text:
těchto případech:
 a)
 potřeba tohoto zařízení je oprávněná z důvodu ochrany motoru proti poškození nebo poruše a bezpečného provozu vozidla;
 b)
 zařízení je funkční pouze při startování motoru
 nebo
 c)
 podmínky jsou v podstatné míře zahrnuty do zkušebních postupů pro ověřování emisí způsobených vypařováním a průměrných emisí z výfuku.
 6.2 Zkušební postup
 Tabulka A specifikuje různé požadavky na zkoušky pro schválení typu vozidla.
 Tabulka A
 Použití požadavků na zkoušky pro schválení typu a jeho rozšíření
 Kategorie vozidla
 Vozidla se zážehovým motorem včetně hybridních
 (2)
 ,
 (3)
 Vozidla se vznětovým motorem včetně hybridních
 Výhradně elektrická vozidla
 Vozidla s vodíkovými palivovými články
 Jednopalivová
 Dvoupalivová (bi-fuel) (4)
 Flex fuel (4)
 Jednopalivová
 Referenční palivo
 Benzin
 LPG
 NG/biomethan
 Vodík (ICE)
 Benzin
 Benzin
 Benzin
 Benzin
 Nafta
 Benzin
 –
 Vodík (palivový článek)
 LPG
 NG/biomethan
 Vodík (ICE) (5)
 Ethanol (E85)
 Zkouška typu 1 (použitelnost měřených složek na paliva a technologii vozidla, a tedy postupy měření viz tabulka 1A a tabulka 1B) (mezní hodnoty)
 ano
 ano (6)
 ano (6)
 ano (5)
 ano
 (obě paliva)
 ano
 (obě paliva)
 ano
 (obě paliva)
 ano
 (obě paliva)
 ano
 ano
 –
 –
 ATCT
 (zkouška při 14 °C)
 ano
 ano
 ano
 ano (5)
 ano
 (obě paliva)
 ano
 (obě paliva)
 ano
 (obě paliva)
 ano
 (obě paliva)
 ano
 ano
 –
 –
 Emise způsobené vypařováním
 (zkouška typu 4)
 ano
 ano (7)
 ano (7)
 –
 ano
 (pouze benzin)
 ano
 (pouze benzin)
 ano
 (pouze benzin)
 ano
 (pouze benzin)
 –
 ano
 –
 –
 Životnost
 (zkouška typu 5)
 ano
 ano
 ano
 ano
 ano
 (pouze benzin)
 ano
 (pouze benzin)
 ano
 (pouze benzin)
 ano
 (pouze benzin)
 ano
 ano
 –
 –
 OBD
 ano
 ano
 ano
 ano
 ano
 ano
 ano
 ano
 ano
 ano
 –
 –
 OBFCM
 ano
 –
 –
 –
 –
 –
 –
 ano
 (obě paliva)
 ano
 ano
 –
 –
 6.2.6
 Každé rodině vozidel, jak jsou vymezeny níže, se přidělí jedinečný identifikační kód v tomto formátu:
 FT-nnnnnnnnnnnnnnn-WMI
 kde:
 FT je identifikátor typu rodiny:
 (a)
 IP = interpolační rodina podle definice v bodě 6.3.2 s použitím metody interpolace nebo bez
 (b)
 RL = rodina podle jízdního zatížení podle definice v bodě 6.3.3
 (c)
 RM = rodina podle matice jízdního zatížení podle definice v bodě 6.3.4
 (d)
 PR = rodina podle periodicky se regenerujících systémů (Ki) podle definice v bodě 6.3.5
 (e)
 AT = rodina ATCT podle definice v bodě 2 přílohy B6a
 (f)
 EV = rodina podle emisí způsobených vypařováním podle definice v bodě 6.6.3
 (g)
 DF = rodina podle životnosti podle definice v bodě 6.7.5
 (h)
 OB = identifikátor rodiny podle OBD podle definice v bodě 6.8.1
 (i)
 ER = identifikátor rodiny podle systému následného zpracování výfukových plynů s použitím činidla (ER) podle definice v bodě 6.9.2
 (j)
 GV = identifikátor rodiny GFV podle definice v bodě 6.3.6.3
 nnnnnnnnnnnnnnn je řetězec maximálně patnácti znaků, s omezením na používání znaků 0–9, A–Z a znaku podtržítka „_“.
 WMI (World Manufacturer Identifier) je kód pro jedinečnou identifikaci výrobce, jak je vymezen v normě ISO 3780:2009.
 Vlastník WMI odpovídá za to, že kombinace řetězce nnnnnnnnnnnnn a kódu WMI je pro rodinu jedinečná a že řetězec nnnnnnnnnnnnn je jedinečný v rámci


text:
tohoto WMI pro schvalovací zkoušky prováděné za účelem získání schválení.
 6.3 Popis zkoušky typu 1 (WLTP)
 Zkouška typu 1 se provede u všech vozidel uvedených v bodě 1. Použijí se (odpovídající) zkušební postupy a požadavky tohoto bodu a části B příloh.
 6.3.1
 Zkouška typu 1 se provede v souladu s:
 a)
 cykly WLTC podle přílohy B1;
 b)
 volbou rychlostního stupně a určením bodu řazení rychlostního stupně podle přílohy B2;
 c)
 příslušným palivem (palivy) podle přílohy B3;
 d)
 jízdním zatížením a nastavením dynamometru podle přílohy B4;
 e)
 zkušebním zařízením podle přílohy B5;
 f)
 zkušebními postupy podle příloh B6 a B8;
 g)
 metodami výpočtů podle příloh B7 a B8.
 6.3.2
 Interpolační rodina
 6.3.2.1
 Interpolační rodina v případě vozidel s výhradně spalovacím motorem (ICE)
 6.3.2.1.1
 Vozidla mohou být součástí téže interpolační rodiny v každém z těchto případů, včetně kombinace těchto případů:
 a)
 patří do různých tříd vozidel, jak jsou popsány v bodě 2 přílohy B1;
 b)
 mají různé úrovně snížení rychlosti, jak jsou popsány v bodě 8 přílohy B1;
 c)
 mají různé omezené rychlosti, jak jsou popsány v bodě 9 přílohy B1.
 6.3.2.1.2
 Součástí téže interpolační rodiny mohou být pouze vozidla, která jsou totožná z hlediska následujících charakteristik vozidla / hnacího ústrojí / převodového ústrojí:
 a)
 druh spalovacího motoru: druh paliva (nebo druhy v případě vozidel flex fuel nebo dvoupalivových (bi-fuel) vozidel), spalovací proces, objem motoru, vlastnosti při plném zatížení, technologie motoru a systém přeplňování, jakož i další subsystémy motoru nebo vlastnosti, které mají nezanedbatelný vliv na hmotnostní emise CO2 za podmínek WLTP;
 b)
 způsob fungování veškerých konstrukčních částí hnacího ústrojí, jež mají vliv na hmotnostní emise CO2;
 c)
 druh převodovky (např. manuální, automatická, s plynule měnitelným převodem) a model převodovky (např. jmenovitý točivý moment, počet rychlostí, počet spojek atd.);
 d)
 poměry n/v (otáčky motoru v poměru k rychlosti vozidla). Tato podmínka se považuje za splněnou, pokud u všech dotčených převodových poměrů platí, že rozdíl oproti poměrům n/v u nejběžněji instalovaného druhu převodovky se pohybuje v rozmezí 8 procent;
 e)
 počet hnacích náprav.
 6.3.2.1.3
 Pokud je použit alternativní parametr, jako je vyšší hodnota nmin_drive, podle specifikací v bodě 2 písm. k) přílohy B2, nebo ASM, jak je definováno v bodě 3.4 přílohy B2, musí být tento parametr stejný v rámci interpolační rodiny.
 6.3.2.2
 Interpolační rodina v případě vozidel NOVC-HEV a OVC-HEV
 Kromě požadavků bodu 6.3.2.1 platí, že součástí téže interpolační rodiny mohou být pouze vozidla OVC-HEV a NOVC-HEV, která jsou totožná s ohledem na tyto charakteristiky:
 a)
 druh a počet elektrických strojů: konstrukční typ (asynchronní/synchronní atd.), druh chladicího média (vzduch, kapalina) a veškeré další vlastnosti, které mají nezanedbatelný vliv na hmotnostní emise CO2 a spotřebu elektrické energie za podmínek WLTP;
 b)
 druh trakčního REESS (typ článku, kapacita, jmenovité napětí, jmenovitý výkon, druh chladicího média (vzduch, kapalina));
 c)
 druh měniče elektrické energie mezi elektrickým strojem a trakčním REESS, mezi trakčním REESS a nízkonapěťovým zdrojem energie a mezi zásuvkou pro nabíjení a trakčním REESS a jakékoli jiné charakteristiky, které mají nezanedbatelný vliv na hmotnostní emise CO2 a spotřebu elektrické energie za podmínek WLTP. Na žádost

type: contracts

jurisdiction: EU


text:
výrobce a se souhlasem schvalovacího orgánu mohou být do rodiny zahrnuty měniče elektrické energie mezi zásuvkou pro nabíjení a trakčním REESS s nižšími ztrátami při dobíjení;
 d)
 rozdíl mezi počtem cyklů v režimu nabíjení-vybíjení od začátku zkoušky až do přechodového cyklu včetně nesmí být větší než jedna.
 6.3.2.3
 Interpolační rodina v případě výhradně elektrických vozidel (PEV)
 Součástí téže interpolační rodiny mohou být pouze vozidla PEV, která jsou totožná z hlediska následujících charakteristik elektrického hnacího ústrojí / převodového ústrojí:
 a)
 druh a počet elektrických strojů: konstrukční typ (asynchronní/synchronní atd.), druh chladicího média (vzduch, kapalina) a veškeré další vlastnosti, které mají nezanedbatelný vliv na spotřebu elektrické energie a akční dosah za podmínek WLTP;
 b)
 druh trakčního REESS (typ článku, kapacita, jmenovité napětí, jmenovitý výkon, druh chladicího média (vzduch, kapalina));
 c)
 druh převodovky (např. manuální, automatická, s plynule měnitelným převodem) a model převodovky (např. jmenovitý točivý moment, počet rychlostí, počet spojek atd.);
 d)
 počet hnacích náprav;
 e)
 druh měniče elektrické energie mezi elektrickým strojem a trakčním REESS, mezi trakčním REESS a nízkonapěťovým zdrojem energie a mezi zásuvkou pro nabíjení a trakčním REESS a jakékoli jiné charakteristiky, které mají nezanedbatelný vliv na spotřebu elektrické energie a akční dosah za podmínek WLTP. Na žádost výrobce a se souhlasem schvalovacího orgánu mohou být do rodiny zahrnuty měniče elektrické energie mezi zásuvkou pro nabíjení a trakčním REESS s nižšími ztrátami při dobíjení;
 f)
 způsob fungování veškerých konstrukčních částí hnacího ústrojí, jež mají vliv na spotřebu elektrické energie;
 g)
 poměry n/v (otáčky motoru v poměru k rychlosti vozidla). Tato podmínka se považuje za splněnou, pokud u všech dotčených převodových poměrů platí, že rozdíl oproti poměrům n/v u nejběžněji instalovaného druhu a modelu převodovky se pohybuje v rozmezí 8 procent.
 6.3.2.4
 Interpolační rodina v případě vozidel OVC-FCHV a NOVC-FCHV
 Součástí téže interpolační rodiny mohou být pouze vozidla OVC-FCHV a NOVC-FCHV, která jsou totožná z hlediska následujících charakteristik elektrického hnacího ústrojí / palivových článků / převodového ústrojí:
 a)
 druh a počet elektrických strojů: konstrukční typ (asynchronní/synchronní atd.), druh chladicího média (vzduch, kapalina) a veškeré další vlastnosti, které mají nezanedbatelný vliv na spotřebu paliva (nebo palivovou účinnost) a spotřebu elektrické energie za podmínek WLTP;
 b)
 druh palivového článku (model, jmenovité napětí, druh chladicího média (vzduch, kapalina)) a také další subsystémy nebo vlastnosti palivových článků, které mají nezanedbatelný vliv na spotřebu paliva (nebo palivovou účinnost) za podmínek WLTP;
 c)
 druh trakčního REESS (typ článku, kapacita, jmenovité napětí, jmenovitý výkon, druh chladicího média (vzduch, kapalina));
 d)
 druh převodovky (např. manuální, automatická, s plynule měnitelným převodem) a model převodovky (např. jmenovitý točivý moment, počet rychlostí, počet spojek atd.);
 e)
 počet hnacích náprav;
 f)
 druh měniče elektrické energie mezi elektrickým strojem a trakčním REESS, mezi trakčním REESS a nízkonapěťovým zdrojem energie a mezi zásuvkou pro nabíjení a trakčním REESS a jakékoli jiné charakteristiky, které mají nezanedbatelný vliv na spotřebu paliva (nebo palivovou účinnost) a spotřebu elektrické energie za podmínek WLTP. Na žádost výrobce a se souhlasem schvalovacího orgánu mohou být do rodiny zahrnuty měniče elektrické energie mezi zásuvkou pro nabíjení a trakčním REESS s nižšími


text:
ztrátami při dobíjení;
 g)
 způsob fungování veškerých konstrukčních částí hnacího ústrojí, jež mají vliv na spotřebu paliva (nebo palivovou účinnost) a spotřebu elektrické energie;
 h)
 poměry n/v. Tato podmínka se považuje za splněnou, pokud u všech dotčených převodových poměrů platí, že rozdíl oproti poměrům n/v u nejběžněji instalovaného druhu a modelu převodovky se pohybuje v rozmezí 8 procent.
 6.3.3
 Rodina podle jízdního zatížení
 Součástí téže rodiny podle jízdního zatížení mohou být pouze vozidla, která jsou totožná z hlediska následujících charakteristik:
 a)
 druh převodovky (např. manuální, automatická, s plynule měnitelným převodem) a model převodovky (např. jmenovitý točivý moment, počet rychlostí, počet spojek atd.). Na žádost výrobce a se souhlasem příslušného orgánu může být do rodiny zahrnuta i převodovka s nižšími ztrátami výkonu;
 b)
 poměry n/v (otáčky motoru v poměru k rychlosti vozidla). Tato podmínka se považuje za splněnou, pokud u všech dotčených převodových poměrů platí, že rozdíl oproti převodovým poměrům u nejběžněji instalovaného druhu převodovky se pohybuje v rozmezí 25 procent;
 c)
 počet hnacích náprav;
 Je-li alespoň jeden elektrický stroj zapojen v poloze převodovky „neutrál“ a vozidlo není vybaveno režimem dojezdu (bod 4.2.1.8.5 přílohy B4), takže elektrický stroj nemá žádný vliv na jízdní zatížení, použijí se kritéria podle bodu 6.3.2.2 písm. a) a bodu 6.3.2.3 písm. a).
 Existují-li kromě hmotnosti vozidla, valivého odporu a aerodynamiky nějaké odlišnosti, které mají nezanedbatelný vliv na jízdní zatížení, nepovažuje se takové vozidlo za součást rodiny, pokud to neschválí příslušný orgán.
 6.3.4
 Rodina podle matice jízdního zatížení
 Rodina podle matice jízdního zatížení může zahrnovat vozidla s maximální technicky přípustnou hmotností naloženého vozidla ≥ 3 000 kg.
 Vozidla s maximální technicky přípustnou hmotností naloženého vozidla ≥ 2 500 kg mohou být součástí rodiny podle matice jízdního zatížení za předpokladu, že bod R sedadla řidiče se nachází výše než 850 mm nad vozovkou.
 „Bodem R“ se rozumí bod „R“ nebo „vztažný bod místa k sezení“ podle definice v bodě 2.4 přílohy 1 Úplného usnesení o konstrukci vozidel (R.E.3.).
 Součástí téže rodiny podle matice jízdního zatížení mohou být pouze vozidla, která jsou totožná z hlediska následujících charakteristik:
 a)
 druh převodovky (např. manuální, automatická, s plynule měnitelným převodem);
 b)
 počet hnacích náprav.
 6.3.5
 Rodina podle periodicky se regenerujících systémů (Ki)
 Součástí téže rodiny podle periodicky se regenerujících systémů mohou být pouze vozidla, která jsou totožná z hlediska následujících charakteristik:
 a)
 druh spalovacího motoru: druh paliva, spalovací proces;
 b)
 periodicky se regenerující systém (tj. katalyzátor, filtr pevných částic):
 i)
 konstrukce (tj. druh krytu, druh drahého kovu, druh nosiče, hustota kanálků);
 ii)
 typ a princip činnosti;
 iii)
 objem ±10 %;
 iv)
 umístění (teplota ±100 °C při druhé nejvyšší referenční rychlosti);
 c)
 zkušební hmotnost každého vozidla v rodině musí být stejná nebo nižší než zkušební hmotnost vozidla použitého pro prokazovací zkoušku Ki zvýšená o 250 kg.
 6.3.6
 Rodina vozidel na plyn (rodina GFV)
 6.3.6.1
 Vozidla na plyn mohou být seskupena do rodiny typů vozidel poháněných LPG nebo NG/biomethanem, které jsou poté identifikovány na základě kmenového vozidla. U vozidel, která mohou být poháněna také kapalnými palivy, se zařazení do této rodiny uplatní pouze tehdy,


text:
je-li vozidlo provozováno v režimu na plyn.
 6.3.6.2
 Kmenovým vozidlem rodiny GFV je vozidlo, jež je vybráno k prokázání schopnosti samočinného přizpůsobení palivového systému a které pro členy rodiny GFV slouží jako reference. V rámci jedné rodiny GFV může být více než jedno kmenové vozidlo.
 6.3.6.3
 Člen rodiny GFV
 6.3.6.3.1
 Součástí rodiny GFV může být pouze vozidlo, které je z hlediska následujících základních charakteristik totožné s jejím(i) kmenovým(i) vozidlem (vozidly):
 a)
 je vyrobeno stejným výrobcem;
 b)
 platí pro ně tytéž mezní hodnoty emisí;
 c)
 má-li plynový palivový systém ústřední dávkovací zařízení pro celý motor, má ověřený výkon mezi 0,7 a 1,15násobkem výkonu kmenového vozidla rodiny GFV;
 d)
 má-li plynový palivový systém samostatné dávkování pro jednotlivé válce, má ověřený výkon pro každý válec mezi 0,7 a 1,15násobkem výkonu kmenového vozidla rodiny GFV;
 e)
 je-li vybaveno katalyzátorem, má stejný typ katalyzátoru, tj. katalyzátor třícestný, oxidační, katalyzátor NOx chudých směsí;
 f)
 má plynový palivový systém (včetně regulátoru tlaku) od téhož výrobce systému a stejného druhu: indukční, vstřikování páry (jednobodové, vícebodové), vstřikování kapaliny (jednobodové, vícebodové);
 g)
 tento plynový palivový systém je řízen elektronickou řídicí jednotkou stejného druhu a se stejnými technickými vlastnostmi, se stejnými principy softwaru a stejným způsobem řízení. Na rozdíl od kmenového vozidla rodiny GFV může mít vozidlo druhou elektronickou řídicí jednotku, a to za předpokladu, že tato elektronická řídicí jednotka se používá pouze k řízení vstřikovacích trysek, dodatečných uzavíracích ventilů a sběru dat z dodatečných čidel.
 6.3.6.3.2
 Pokud jde o požadavky uvedené v bodě 6.3.6.3.1 písm. c) a d):
 prokáže-li se, že dvě vozidla poháněná plynným palivem by mohla být členy stejné rodiny, kromě velikosti jejich ověřeného výkonu P1 a P2 (P1 < P2), a obě byla zkoušena, jako by byla kmenovými vozidly, bude příslušnost k rodině pokládat za platnou pro všechna vozidla s hodnotou ověřeného výkonu mezi 0,7 P1 a 1,15 P2.
 6.3.7
 Dodatečné požadavky na vozidla poháněná LPG nebo NG/biomethanem
 6.3.7.1
 Dodatečné požadavky na vozidla poháněná LPG nebo NG/biomethanem jsou obsaženy v příloze B6.
 6.3.7.2
 Pokud jde o zkoušku typu 1 stanovenou v části B příloh, jednopalivová vozidla se musí této zkoušce podrobit s různými složeními LPG nebo NG/biomethanu, jak je stanoveno v příloze B6 pro emise znečišťujících látek, a to s palivem, které se použije k měření netto výkonu v souladu s předpisem OSN č. 85.
 6.3.7.3
 Dvoupalivová (bi-fuel) vozidla na plyn se zkoušejí s benzinem a buď LPG, nebo NG/biomethanem. Zkoušky na LPG nebo NG/biomethan se provádějí s různými složeními LPG nebo NG/biomethanu, jak je stanoveno v příloze B6 pro emise znečišťujících látek, a s palivem, které se použije k měření netto výkonu v souladu s předpisem OSN č. 85.
 6.3.7.4
 Tento bod se vztahuje pouze na úroveň 1A:
 Bez ohledu na požadavek bodu 6.3.7.2 se jednopalivová vozidla na plyn při zkoušce typu 1 považují za vozidla, která mohou jezdit pouze na plynné palivo.
 6.3.8
 Dodatečné požadavky pro vozidla flex fuel
 6.3.8.1
 V případě vozidel flex fuel proběhne přechod z jednoho referenčního paliva na jiné mezi zkouškami bez ručního seřizování nastavení motoru.
 6.3.9
 OBFCM
 Pouze pro úroveň


text:
1A
 Zařízení OBFCM určuje parametry a uchovává hodnoty za dobu životnosti na palubě vozidla v souladu s dodatkem 5.
 6.3.10
 Mezní hodnoty pro plynné emise, hmotnost pevných částic a počet částic (je-li požadováno měření PN)
 Získané výsledné hmotnosti plynných emisí, hmotnost pevných částic a počet částic (je-li požadováno měření PN) musí být nižší než mezní hodnoty uvedené v tabulce 1A (pro úroveň 1A) nebo v tabulce 1B (pro úroveň 1B).
 Tabulka 1A
 Tato tabulka platí pouze pro úroveň 1A.
 Mezní hodnoty emisí pro zkoušku typu 1
 Referenční hmotnost
 (RM) (kg)
 Mezní hodnoty
 Hmotnost oxidu uhelnatého (CO)
 Hmotnost celkového množství uhlovodíků
 (THC)
 Hmotnost uhlovodíků jiných než methan
 (NMHC)
 Hmotnost oxidů dusíku
 (NOx)
 Součet hmotností uhlovodíků a oxidů dusíku
 (THC + NOx)
 Hmotnost pevných částic
 (PM)
 Počet částic
 (PN)
 L1
 (mg/km)
 L2
 (mg/km)
 L3
 (mg/km)
 L4
 (mg/km)
 L2 + L4
 (mg/km)
 L5
 (mg/km)
 L6
 (#/km)
 Kategorie
 Třída
 PI
 CI
 PI
 CI
 PI
 CI
 PI
 CI
 PI
 CI
 PI (8)
 CI
 PI (8)
 CI
 M
 –
 Všechny
 1 000
 500
 100
 –
 68
 –
 60
 80
 –
 170
 4,5
 4,5
 6,0 × 1011
 6,0 × 1011
 N1
 I
 RM ≤ 1 305
 1 000
 500
 100
 –
 68
 –
 60
 80
 –
 170
 4,5
 4,5
 6,0 × 1011
 6,0 × 1011
 II
 1 305 < RM ≤ 1 760
 1 810
 630
 130
 –
 90
 –
 75
 105
 –
 195
 4,5
 4,5
 6,0 × 1011
 6,0 × 1011
 III
 1 760 < RM
 2 270
 740
 160
 –
 108
 –
 82
 125
 –
 215
 4,5
 4,5
 6,0 × 1011
 6,0 × 1011
 N2
 –
 Všechny
 2 270
 740
 160
 –
 108
 –
 82
 125
 –
 215
 4,5
 4,5
 6,0 × 1011
 6,0 × 1011
 PI
 Zážehový (Positive Ignition)
 CI
 Vznětový (Compression Ignition)
 Tabulka 1B
 Tato tabulka platí pouze pro úroveň 1B.
 Mezní hodnoty emisí pro zkoušku typu 1
 Maximální technicky přípustná hmotnost naloženého vozidla
 (GVW) (kg)
 Mezní hodnoty
 Hmotnost oxidu uhelnatého (CO)
 Hmotnost uhlovodíků jiných než methan
 (NMHC)
 Hmotnost oxidů dusíku
 (NOx)
 Hmotnost pevných částic
 (PM)
 L1
 (mg/km)
 L3
 (mg/km)
 L4
 (mg/km)
 L5
 (mg/km)
 Kategorie
 Třída
 G, O
 D
 G,O
 D
 G
 D
 O
 G*
 (9)
 , O
 D
 M
 –
 Všechny
 1 150
 630
 100
 24
 50
 150
 150
 5
 5
 N1, N2
 —* (10)
 GVW ≤ 1 700
 1 150
 630
 100
 24
 50
 150
 150
 5
 5
 –
 1 700 < GVW ≤ 3 500
 2 550
 630
 150
 24
 70
 240
 240
 7
 7
 —* (11)
 Všechny
 4 020
 –
 100
 –
 50
 –
 150
 5
 –
 G
 Benzin, LPG
 D
 Nafta
 O
 Jiné palivo
 6.3.11
 Pouze pro úroveň 1A
 Rodina podle korekčního faktoru KCO2 pro vozidla OVC-HEV a NOVC-HEV
 Je povoleno sloučit dvě nebo více interpolačních rodin do stejné rodiny podle korekčního faktoru KCO2, v níž se KCO2 určí u vozidla H z jedné ze zahrnutých interpolačních rodin. Interpolační rodinu, z níž se vozidlo H vybere, schválí příslušný orgán.
 Na žádost příslušného orgánu poskytne výrobce důkazy o odůvodnění a technických kritériích pro sloučení těchto interpolačních rodin, a to


text:
například v těchto případech:
 Jsou sloučeny dvě nebo více interpolačních rodin:
 a)
 které byly rozděleny, protože je překročen maximální rozsah interpolace 20 g/km CO2 (v případě, že se změří vozidlo M: 30 g/km);
 b)
 které byly rozděleny z důvodu různých jmenovitých výkonů fyzicky totožného spalovacího motoru
 (rozdíl ve výkonu je způsoben pouze softwarem);
 c)
 které byly rozděleny proto, že poměry n/v jsou těsně mimo přípustnou odchylku 8 %;
 d)
 které byly rozděleny, ale stále splňují všechna kritéria jedné interpolační rodiny;
 e)
 které byly rozděleny z důvodu různého počtu hnacích náprav.
 Různé měniče elektrické energie mezi zásuvkou pro nabíjení a trakčním REESS se nepovažují za kritérium, pokud jde o rodinu podle korekčního faktoru.
 6.4 [Vyhrazeno]
 6.5 [Vyhrazeno]
 6.6 Zkouška typu 4 (Určení emisí způsobených vypařováním)
 6.6.1
 Zkouška typu 4 se provede na všech vozidlech s benzinovou nádrží v souladu s požadavky bodů 6.6.2 až 6.6.4 a přílohy C3.
 Pro úroveň 1A
 Neplatí pro jednopalivová vozidla na plyn.
 6.6.2
 Při zkoušce podle přílohy C3 tohoto předpisu musí být emise způsobené vypařováním menší než emise uvedené v tabulce 2.
 Tabulka 2
 Mezní hodnota emisí pro zkoušky emisí způsobených vypařováním
 Hmotnost emisí způsobených vypařováním (g/zkouška)
 2,0
 6.6.3
 Rodina vozidel z hlediska emisí způsobených vypařováním
 6.6.3.1
 Pouze vozidla, která jsou identická, pokud jde o charakteristiky uvedené v písmenech a), d) a e), technicky rovnocenná, pokud jde o charakteristiky uvedené v písmenech b) a c), a podobná nebo popřípadě v mezích uvedené tolerance, pokud jde o charakteristiky uvedené v písmenech f) a g), mohou být součástí téže rodiny vozidel z hlediska emisí způsobených vypařováním:
 a)
 materiál a konstrukce systému palivové nádrže;
 b)
 materiál odpařovacích hadic;
 c)
 materiál palivového potrubí a technika spojení;
 d)
 systém utěsněné nebo neutěsněné nádrže;
 e)
 seřízení přetlakového ventilu palivové nádrže (příjem a vypuštění vzduchu);
 f)
 pracovní kapacita nádobky s aktivním uhlím pro butan (BWC300) do 10% rozpětí nejvyšší hodnoty (u nádobek se stejným typem uhlí musí být objem uhlí v rámci 10 procent objemu, pro které byla BWC300 stanovena);
 g)
 systém pro regulaci odvádění emisí (například typ ventilu, strategie řízení odvádění).
 Výrobce prokáže příslušnému orgánu technickou rovnocennost pro písm. b) a c).
 6.6.3.2
 Má se za to, že se u vozidla jedná o produkci emisí způsobených vypařováním v nejnepříznivějším případě, a vozidlo se použije pro zkoušky, pokud má největší poměr kapacity palivové nádrže k BWC300 v rámci dané rodiny vozidel. Výběr vozidla musí předem schválit příslušný orgán.
 6.6.3.3
 Při použití jakéhokoli inovativního systému kalibrace, konfigurace nebo hardwaru týkajícího se systému regulace emisí způsobených vypařováním se model vozidla zařadí do jiné rodiny vozidel.
 6.6.4
 Příslušný orgán neudělí schválení typu, pokud poskytnuté informace nejsou dostatečné k tomu, aby prokázaly, že emise způsobené vypařováním jsou při běžném používání vozidla účinně omezeny.
 6.7 Zkouška typu 5 (Popis zkoušky stárnutí pro ověření životnosti zařízení k regulaci znečišťujících látek)
 6.7.1
 Tato zkouška se provede se všemi vozidly uvedenými v bodě 1, na něž se vztahuje zkouška podle bodu 6.3. Zkouška představuje zkoušku stárnutí do dosažení cílové životnosti, která se provede podle programu popsaného v příloze C4 tohoto předpisu


text:
na zkušební dráze, na silnici nebo na vozidlovém dynamometru.
 Pro úroveň 1A
 Cílová životnost je 160 000 km.
 Pro úroveň 1B
 Cílová životnost je 80 000 km. Pro vozidla se zdvihovým objemem nejvýše 0,660 litru, délkou vozidla nejvýše 3,40 m, šířkou vozidla nejvýše 1,48 m a výškou vozidla nejvýše 2,00 m, s nejvýše třemi sedadly kromě řidiče a s užitečným zatížením nejvýše 350 kg je cílová životnost 60 000 km.
 6.7.1.1
 Vozidla, která mohou používat jako palivo buď benzin, LPG, nebo NG, by měla být při zkoušce typu 5 zkoušena pouze s benzinem. V takovém případě se faktor zhoršení zjištěný pro bezolovnatý benzin použije také pro LPG nebo NG.
 6.7.1.2
 Zvláštní požadavky pro hybridní vozidla jsou uvedeny v dodatku 4 k příloze C4.
 6.7.2
 Aniž je dotčen požadavek bodu 6.7.1, může si výrobce jako alternativu ke zkoušení podle bodu 6.7.1 zvolit, že se použijí faktory zhoršení z tabulky 3a, případně tabulky 3b.
 Tabulka 3a
 Tato tabulka platí pouze pro úroveň 1A.
 Multiplikační faktory zhoršení
 Kategorie motoru
 Přidělené multiplikační faktory zhoršení
 CO
 THC
 NMHC
 NOx
 HC + NOx
 Pevné
 částice (PM)
 Částice (PN)
 Zážehový (Positive Ignition)
 1,5
 1,3
 1,3
 1,6
 –
 1,0
 1,0
 Vznětový (Compression Ignition)
 Vzhledem k tomu, že neexistují žádné přidělené faktory zhoršení pro vozidla se vznětovým motorem, použijí výrobci pro stanovení faktorů zhoršení postupy zkoušky životnosti celého vozidla nebo zkoušky stárnutí na zkušebním stavu.
 Tabulka 3b
 Tato tabulka platí pouze pro úroveň 1B.
 Aditivní faktory zhoršení
 Kategorie motoru
 Přidělené aditivní faktory zhoršení
 CO
 NMHC
 NOx
 PM
 Benzinové palivo a LPG
 0,11
 0,12
 0,21
 0,00
 Vznětový (Compression Ignition)
 Vzhledem k tomu, že neexistují žádné přidělené faktory zhoršení pro vozidla se vznětovým motorem, použijí výrobci pro stanovení faktorů zhoršení postupy zkoušky životnosti při stárnutí celého vozidla.
 6.7.3
 Tento bod platí pouze pro úroveň 1A.
 Na žádost výrobce může technická zkušebna provést zkoušku typu 1 ještě před dokončením zkoušky typu 5 při použití faktorů zhoršení z výše uvedené tabulky. Po dokončení zkoušky typu 5 může schvalovací orgán změnit výsledky schválení typu zaznamenané v příloze A2 tohoto předpisu tak, že nahradí faktory zhoršení z výše uvedené tabulky faktory naměřenými při zkoušce typu 5.
 6.7.4
 Faktory zhoršení se určí pomocí jednoho (vhodného) z postupů uvedených v bodě 1.1 přílohy C4. Pomocí faktorů zhoršení se stanoví, zda jsou splněny požadavky bodů 6.3 a 8.2.
 6.7.5
 Rodina podle životnosti
 Součástí téže rodiny podle životnosti mohou být pouze vozidla, jejichž parametry motoru nebo systému k regulaci znečišťujících látek jsou shodné nebo zůstávají v mezích předepsaných přípustných odchylek ve vztahu k vozidlu použitému ke stanovení faktoru zhoršení:
 a)
 motor;
 i)
 poměr mezi zdvihovým objemem motoru a objemem každé katalytické složky a/nebo filtru (–10 až +5 %);
 ii)
 rozdíl v objemu motoru buď v rozmezí ±15 % objemu zkoušeného vozidla, nebo ±820 cm3 podle toho, která hodnota je nižší;
 iii)
 uspořádání válců (počet válců, tvar, vzdálenost vrtání a další uspořádání);
 iv)
 počet ventilů, řízení ventilů a ovládání pomocí vačkového hřídele;
 v)
 druh paliva a palivový systém;
 vi)
 spalovací proces;
 b)
 parametry systému k regulaci znečišťujících látek:
 i)
 katalyzátory


text:
a filtry pevných částic:
 počet a uspořádání katalyzátorů, filtrů a částí,
 druh katalytické činnosti (katalyzátor oxidační, třícestný, zachycovač NOx chudých směsí, selektivní katalytická redukce, katalyzátor NOx chudých směsí nebo jiný) a charakteristiky filtrace,
 obsah drahých kovů (identický nebo vyšší),
 druh a poměr drahých kovů (±15 %),
 substrát (struktura a materiál),
 hustota kanálků;
 ii)
 vstřikování vzduchu:
 je, nebo není,
 typ (pulzující vzduch, vzduchová čerpadla, jiný);
 iii)
 recirkulace výfukových plynů (EGR):
 je, nebo není,
 typ (chlazená nebo nechlazená, aktivně nebo pasivně řízená, vysoký tlak / nízký tlak / kombinovaný tlak);
 iv)
 ostatní zařízení, která mají vliv na životnost.
 6.8 Zkouška palubního diagnostického systému (OBD)
 Tato zkouška se provede na typech vozidel uvedených v tabulce A. Musí se dodržet zkušební postup popsaný v bodě 3 přílohy C5 tohoto předpisu.
 6.8.1
 Rodina podle OBD
 6.8.1.1
 Parametry definující rodinu podle OBD
 Rodinou podle OBD se rozumí výrobcem stanovená skupina vozidel, u kterých lze s ohledem na jejich konstrukci očekávat, že budou mít podobné výfukové emise a podobné vlastnosti systému OBD. Každý motor z této rodiny musí splňovat požadavky tohoto předpisu.
 Rodina podle OBD může být definována základními konstrukčními parametry, které musí být společné pro vozidla v rodině. V některých případech se parametry mohou navzájem ovlivňovat. Toto ovlivňování se také musí vzít v úvahu v zájmu zajištění toho, aby do rodiny podle OBD byla zařazena pouze vozidla s podobnými vlastnostmi emisí z výfuku.
 6.8.1.2
 Za tímto účelem mohou být vozidla, jejichž níže popsané parametry jsou totožné, považována za vozidla patřící do stejné rodiny podle OBD.
 Motor:
 a)
 spalovací proces (tj. zážehový, vznětový, dvoutaktní, čtyřtaktní/rotační);
 b)
 způsob dodávky paliva do motoru (tj. jednobodové nebo vícebodové vstřikování paliva) a
 c)
 druh paliva (tj. benzin, motorová nafta, benzin/ethanol flex fuel, motorová nafta/bionafta flex fuel, NG/biomethan, LPG, bi-fuel benzin/NG/biomethan, bi-fuel benzin/LPG).
 Systém regulace emisí:
 a)
 druh katalyzátoru (tj. oxidační, třícestný, ohřívaný katalyzátor, SCR, jiný);
 b)
 druh filtru částic;
 c)
 vstřikování sekundárního vzduchu (tj. je, nebo není) a
 d)
 recirkulace výfukových plynů (tj. je, nebo není).
 Části OBD a jejich funkce:
 metody funkčního monitorování palubní diagnostiky, zjištění chybné funkce a indikace chybné funkce řidiči vozidla.
 6.8.2
 Prahové hodnoty OBD
 Prahové hodnoty OBD obsažené v příloze C5 jsou specifikovány v tabulkách 4A a 4B.
 Tabulka 4A
 Tato tabulka platí pouze pro úroveň 1A.
 Prahové hodnoty OBD
 Referenční hmotnost
 (RM)
 (kg)
 Hmotnost oxidu uhelnatého
 Hmotnost uhlovodíků jiných než methan
 Hmotnost oxidů dusíku
 Hmotnost pevných částic (12)
 (CO)
 (mg/km)
 (NMHC)
 (mg/km)
 (NOx)
 (mg/km)
 (PM)
 (mg/km)
 Kategorie
 Třída
 PI
 CI
 PI
 CI
 PI
 CI
 CI
 PI
 M
 –
 Všechny
 1 900
 1 750
 170
 290
 90
 140
 12
 12
 N1
 I
 RM ≤ 1 305
 1 900
 1 750
 170
 290
 90
 140
 12
 12
 II
 1 305 < RM ≤ 1 760
 3 400
 2 200
 225
 320
 110
 180
 12
 12
 III
 1 760 < RM
 4 300
 2 500
 270
 350
 120
 220
 12
 12
 N2
 –
 Všechny
 4 300
 2 500
 270
 350
 120
 220
 12
 12
 PI
 Zážehový (Positive Ignition)
 CI
 Vznětový (Compression Ignition)
 Tabulka 4B
 Tato tabulka platí pouze


text:
pro úroveň 1B.
 Prahové hodnoty OBD
 Referenční hmotnost
 (RM)
 (kg)
 Hmotnost oxidu uhelnatého
 Hmotnost uhlovodíků jiných než methan
 Hmotnost oxidů dusíku
 Hmotnost pevných částic1
 (CO)
 (mg/km)
 (NMHC)
 (mg/km)
 (NOx)
 (mg/km)
 (PM)
 (mg/km)
 Kategorie
 Třída
 G
 D
 G
 D
 G
 D
 G
 D
 M
 –
 Všechny
 4 060
 –
 320
 –
 300
 –
 –
 –
 N1, N2
 –* (13)
 GVW ≤ 1 700
 4 060
 —
 320
 –
 300
 –
 –
 –
 –
 1 700 < GVW ≤ 3 500
 8 960
 –
 460
 –
 410
 –
 –
 –
 –* (14)
 Všechny
 14 120
 –
 320
 –
 300
 –
 –
 –
 G
 Benzin, LPG
 D
 Nafta
 6.9 Požadavky na vozidla, která v systému následného zpracování výfukových plynů používají činidlo
 6.9.1
 Vozidla, která používají činidlo pro systém následného zpracování výfukových plynů, musí splňovat požadavky uvedené v dodatku 6 tohoto předpisu.
 6.9.2
 Definice rodiny z hlediska systému následného zpracování výfukových plynů s použitím činidla (ER)
 Součástí téže rodiny podle ER mohou být pouze vozidla, která jsou totožná z hlediska následujících charakteristik:
 (a)
 Vstřikovač činidla (princip, konstrukce)
 (b)
 Umístění vstřikovače činidla
 (c)
 Strategie detekce (pro úroveň činidla, dávkování a kvalitu nebo pro úroveň činidla a monitorování emisí NOx)
 (d)
 Zobrazení varování: zprávy, sekvence osvětlení kontrolek a sekvence zvukových prvků, pokud existují
 (e)
 Možnost upozornění
 (f)
 Sonda NOx (použití možnosti popsané v bodě 6 dodatku 6) nebo čidlo kvality činidla (použití možnosti popsané v bodech 4 a 5 dodatku 6)
 Výrobce a schvalovací orgán se dohodnou na tom, který model vozidla je reprezentativní pro danou rodinu podle ER.
 7. ZMĚNA A ROZŠÍŘENÍ SCHVÁLENÍ TYPU
 7.1
 Veškeré změny typu vozidla se musí oznámit schvalovacímu orgánu, který schválení typu udělil. Schvalovací orgán pak může buď:
 7.1.1
 mít za to, že provedené změny stále splňují kritéria pro zařazení do rodin, na které se schválení typu vztahuje, nebo že pravděpodobně nebudou mít znatelný nepříznivý vliv na hodnoty CO2 a spotřebu paliva nebo spotřebu elektrické energie a že v tomto případě bude původní schválení pro změněný typ vozidla platné, nebo
 7.1.2
 požadovat od technické zkušebny odpovědné za provedení zkoušek další zkušební protokol.
 7.2
 Potvrzení nebo odmítnutí schválení s uvedením příslušných změn se sdělí smluvním stranám dohody, které uplatňují tento předpis, postupem stanoveným v bodě 5.3.
 7.3
 Schvalovací orgán, který udělil rozšíření schválení, přidělí tomuto rozšíření pořadové číslo a prostřednictvím formuláře sdělení podle vzoru v příloze A2 tohoto předpisu o tom informuje ostatní smluvní strany dohody z r. 1958, které používají tento předpis.
 7.4
 Rozšíření v souvislosti s emisemi z výfuku (zkouška typu 1) a OBFCM
 7.4.1
 Schválení typu se bez potřeby dalšího zkoušení rozšíří na vozidla, která splňují kritéria bodu 3.0.1 písm. a) a c).
 Kromě výše uvedených kritérií se v případech, kdy dojde ke změně vozidla VH (Vehicle High) a/nebo vozidla VL (Vehicle Low) v rámci interpolační rodiny, přezkouší nové vozidlo VH a/nebo nové vozidlo VL, přičemž emise CO2 zkoušeného vozidla vyplývající z kroku 9 tabulky A7/1 v příloze B7 a kroku 8 tabulky A8/5 v příloze B8 musí být nižší nebo rovny hodnotě emisí CO2, která leží na


text:
přímé linii procházející hodnotami CO2 původních vozidel VL a VH, jestliže jsou zakresleny v závislosti na energii cyklu a odpovídají energetické náročnosti cyklu zkoušeného vozidla.
 Naměřené normované emise musí splňovat mezní hodnoty stanovené v bodě 6.3.10.
 Přesnost OBFCM se vypočítá pro všechny zkoušky typu 1 provedené za účelem rozšíření a musí splňovat kritéria stanovená v bodě 4.2 dodatku 5.
 7.4.1.1
 Je-li schválení typu uděleno pouze ve vztahu k vozidlu VH, může být rozšířeno pouze za níže uvedených okolností podle písmen a), b) nebo c) tak, aby:
 a)
 zahrnovalo další vozidla, která splňují kritéria bodu 3.0.1 písm. a) a c) a mají energii cyklu nižší, než je energie cyklu u vozidla VH;
 b)
 byla vytvořena interpolační rodina na základě zkoušky vozidla VL (nejlépe za použití vozidla, které bylo pro původní schválení zkoušeno jako vozidlo VH). V tomto případě musí všechna vozidla, na která se rozšíření vztahuje, splňovat kritéria bodu 3.0.1 písm. a), b) a c);
 c)
 byla vytvořena interpolační rodina přejmenováním vozidla VH na vozidlo VL a provedením zkoušky vozidla VL (nejlépe za použití vozidla, které bylo pro původní schválení zkoušeno jako vozidlo VH). V tomto případě musí všechna vozidla, na která se rozšíření vztahuje, splňovat kritéria bodu 3.0.1 písm. a), b) a c);
 7.4.2
 Vozidla s periodicky se regenerujícími systémy
 V případě zkoušek za účelem stanovení faktoru Ki podle dodatku 1 k příloze B6 se schválení typu rozšíří na vozidla, která splňují kritéria bodu 6.3.5.
 7.5
 Rozšíření v souvislosti s emisemi způsobenými vypařováním (zkouška typu 4)
 7.5.1
 V případě zkoušek provedených podle přílohy C3 se schválení typu rozšíří na vozidla, která patří do schválené rodiny z hlediska emisí způsobených vypařováním definované v bodě 6.6.3.
 7.6
 Rozšíření v souvislosti s životností zařízení k regulaci znečisťujících látek (zkouška typu 5)
 7.6.1
 V případě zkoušek provedených podle přílohy C4 se faktory zhoršení rozšíří na různá vozidla a typy vozidel za předpokladu, že platí obě tyto podmínky:
 a)
 vozidla patří do stejné rodiny podle životnosti, jak je definována v bodě 6.7.5;
 b)
 použije se faktor zhoršení pro nejnepříznivější případ v rámci rodiny podle životnosti. Mají-li být vozidla, jejichž energetická náročnost cyklu je vyšší než u vozidla, pro které byly stanoveny faktory zhoršení, zahrnuta do rozšíření, určí se faktory zhoršení pro nejnepříznivější případ na vozidle s nejvyšší teplotou na vstupu do systému k regulaci znečišťujících látek měřenou podle bodu 7.6.2.
 7.6.2
 Teplota na vstupu do zařízení k regulaci znečišťujících látek musí být nižší než teplota u vozidla zkoušeného pro stanovení faktoru zhoršení zvýšená o 50 °C. Kontrola se provede za následujících stabilizovaných podmínek. Vozidlo, které splňuje požadavky bodu 1.2 přílohy C4 na rozšířenou rodinu podle životnosti, se rozjede na rychlost, která se rovná maximální rychlosti vozidla snížené o 10 km/h, nebo 120 km/h podle toho, která hodnota je nižší, a drží se na této konstantní rychlosti po dobu nejméně 15 minut při nastavení zatížení podle zkoušky typu 1. Kdykoli po této době se teplota na vstupu katalyzátoru měří po dobu nejméně 2 minut, přičemž vozidlo se udržuje na uvedené konstantní rychlosti, a za reprezentativní hodnotu


text:
se považuje hodnota průměrné teploty.
 7.7
 Rozšíření v souvislosti s OBD
 V případě OBD se schválení typu může rozšířit na vozidla, která patří do schválené rodiny podle OBD definované v bodě 6.8.1.
 8. SHODNOST VÝROBY
 8.1
 Každé vozidlo vyrobené na základě schválení typu podle tohoto předpisu se musí shodovat se schváleným typem vozidla. Postupy pro shodnost výroby se musí shodovat s postupy stanovenými v dodatku 1 dohody z roku 1958 (E/ECE/324-E/ECE/TRANS/505/Rev.3) a dále musí splňovat následující požadavky.
 8.1.1
 Za účelem ověření shody se schváleným typem musí výrobce zavést vhodná opatření a dokumentované kontrolní plány a v intervalech stanovených v tomto předpisu provádět nezbytné zkoušky. Výrobce musí získat souhlas s těmito opatřeními a kontrolními plány od příslušného orgánu. Příslušný orgán provádí v určitých intervalech kontroly. Kontrola zahrnuje výrobní a zkušební zařízení jako součást shodnosti výrobků a opatření pro průběžné ověřování. V případě potřeby může příslušný orgán požadovat provedení dalších zkoušek.
 8.1.2
 Výrobce kontroluje shodnost výroby prováděním odpovídajících zkoušek podle tabulky 8/1 a tabulky 8/2 a případně podle požadavků na OBD v tabulce A v bodě 6. V příslušných případech, a vyžaduje-li to tabulka A, výrobce určí a nahlásí přesnost zařízení OBFCM v souladu s dodatkem 5.
 Konkrétní postupy pro kontrolu shodnosti výroby jsou stanoveny v bodech 8.2 až 8.4 a v dodatcích 1 až 4.
 Tabulka 8/1
 Typ 1 Požadavky platné pro shodnost výroby typu 1 pro různé typy vozidel
 Typ vozidla
 Normované emise
 Emise CO2
 Palivová účinnost
 Spotřeba elektrické energie
 Výhradně ICE
 Úrovně 1A a 1B
 Úroveň 1A
 Úroveň 1 B
 Nepoužije se
 NOVC-HEV
 Úrovně 1A a 1B
 Úroveň 1A
 Úroveň 1 B
 Nepoužije se
 OVC-HEV
 Úrovně 1A a 1B:
 CD (15) a CS
 Úroveň 1A: pouze CS
 Úroveň 1B: ouze CS
 Úrovně 1A a 1B:
 obě pouze CD
 PEV
 Nepoužije se
 Nepoužije se
 Nepoužije se
 Úrovně 1A a 1B
 NOVC-FCHV
 Nepoužije se
 Nepoužije se
 Výjimka
 Nepoužije se
 OVC-FCHV
 Nepoužije se
 Nepoužije se
 Výjimka
 Výjimka
 Tabulka 8/2
 Typ 4 Požadavky platné pro shodnost výroby typu 4 pro různé typy vozidel
 Typ vozidla
 Emise způsobené vypařováním
 ICE
 Úroveň 1A (16)
 Úroveň 1B (17)
 NOVC-HEV
 Úroveň 1A (16)
 Úroveň 1B (17)
 OVC-HEV
 Úroveň 1A (16)
 Úroveň 1B (17)
 PEV
 Nepoužije se
 NOVC-FCHV
 Nepoužije se
 OVC-FCHV
 Nepoužije se
 8.1.3
 Rodina podle shodnosti výroby
 Výrobci je povoleno rozdělit rodinu podle shodnosti výroby do menších rodin podle shodnosti výroby.
 Pokud se výroba vozidel uskutečňuje v různých výrobních zařízeních, vytvoří se pro každé zařízení různé rodiny podle shodnosti výroby. Interpolační rodina může být zastoupena v jedné nebo více rodinách podle shodnosti výroby.
 Pro úroveň 1A
 Výrobce může požádat o sloučení těchto rodin podle shodnosti výroby. Příslušný orgán na základě výrobcem předložených důkazů vyhodnotí, zda je takové sloučení odůvodněné.
 Pro úroveň 1B
 Na žádost výrobce mohou být rodiny podle shodnosti výroby z různých výrobních zařízení sloučeny. U zkoušek typu 1 je to povoleno pouze v případě, že plánovaný roční objem výroby každého výrobního závodu je menší než 1 000.
 8.1.3.1
 Rodina podle shodnosti výroby při zkoušce typu 1
 Pro účely kontroly shodnosti výroby prováděné výrobcem při zkoušce


text:
typu 1, včetně případného určení přesnosti zařízení OBFCM, je-li vyžadováno, se rodinou rozumí rodina podle shodnosti výroby, jak je vymezena v bodech 8.1.3.1.1 a 8.1.3.1.2.
 8.1.3.1.1
 U interpolačních rodin popsaných v bodě 6.3.2 s plánovaným objemem výroby více než 1 000 vozidel za 12 měsíců je rodina podle shodnosti výroby pro zkoušku typu 1 totožná s interpolační rodinou.
 8.1.3.1.2
 U interpolačních rodin popsaných v bodě 6.3.2 s plánovaným objemem výroby nejvýše 1 000 vozidel za 12 měsíců je povoleno zahrnout do stejné rodiny podle shodnosti výroby i jiné interpolační rodiny, a to až do celkového maximálního objemu výroby 5 000 vozidel za 12 měsíců. Na žádost příslušného orgánu poskytne výrobce důkazy o odůvodnění a technických kritériích pro sloučení těchto interpolačních rodin, aby bylo zajištěno, že jsou si tyto rodiny v mnoha ohledech podobné, a to například v těchto případech:
 (a)
 jsou sloučeny interpolační rodiny, které byly rozděleny, protože je překročen maximální interpolační rozsah 30 g CO2/km;
 (b)
 interpolační rodiny, které byly rozděleny z důvodu různých jmenovitých výkonů téhož spalovacího motoru;
 (c)
 interpolační rodiny, které byly rozděleny proto, že poměry n/v jsou těsně mimo přípustnou odchylku 8 %;
 (d)
 interpolační rodiny, které byly rozděleny, ale stále splňují všechna kritéria rodiny jedné interpolační rodiny.
 8.1.3.2
 Rodina podle shodnosti výroby při zkoušce typu 4
 Pro účely kontroly shodnosti výroby prováděné výrobcem při zkoušce typu 4 se rodinou rozumí rodina podle shodnosti výroby, která musí být totožná s rodinou podle emisí způsobených vypařováním, jak je popsána v bodě 6.6.3.
 8.1.3.3
 Rodina podle shodnosti výroby pro OBD
 Pro účely kontroly shodnosti výroby prováděné výrobcem z hlediska OBD se rodinou rozumí rodina podle shodnosti výroby, která musí být totožná s rodinou podle OBD, jak je popsána v bodě 6.8.1.
 8.1.4
 Četnost zkoušek v případě zkoušky typu 1
 8.1.4.1
 Pro úroveň 1A
 Četnost ověřování výrobku při zkoušce typu 1 prováděného výrobcem musí být založena na metodice posuzování rizik v souladu s mezinárodní normou ISO 31000:2018 – Management rizik – Směrnice a musí odpovídat minimálně jednomu ověřování pro každou rodinu podle shodnosti výroby za 12 měsíců.
 Pro úroveň 1B
 Četnost ověřování výrobku při zkoušce typu 1, které provádí výrobce, musí odpovídat minimálně jednomu ověřování pro každou rodinu podle shodnosti výroby za 12 měsíců.
 8.1.4.2
 Překročí-li počet vozidel vyrobených v rámci rodiny podle shodnosti výroby 7 500 vozidel za 12 měsíců, určí se minimální četnost ověřování pro každou rodinu podle shodnosti výroby vydělením plánovaného objemu výroby za 12 měsíců hodnotou 5 000 a matematickým zaokrouhlením tohoto čísla na nejbližší celé číslo.
 8.1.4.3
 Pro úroveň 1A
 Pokud počet vozidel vyrobených v rámci rodiny podle shodnosti výroby překročí 17 500 vozidel za 12 měsíců, musí četnost pro každou rodinu podle shodnosti výroby odpovídat alespoň jednomu ověření za 3 měsíce.
 Pro úroveň 1B
 Pokud počet vozidel vyrobených v rámci rodiny podle shodnosti výroby překročí 5 000 vozidel za měsíc, musí četnost pro každou rodinu podle shodnosti výroby odpovídat alespoň jednomu ověření za měsíc.
 8.1.4.4
 Ověřování výrobků se rovnoměrně rozloží na dobu 12 měsíců nebo na dobu výroby v případě, že je kratší


text:
než 12 měsíců. Rozhodnutí o posledním ověření výrobku musí být přijato do 12 měsíců, s výjimkou případu, kdy může výrobce odůvodnit, že je nezbytné prodloužit lhůtu o maximálně jeden měsíc.
 8.1.4.5
 Plánovaný objem výroby rodiny podle shodnosti výroby za každé období 12 měsíců sleduje výrobce měsíčně a příslušný orgán musí být informován o tom, zda jakákoli změna plánovaného objemu výroby způsobuje změny buď velikosti rodiny podle shodnosti výroby, nebo četnosti zkoušek typu 1.
 8.1.5
 Četnost zkoušek v případě zkoušky typu 4
 Jednou za rok se namátkově vybere vozidlo z rodiny podle shodnosti výroby popsané v bodě 8.1.3.2 a podrobí se třem zkouškám popsaným v dodatku 4.
 8.1.6
 Kontroly prováděné příslušným orgánem
 Příslušný orgán provádí kontroly, aby ověřil opatření výrobce a zdokumentované plány kontrol v zařízení výrobce ve všech případech s minimální četností jedné kontroly za 12 měsíců.
 Je-li použita metoda interpolace, může být ověření interpolačního výpočtu provedeno příslušným orgánem nebo na jeho žádost v rámci kontrolního postupu.
 Pokud příslušný orgán není spokojen s výsledky kontroly, provedou se fyzické zkoušky přímo na vozidlech z výroby, jak je popsáno v bodech 8.2 až 8.4, aby se ověřila shodnost výroby vozidla.
 Pouze pro úroveň 1A
 Opatření výrobců a zdokumentované plány kontrol vycházejí z metodiky posuzování rizik v souladu s mezinárodní normou ISO 31000:2018 – Management rizik – Směrnice.
 8.1.7
 Ověřování pomocí fyzických zkoušek prováděné příslušným orgánem
 Pro úroveň 1A
 Obvyklá četnost ověřování pomocí fyzických zkoušek prováděného příslušným orgánem závisí na výsledcích kontrolního postupu výrobce na základě metodiky posuzování rizik, v každém případě však musí být provedena alespoň jedna ověřovací zkouška za tři roky. Příslušný orgán provádí tyto fyzické emisní zkoušky na vozidlech z výroby, jak je popsáno v bodech 8.2 až 8.4.
 V případě, že fyzické zkoušky provádí výrobce, musí u nich být v jeho prostorách osobně přítomen zástupce příslušného orgánu.
 Pro úroveň 1B
 Obvyklá četnost ověřování pomocí fyzických zkoušek prováděného příslušným orgánem je minimální četnost jedné ověřovací zkoušky za tři roky. Příslušný orgán provádí tyto fyzické emisní zkoušky na vozidlech z výroby, jak je popsáno v bodech 8.2 až 8.4.
 V případě, že fyzické zkoušky provádí výrobce, musí u nich být v jeho prostorách osobně přítomen zástupce příslušného orgánu.
 8.1.8
 Podávání zpráv
 O výsledcích všech kontrol a fyzických zkoušek provedených v rámci ověřování shody výrobců vyhotoví příslušný orgán zprávu, kterou musí archivovat po dobu minimálně 10 let. Tyto zprávy by měly být k dispozici dalším příslušným orgánům.
 8.1.9
 Neshoda
 V případě neshody se použije článek 4 dohody z roku 1958.
 8.2
 Kontrola shody v případě zkoušky typu 1
 8.2.1
 Zkouška typu 1 se provede na minimálně třech vozidlech z výroby, která jsou platnými členy rodiny podle shodnosti výroby, jak je popsána v bodě 8.1.3.1.
 8.2.2
 Vozidla se vyberou namátkou v rámci rodiny podle shodnosti výroby. Výrobce nesmí provádět na vybraných vozidlech žádné úpravy.
 V případě, že jsou vozidla v rodině podle shodnosti výroby montována v různých výrobních zařízeních, upraví výrobce na žádost příslušného orgánu výběr vozidel z různých výrobních zařízení, aniž je dotčena zásada namátkového výběru ve výrobním zařízení.
 V případě, že


text:
do rodiny podle shodnosti výroby spadá více interpolačních rodin, upraví výrobce na žádost příslušného orgánu výběr vozidel z různých interpolačních rodin, aniž je dotčena zásada namátkového výběru v rámci interpolační rodiny.
 8.2.3
 Zkušební postup při zkoušce typu 1
 8.2.3.1
 V příslušných případech se ověření normovaných emisí, emisí CO2, palivové účinnosti a spotřeby elektrické energie podle tabulky 8/1 provede v souladu se zvláštními požadavky a postupy uvedenými v dodatku 1. V příslušných případech a je-li to vyžadováno, výrobce určí a nahlásí přesnost zařízení OBFCM v souladu s dodatkem 5.
 8.2.3.2
 Statistický postup pro výpočet zkušebních kritérií a pro přijetí rozhodnutí o vyhovění nebo nevyhovění je popsán v dodatku 2 a v diagramu na obrázku 8/1.
 V příslušných případech se v souladu s tabulkou 8/1 výroba rodiny podle shodnosti výroby považuje za neshodnou, je-li přijato rozhodnutí o nevyhovění na základě zkušebních kritérií uvedených v dodatku 2, pokud jde o jedny nebo více normovaných emisí, emise CO2, účinnost paliva nebo spotřebu elektrické energie.
 V příslušných případech se v souladu s tabulkou 8/1 výroba rodiny podle shodnosti výroby považuje za shodnou, je-li přijato rozhodnutí o vyhovění na základě zkušebních kritérií uvedených v dodatku 2, pokud jde o všechny normované emise, emise CO2, účinnost paliva nebo spotřebu elektrické energie.
 Je-li v příslušných případech v souladu s tabulkou 8/1 přijato rozhodnutí o vyhovění, pokud jde o jedny normované emise, nesmí být toto rozhodnutí změněno žádnými dalšími zkouškami provedenými za účelem přijetí rozhodnutí o ostatních normovaných emisích, emisích CO2, účinnosti paliva nebo spotřebě elektrické energie.
 Není-li v příslušných případech v souladu s tabulkou 8/1 přijato rozhodnutí o vyhovění pro všechny normované emise, emise CO2, účinnost paliva nebo spotřebu elektrické energie, přidá se do vzorku jiné vozidlo, a to výběrem podle bodu 8.2.2 a provedením zkoušky typu 1. Statistický postup popsaný v dodatku 2 se opakuje, dokud není přijato rozhodnutí o vyhovění pro všechny normované emise, emise CO2, účinnost paliva nebo spotřebu elektrické energie.
 Maximální velikost vzorku je:
 Pro úroveň 1A: 16 vozidel
 Pro úroveň 1B: 32 vozidel pro normované emise, 11 pro palivovou účinnost a spotřebu elektrické energie.
 8.2.4
 Faktory záběhu
 8.2.4.1
 Pro úroveň 1A
 Na žádost výrobce a se souhlasem příslušného orgánu může být proveden zkušební postup záběhu na vozidle z rodiny podle shodnosti výroby s cílem stanovit odvozené faktory záběhu pro normované emise, emise CO2 a/nebo spotřebu elektrické energie v souladu se zkušebním postupem uvedeným v dodatku 3.
 Pro úroveň 1B
 Na žádost výrobce a se souhlasem příslušného orgánu může být proveden zkušební postup záběhu na vozidle z rodiny podle shodnosti výroby s cílem stanovit odvozené faktory záběhu pro palivovou účinnost a/nebo spotřebu elektrické energie v souladu se zkušebním postupem uvedeným v dodatku 3.
 8.2.4.2
 Pro použití odvozených faktorů záběhu musí systémové počitadlo ujetých kilometrů vozidla Dj podrobeného zkoušce shodnosti výroby být pokud možno v rozmezí –10 km od počtu ujetých kilometrů na začátku první zkoušky a +10 km od počtu ujetých kilometrů na začátku druhé zkoušky na zkušebním vozidle Di, než bude s vozidlem proveden záběh.
 8.2.4.3
 Pro úroveň 1A
 Podle volby výrobce lze


text:
pro emise CO2 v g/km použít přiřazený faktor záběhu 0,98, je-li nastavení systémového počitadla ujetých kilometrů na začátku zkoušky shodnosti výroby nejvýše 80 km. Použije-li se přidělený faktor záběhu pro emise CO2, nepoužijí se žádné faktory záběhu na normované emise a spotřebu elektrické energie.
 Pro úroveň 1B
 Podle volby výrobce lze pro palivovou účinnost v km/l použít přiřazený faktor záběhu 1,02, je-li nastavení systémového počitadla ujetých kilometrů na začátku zkoušky shodnosti výroby nejvýše 80 km. Použije-li se přidělený faktor záběhu pro palivovou účinnost, nepoužijí se žádné faktory záběhu pro spotřebu elektrické energie.
 8.2.4.4
 Faktor záběhu se použije na výsledek zkoušky shodnosti výroby vypočtený podle kroku 4c tabulky A7/1 v příloze B7 nebo kroku 4c tabulky A8/5 v příloze B8.
 8.2.4.5
 Korekce související se zkušební komorou
 Pouze pro úroveň 1B
 V případě, že je zjištěna jasná technická odlišnost, je povoleno použít korekci související se zkušební komorou mezi zkušebním zařízením použitým pro schválení typu a zkušebním zařízením použitým pro zkoušku shodnosti výroby. Korekce související se zkušební komorou se zaznamená ve zkušebním protokolu.
 8.2.5
 Zkušební palivo
 8.2.5.1
 Pro zkoušku typu 4 se použije referenční palivo odpovídající specifikacím v bodě 7 přílohy B3.
 Pro úroveň 1A
 Všechny zbývající zkoušky se provedou s komerčním palivem. Na žádost výrobce však mohou být pro zkoušku typu 1 použita referenční paliva odpovídající specifikacím v příloze B3.
 Pro úroveň 1B
 Všechny zbývající zkoušky se provedou s referenčními palivy odpovídajícími specifikacím v příloze B3 pro zkoušku typu 1. Na žádost výrobce však může být nájezd kilometrů při záběhu podle bodu 1.7 dodatku 3 proveden s komerčním palivem.
 8.2.5.2
 Zkoušky shodnosti výroby vozidel s pohonem na LPG nebo NG/biomethan lze provést s komerčním palivem, jehož poměr C3/C4 má hodnotu, která leží v rozmezí hodnot tohoto poměru u referenčních paliv v případě LPG, nebo u některého z paliv s velkou výhřevností nebo s malou výhřevností v případě NG/biomethanu. V každém případě musí být příslušnému orgánu předložena analýza paliva.
 8.2.6
 Kritéria pro platnost přípustných odchylek od křivky rychlosti a indexů jízdní křivky při zkoušce shodnosti výroby typu 1
 Přípustné odchylky od křivky rychlosti a indexy jízdní křivky musí splňovat kritéria uvedená v bodě 2.6.8.3 přílohy B6.
 8.3
 Kontrola shody v případě zkoušky typu 4
 8.3.1
 Výroba se považuje za shodnou, pokud vozidlo vybrané a zkoušené podle bodu 8.1.5 splňuje požadavky všech uvedených zkoušek.
 8.3.2
 Pokud zkoušené vozidlo nesplňuje požadavky bodu 8.3.1, odebere se z téže rodiny bez neodůvodněného prodlení další náhodný vzorek čtyř vozidel a podrobí se zkouškám popsaným v dodatku 4.
 Výroba se považuje za shodnou, jsou-li požadavky splněny u nejméně tří z těchto vozidel do 6 měsíců od vykonání původní nevyhovující zkoušky.
 8.3.3
 Pokud zkoušená vozidla nesplňují požadavky bodu 8.3.2, odebere se z téže rodiny bez neodůvodněného prodlení další náhodný vzorek a podrobí se zkouškám popsaným v příloze C3.
 Pokud zkoušené vozidlo nesplňuje požadavky přílohy C3, odebere se z téže rodiny další náhodný vzorek čtyř vozidel a rovněž se podrobí bez neodůvodněného prodlení zkouškám popsaným v příloze C3.
 Na žádost výrobce lze pro zkoušky shodnosti výroby popsané v příloze C3 použít


text:
koeficient propustnosti (PF) odvozený při schválení typu nebo přidělený koeficient propustnosti (APF).
 Výroba se považuje za shodnou, jsou-li požadavky splněny u nejméně tří z těchto vozidel do 24 měsíců od vykonání původní nevyhovující zkoušky.
 8.3.3.1
 Pro zkoušky shodnosti výroby popsané v příloze C3, které se provádějí na vozidle, jež najelo méně než 20 000 km, se použije nádobka, která byla podrobena stárnutí podle bodu 5.1 přílohy C3. Může se jednat o původní nádobku ze zkušebního vozidla, nebo jinou nádobku se stejnými specifikacemi. Na žádost výrobce se pro tyto zkoušky použije buď koeficient propustnosti (PF) definovaný v bodě 5.2 přílohy C3, který byl stanoven při schválení typu pro rodinu podle emisí způsobených vypařováním, nebo přidělený koeficient propustnosti (APF), rovněž definovaný v bodě 5.2 přílohy C3.
 8.3.3.2
 Na žádost výrobce mohou být zkoušky shodnosti výroby popsané v příloze C3 provedeny na vozidle, které najelo nejméně 20 000 km a nejvýše 30 000 km a na němž nebyly provedeny jiné úpravy než ty, které jsou popsány ve zkušebním postupu. Provádí-li se zkouška na vozidle, které najelo mezi 20 000 km a 30 000 km, vynechá se stárnutí nádobky a nepoužije se koeficient propustnosti ani přidělený koeficient propustnosti.
 Nezávisle na počtu vozidlem najetých kilometrů lze podle bodu 6.1 přílohy C3 vyloučit nepalivové zdroje emisí pozadí (např. laky, lepidla, plasty, palivové/odpařovací potrubí, pneumatiky a další kaučukové nebo polymerové části).
 8.4
 Kontrola shodnosti vozidla, pokud jde o palubní diagnostický systém (OBD)
 8.4.1
 Pokud schvalovací orgán usoudí, že jakost výroby je neuspokojivá, odebere se namátkově jedno vozidlo z rodiny a podrobí se zkouškám popsaným v dodatku 1 k příloze C5.
 8.4.2
 Výroba se pokládá za shodnou, pokud toto vozidlo splňuje požadavky zkoušek uvedených v dodatku 1 k příloze C5.
 8.4.3
 Pokud zkoušené vozidlo nesplňuje požadavky bodu 8.4.1, odebere ze z téže rodiny další náhodný vzorek čtyř vozidel a podrobí se zkouškám popsaným v dodatku 1 k příloze C5. Zkoušky se mohou provádět na vozidlech, která mají najeto maximálně 15 000 km bez jakýchkoli provedených změn.
 8.4.4
 Výroba se pokládá za shodnou, pokud nejméně tři vozidla splňují požadavky zkoušek popsaných v dodatku 1 k příloze C5.
 9. POSTIHY ZA NESHODNOST VÝROBY
 9.1
 Nejsou-li splněny požadavky bodu 8.1 nebo jestliže vybrané vozidlo či vybraná vozidla nevyhoví při zkouškách předepsaných v bodě 8.1.2, může být schválení udělené typu vozidla podle tohoto předpisu odňato.
 9.2
 Pokud strana dohody z roku 1958, která používá tento předpis, odejme schválení typu, které dříve udělila, musí o tom ihned informovat ostatní smluvní strany, které uplatňují tento předpis, a to prostřednictvím sdělení na formuláři podle vzoru v příloze A2 tohoto předpisu.
 10. DEFINITIVNÍ UKONČENÍ VÝROBY
 Pokud držitel schválení zcela ukončí výrobu typu vozidla schváleného podle tohoto předpisu, musí o tom informovat schvalovací orgán, který schválení typu udělil. Po obdržení takového sdělení uvědomí tento orgán o této skutečnosti ostatní smluvní strany dohody z roku 1958, které uplatňují tento předpis, prostřednictvím kopií sdělení na formuláři podle vzoru v příloze A2 tohoto předpisu.
 11. ÚVODNÍ USTANOVENÍ
 11.1
 Smluvní strany, které uplatňují tento předpis, neudělí schválení typu podle tohoto předpisu


text:
po dobu osmi měsíců po jeho vstupu v platnost.
 12. PŘECHODNÁ USTANOVENÍ
 12.1
 Od oficiálního data vstupu série změn 01 tohoto předpisu v platnost a odchylně od povinností smluvních stran mohou smluvní strany, které uplatňují tento předpis a rovněž uplatňují sérii změn 08 nebo pozdější sérii změn předpisu OSN č. 83, odmítnout uznat schválení typu udělená na základě tohoto předpisu, která nejsou doprovázena schválením podle série změn 08 nebo pozdější série změn předpisu OSN č. 83.
 12.2
 Tento bod platí pouze pro úroveň 1A.
 Pouze v případě schválení na úrovni 1A mohou smluvní strany do 1. září 2022 u vozidel kategorie M a kategorie N1 třídy I a do 1. září 2023 u vozidel kategorie N1 tříd II a III a kategorie N2 uznat schválení typu podle právních předpisů EU jako důkaz souladu s ustanoveními tohoto předpisu, jak je podrobně uvedeno níže v písmenech a) až d):
 a)
 zkoušky typu 1/I provedené v souladu s přílohou 4a předpisu OSN č. 83, série změn 07, před 1. zářím 2017 v případě vozidel kategorie M a kategorie N1 třídy I a 1. zářím 2018 v případě vozidel kategorie N1 tříd II a III a vozidel kategorie N2 musí být akceptovány schvalovacím orgánem pro účely výroby poškozených nebo vadných konstrukčních částí za účelem simulace poruch pro posouzení souladu s požadavky přílohy C5 tohoto předpisu;
 b)
 pokud jde o vozidla interpolační rodiny WLTP, která splňují pravidla pro rozšíření uvedená v bodě 2 přílohy 13 předpisu OSN č. 83, série změn 07, postupy provedené podle oddílu 3 přílohy 13 předpisu OSN č. 83, série změn 07, před 1. zářím 2017 v případě vozidel kategorie M a kategorie N1 třídy I a 1. zářím 2018 v případě vozidel kategorie N1 tříd II a III a kategorie N2 musí být přijaty schvalovacím orgánem pro účely splnění požadavků dodatku 1 k příloze B6 tohoto předpisu;
 c)
 prokázání životnosti v případech, kdy první zkouška typu 1/I byla provedena a dokončena v souladu s přílohou 9 předpisu OSN č. 83, série změn 07, před 1. zářím 2017 v případě vozidel kategorie M a kategorie N1 třídy I a 1. zářím 2018 v případě vozidel kategorie N1 tříd II a III a vozidel kategorie N2, musí být akceptována schvalovacími orgány pro účely splnění požadavků přílohy C4 tohoto předpisu;
 d)
 zkoušky emisí způsobených vypařováním provedené na základě zkušebního postupu stanoveného v příloze VI nařízení (ES) č. 692/2008 ve znění nařízení (ES) č. 2016/646, které byly použity ke schválení rodin podle emisí způsobených vypařováním v Evropské unii před 31. srpnem 2019, musí být přijaty schvalovacími orgány pro účely splnění požadavků přílohy C3 tohoto předpisu.
 13. NÁZVY A ADRESY TECHNICKÝCH ZKUŠEBEN ODPOVĚDNÝCH ZA PROVÁDĚNÍ SCHVALOVACÍCH ZKOUŠEK A NÁZVY A ADRESY SCHVALOVACÍCH ORGÁNŮ
 Smluvní strany dohody z roku 1958, které uplatňují tento předpis, sdělí sekretariátu Organizace spojených národů názvy a adresy technických zkušeben odpovědných za provádění zkoušek schválení typu a schvalovacích orgánů, které udělují schválení typu a kterým se mají zasílat formuláře o schválení nebo rozšíření nebo odmítnutí či odnětí schválení vydané v jiných zemích.


text:
(1) Rozlišovací čísla smluvních stran dohody z roku 1958 jsou uvedena v příloze 3 Úplného usnesení o konstrukci vozidel (R.E.3), dokument ECE/TRANS/WP.29/78/Rev.6, příloha 3 – www.unece.org/trans/main/wp29/wp29wgs/wp29gen/wp29resolutions.html.
 (2) Konkrétní zkušební postupy pro vozidla na vodíkový pohon budou definovány v pozdější fázi.
 (3) Mezní hodnoty pro hmotnost pevných částic a počet částic a příslušné postupy měření se vztahují pouze na vozidla s motorem s přímým vstřikováním.
 (4) Je-li dvoupalivové (bi-fuel) vozidlo zkombinováno s vozidlem flex fuel, platí požadavky pro obě zkoušky.
 (5) Má-li vozidlo vodíkový pohon, zjišťují se pouze hodnoty emisí NOx.
 (6) Pouze pro úroveň 1A: mezní hodnoty pro hmotnost pevných částic a počet částic a příslušné postupy měření se nepoužijí. Pouze pro úroveň 1B: v případě, že jednopalivové vozidlo na plyn má nádrž na benzin, musí se rovněž zkoušet za použití příslušného referenčního benzinového paliva.
 (7) V případě, že jednopalivové vozidlo na plyn má nádrž na benzin, jinak a pro úroveň 1A „–“.
 (8) Číselné mezní hodnoty a hmotnost částic ze zážehových motorů se použijí pouze u vozidel s motorem s přímým vstřikováním.
 (9) U vozidel na benzin či LPG se mezní hodnoty pro hmotnost pevných částic vztahují pouze na vozidla s motorem s přímým vstřikováním.
 (10) S výjimkou vozidel se zdvihovým objemem nejvýše 0 660 litru, délkou vozidla nejvýše 3,40 m, šířkou vozidla nejvýše 1,48 m a výškou vozidla nejvýše 2,00 m, s nejvýše třemi sedadly kromě řidiče a s užitečným zatížením nejvýše 350 kg.
 (11) Vozidla se zdvihovým objemem nejvýše 0 660 litru, délkou vozidla nejvýše 3,40 m, šířkou vozidla nejvýše 1,48 m a výškou vozidla nejvýše 2,00 m, s nejvýše třemi sedadly kromě řidiče a s užitečným zatížením nejvýše 350 kg.
 (12) U zážehových motorů se prahové hodnoty OBD pro hmotnost částic vztahují pouze na vozidla s motorem s přímým vstřikováním.
 (13) S výjimkou vozidel se zdvihovým objemem nejvýše 0,660 litru, délkou vozidla nejvýše 3,40 m, šířkou vozidla nejvýše 1,48 m a výškou vozidla nejvýše 2,00 m, s nejvýše třemi sedadly kromě řidiče a s užitečným zatížením nejvýše 350 kg.
 (14) Vozidla se zdvihovým objemem nejvýše 0,660 litru, délkou vozidla nejvýše 3,40 m, šířkou vozidla nejvýše 1,48 m a výškou vozidla nejvýše 2,00 m, s nejvýše třemi sedadly kromě řidiče a s užitečným zatížením nejvýše 350 kg.
 (15) Pouze při provozu spalovacího motoru během platné zkoušky typu 1 v režimu nabíjení-vybíjení (CD) pro ověření shodnosti výroby.
 (16) Pouze pro vozidla poháněná benzinem s výjimkou jednopalivových vozidel na plyn.
 (17) Pouze pro vozidla poháněná benzinem.
 Dodatek 1
 Ověření zkoušky shodnosti výroby typu 1 pro zvláštní typy vozidel
 1. OVĚŘENÍ SHODNOSTI VÝROBY, POKUD JDE O NORMOVANÉ EMISE, PRO VOZIDLA S VÝHRADNĚ SPALOVACÍM MOTOREM, VOZIDLA NOVC-HEV A VOZIDLA OVC-HEV
 1.1.
 Každé vozidlo se zkouší na vozidlovém dynamometru nastaveném podle parametrů konkrétní setrvačné hmotnosti a jízdního zatížení jednotlivého vozidla. Vozidlový dynamometr se nastaví na cílové jízdní zatížení pro zkušební vozidlo postupem stanoveným v bodě 7 přílohy B4.
 Pouze pro úroveň 1B:
 Postup pro cílové nastavení (uvedený v bodě 7 přílohy B4) se zakazuje, pokud je odvozený faktor záběhu stanoven podle bodu


text:
1.5.2 dodatku 3. V tomto případě se použijí stejné seřizovací hodnoty dynamometru jako při schvalování typu.
 1.2.
 Příslušný zkušební cyklus je stejný jako pro schválení typu interpolační rodiny, do které vozidlo patří.
 1.3
 Zkouška stabilizace se provede podle bodu 2.6 přílohy B6, případně podle dodatku 4 k příloze B8.
 1.4
 Výsledky zkoušky jsou hodnoty vypočítané pro vozidla s výhradně spalovacím motorem podle kroku 9 tabulky A7/1 přílohy B7 a pro vozidla NOVC-HEV a OVC-HEV podle kroku 8 tabulky A8/5 přílohy B8 pro normované emise v režimu nabíjení-udržování a podle kroku 6 tabulky A8/8 přílohy B8 pro normované emise v režimu nabíjení-vybíjení. Shoda s příslušnými mezními hodnotami normovaných emisí se ověří pomocí kritérií vyhovění/nevyhovění uvedených v bodě 6.3.10 tohoto předpisu.
 Pouze pro úroveň 1B
 Normované emise každého použitelného zkušebního cyklu během zkoušky v režimu nabíjení-vybíjení u vozidel OVC-HEV musí být v souladu s mezními hodnotami stanovenými v tabulce 1B v bodě 6.3.10 tohoto předpisu, ale nesmí být kontrolovány podle kritérií vyhovění/nevyhovění.
 2. OVĚŘENÍ SHODNOSTI VÝROBY, POKUD JDE O HMOTNOSTNÍ EMISE CO2 / PALIVOVOU ÚČINNOST U VOZIDEL S VÝHRADNĚ SPALOVACÍM MOTOREM
 2.1
 Vozidlo se zkouší v souladu se zkušebními postupy pro zkoušku typu 1 popsanými v příloze B6.
 2.2
 Pro úroveň 1A
 Během této zkoušky se podle kroku 6 tabulky A7/1 přílohy B7 určí hmotnostní emise CO2 MCO2,c,6.
 Pro úroveň 1B
 Během této zkoušky se podle kroku 5 tabulky A7/1 přílohy B7 určí palivová účinnost FEc,5.
 2.3
 Pro úroveň 1A
 Shodnost výroby, pokud jde o hmotnostní emise CO2, se ověří na základě hodnot pro zkoušené vozidlo, jak je popsáno v bodě 2.3.1, a s použitím faktoru záběhu podle definice v bodě 8.2.4 tohoto předpisu.
 Pro úroveň 1B
 Shodnost výroby, pokud jde o palivovou účinnost, se ověří na základě hodnot pro zkoušené vozidlo, jak je popsáno v bodě 1.3.1, a s použitím faktoru záběhu podle definice v bodě 8.2.4 tohoto předpisu.
 2.3.1
 Hodnoty hmotnostních emisí CO2 pro shodnost výroby / hodnoty palivové účinnosti pro shodnost výroby
 Pro úroveň 1A
 V případě, že se neuplatní metoda interpolace, použije se k ověření shodnosti výroby hodnota hmotnostních emisí CO2
 M
 Co2,c,7 podle kroku 7 tabulky A7/1 přílohy B7.
 V případě, že se metoda interpolace uplatní, použije se k ověření shodnosti výroby hodnota hmotnostních emisí CO2 MCO2,c,ind jednotlivého vozidla podle kroku 10 tabulky A7/1 přílohy B7.
 Pro úroveň 1B
 V případě, že se neuplatní metoda interpolace, použije se k ověření shodnosti výroby hodnota palivové účinnosti FEc,8 podle kroku 8 tabulky A7/1 přílohy B7.
 V případě, že se metoda interpolace uplatní, použije se k ověření shodnosti výroby hodnota palivové účinnosti FEc,ind jednotlivého vozidla podle kroku 10 tabulky A7/1 přílohy B7.
 3. OVĚŘENÍ SHODNOSTI VÝROBY, POKUD JDE O HMOTNOSTNÍ EMISE CO2 / PALIVOVOU ÚČINNOST U VOZIDEL NOVC-HEV
 3.1
 Vozidlo se zkouší podle bodu 3.3 přílohy B8.
 3.2
 Pro úroveň 1A
 Během této zkoušky se podle kroku 6 tabulky A8/5 přílohy B8 určí hmotnostní emise CO2 MCO2,CS,c,6 vozidla NOVC-HEV.
 Pro úroveň 1B
 Během této zkoušky se podle kroku 4c tabulky A8/5 přílohy B8 určí palivová účinnost FECS,c,4c vozidla NOVC-HEV.
 3.3


text:
Shodnost výroby, pokud jde o hmotnostní emise CO2, případně palivovou účinnost, se ověří na základě hodnot pro zkoušené vozidlo, jak je popsáno v bodě 3.3.1, a s použitím faktoru záběhu podle definice v bodě 8.2.4 tohoto předpisu.
 3.3.1
 Hodnoty hmotnostních emisí CO2 pro shodnost výroby / hodnoty palivové účinnosti pro shodnost výroby
 Pro úroveň 1A
 V případě, že se neuplatní metoda interpolace, použije se k ověření shodnosti výroby hodnota hmotnostních emisí CO2 v režimu nabíjení-udržování MCO2,CS,c,7 podle kroku 7 tabulky A8/5 přílohy B8.
 V případě, že se metoda interpolace uplatní, použije se k ověření shodnosti výroby hodnota hmotnostních emisí CO2 v režimu nabíjení-udržování MCO2,CS,c,ind jednotlivého vozidla podle kroku 9 tabulky A8/5 přílohy B8.
 Pro úroveň 1B
 V případě, že se neuplatní metoda interpolace, použije se k ověření shodnosti výroby hodnota palivové účinnosti v režimu nabíjení-udržování FECS,c,1 podle kroku 2 tabulky A8/6 přílohy B8.
 V případě, že se metoda interpolace uplatní, použije se k ověření shodnosti výroby hodnota palivové účinnosti v režimu nabíjení-udržování FECS,c,ind jednotlivého vozidla podle kroku 3 tabulky A8/6 přílohy B8.
 4. OVĚŘENÍ SHODNOSTI VÝROBY, POKUD JDE O SPOTŘEBU ELEKTRICKÉ ENERGIE U VOZIDEL PEV
 4.1
 Vozidlo se zkouší podle bodu 3.4 přílohy B8. Při ověřování shodnosti výroby se kritérium pro přerušení postupu zkoušky typu 1 podle bodu 3.4.4.1.3 přílohy B8 (postup s po sobě následujícími cykly) a bodu 3.4.4.2.3 přílohy B8 (zkrácený zkušební postup) považuje za splněné po dokončení prvního příslušného zkušebního cyklu WLTP.
 Během tohoto zkušebního cyklu se spotřeba stejnosměrné elektrické energie z REESS EC
 DC,first,i
 určí podle bodu 4.3 přílohy B8, kde ΔEREESS,j je změna elektrické energie u všech systémů REESS a dj je skutečná ujetá vzdálenost během tohoto zkušebního cyklu.
 4.2
 Shodnost výroby z hlediska spotřeby elektrické energie se ověří na základě hodnot pro zkoušené vozidlo popsaných v bodě 4.2.1 v případě, že schválení typu bylo provedeno postupem zkoušky typu 1 s po sobě následujícími cykly, a v bodě 4.2.2 v případě, že schválení typu bylo provedeno zkráceným zkušebním postupem při zkoušce typu 1.
 4.2.1
 Hodnoty pro shodnost výroby při zkušebním postupu zkoušky typu 1 s po sobě následujícími cykly
 V případě, že se neuplatní metoda interpolace, použije se k ověření shodnosti výroby hodnota spotřeby elektrické energie EC
 DC,COP,final
 podle kroku 9 tabulky A8/10 přílohy B8.
 V případě, že se metoda interpolace uplatní, použije se k ověření shodnosti výroby hodnota spotřeby elektrické energie EC
 DC,COP,ind
 jednotlivého vozidla podle kroku 10 tabulky A8/10 přílohy B8.
 4.2.2
 Hodnoty pro shodnost výroby při zkráceném zkušebním postupu zkoušky typu 1
 V případě, že se neuplatní metoda interpolace, použije se k ověření shodnosti výroby hodnota spotřeby elektrické energie EC
 DC,COP,final
 podle kroku 8 tabulky A8/11 přílohy B8.
 V případě, že se metoda interpolace uplatní, použije se k ověření shodnosti výroby hodnota spotřeby elektrické energie EC
 DC,COP,ind
 jednotlivého vozidla podle kroku 9 tabulky A8/11 přílohy B8.
 5. OVĚŘENÍ SHODNOSTI VÝROBY, POKUD JDE O HMOTNOSTNÍ EMISE CO2 / PALIVOVOU ÚČINNOST A SPOTŘEBU ELEKTRICKÉ ENERGIE U VOZIDEL OVC-HEV
 5.1
 Na žádost výrobce je povoleno použít pro zkoušku v režimu nabíjení-udržování a pro zkoušku v


text:
režimu nabíjení-vybíjení různá zkušební vozidla.
 5.2
 Ověření hmotnostních emisí CO2, případně palivové účinnosti, v režimu nabíjení-udržování z hlediska shodnosti výroby
 5.2.1
 Vozidlo se zkouší v souladu se zkušebními postupy pro zkoušku typu 1 v režimu nabíjení-udržování, popsanými v bodě 3.2.5 přílohy B8.
 5.2.2
 Pro úroveň 1A
 Během této zkoušky se podle kroku 6 tabulky A8/5 přílohy B8 určí hmotnostní emise CO2 MCO2,c,6 v režimu nabíjení-udržování.
 Pro úroveň 1B
 Během této zkoušky se podle kroku 4c tabulky A8/5 přílohy B8 určí palivová účinnost FECS,c,4c v režimu nabíjení-udržování.
 5.2.3
 Pro úroveň 1A
 Shodnost výroby, pokud jde o hmotnostní emise CO2 v režimu nabíjení-udržování, se ověří na základě hodnot pro zkoušené vozidlo, jak je popsáno v bodě 5.2.3.1, pro hmotnostní emise CO2 v režimu nabíjení-udržování, a s použitím faktoru záběhu podle definice v bodě 8.2.4 tohoto předpisu.
 Pro úroveň 1B
 Shodnost výroby, pokud jde o palivovou účinnost v režimu nabíjení-udržování, se ověří na základě hodnot pro zkoušené vozidlo, jak je popsáno v bodě 5.2.3.1, pro palivovou účinnost v režimu nabíjení-udržování, a s použitím faktoru záběhu podle definice v bodě 8.2.4 tohoto předpisu.
 5.2.3.1
 Hodnoty hmotnostních emisí CO2 / palivové účinnosti v režimu nabíjení-udržování pro shodnost výroby
 Pro úroveň 1A
 V případě, že se neuplatní metoda interpolace, použije se k ověření shodnosti výroby hodnota hmotnostních emisí CO2 v režimu nabíjení-udržování MCO2,CS,c,7 podle kroku 7 tabulky A8/5 přílohy B8.
 V případě, že se uplatní metoda interpolace, použije se k ověření shodnosti výroby hodnota hmotnostních emisí CO2 v režimu nabíjení-udržování MCO2,CS,c,ind jednotlivého vozidla podle kroku 9 tabulky A8/5 přílohy B8.
 Pro úroveň 1B:
 V případě, že se neuplatní metoda interpolace, použije se k ověření shodnosti výroby hodnota palivové účinnosti v režimu nabíjení-udržování FECS,c podle kroku 2 tabulky A8/6 přílohy B8.
 V případě, že se metoda interpolace uplatní, použije se k ověření shodnosti výroby hodnota palivové účinnosti v režimu nabíjení-udržování FECS,c,ind jednotlivého vozidla podle kroku 3 tabulky A8/6 přílohy B8.
 5.3
 Ověření shodnosti výroby, pokud jde o spotřebu elektrické energie v režimu nabíjení-vybíjení u vozidel OVC-HEV
 5.3.1
 Vozidlo se zkouší během zkoušky shodnosti výroby podle bodu 5.3.1.1. Pokud motor během prvního cyklu postupu schvalování typu tohoto vozidla nenastartuje, může být vozidlo podle volby výrobce zkoušeno podle bodu 5.3.1.2.
 5.3.1.1
 Zkušební postup při zkoušce typu 1 v režimu nabíjení-vybíjení
 Vozidlo se zkouší v souladu se zkušebními postupy pro zkoušku typu 1 v režimu nabíjení-vybíjení, popsanými v bodě 3.2.4 přílohy B8. Během této zkoušky se podle kroku 9 tabulky A8/8 přílohy B8 určí spotřeba elektrické energie ECAC,CD.
 Je-li to považováno za nezbytné, musí výrobce prokázat, že je před postupem pro kontrolu shodnosti výroby vyžadována stabilizace trakčního REESS. V takovém případě se na žádost výrobce a se souhlasem schvalovacího orgánu provede stabilizace trakčního REESS před postupem pro kontrolu shodnosti výroby podle doporučení výrobce.
 5.3.1.2
 První cyklus zkoušky typu 1 v režimu nabíjení-vybíjení
 5.3.1.2.1
 Vozidlo se zkouší podle postupů pro zkoušku typu 1 v režimu nabíjení-vybíjení popsanou v bodě 3.2.4 přílohy B8, přičemž kritérium pro přerušení postupu zkoušky typu 1 v režimu nabíjení-vybíjení se považuje za splněné po dokončení prvního příslušného


text:
zkušebního cyklu WLTP a nahradí kritérium pro přerušení postupu zkoušky typu 1 v režimu nabíjení-vybíjení podle bodu 3.2.4.4 přílohy B8.
 Během tohoto zkušebního cyklu se spotřeba stejnosměrné elektrické energie z REESS EC
 DC,first,i
 určí podle bodu 4.3 přílohy B8, kde ΔEREESS,j je změna elektrické energie u všech systémů REESS a dj je skutečná ujetá vzdálenost během tohoto zkušebního cyklu.
 5.3.1.2.2
 V tomto cyklu nesmí být motor v provozu. Pokud je motor v provozu, považuje se zkouška v rámci ověřování shodnosti výroby za neplatnou.
 5.3.2
 Shodnost výroby, pokud jde o spotřebu elektrické energie v režimu nabíjení-vybíjení, se ověří na základě hodnot pro zkoušené vozidlo popsaných v bodě 5.3.2.1 v případě, že se vozidlo zkouší podle bodu 5.3.1.1, a v bodě 5.3.2.2 v případě, že se vozidlo zkouší podle bodu 5.3.1.2.
 5.3.2.1
 Shodnost výroby v případě zkoušky podle bodu 5.3.1.1
 V případě, že se neuplatní metoda interpolace, použije se k ověření shodnosti výroby hodnota spotřeby elektrické energie v režimu nabíjení-vybíjení ECAC,CD,final podle kroku 16 tabulky A8/8 přílohy B8.
 V případě, že se metoda interpolace uplatní, použije se k ověření shodnosti výroby hodnota spotřeby elektrické energie v režimu nabíjení-vybíjení ECAC,CD,ind jednotlivého vozidla podle kroku 17 tabulky A8/8 přílohy B8.
 5.3.2.2
 Shodnost výroby v případě zkoušky podle bodu 5.3.1.2
 V případě, že se neuplatní metoda interpolace, použije se k ověření shodnosti výroby hodnota spotřeby elektrické energie v režimu nabíjení-vybíjení EC
 DC,CD,COP,final
 podle kroku 16 tabulky A8/8 přílohy B8.
 V případě, že se metoda interpolace uplatní, použije se k ověření shodnosti výroby hodnota spotřeby elektrické energie v režimu nabíjení-vybíjení EC
 DC,CD,COP,ind
 jednotlivého vozidla podle kroku 17 tabulky A8/8 přílohy B8.
 Dodatek 2
 Ověření shodnosti výroby v případě zkoušky typu 1 – statistická metoda
 1.
 Tento dodatek popisuje postup, který se použije k ověření požadavků na shodnost výroby v případě příslušné zkoušky typu 1 pro normované emise, emise CO2, účinnost paliva a spotřebu elektrické energie, v souladu s tabulkou 8/1 tohoto předpisu, pro vozidla s výhradně spalovacím motorem, vozidla NOVC-HEV, PEV a OVC-HEV a případně pro stanovení přesnosti zařízení OBFCM.
 Příslušné měření normovaných emisí, emisí CO2, palivové účinnosti a spotřeby elektrické energie v souladu s tabulkou 8/1 tohoto předpisu se provádí u minimálního počtu tří vozidel, který se postupně zvyšuje, dokud není přijato rozhodnutí o vyhovění nebo nevyhovění. Přesnost zařízení OBFCM se případně stanoví pro každou z N zkoušek.
 2. Normované emise
 2.1
 Statistický postup a kritérium vyhovění/nevyhovění
 Pro úroveň 1A
 Pro celkový počet N zkoušek a výsledky měření zkoušených vozidel, x1, x2, ... xN, se určí průměr Xtests a rozptyl VAR:
 a
 U vozidel OVC-HEV se v případě úplné zkoušky typu 1 v režimu nabíjení-vybíjení považují průměrné emise za celou zkoušku jednotlivého vozidla za jedinou hodnotu xi.
 Pro každý počet zkoušek lze přijmout jedno ze tří následujících rozhodnutí ohledně normovaných emisí, a to na základě mezní hodnoty normovaných emisí L podle tabulky 1A v bodě 6.3.10 tohoto předpisu:
 i)
 rodina vyhověla, jestliže
 ;
 ii)
 rodina nevyhověla, jestliže
 ;
 iii)
 je třeba provést další měření, jestliže:
 Pro měření normovaných emisí je faktor A stanoven na 1,05.


text:
Pro úroveň 1B
 Případ A: směrodatná odchylka výroby udaná výrobcem je uspokojivá.
 Při minimální velikosti vzorku 3 je postup odběru vzorku nastaven tak, že pravděpodobnost, že série se 40 % vadných výrobků vyhoví při zkoušce, je 0,95 (riziko výrobce = 5 %) a pravděpodobnost, že bude přijata série s 65 % vadných výrobků, je 0,1 (riziko spotřebitele = 10 %).
 Pro každou z normovaných emisí uvedených v tabulce 1B bodu 6.3.10 tohoto předpisu se použije následující postup (viz obrázek 8/1 v bodě 8.2.3.2 tohoto předpisu), kde:
 L
 =
 přirozený logaritmus mezní hodnoty pro normované emise,
 xi
 =
 přirozený logaritmus měřené hodnoty pro i-té vozidlo vzorku,
 s
 =
 odhadnutá směrodatná odchylka výroby (po stanovení přirozených logaritmů měřených hodnot),
 n
 =
 velikost posuzovaného vzorku.
 Pro vzorek se vypočte statistický údaj zkoušky, který kvantifikuje součet směrodatných odchylek od mezní hodnoty a který je definován takto:
 je-li statistický údaj zkoušky větší než hodnota kritéria vyhovění uvedená pro velikost vzorku v tabulce A2/1, bylo dosaženo kritéria vyhovění pro danou normovanou emisi;
 je-li statistický údaj zkoušky menší než hodnota kritéria nevyhovění uvedená pro velikost vzorku v tabulce A2/1, bylo dosaženo kritéria nevyhovění pro danou znečišťující látku; nastane-li jiný případ, provede se zkouška na dalším vozidle a provede se nový výpočet, s velikostí vzorku zvýšenou o jednu jednotku.
 Tabulka A2/1
 Hodnota kritéria vyhovění/nevyhovění pro velikost vzorku
 Celkový počet zkoušených vozidel (velikost posuzovaného vzorku)
 Prahová hodnota kritéria vyhovění
 Prahová hodnota kritéria nevyhovění
 3
 3,327
 –4,724
 4
 3,261
 –4,79
 5
 3,195
 –4,856
 6
 3,129
 –4,922
 7
 3,063
 –4,988
 8
 2,997
 –5,054
 9
 2,931
 –5,12
 10
 2,865
 –5,185
 11
 2,799
 –5,251
 12
 2,733
 –5,317
 13
 2,667
 –5,383
 14
 2,601
 –5,449
 15
 2,535
 –5,515
 16
 2,469
 –5,581
 17
 2,403
 –5,647
 18
 2,337
 –5,713
 19
 2,271
 –5,779
 20
 2,205
 –5,845
 21
 2,139
 –5,911
 22
 2,073
 –5,977
 23
 2,007
 –6,043
 24
 1,941
 –6,109
 25
 1,875
 –6,175
 26
 1,809
 –6,241
 27
 1,743
 –6,307
 28
 1,677
 –6,373
 29
 1,611
 –6,439
 30
 1,545
 –6,505
 31
 1,479
 –6,571
 32
 –2,112
 –2,112
 Případ B: důkazy výrobce o směrodatné odchylce výroby buď nejsou uspokojivé, nebo nejsou k dispozici.
 Při minimální velikosti vzorku 3 je postup odběru vzorku nastaven tak, že pravděpodobnost, že série se 40 % vadných výrobků vyhoví při zkoušce, je 0,95 (riziko výrobce = 5 %) a pravděpodobnost, že bude přijata série s 65 % vadných výrobků, je 0,1 (riziko spotřebitele = 10 %).
 Uvažuje se s logaritmicko-normálním rozdělením naměřených hodnot normovaných emisí uvedených v tabulce 1B v bodě 6.3.10 tohoto předpisu a tyto hodnoty se musí nejdříve transformovat stanovením jejich přirozených logaritmů. Písmenné značky m0 a m značí minimální a maximální velikosti vzorku (m0 = 3 a m = 32) a písmenná značka n značí velikost posuzovaného vzorku.
 Jsou-li přirozené logaritmy měřených hodnot v sérii x1, x2 ..., xi a L je přirozený logaritmus mezní hodnoty dané znečišťující látky, pak platí:
 d1 = x1 – L
 and
 Tabulka A2/2
 Minimální velikost vzorku = 3
 Velikost vzorku (n)
 Prahová hodnota kritéria vyhovění (An)
 Prahová hodnota kritéria nevyhovění (Bn)
 3
 –0,80381
 16,64743
 4
 –0,76339
 7,68627
 5
 –0,72982
 4,67136


text:
6
 –0,69962
 3,25573
 7
 –0,67129
 2,45431
 8
 –0,64406
 1,94369
 9
 –0,61750
 1,59105
 10
 –0,59135
 1,33295
 11
 –0,56542
 1,13566
 12
 –0,53960
 0,97970
 13
 –0,51379
 0,85307
 14
 –0,48791
 0,74801
 15
 –0,46191
 0,65928
 16
 –0,43573
 0,58321
 17
 –0,40933
 0,51718
 18
 –0,38266
 0,45922
 19
 –0,35570
 0,40788
 20
 –0,32840
 0,36203
 21
 –0,30072
 0,32078
 22
 –0,27263
 0,28343
 23
 –0,24410
 0,24943
 24
 –0,21509
 0,21831
 25
 –0,18557
 0,18970
 26
 –0,15550
 0,16328
 27
 –0,12483
 0,13880
 28
 –0,09354
 0,11603
 29
 –0,06159
 0,09480
 30
 –0,02892
 0,07493
 31
 0,00449
 0,05629
 32
 0,03876
 0,03876
 Tabulka A2/2 udává hodnoty kritéria vyhovění (An) a nevyhovění (Bn) v závislosti na velikosti posuzovaného vzorku. Statistickým údajem zkoušky je poměr /Vn a použije se k určení, zda série vyhovuje nebo nevyhovuje, následujícím způsobem:
 Pro mo ≤ n ≤ m:
 i)
 série vyhovuje, jestliže
 ii)
 série nevyhovuje, jestliže
 iii)
 další měření je nutné, jestliže
 Poznámky:
 Následující rekurzivní vzorce jsou užitečné pro výpočet postupných hodnot statistického údaje zkoušek:
 3. Emise CO2, palivová účinnost a spotřeba elektrické energie
 3.1
 Statistický postup
 Pro úroveň 1A
 Pro celkový počet N zkoušek a výsledky měření zkoušených vozidel, x1, x2, ... xN, se určí průměr Xtests a směrodatná odchylka s:
 a
 Pro úroveň 1B
 Pro celkový počet N zkoušek a výsledky měření zkoušených vozidel, x1, x2, ... xN, se určí průměr Xtests a směrodatná odchylka σ:
 a
 3.2
 Statistické vyhodnocení
 Pro úroveň 1A
 Pro vyhodnocení emisí CO2 se normalizované hodnoty vypočítají takto:
 kde:
 CO2 test-i
 jsou emise CO2 měřené pro jednotlivé vozidlo i
 CO2 declared-i
 je deklarovaná hodnota CO2 pro jednotlivé vozidlo i
 Pro vyhodnocení spotřeby elektrické energie EC se normalizované hodnoty vypočítají takto:
 kde:
 ECtest-i
 je spotřeba elektrické energie naměřená pro jednotlivé vozidlo i. V případě, že byla provedena úplná zkouška typu 1 v režimu nabíjení-vybíjení, určí se ECtest-i podle bodu 5.3.1.1 dodatku 1. V případě, že se pro ověření shodnosti výroby zkouší pouze první cyklus, určí se ECtest-i podle bodu 5.3.1.2 dodatku 1.
 ECDC, COP-i
 je deklarovaná spotřeba elektrické energie pro jednotlivé vozidlo i, podle dodatku 8 k příloze B8. V případě, že byla provedena úplná zkouška typu 1 v režimu nabíjení-vybíjení, určí se ECDC,COP,i podle bodu 5.3.2.1 dodatku 1. V případě, že se pro ověření shodnosti výroby zkouší pouze první cyklus, určí se ECCOP,i podle bodu 5.3.2.2 dodatku 1.
 Normalizované hodnoty xi se použijí ke stanovení parametrů Xtests a s podle bodu 3.1.
 Pro úroveň 1B
 Pro vyhodnocení palivové účinnosti se normalizované hodnoty vypočítají takto:
 kde:
 FE test-i
 je palivová účinnost měřená pro jednotlivé vozidlo i
 FE declared-i
 je deklarovaná hodnota palivové účinnosti pro jednotlivé vozidlo
 Pro vyhodnocení spotřeby elektrické energie EC se normalizované hodnoty vypočítají takto:
 kde:
 ECtest-i
 je spotřeba elektrické energie naměřená pro jednotlivé vozidlo i. V případě, že byla provedena úplná zkouška typu 1 v režimu nabíjení-vybíjení, určí se ECtest-i podle bodu 5.3.1.1 dodatku 1. V případě, že se pro ověření shodnosti výroby zkouší pouze první cyklus, určí se ECtest-i podle bodu 5.3.1.2 dodatku 1.
 ECDC, COP-i
 je deklarovaná spotřeba elektrické energie pro jednotlivé vozidlo i, podle dodatku 8 k příloze B8. V případě, že byla provedena úplná zkouška


text:
typu 1 v režimu nabíjení-vybíjení, určí se ECDC,COP,i podle bodu 5.3.2.1 dodatku 1. V případě, že se pro ověření shodnosti výroby zkouší pouze první cyklus, určí se ECCOP,i podle bodu 5.3.2.2 dodatku 1.
 Normalizované hodnoty xi se použijí ke stanovení parametrů Xtests a s podle bodu 3.1.
 3.3
 Kritéria vyhovění/nevyhovění
 3.3.1
 Vyhodnocení emisí CO2 a spotřeby elektrické energie
 Pouze pro úroveň 1A
 Při každém počtu zkoušek lze dospět k jednomu ze tří následujících rozhodnutí, přičemž faktor A se stanoví na 1,01:
 i)
 rodina vyhověla, jestliže
 ;
 ii)
 rodina nevyhověla, jestliže
 ;
 iii)
 je třeba provést další měření, jestliže:
 kde:
 parametry tP1,i, tP2,i, tF1,i, a tF2 jsou uvedeny v tabulce A2/3.
 Tabulka A2/3
 Hodnota kritéria vyhovění/nevyhovění pro velikost vzorku
 VYH.
 NEV.
 Zkoušky (i)
 tP1,i
 tP2,i
 tF1,i
 tF2
 3
 1,686
 0,438
 1,686
 0,438
 4
 1,125
 0,425
 1,177
 0,438
 5
 0,850
 0,401
 0,953
 0,438
 6
 0,673
 0,370
 0,823
 0,438
 7
 0,544
 0,335
 0,734
 0,438
 8
 0,443
 0,299
 0,670
 0,438
 9
 0,361
 0,263
 0,620
 0,438
 10
 0,292
 0,226
 0,580
 0,438
 11
 0,232
 0,190
 0,546
 0,438
 12
 0,178
 0,153
 0,518
 0,438
 13
 0,129
 0,116
 0,494
 0,438
 14
 0,083
 0,078
 0,473
 0,438
 15
 0,040
 0,038
 0,455
 0,438
 16
 0,000
 0,000
 0,438
 0,438
 3.3.2
 Vyhodnocení palivové účinnosti a spotřeby elektrické energie
 Pouze pro úroveň 1B
 3.3.2.1
 Pro vyhodnocení FE (palivové účinnosti v km/L) platí tato ustanovení:
 a)
 jestliže 3 ≤ N_Evaluation ≤ 10
 i)
 rodina vyhověla, jestliže
 ii)
 další měření je nutné, jestliže
 b)
 jestliže N = 11
 i)
 rodina vyhověla, pokud lze dospět ke všem těmto rozhodnutím:
 a.
 b.
 c.
 ii)
 rodina nevyhověla, pokud lze dospět k jednomu z těchto rozhodnutí:
 a.
 b.
 c.
 kde:
 N_Evaluation
 je celkový počet vozidel zkoušených během příslušného hodnocení
 N_CoP family
 je celkový počet vozidel zkoušených v rámci rodiny podle shodnosti výroby během roku
 (např. je-li vozidlo zkoušené pro první hodnocení 11 a vozidlo zkoušené pro druhé hodnocení je 4, potom N_ Evaluation = 4 a N_CoP family = 15)
 V každém případě, pokud je N_CoP family > 10, je splněno.
 3.3.2.2
 Pro vyhodnocení EC (spotřeby elektrické energie ve Wh/km) platí tato ustanovení:
 a)
 jestliže 3 ≤ N_Evaluation ≤ 10
 i)
 rodina vyhověla, jestliže
 ii)
 další měření je nutné, jestliže
 b)
 jestliže N = 11
 i)
 rodina vyhověla, pokud lze dospět ke všem těmto rozhodnutím:
 a.
 b.
 c.
 ii)
 rodina nevyhověla, pokud lze dospět k jednomu z těchto rozhodnutí:
 a.
 b.
 c.
 kde:
 N_Evaluation
 je celkový počet vozidel zkoušených během příslušného hodnocení
 N_CoP family
 je celkový počet vozidel zkoušených v rámci rodiny podle shodnosti výroby během roku
 (např. je-li vozidlo zkoušené pro první hodnocení 11 a vozidlo zkoušené pro druhé hodnocení je 4, potom N_ Evaluation = 4 a N_CoP family = 15)
 V každém případě, pokud je N_CoP family > 10, je splněno.
 3.3.2.3
 Pokud počet vozidel vyrobených v rámci rodiny podle shodnosti výroby překročí 7 500 vozidel za 12 měsíců, lze pro druhé nebo pozdější hodnocení pravidlo „a. Pokud 3 ≤ N_Evaluation ≤ 10“ nahradit pravidlem „a. Pokud N_Evaluation = 3“ a „b. Pokud N_Evaluation = 11“ lze nahradit


text:
pravidlem „b. Pokud N_Evaluation = 4“. Pro druhý nebo pozdější rok se toto ustanovení nepoužije pro první hodnocení rodiny podle shodnosti výroby v daném roce.
 σ se určí z výsledků zkoušek prvních 10 vozidel zkoušených po začátku výroby z každé rodiny podle shodnosti výroby. Poté, co je σ definováno pro rodinu podle shodnosti výroby, σ se nemění ani druhý nebo pozdější rok. Na žádost výrobce, se souhlasem příslušného orgánu a s přiměřenými důkazy a vhodnými údaji lze σ změnit.
 3.4
 Pouze pro úroveň 1A
 U vozidel uvedených v bodě 5.11 tohoto předpisu se přesnost xi,OBFCM zařízení OBFCM určí pro každou jednotlivou zkoušku i podle vzorců v bodě 4.2 dodatku 5.
 Schvalovací orgán uchovává záznamy o stanovených přesnostech pro každou zkoušenou rodinu podle shodnosti výroby.
 Dodatek 3
 Postup záběhové zkoušky ke stanovení faktorů záběhu
 1. POPIS ZKUŠEBNÍHO POSTUPU PRO STANOVENÍ FAKTORŮ ZÁBĚHU
 1.1
 Zkušební postup záběhu provede výrobce, který nesmí provádět u zkušebních vozidel žádné úpravy, které by měly vliv na normované emise, emise CO2, palivovou účinnost a spotřebu elektrické energie. Hardware a příslušná kalibrace ECU zkušebního vozidla se musí shodovat se schválením typu. Veškerý příslušný hardware, který má dopad na normované emise, emise CO2, palivovou účinnost a spotřebu elektrické energie, nesmí být před zkouškou záběhu v provozu.
 1.2
 Zkušební vozidlo se nakonfiguruje jako vozidlo H v rodině podle shodnosti výroby.
 Má-li rodina podle shodnosti výroby více interpolačních rodin, zkušební vozidlo se nakonfiguruje jako vozidlo H z interpolační rodiny s nejvyšším očekávaným objemem výroby v rodině podle shodnosti výroby. Na žádost výrobce a se souhlasem příslušného orgánu může být vybráno jiné zkušební vozidlo.
 1.2.1
 Pouze pro úroveň 1B
 Rozšíření faktoru záběhu
 Na žádost výrobce vozidla, na základě technických důkazů a s potvrzením příslušného orgánu může být odvozený faktor záběhu rozšířen na další interpolační rodiny.
 1.3
 Zkušebním vozidlem musí být nové vozidlo nebo použité zkušební vozidlo, do nějž jsou současně nově namontovány alespoň všechny tyto konstrukční části:
 (a)
 spalovací motor;
 (b)
 konstrukční části hnacího ústrojí (alespoň převodovky, pneumatiky, nápravy atd.);
 (c)
 konstrukční části brzdového systému;
 (d)
 Pouze pro úroveň 1A: REESS pro elektrická vozidla;
 (e)
 Pouze pro úroveň 1A: výfukový systém;
 a jakékoli jiné konstrukční části, které mají nezanedbatelný vliv na normované emise, emise CO2, palivovou účinnost a spotřebu elektrické energie.
 U nového vozidla nebo použitého vozidla, u něhož byly výše uvedené konstrukční části vyměněny, se zaznamená stav systémového počitadla ujetých kilometrů zkušebního vozidla Ds v km.
 1.4
 Na žádost výrobce a se souhlasem příslušného orgánu je povoleno provést postup záběhu na více zkušebních vozidlech. V takovém případě se při stanovování faktorů záběhu zváží platné výsledky zkoušek všech zkoušených vozidel.
 1.5
 Nastavení vozidlového dynamometru
 1.5.1
 Vozidlový dynamometr se nastaví na cílové jízdní zatížení pro zkušební vozidlo postupem stanoveným v bodě 7 přílohy B4.
 Vozidlový dynamometr se nastaví nezávisle před každou zkouškou před nájezdem kilometrů při záběhu a nastaví se jednou pro zkoušky po záběhu po nájezdu kilometrů při záběhu.
 1.5.2
 Pouze pro úroveň 1B:
 Pro všechny zkoušky je povoleno použít stejnou hodnotu nastavení dynamometru, která byla generována při zkouškách pro schválení typu.