sorbothanu pokrytý kůží z PVC, který má pružnou ocelovou páteř. Hlavu tvoří výlisek z polyuretanové pěny, která je pokrytá kůží z PVC a je trvale připevněna k trupu. Figurína je oblečena do přiléhavé elastické soupravy z bavlny a polyesteru.
 Rozměry a rozložení hmotnosti figuríny odpovídají 50. percentilu novorozenců a jsou uvedeny v tabulce 1 a 2 a na obrázku 1.
 Tabulka 1
 Základní rozměry figuríny novorozence
 Rozměr
 mm
 Rozměr
 mm
 A
 Od hýždí k temenu
 345
 E
 Šířka v ramenou
 150
 B
 Od hýždí k chodidlu
 250
 F
 Šířka přes hruď
 105
 (s nataženou dolní končetinou)
 G
 Hloubka hrudníku
 100
 C
 Šířka hlavy
 105
 H
 Šířka v kyčlích
 105
 D
 Hloubka hlavy
 125
 I
 Vzdálenost těžiště od vrcholu hlavy
 235
 Tabulka 2
 Rozložení hmotnosti figuríny novorozence (1)
 Hlava a krk
 0,7 kg
 Trup
 1,1 kg
 Paže
 0,5 kg
 Dolní končetiny
 1,1 kg
 Celková hmotnost
 3,4 kg
 Obrázek 1
 Kalibrace figuríny novorozence
 1. TUHOST RAMEN
 1.1
 Položte figurínu zády na vodorovný povrch a podepřete trup na jedné straně tak, aby se zabránilo pohybu (obrázek 2).
 1.2
 Pístem s plochým čelem o průměru


text:
40 mm působte zatížením 150 N vodorovně ve směru kolmém ke svislé ose figuríny. Osa pístu musí směřovat do středu ramene figuríny a procházet bodem A na rameni (viz obrázek 2). Boční odchylka pístu od počátečního bodu styku s paží musí být mezi 30 mm a 50 mm.
 1.3
 Opakujte na druhém rameni – podpěru dejte na druhou stranu.
 2. TUHOST KLOUBU NOHY
 2.1
 Položte figurínu zády na vodorovnou plochu (obrázek 3) a svažte popruhem bérce tak, aby se vnitřní strany kolen vzájemně dotýkaly.
 2.2
 Na kolena působte svislým zatížením pomocí pístu s plochým čelem o rozměrech 35 mm × 95 mm, přičemž osa pístu prochází nejvyšším bodem kolen.
 2.3
 Působte na píst dostatečnou silou, aby došlo k ohýbání v kyčlích, dokud čelo pístu nedosáhne výšky 85 mm nad rovinou podložky. Tato síla musí být v od 30 N do 70 N. Zajistěte, aby se při zkoušce dolní končetiny nedotýkaly žádného povrchu.
 3. TEPLOTA
 Kalibrace se provádí při teplotě mezi 15 oC a 30 oC.
 Obrázek 2
 Obrázek 3
 (1) Tloušťka kùže z PVC musí být 1 mm ±0,5 mm.
 Hustota musí být 0,865±0,1.
 Dodatek 3
 POPIS FIGURÍNY DÍTĚTE VĚKU 18 MĚSÍCŮ
 1. VŠEOBECNĚ
 1.1
 Rozměry a hmotnosti figuríny jsou založeny na antropometrii 50. percentilu dětí ve věku 18 měsíců.
 2. KONSTRUKCE
 2.1 Hlava
 2.1.1
 Hlava sestává z polotuhé plastové lebky pokryté pokožkou. V lebce je ponechána dutina, která umožňuje montáž (volitelných) měřicích přístrojů.
 2.2 Krk
 2.2.1
 Krk sestává ze tří částí:
 2.2.2
 tuhý pryžový sloupec;
 2.2.3
 nastavitelný kloub OC na vrcholu pryžového sloupce, který umožňuje rotaci s nastavitelným třením okolo příčné osy;
 2.2.4
 kulový nestavitelný kloub na základně krku.
 2.3 Trup
 2.3.1
 Trup sestává z plastové kostry pokryté systémem svalovina/pokožka. V trupu jsou vytvořeny prostory před kostrou, které se plní pěnou, aby bylo dosaženo správné tuhosti hrudníku. V zadní části trupu jsou dutiny, které umožňují montáž měřicích přístrojů.
 2.4 Břicho
 2.4.1
 Břicho figuríny je vytvořeno jedním deformovatelným prvkem, který se vkládá do otvoru mezi hrudníkem a pánví.
 2.5 Bederní páteř
 2.5.1
 Bederní páteř sestává z pryžového sloupce, který se montuje mezi kostru hrudníku a pánev. Tuhost bederní páteře je dána napnutím kovového lana, které prochází dutým středem pryžového sloupce.
 2.6 Pánev
 2.6.1
 Pánev je vyrobena z polotuhého plastu a je vytvarována do tvaru dětské pánve. Je pokryta systémem svalovina/pokožka, který simuluje svalovinu/pokožku v okolí pánve a hýždí.
 2.7 Kyčelní kloub
 2.7.1
 Kyčelní klouby jsou umístěny na spodní části pánve. Kloub umožňuje rotaci podél příčné osy jakož i rotaci podél osy svírající pravý úhel s příčnou osou pomocí kardanového kloubu. Tření při pohybu okolo těchto obou os je nastavitelné.
 2.8 Kolenní kloub
 2.8.1
 Kolenní kloub umožňuje skrčení a natažení bérce s nastavitelným třením.
 2.9 Ramenní kloub
 2.9.1
 Ramenní klouby jsou umístěny na kostře hrudníku. Západkové dorazy umožňují nastavení paže do dvou výchozích poloh.
 2.10 Loketní kloub
 2.10.1
 Loketní kloub umožňuje natažení a skrčení předloktí. Západkové dorazy umožňují nastavení předloktí do dvou výchozích poloh.
 2.11 Montáž figuríny
 2.11.1
 Lano páteře se namontuje do bederní páteře.
 2.11.2
 Bederní páteř se namontuje do


text:
kostry mezi pánev a hrudní páteř.
 2.11.3
 Břišní vložka se vloží mezi hrudník a pánev.
 2.11.4
 Krk se namontuje na vršek hrudníku.
 2.11.5
 Hlava se namontuje na vršek krku pomocí styčné desky.
 2.11.6
 Namontují se horní a dolní končetiny.
 3. HLAVNÍ VLASTNOSTI
 3.1 Hmotnost
 Tabulka 1
 Rozložení hmotnosti figuríny 18 měsíčního dítěte
 Díl
 Hmotnost (kg)
 Hlava + krk
 2,73
 Trup
 5,06
 Paže
 0,27
 Předloktí
 0,25
 Stehno
 0,61
 Bérec
 0,48
 Celková hmotnost
 11,01
 3.2 Základní rozměry
 3.2.1
 Základní rozměry vyznačené na obrázku 1 této přílohy (znázorněném níže) jsou uvedeny v tabulce 2.
 Obrázek 1
 Základní rozměry figuríny osmnáctiměsíčního dítěte
 Tabulka 2
 Č.
 Rozměr
 Hodnota (mm)
 1
 Od zadní části hýždí k přední části kolena
 239
 2
 Od zadní části hýždí k jamce za kolenem, vsedě
 201
 3
 Od těžiště figuríny k sedadlu
 193
 4
 Obvod hrudníku
 474
 5
 Hloubka hrudníku
 113
 7
 Šířka hlavy
 124
 8
 Délka hlavy
 160
 9
 Obvod kyčle, vsedě
 510
 10
 Obvod kyčle, vstoje (není znázorněno)
 471
 11
 Hloubka kyčle, vsedě
 125
 12
 Šířka kyčlí, vsedě
 174
 13
 Šířka krku
 65
 14
 Od lokte k povrchu sedáku
 125
 15
 Šířka v ramenou
 224
 17
 Výška vsedě
 495 (1)
 18
 Výška ramene, vsedě
 305
 19
 Od chodidla k podkolenní jamce
 173
 20
 Výška těla (není znázorněna)
 820 (1)
 21
 Výška stehna, vsedě
 66
 4. SEŘÍZENÍ KLOUBŮ
 4.1 Všeobecně
 4.1.1
 K dosažení reprodukovatelných výsledků při použití figuríny je nezbytné seřídit tření v jednotlivých kloubech, napnutí bederní páteře a tuhost břišní vložky.
 Před následujícím postupem se musí zkontrolovat všechny části, zda nejsou poškozeny.
 4.2 Bederní páteř
 4.2.1
 Bederní páteř se kalibruje před namontováním do figuríny.
 4.2.2
 Připevněte spodní montážní desku bederní páteře ke zkušební sestavě tak, aby byla přední část bederní páteře umístěna dole (obrázek 2).
 Obrázek 2
 4.2.3
 Na horní montážní desku se působí silou 250 N směrem dolů. Výsledné posunutí směrem dolů musí být zaznamenáno mezi 1 a 2 sekundami od začátku působení síly a musí být 9 až 12 mm.
 4.3 Břicho
 4.3.1
 Břišní vložku umístěte na tuhý blok, který má stejnou délku a šířku jako sloupec bederní páteře. Výška tohoto bloku musí být nejméně dvakrát větší než výška sloupce bederní páteře (obrázek 3).
 4.3.2
 Působí se počátečním zatížením 20 N.
 4.3.3
 Působí se konstantním zatížením 50 N.
 4.3.4
 Deformace břišní vložky po dvou minutách musí být 12 mm ± 2 mm.
 Obrázek 3
 4.4 Seřízení krku
 4.4.1
 Úplný krk sestávající z pryžového sloupce, kulového kloubu a kloubu OC připevněte na svislý povrch tak, aby přední strana směřovala dolů (obrázek 4).
 Obrázek 4
 4.4.2
 Na osu kloubu OC se působí svislou silou 100 N. Kloub OC se musí posunout dolů o 22 mm ± 2 mm.
 4.5 Kloub OC
 4.5.1
 Smontujte úplný krk a hlavu.
 4.5.2
 Trup položte zády na vodorovnou plochu.
 4.5.3
 Šrouby a seřizovací matici procházející hlavou a kloubem OC utahujte pomocí momentového klíče až do okamžiku, kdy se hlava nebude pohybovat vlastní tíhou.
 4.6 Kyčel
 4.6.1
 K pánvi namontujte pouze stehno bez bérce.
 4.6.2
 Stehno umístěte do vodorovné polohy.
 4.6.3
 Tření působící na příčnou


text:
osu zvyšujte až do okamžiku, kdy se dolní končetina nebude moci pohybovat vlastní tíhou.
 4.6.4
 Umístěte stehno do vodorovné polohy ve směru příčné osy.
 4.6.5
 Tření působící na kardanový kloub zvyšujte až do okamžiku, kdy se dolní končetina nebude moci pohybovat vlastní tíhou.
 4.7 Koleno
 4.7.1
 Připevněte bérec ke stehnu.
 4.7.2
 Stehno i bérec umístěte do vodorovné polohy, stehno podepřete.
 4.7.3
 Seřizovací matici na koleně utahujte až do okamžiku, kdy se bérec nebude moci pohybovat vlastní tíhou.
 4.8 Ramena
 4.8.1
 Natáhněte předloktí a paži umístěte do nejvyšší polohy se západkou.
 4.8.2
 Západky v rameni je nutno opravit nebo vyměnit, pokud paže v této poloze nezůstává.
 4.9 Loket
 4.9.1
 Umístěte paži do nejnižší polohy se západkou a předloktí do nejvyšší polohy se západkou.
 4.9.2
 Západky v rameni je nutno opravit nebo vyměnit, pokud předloktí v této poloze nezůstává.
 5. PŘÍSTROJE
 5.1 Všeobecně
 5.1.1
 Přestože byla učiněna opatření na vybavení figuríny osmnáctiměsíčního dítěte určitým počtem snímačů, je standardně vybavena náhradními závažími stejné velikosti a hmotnosti.
 5.1.2
 Postupy kalibrace a měření se musí provádět podle mezinárodní normy ISO 6487:1980.
 5.2 Instalace akcelerometru v hrudi
 5.2.1
 Akcelerometr se instaluje do dutiny v hrudníku. Montáž se provádí ze zadní strany figuríny.
 5.3 Indikace průniku do břicha
 5.3.1
 Zda došlo k průniku do břicha či nikoli je nutno posoudit pomocí vysokorychlostní fotografie.
 (1) Hýždě, záda a hlava figuríny se opírají o svislou plochu.
 PŘÍLOHA 9
 ZKOUŠKA ČELNÍM NÁRAZEM DO BARIÉRY
 1. ZAŘÍZENÍ, POSTUP A MĚŘICÍ PŘÍSTROJE
 1.1 Zkušební prostor
 Zkušební prostor musí mít dostatečnou plochu, aby se do něj vešla rozjezdová dráha, bariéra a technická zařízení potřebná pro zkoušku. Konečná část dráhy, nejméně 5 m před bariérou, musí být vodorovná, plochá a hladká.
 1.2 Bariéra
 Bariéru tvoří blok z železobetonu, vpředu široký nejméně 3 m a vysoký nejméně 1,5 m. Tloušťka bariéry musí být taková, aby její hmotnost byla nejméně 70 tun. Čelní stěna musí být svislá, kolmá k ose jízdní dráhy a musí být pokryta překližkovými deskami o tloušťce 20 mm ± 1 mm v dobrém stavu. Bariéra musí být buď zakotvena v zemi nebo uložena na zemi, v případě potřeby s přídavnými aretačními zařízeními, které by omezovaly její posouvání. Lze použít i bariéru s odlišnými vlastnostmi, musí však vést ke stejně přesvědčivým výsledkům.
 1.3 Pohon vozidla
 V okamžiku nárazu již vozidlo nesmí být vystaveno účinku jakéhokoli dalšího řídicího nebo hnacího zařízení. Musí dosáhnout bariéry na dráze kolmé k nárazové stěně; maximální přípustné boční odchýlení svislé střednice přední části vozidla od svislé střednicí nárazové stěny je ±30 cm.
 1.4 Stav vozidla
 1.4.1
 Zkoušené vozidlo musí být buď vybaveno všemi svými normálními součástmi a vybavením zahrnutými do jeho pohotovostní hmotnosti nebo být v takovém stavu, aby splňovalo tento požadavek, pokud jde o součásti a vybavení týkající se prostoru pro cestující a rozložení provozní hmotnosti vozidla jako celku.
 1.4.2
 Je-li vozidlo poháněno vnějšími prostředky, musí být palivový systém naplněn nejméně na 90 % svého objemu buď palivem nebo nehořlavou kapalinou, jejíž hustota a viskozita jsou blízké hodnotám normálně používaného paliva. Všechny ostatní systémy (nádržky na brzdovou kapalinu,


text:
chladič, atd.) musí být prázdné.
 1.4.3
 Je-li vozidlo poháněno vlastním motorem, palivová nádrž musí být naplněna nejméně na 90 %. Všechny ostatní nádrže na kapalinu musí být plné.
 1.4.4
 Požaduje-li to výrobce, může technická zkušebna pověřená prováděním zkoušek dovolit, aby se téhož vozidla, jehož se používá pro zkoušky předepsané jinými předpisy (včetně zkoušek, jež mohou ovlivnit jeho nosnou konstrukci), užilo i pro zkoušky předepsané tímto předpisem.
 1.5 Rychlost nárazu
 Rychlost nárazu musí být 50 km/h + 0/–2 km/h. Jestliže se však zkouška provedla za vyšší rychlosti nárazu a vozidlo vyhovělo předepsaným podmínkám, zkouška se považuje za vyhovující.
 1.6 Měřicí přístroje
 Přístroj použitý pro záznam rychlosti uvedený v odstavci 1.5 musí mít přesnost ±1 %.
 PŘÍLOHA 10
 POSTUP ZKOUŠKY NÁRAZEM ZEZADU
 1. INSTALACE, POSTUP A MĚŘICÍ PŘÍSTROJE
 1.1 Zkušební prostor
 Zkušební prostor musí mít dostatečně velkou plochu, aby se do něj vešel hnací systém nárazového zařízení a aby umožňoval posunutí vozidla po nárazu a instalaci zkušebního zařízení. Část, v níž má dojít k nárazu a posunutí vozidla, musí být vodorovná. (Sklon naměřený na každé délce jednoho metru musí být menší než 3 %.)
 1.2 Nárazové zařízení
 1.2.1
 Nárazové zařízení musí mít tuhou ocelovou konstrukci.
 1.2.2
 Nárazová plocha musí být rovná, široká nejméně 2 500 mm a vysoká 800 mm. Její okraje musí být zaobleny poloměrem zakřivení v rozmezí od 40 mm do 50 mm. Musí být pokryta vrstvou překližky o tloušťce 20 mm ± 1 mm.
 1.2.3
 V okamžiku nárazu musí být splněny tyto požadavky:
 1.2.3.1
 nárazová plocha musí být svislá a kolmá k podélné rovině souměrnosti zasaženého vozidla;
 1.2.3.2
 směr pohybu nárazového zařízení musí být v podstatě vodorovný a rovnoběžný s podélnou rovinou souměrnosti zasaženého vozidla;
 1.2.3.3
 největší přípustné boční vychýlení nárazového zařízení od podélné roviny souměrnosti vozidla je 300 mm. Kromě toho se musí plocha nárazového zařízení zahrnovat celou šířku zasaženého vozidla;
 1.2.3.4
 vzdálenost spodního okraje nárazové plochy od země musí být 175 mm ± 25 mm.
 1.3 Pohon nárazového zařízení
 Nárazové zařízení musí být buď připevněno k podvozku (pohyblivé bariéře) nebo být součástí kyvadla.
 1.4 Zvláštní ustanovení při použití pohyblivé bariéry
 1.4.1
 Je-li nárazové zařízení připevněno k podvozku (pohyblivé bariéře) zádržným prvkem, musí tento prvek být tuhý a nesmí se deformovat nárazem. Podvozek se musí v okamžiku nárazu volně pohybovat a nesmí již být vystaven působení hnacího zařízení.
 1.4.2
 Celková hmotnost podvozku s nárazovým zařízením musí být 1 100 kg ± 20 kg.
 1.5 Zvláštní ustanovení při použití kyvadla
 1.5.1
 Vzdálenost mezi středem nárazové plochy a osou otáčení kyvadla nesmí být menší než 5 m.
 1.5.2
 Nárazové zařízení musí být volně zavěšeno pomocí tuhých ramen, která jsou s ním pevně spojena. Takto vytvořené kyvadlo se v podstatě nesmí deformovat nárazem.
 1.5.3
 Do kyvadla se zabuduje brzdné zařízení, aby se zabránilo případnému druhotnému nárazu nárazového zařízení do zkoušeného vozidla.
 1.5.4
 V okamžiku nárazu musí být rychlost středu nárazu kyvadla v rozmezí od 30 km/h do 32 km/h.
 1.5.5
 Redukovaná hmotnost „mr“ ve středu nárazu kyvadla je definována jako funkce celkové hmotnosti „m“, vzdálenosti „a“ (1) mezi středem nárazu a


text:
osou otáčení a vzdálenosti „l“ mezi těžištěm a osou otáčení podle rovnice:
 mr.m.(l/a)
 1.5.6
 Redukovaná hmotnost „mr“ musí být 1 100 kg ± 20 kg.
 1.6 Všeobecná ustanovení týkající se hmotnosti a rychlosti nárazového zařízení
 Byla-li zkouška provedena s vyšší rychlostí nárazu, než která je předepsána v odstavci 1.5.4 a/nebo s hmotností větší, než je předepsáno v odstavcích 1.5.3 nebo 1.5.6, a vozidlo vyhovělo předepsaným požadavkům, zkouška se považuje za vyhovující.
 1.7 Stav vozidla při zkoušce
 Zkoušené vozidlo musí být buď vybaveno všemi normálními součástmi a vybavením, zahrnutými do jeho pohotovostní hmotnosti, nebo být v takovém stavu, aby splňovalo tento požadavek, pokud jde o rozložení pohotovostní hmotnosti vozidla jako celku.
 1.8
 Úplné vozidlo s dětským zádržným systémem nainstalovaným podle montážních pokynů se postaví na tvrdý, plochý a vodorovný povrch, s uvolněnou ruční brzdou a nezařazeným rychlostním stupněm. Při jedné nárazové zkoušce lze zkoušet více dětských zádržných systémů.
 (1) Vzdálenost „a“ se rovná délce uvažovaného synchronního kyvadla.
 PŘÍLOHA 11
 PŘÍDAVNÉ KOTEVNÍ ÚCHYTY POTŘEBNÉ K PŘIPEVNĚNÍ DĚTSKÝCH ZÁDRŽNÝCH SYSTÉMŮ KATEGORIE POLOUNIVERZÁLNÍ K MOTOROVÝM VOZIDLŮM
 1.
 Tato příloha se vztahuje jen na přídavné kotevní úchyty k připevňování dětských zádržných systémů kategorie „polouniverzální“ nebo na tyče a jiná speciální zařízení, které jsou používané k připevnění dětských zádržných systémů ke karoserii, bez ohledu na to, zda využívají kotevní úchyty podle předpisu č. 14.
 2.
 Kotevní úchyty určí výrobce dětského zádržného systému, podrobnosti musí být předloženy ke schválení technické zkušebně.
 Technická zkušebna může vzít v úvahu informace získané od výrobce vozidla.
 3.
 Výrobce dětského zádržného systému dodá součásti potřebné k namontování kotevních úchytů a zvláštní plánek pro každé vozidlo s vyznačením jejich přesné polohy.
 4.
 Výrobce dětského zádržného systému musí uvést, jestli jsou kotevní úchyty požadované pro upevnění zádržného zařízení ke karoserii vozidla v souladu s požadavky na pevnost a polohu podle odstavce 3 a podle doporučení státům, které mají záměr přijmout zvláštní požadavky na kotevní úchyty pro dětské zádržné systémy používané v osobních automobilech (1).
 (1) Viz text předpisu č. 16.
 PŘÍLOHA 12
 SEDAČKA
 PŘÍLOHA 13
 NORMALIZOVANÝ BEZPEČNOSTNÍ PÁS
 1.
 Bezpečnostní pás pro dynamickou zkoušku a pro kontrolu maximální délky pásu musí být tvořen jednou ze dvou konfigurací, které jsou uvedeny na obrázku 1. Jsou to tříbodový pás s navíječem a dvoubodový statický pás.
 2.
 Tříbodový pás s navíječem má následující pevné části:
 navíječ (R), průvlak (P), dva kotevní úchyty (A1 a A2) (viz obrázek 1) a střední část (N, podrobně viz obrázek 3). Navíječ musí vyhovovat požadavkům předpisu č. 16 na navíjecí sílu. Průměr cívky navíječe je 33 mm ±0,5 mm.
 3.
 Navíjený pás musí být připevněn ke kotevním úchytům na zkušebním sedadle popsaným v příloze 6, dodatcích 1 a 4, a to takto:
 kotevní úchyt pásu A1 se připevní k úchytu zkušebního vozíku B0 (vnějšímu);
 kotevní úchyt pásu A2 se připevní k úchytu zkušebního vozíku A (vnitřnímu);
 průvlak P se připevní k úchytu zkušebního vozíku C;
 navíječ R pásu se připevní k úchytu zkušebního vozíku tak, že se střednice cívky nachází v Re.
 Hodnota X na obrázku 1 níže je 200 mm ±