text:
sekund po zapnutí spínacího zařízení. Doba zpoždění může být nastavitelná podle individuálních podmínek uživatele.
 7.3.8 Zpoždění pro nástup
 Je-li spínací zařízení pro odstavení poplašného systému namontováno uvnitř chráněného prostoru, musí být zvukové a optické signály aktivovány se zpožděním nejméně 5 sekund a nejvýše 15 sekund. Doba zpoždění může být nastavitelná podle individuálních podmínek uživatele.
 7.3.9 Indikátor stavu
 7.3.9.1 Pro podávání informací o stavu poplašného systému (nastavení, odstavení, nastavená doba poplachu, aktivace poplachu) jsou přípustné optické indikátory uvnitř i vně prostoru pro cestující. Intenzita světla optických signálů vně prostoru pro cestující nesmí být větší než 0,5 cd.
 7.3.9.2 Je-li zařízení vybaveno indikací krátkodobých „dynamických“ procesů, jako jsou změny ze stavu „nastavení“ do „odstavení“ a naopak, v takovém případě se použije optické zařízení podle bodu 7.3.10.1. Touto optickou indikací může být též současné rozsvícení směrových světel a/nebo osvětlení prostoru pro cestující pod podmínkou, že doba trvání optické indikace směrovými světly není delší než 3 sekundy.
 7.3.10 Napájení
 Zdrojem napájení poplašného systému musí být buď akumulátor vozidla, nebo akumulátor, který je schopen opětovného nabití. Může se použít i případný pomocný akumulátor, který je schopen opětovného nabití, nebo akumulátor, který opětovného nabití schopen není. Uvedené akumulátory nesmí v žádném případě dodávat energii do jiných částí elektrického systému vozidla.
 7.3.11 Požadavky týkající se volitelných funkcí
 7.3.11.1 Samočinná kontrola, automatická indikace poruchy
 Při nastavování poplašného systému mohou být funkcí samočinné kontroly (kontrolou správnosti) detekovány a indikovány anomální stavy, například otevřené dveře apod.
 7.3.11.2 Tísňový poplach
 Optický a/nebo zvukový a/nebo rádiový poplach nezávislý na stavu (nastavení nebo odstavení) a/nebo funkci poplašného systému je přípustný. Tento poplach může být spuštěn zevnitř vozidla a nesmí ovlivňovat stav (nastavení nebo odstavení) poplašného systému. Rovněž musí být možné, aby uživatel vozidla tísňový poplach vypnul. V případě zvukového poplachu nesmí být doba jeho trvání během aktivace omezena. Tísňový poplach nesmí bránit spuštění motoru nebo zastavit jeho chod.
 7.4 ZKUŠEBNÍ PODMÍNKY
 Všechny konstrukční části poplašného systému vozidel nebo poplašného systému musí projít zkouškami v souladu s postupy podle bodu 6.4.
 Tento požadavek se nevztahuje na:
 7.4.1
 konstrukční části, které jsou namontovány a jsou zkoušeny jako součást vozidla bez ohledu na to, zda poplašný systém vozidel / poplašný systém je nebo není namontován (například svítilny), nebo
 7.4.2
 konstrukční části, které byly již dříve zkoušeny jako součásti vozidla a existují o tom písemné doklady.
 7.5 NÁVODY
 Ke každému vozidlu musí být poskytnut:
 7.5.1
 návod k použití,
 7.5.2
 návod k údržbě,
 7.5.3
 obecné upozornění na nebezpečí spojená s případnými úpravami nebo doplňky systému.
 8. ČÁST IV: SCHVÁLENÍ IMOBILIZÉRŮ A SCHVÁLENÍ VOZIDLA, POKUD JDE O JEHO IMOBILIZÉR
 8.1 DEFINICE
 Pro účely části IV tohoto předpisu se použijí následující definice:
 8.1.1
 „Imobilizérem“ se rozumí zařízení určené k tomu, aby zabránilo odjezdu vozidla poháněného svým vlastním motorem (ochrana proti neoprávněnému použití).
 8.1.2
 „Ovládacím zařízením“ se rozumí zařízení nutné pro nastavení nebo odstavení imobilizéru.
 8.1.3
 „Indikátorem stavu“ se rozumí zařízení určené k indikaci stavu imobilizéru (nastavení/odstavení, změny ze stavu nastavení na odstavení a naopak).
 8.1.4
 „Stavem nastavení“ se rozumí stav, ve kterém vozidlo nemůže být běžně poháněno vlastním motorem.
 8.1.5


text:
„Stavem odstavení“ se rozumí stav, ve kterém vozidlo může být běžně poháněno.
 8.1.6
 „Klíčem“ se rozumí jakékoli zařízení konstruované a vyrobené k ovládání blokovacího systému, který je konstruován a vyroben tak, aby mohl být ovládán pouze tímto zařízením.
 8.1.7
 „Vyřazením z činnosti“ se rozumí konstrukční úprava blokující imobilizér ve stavu odstavení.
 8.1.8
 „Proměnlivým kódem“ se rozumí elektronický kód skládající se z několika prvků, jejichž kombinace se náhodně mění po každém uvedení přenosové jednotky v činnost.
 8.1.9
 „Typem imobilizéru“ se rozumí systémy, které se výrazně neliší v těchto podstatných ohledech:
 (a)
 obchodní název nebo značka výrobce;
 (b)
 druh ovládacího zařízení;
 (c)
 způsob činnosti na dotyčném systému (systémech) vozidla (podle bodu 8.3.1).
 8.1.10
 „Typem vozidla, pokud jde o jeho imobilizér,“ se rozumí vozidla, která se výrazně neliší v těchto podstatných ohledech:
 a)
 obchodní název nebo značka výrobce;
 b)
 vlastnosti vozidla, které významně ovlivňují funkci imobilizéru;
 c)
 typ a konstrukce imobilizéru.
 8.2 VŠEOBECNÉ POŽADAVKY
 8.2.1 Imobilizér musí být možné nastavit a odstavit v souladu s těmito požadavky.
 8.2.2 Je-li imobilizér vybaven zařízením pro rádiový přenos, například pro nastavení nebo odstavení, musí splňovat odpovídající normy ETSI (viz pozn. pod čarou 1 náležející k bodu 6.2.3), např. EN 300 220-1 V1.3.1. (2000-09), EN 300 220-2 V1.3.1. (2000-09), EN 300 220-3 V1.1.1. (2000-09) a EN 301 489-3 V1.2.1. (2000-08) (včetně všech doporučujících požadavků). Kmitočet a maximální vyzářený výkon rádiových přenosů pro nastavení a odstavení imobilizéru musí splňovat doporučení 70-03 (17. února 2000) CEPT/ERC (viz pozn. pod čarou 2 náležející k bodu 6.2.3) týkající se provozování zařízení krátkého dosahu (viz pozn. pod čarou 3 náležející k bodu 6.2.3).
 8.2.3 Imobilizér a jeho instalace musí být provedeny tak, aby každé vozidlo vybavené imobilizérem nadále splňovalo technické požadavky.
 8.2.4 Imobilizér nesmí být možné uvést do stavu nastavení, je-li klíček zapalování v poloze pro chod motoru, kromě případů, kdy:
 a)
 je vozidlo vybaveno nebo určeno k vybavení jako vozidlo pro účely záchranné služby, hasičů nebo policie; nebo
 b)
 jeho motor musí:
 i)
 pohánět stroj, který je součástí vozidla nebo je do něj namontován, za jiným účelem, než je jízda s tímto vozidlem, nebo
 ii)
 zachovávat elektrickou energii akumulátorů vozidla na úrovni požadované pro pohon uvedeného stroje nebo zařízení;
 a kdy vozidlo stojí se zataženou ruční brzdou. Je-li uplatňována tato výjimka, je nutno tuto skutečnost uvést v bodu 2 doplňku formuláře sdělení (příloha 2 tohoto předpisu).
 8.2.5 Imobilizér nesmí být možné natrvalo vyřadit z činnosti.
 8.2.6 Imobilizér musí být konstruován a zhotoven tak, aby jeho instalace neměla nepříznivý vliv na požadovanou funkci a na bezpečný provoz vozidla, ani v případě poruchy.
 8.2.7 Imobilizér musí být konstruován a zhotoven tak, aby po instalaci do vozidla podle návodu výrobce nemohl být rychle a nenápadně vyřazen z provozu nebo zničen, například použitím levných nástrojů, které lze snadno ukrýt, zařízení nebo snadno dostupných přístrojů. Vyřazení imobilizéru vyjmutím jeho hlavní konstrukční části nebo sestavy musí být obtížné a časově náročné.
 8.2.8 Imobilizér musí být konstruován a zhotoven tak, aby byl schopen po instalaci podle návodu výrobce po dobu přiměřené životnosti odolávat prostředí ve vozidle (zkouška podle

type: contracts

jurisdiction: EU


text:
bodu 8.4). Instalace imobilizéru zejména nesmí nepříznivě ovlivňovat elektrické vlastnosti palubní sítě vozidla (křížení vedení, bezpečnost kontaktů apod.).
 8.2.9 Imobilizér může být kombinován s jinými systémy vozidla nebo může být do nich zabudován (například do řízení motoru, poplašných systémů).
 8.2.10 Nesmí být možné, aby imobilizér bránil uvolnění brzd vozidla, s výjimkou imobilizéru, který brání uvolnění pneumaticky uvolňovaných pružinových brzd (9) a funguje tak, že v běžném provozu nebo při poruše jsou splněny technické požadavky předpisu č. 13 ve znění platném v době žádosti o schválení typu podle tohoto předpisu.
 Splnění tohoto bodu neznamená, že imobilizér, který brání uvolnění pneumaticky uvolňovaných pružinových brzd, nemusí splňovat technické požadavky stanovené v tomto předpisu.
 8.2.11 Imobilizér nesmí vozidlo brzdit.
 8.3 ZVLÁŠTNÍ POŽADAVKY
 8.3.1 Rozsah ochrany
 8.3.1.1 Imobilizér musí být konstruován tak, aby zabránil provozu vozidla vlastním pohonem nejméně jedním z těchto způsobů:
 8.3.1.1.1
 v případě dodatečné montáže imobilizéru nebo u vozidla vybaveného vznětovým motorem přerušením nejméně dvou samostatných okruhů vozidla, které jsou nezbytné pro provoz vozidla vlastním pohonem (například spouštění motoru, zapalování, dodávka paliva, pneumaticky uvolňované pružinové brzdy atd.);
 8.3.1.1.2
 zásahem do kódu nejméně jedné řídicí jednotky nezbytné pro provoz vozidla.
 8.3.1.2 Imobilizér vozidla vybaveného katalyzátorem nesmí způsobit vstup nespáleného paliva do výfukového traktu.
 8.3.2 Provozní spolehlivost
 Provozní spolehlivosti je třeba dosáhnout vhodnou konstrukcí imobilizéru s ohledem na specifické podmínky prostředí ve vozidle (viz body 8.2.8 a 8.4).
 8.3.3 Provozní bezpečnost
 Je třeba zajistit, aby se následkem zkoušek podle bodu 8.4 nezměnil stav imobilizéru (nastavení/odstavení).
 8.3.4 Nastavení imobilizéru
 8.3.4.1 Imobilizér se musí uvést do stavu nastavení bez dodatečného úkonu řidiče nejméně jedním z těchto způsobů:
 a)
 otočením klíčku zapalování v zámku zapalování do nulové polohy a otevřením dveří; imobilizéry, které se odstavují bezprostředně před běžným nastartováním vozidla nebo během něj, mohou být nastaveny vypnutím zapalování;
 b)
 nejpozději 1 minutu po vyjmutí klíčku ze zámku zapalování.
 8.3.4.2 Jestliže lze imobilizér uvést do stavu nastavení, když je klíček zapalování v poloze pro chod motoru, jak stanoví bod 8.2.4, je možné imobilizér rovněž nastavit otevřením dveří řidiče a/nebo záměrným zásahem ze strany oprávněného uživatele.
 8.3.5 Odstavení
 8.3.5.1 Odstavení musí být možné dosáhnout pomocí některého z níže uvedených zařízení nebo jejich kombinace. Jsou přípustná jiná zařízení s rovnocennou úrovní bezpečnosti a s rovnocenným účinkem.
 8.3.5.1.1 Klávesnice pro vložení individuálně zvoleného kódu s možností nejméně 10 000 variant.
 8.3.5.1.2 Elektrická/elektronická zařízení, například dálkové ovládání, musí mít nejméně 50 000 variant, jakož i proměnlivé kódy a/nebo minimální dobu prohledání deset dnů, například nejvýše 5 000 variant za 24 hodin pro minimální počet 50 000 variant.
 8.3.5.1.3 Jestliže lze odstavení dosáhnout prostřednictvím dálkového ovládání, musí se imobilizér vrátit zpět do stavu nastavení do 5 minut po odstavení, pokud v okruhu spouštění motoru neproběhla žádná další akce.
 8.3.6 Indikátor stavu
 8.3.6.1 Pro podávání informací o stavu imobilizéru (nastavení/odstavení, změna ze stavu nastavení na odstavení a naopak) jsou přípustné optické indikátory uvnitř i vně prostoru pro cestující. Intenzita světla optických signálů vně prostoru pro cestující nesmí být větší než 0,5 cd.
 8.3.6.2 K indikaci krátkodobých „dynamických“ procesů, jako jsou změny ze stavu „nastavení“


text:
do „odstavení“ a naopak, se použije optické zařízení podle bodu 8.3.6.1. Touto optickou indikací může být též současné rozsvícení směrových světel a/nebo osvětlení prostoru pro cestující pod podmínkou, že doba trvání optické indikace směrovými světly není delší než 3 sekundy.
 8.4 PROVOZNÍ PARAMETRY A ZKUŠEBNÍ PODMÍNKY
 8.4.1 Provozní parametry
 Všechny konstrukční části imobilizéru musí splňovat pokyny bodu 6.4 tohoto předpisu.
 Tento požadavek se nevztahuje na:
 (i)
 konstrukční části, které jsou namontovány a zkoušejí se jako součásti vozidla bez ohledu na to, zda je namontován imobilizér (například svítilny), nebo
 (ii)
 konstrukční části, které byly již dříve zkoušeny jako součásti vozidla a existují o tom písemné doklady.
 8.4.2 Zkušební podmínky
 Všechny zkoušky musí být provedeny postupně na jediném imobilizéru. Na základě rozhodnutí zkušebního orgánu však mohou být použity jiné vzorky, pokud to neovlivní výsledky ostatních zkoušek.
 8.4.3 Provozní zkouška
 Po dokončení všech níže uvedených zkoušek se imobilizér vyzkouší za běžných zkušebních podmínek podle bodu 6.4.2.1.2 tohoto předpisu, aby se ověřilo, zda nadále běžně funguje. V případě potřeby lze před zkouškou vyměnit pojistky.
 Všechny konstrukční části imobilizéru musí splňovat body 6.4.2.2 až 6.4.2.8 a 6.4.2.12 tohoto předpisu.
 8.5 NÁVODY
 (Body 8.5.1 až 8.5.3 se týkají pouze systémů dodávaných k dodatečné instalaci.)
 Ke každému imobilizéru musí být poskytnut:
 8.5.1
 Návod k instalaci.
 8.5.1.1
 Seznam vozidel a modelů vozidel, pro které je zařízení určeno. Tento seznam může být specifický nebo obecný, například pro „všechny automobily s benzinovým motorem a s akumulátory 12 V se záporným pólem na kostře“.
 8.5.1.2
 Způsob instalace doplněný fotografiemi a/nebo velmi názornými výkresy.
 8.5.1.3
 Podrobný návod k instalaci poskytnutý dodavatelem a vypracovaný takovým způsobem, aby – pokud se pověřená montážní organizace jeho pokyny přesně řídí – nebyla ovlivněna bezpečnost a spolehlivost vozidla.
 8.5.1.4
 Požadavky na elektrické napájení imobilizéru, popřípadě doporučení, aby byla zvýšena kapacita akumulátoru vozidla.
 8.5.1.5
 Dodavatel poskytne stanovení postupu kontroly vozidla po instalaci. Zvláštní pozornost je třeba věnovat prvkům souvisejícím s bezpečností vozidla.
 8.5.2
 Nevyplněný formulář osvědčení o instalaci, jehož vzor je uveden v příloze 7.
 8.5.3
 Obecné pokyny pro kupujícího imobilizéru upozorňující na tyto skutečnosti:
 8.5.3.1
 imobilizér je třeba instalovat v souladu s návodem výrobce;
 8.5.3.2
 doporučuje se výběr dobré montážní organizace (výrobce imobilizéru může na požádání uvést vhodné montážní organizace);
 8.5.3.3
 montážní organizace má vyplnit formulář osvědčení o instalaci dodaný spolu s imobilizérem.
 8.5.4
 Návod k použití.
 8.5.5
 Návod k údržbě.
 8.5.6
 Obecné upozornění na nebezpečí spojená s případnými úpravami nebo doplňky imobilizéru; tyto úpravy a doplňky by automaticky zrušily platnost osvědčení o instalaci podle bodu 8.5.2.
 9. ZMĚNA TYPU A ROZŠÍŘENÍ SCHVÁLENÍ
 9.1 Každá změna typu vozidla nebo konstrukční části z hlediska tohoto předpisu se musí oznámit orgánu státní správy, který tento typ vozidla nebo konstrukční části schválil. Tento orgán potom může buď:
 9.1.1
 usoudit, že provedené změny pravděpodobně nemají znatelný nepříznivý vliv a že konstrukční část nebo vozidlo nadále splňuje požadavky; nebo
 9.1.2
 vyžadovat od technické zkušebny odpovědné za provádění zkoušek nový zkušební protokol.
 9.2 Potvrzení nebo odmítnutí schválení s udáním změn se zašle smluvním stranám dohody, které používají tento předpis, postupem podle bodu 4.3.


text:
9.3 Příslušný orgán, který vydává rozšíření schválení, přidělí každému formuláři sdělení o takovém rozšíření pořadové číslo.
 10. POSTUPY PRO ZAJIŠTĚNÍ SHODNOSTI VÝROBY
 Postupy pro zajištění shodnosti výroby musí odpovídat postupům stanoveným v dohodě, dodatku 2 (E/ECE/324-E/ECE/TRANS/505/Rev.2), přičemž musí být splněny následující požadavky:
 10.1
 Vozidla / konstrukční části schválené podle tohoto předpisu musí být vyrobeny tak, aby byly shodné se schváleným typem tím, že splňují požadavky příslušné části (příslušných částí) tohoto předpisu.
 10.2
 Zkoušky předepsané v příslušné části (příslušných částech) tohoto předpisu musí být u každého typu vozidla nebo konstrukční části prováděny na základě statisticky řízeného a náhodného výběru v souladu s jedním z postupů pravidelné kontroly jakosti.
 10.3
 Orgán, který schválení udělil, může kdykoli ověřit metody kontroly shodnosti platné pro každé výrobní zařízení. Běžně se tato ověření provádí jednou za dva roky.
 11. POSTIHY ZA NESHODNOST VÝROBY
 11.1 Schválení udělené pro typ vozidla / konstrukční části podle tohoto předpisu může být odejmuto, jestliže nejsou splněny požadavky bodu 10.
 11.2 Jestliže některá smluvní strana dohody, která uplatňuje tento předpis, odejme schválení, které dříve udělila, neprodleně o tom informuje ostatní smluvní strany dohody, které uplatňují tento předpis, a to prostřednictvím formuláře podle vzoru v příloze 2 části 1, 2 nebo 3 tohoto předpisu.
 12. DEFINITIVNÍ UKONČENÍ VÝROBY
 Jestliže držitel schválení zcela ukončí výrobu typu vozidla / konstrukční části schváleného podle tohoto předpisu, musí o tom informovat orgán, který schválení udělil. Po obdržení příslušného sdělení o tom uvedený orgán informuje ostatní smluvní strany dohody, které uplatňují tento předpis, a to prostřednictvím formuláře podle vzoru v příloze 2 části 1, 2 nebo 3 tohoto předpisu.
 13. PŘECHODNÁ USTANOVENÍ
 13.1 SCHVÁLENÍ TYPU IMOBILIZÉRU
 13.1.1 Po uplynutí 36 měsíců od vstupu doplňku 1 k původnímu znění předpisu v platnost udělí smluvní strany, které uplatňují tento předpis, schválení pouze tehdy, pokud typ konstrukční části nebo samostatného technického celku, který se má schválit, splňuje požadavky tohoto předpisu ve znění doplňku 1 k původnímu znění předpisu.
 13.1.2 Smluvní strany, které uplatňují tento předpis, musí i nadále udělovat schválení těm typům konstrukčních částí nebo samostatných technických celků, které splňují požadavky původního znění tohoto předpisu za předpokladu, že daná konstrukční část nebo samostatný technický celek je určen jako náhradní díl pro montáž na již používaná vozidla a že by nebylo technicky možné do vozidla namontovat konstrukční část nebo samostatný technický celek, který splňuje požadavky tohoto předpisu ve znění doplňku 1 k původnímu znění předpisu.
 13.2 SCHVÁLENÍ TYPU VOZIDLA
 Po uplynutí 36 měsíců od vstupu doplňku 1 k původnímu znění předpisu v platnost udělí smluvní strany, které uplatňují tento předpis, schválení pouze tehdy, pokud typ vozidla, který se má schválit, splňuje požadavky tohoto předpisu ve znění doplňku 1 k původnímu znění předpisu.
 14. NÁZVY A ADRESY SPRÁVNÍCH ORGÁNŮ A TECHNICKÝCH ZKUŠEBEN ODPOVĚDNÝCH ZA PROVÁDĚNÍ SCHVALOVACÍCH ZKOUŠEK
 Smluvní strany dohody, které uplatňují tento předpis, sdělí sekretariátu OSN názvy a adresy technických zkušeben odpovědných za provádění schvalovacích zkoušek a názvy a adresy správních orgánů, které udělují schválení a kterým se zasílají zprávy o udělení schválení nebo o rozšíření, odmítnutí či odejmutí schválení vydaného v


text:
jiných státech.
 (1) Podle definice v příloze 7 úplného usnesení o konstrukci vozidel (R.E.3) (TRANS/SC.1/WP.29/78/Rev.1) (dokument TRANS/WP.29/78/Rev.1 ve znění pozdějších změn).
 (2) Týká se pouze vozidel s elektrickým systémem 12 V.
 (3) Doporučuje se, aby smluvní strany používaly části I a IV ke schvalování vozidel kategorie M1 a pouze část I ke schvalování vozidel kategorie N1, přičemž ostatní požadavky zůstávají nepovinné. Části II, III a IV by se měly použít tehdy, pokud je toto zařízení namontováno do vozidla kategorií uvedených v bodech 1.3 až 1.5.
 (4) 1 pro Německo, 2 pro Francii, 3 pro Itálii, 4 pro Nizozemsko, 5 pro Švédsko, 6 pro Belgii, 7 pro Maďarsko, 8 pro Českou republiku, 9 pro Španělsko, 10 pro Srbsko a Černou Horu, 11 pro Spojené království, 12 pro Rakousko, 13 pro Lucembursko, 14 pro Švýcarsko, 15 (nepřiděleno), 16 pro Norsko, 17 pro Finsko, 18 pro Dánsko, 19 pro Rumunsko, 20 pro Polsko, 21 pro Portugalsko, 22 pro Ruskou federaci, 23 pro Řecko, 24 pro Irsko, 25 pro Chorvatsko, 26 pro Slovinsko, 27 pro Slovensko, 28 pro Bělorusko, 29 pro Estonsko, 30 (nepřiděleno), 31 pro Bosnu a Hercegovinu, 32 pro Lotyšsko, 33 (nepřiděleno), 34 pro Bulharsko, 35 (nepřiděleno), 36 pro Litvu, 37 pro Turecko, 38 (nepřiděleno), 39 pro Ázerbájdžán, 40 pro bývalou jugoslávskou republiku Makedonii, 41 (nepřiděleno), 42 pro Evropské společenství (schválení udělují členské státy za použití svého příslušného symbolu EHK), 43 pro Japonsko, 44 (nepřiděleno), 45 pro Austrálii, 46 pro Ukrajinu, 47 pro Jihoafrickou republiku, 48 pro Nový Zéland, 49 pro Kypr, 50 pro Maltu a 51 pro Korejskou republiku. Dalším zemím se přidělí následující čísla chronologicky v pořadí, v jakém ratifikují Dohodu o přijetí jednotných technických pravidel pro kolová vozidla, zařízení a části, které se mohou montovat a/nebo užívat na kolových vozidlech, a o podmínkách pro vzájemné uznávání schválení typu udělených na základě těchto pravidel, nebo v pořadí, v jakém k uvedené dohodě přistoupí. Takto přidělená čísla sdělí generální tajemník Organizace spojených národů smluvním stranám dohody.
 (5) ETSI: Evropský ústav pro telekomunikační normy (European Telecommunications Standards Institute). Jestliže nejsou uvedené normy dostupné v době, kdy tento předpis vstoupí v platnost, použijí se příslušné vnitrostátní požadavky.
 (6)
 CEPT: Konference evropských správ pošt a telekomunikací (Conference of European Posts and Telecommunications).
 ERC: Evropský radiokomunikační výbor (European Radiocommunications Committee).
 (7) Smluvní strany mohou zakázat určitý kmitočet a/nebo výkon a mohou povolit užívání jiného kmitočtu a/nebo výkonu.
 (8) Svítilny, které se používají jako součást optických výstražných zařízení a které patří ke standardnímu systému osvětlení vozidla, nemusí splňovat provozní parametry podle bodu 6.4.1 a nemusí být podrobeny zkouškám uvedeným v bodě 6.4.2.
 (9) Podle definice v příloze 8 předpisu EHK č. 13 ve znění posledních změn.
 PŘÍLOHA 1
 Část 1
 (Maximální formát: A4 (210 mm × 297 mm))
 INFORMAČNÍ DOKUMENT
 podle bodů 5, 7 nebo 8 předpisu č. 116, který se týká EHK schválení typu systému pro typ vozidla, pokud jde o zařízení k ochraně proti neoprávněnému použití
 které neobsahuje / obsahuje poplašný systém (1)
 které neobsahuje / obsahuje imobilizér (1)
 1. OBECNĚ
 1.1 Značka (obchodní


text:
název výrobce):
 1.2 Typ:
 1.3 Způsob označení typu, pokud je na zařízení vyznačen, (2):
 1.3.1 Umístění tohoto označení:
 1.4 Kategorie vozidla (3):
 1.5 Název a adresa výrobce:
 1.6 Umístění značky EHK schválení:
 1.7 Adresa (adresy) montážního závodu (závodů):
 2. VŠEOBECNÉ KONSTRUKČNÍ VLASTNOSTI VOZIDLA
 2.1 Fotografie a/nebo výkresy reprezentující typ vozidla:
 2.2 Řízení: levostranné/pravostranné (1)
 3. RŮZNÉ
 3.1 Zařízení k ochraně proti neoprávněnému použití vozidla
 3.1.1 Ochranné zařízení:
 3.1.1.1 Podrobný popis typu vozidla z hlediska uspořádání a konstrukce řízení nebo celku, na který ochranné zařízení působí:
 3.1.1.2 Výkresy ochranného zařízení a jeho instalace do vozidla:
 3.1.1.3 Technický popis zařízení:
 3.1.1.4 Údaje o použití kombinací zámku:
 3.1.2 Imobilizér vozidla:
 3.1.2.1 Číslo schválení typu, pokud bylo uděleno:
 3.1.2.2 U dosud neschválených imobilizérů
 3.1.2.2.1 Podrobný technický popis imobilizéru vozidla a opatření proti jeho neúmyslné aktivaci:
 3.1.2.2.2 Systém (systémy), na které imobilizér vozidla působí:
 3.1.2.2.3 Případně počet zaměnitelných efektivních kódů:
 3.1.3 Poplašný systém (pokud je instalován):
 3.1.3.1 Číslo schválení typu, pokud bylo uděleno:
 3.1.3.1.1 Podrobný popis typu vozidla z hlediska uspořádání namontovaného poplašného systému vozidel, ilustrovaný fotografiemi a/nebo výkresy (pokud je poplašný systém vozidel již schválen jako typ samostatného technického celku, může být uveden odkaz na popis v bodě 4.2. informačního dokumentu výrobce poplašného systému vozidel):
 3.1.3.2 U dosud neschválených poplašných systémů
 3.1.3.2.1 Podrobný popis poplašného systému a konstrukčních částí vozidla, které mají k instalovanému poplašnému systému vztah:
 3.1.3.2.2 Seznam hlavních konstrukčních částí, ze kterých se poplašný systém skládá:
 Část 2
 (Maximální formát: A4 (210 mm × 297 mm))
 INFORMAČNÍ DOKUMENT
 podle bodu 6 předpisu č. 116, který se týká EHK schválení typu poplašného systému jako konstrukční části nebo samostatného technického celku
 1. OBECNĚ
 1.1 Značka (obchodní název výrobce):
 1.2 Typ:
 1.3 Způsob označení typu, pokud je na zařízení vyznačen, (4):
 1.3.1 Umístění tohoto označení:
 1.4 Název a adresa výrobce:
 1.5 Umístění značky EHK schválení:
 1.6 Adresa (adresy) montážního závodu (závodů):
 2. POPIS ZAŘÍZENÍ
 2.1 Podrobný popis poplašného systému a konstrukčních částí vozidla, které se vztahují k instalovanému poplašnému systému:
 2.1.1 Seznam hlavních konstrukčních částí, ze kterých se poplašný systém skládá:
 2.1.2 Opatření proti planým poplachům:
 2.2 Rozsah ochrany, kterou zařízení poskytuje:
 2.3 Způsob nastavení/odstavení zařízení:
 2.4 Případně počet zaměnitelných efektivních kódů:
 2.5 Seznam hlavních konstrukčních částí, ze kterých se zařízení skládá, popřípadě jejich referenční značky:
 3. VÝKRESY
 3.1 Výkresy hlavních konstrukčních částí zařízení (na výkresech musí být patrné místo určené pro značku EHK schválení typu, případně pro referenční značku):
 4. NÁVODY
 4.1 Seznam vozidel, do kterých lze zařízení namontovat:
 4.2 Popis způsobu instalace doplněný fotografiemi a/nebo výkresy:
 4.3 Návod k použití:
 4.4 Případný návod k údržbě:
 4.5 Seznam bodů tohoto předpisu, které se z hlediska podmínek montáže nepoužijí ke schválení typu poplašného systému vozidel jako samostatného technického celku, který se má namontovat na určená místa v určených vozidlech.
 Část 3
 (Maximální formát: A4 (210 mm × 297 mm))
 INFORMAČNÍ DOKUMENT
 podle bodu 8 předpisu č. 116, který se týká EHK schválení typu imobilizéru jako konstrukční části nebo samostatného technického celku
 1. OBECNĚ
 1.1 Značka (obchodní název výrobce):
 1.2 Typ:
 1.3 Způsob označení typu, pokud


text:
je na zařízení vyznačen, b) (5):
 1.3.1 Umístění tohoto označení:
 1.4 Název a adresa výrobce:
 1.5 Umístění značky EHK schválení:
 1.6 Adresa (adresy) montážního závodu (závodů):
 2. POPIS ZAŘÍZENÍ
 2.1 Podrobný technický popis imobilizéru vozidla a opatření proti jeho náhodné aktivaci:
 2.2 Systém (systémy) vozidla, na které imobilizér vozidla působí:
 2.3 Způsob nastavení/odstavení zařízení:
 2.4 Případně počet zaměnitelných efektivních kódů:
 2.5 Seznam hlavních konstrukčních částí, ze kterých se zařízení skládá, popřípadě jejich referenční značky:
 3. VÝKRESY
 3.1 Výkresy hlavních konstrukčních částí zařízení (na výkresech musí být patrné místo určené pro značku EHK schválení typu, případně pro referenční značku):
 4. NÁVODY
 4.1 Seznam vozidel, do kterých lze zařízení namontovat:
 4.2 Popis způsobu instalace doplněný fotografiemi a/nebo výkresy:
 4.3 Návod k použití:
 4.4 Případný návod k údržbě:
 (1) Nehodící se škrtněte (jsou případy, kdy se použije více položek a kdy není třeba nic vypustit).
 (2) Pokud způsob označení typu obsahuje znaky, které nejsou důležité pro popis typů vozidla, konstrukční části nebo samostatného technického celku, kterých se týká tento informační dokument, nahradí se tyto znaky v dokumentaci znakem „?“ (např. ABC??123??).
 (3) Jak stanoví úplné usnesení o konstrukci vozidel (R.E.3) příloha 7 (dokument TRANS/WP.29/78/Rev.1 ve znění pozdějších změn).
 (4) Pokud způsob označení typu obsahuje znaky, které nejsou důležité pro popis typů konstrukční části nebo samostatného technického celku, kterých se týká tento informační dokument, nahradí se tyto znaky v dokumentaci znakem „?“ (např. ABC??123??).
 (5) Pokud způsob označení typu obsahuje znaky, které nejsou důležité pro popis typů konstrukční části nebo samostatného technického celku, kterých se týká tento informační dokument, nahradí se tyto znaky v dokumentaci znakem „?“ (např. ABC??123??).
 PŘÍLOHA 2
 Část 1
 SDĚLENÍ
 (Maximální formát: A4 (210 × 297 mm))
 Doplněk
 k osvědčení EHK schválení typu č. ...
 týkajícímu se schválení typu vozidla podle předpisu č. 116
 1.
 Doplňující informace:
 1.1
 Stručný popis zařízení k ochraně proti neoprávněnému použití a částí vozidla, na které toto (tato) zařízení působí:
 1.2
 Stručný popis imobilizéru:
 1.3
 Stručný popis poplašného systému, je-li instalován, s uvedením jmenovitého napájecího napětí (1):
 2
 Poznámky:
 Část 2
 SDĚLENÍ
 (Maximální formát: A4 (210 × 297 mm))
 Doplněk
 k osvědčení EHK schválení typu č. ...
 týkajícímu se schválení typu poplašného systému vozidel podle předpisu č. 116
 1.
 Doplňující informace:
 1.1
 Stručný popis poplašného systému, je-li instalován, s uvedením jmenovitého napájecího napětí (2):
 1.2
 Seznam vozidel, do kterých lze poplašný systém namontovat:
 1.3
 Typy vozidel, na kterých byl poplašný systém zkoušen:
 1.4
 Seznam náležitě označených hlavních konstrukčních částí, které tvoří poplašný systém:
 2.
 Poznámky:
 Část 3
 SDĚLENÍ
 (Maximální formát: A4 (210 × 297 mm))
 Doplněk
 k osvědčení EHK schválení typu č. ...
 týkajícímu se schválení imobilizéru podle předpisu č. 116
 1.
 Doplňující informace:
 1.1
 Stručný popis imobilizéru:
 1.2
 Seznam vozidel, do kterých lze imobilizér namontovat:
 1.3
 Typy vozidel, na kterých byl imobilizér zkoušen:
 1.4
 Seznam náležitě označených hlavních konstrukčních částí, které tvoří imobilizér:
 2.
 Poznámky:
 (1) Uvádí se pouze u poplašných systémů vozidel používaných ve vozidlech s jiným jmenovitým napájecím napětím než 12 V.
 (2) Uvádí se pouze u poplašných systémů vozidel používaných ve


text:
vozidlech s jiným jmenovitým napájecím napětím než 12 V.
 PŘÍLOHA 3
 USPOŘÁDÁNÍ ZNAČEK SCHVÁLENÍ TYPU
 VZOR A
 (viz bod 4.4 tohoto předpisu)
 Obrázek 1
 (viz bod 4.4.3.4 tohoto předpisu)
 Značka schválení znázorněná na obrázku 1 umístěná na vozidle potvrzuje, že dotčený typ byl schválen v Nizozemsku (E4) podle části I předpisu č. 116 pod číslem schválení 001234. První dvě číslice (00) čísla schválení udávají, že schválení bylo uděleno podle požadavků předpisu č. 116 v původním znění.
 Obrázek 2
 (viz bod 4.4.3.1 tohoto předpisu)
 Značka schválení znázorněná na obrázku 2 umístěná na poplašném zařízení vozidla potvrzuje, že dotčený typ byl schválen v Nizozemsku (E4) podle části II předpisu č. 116 pod číslem schválení 001234. První dvě číslice (00) čísla schválení udávají, že schválení bylo uděleno podle požadavků předpisu č. 116 v původním znění.
 Obrázek 3
 (viz bod 4.4.3.2 tohoto předpisu)
 Značka schválení znázorněná na obrázku 3 umístěná na imobilizéru potvrzuje, že dotčený typ byl schválen v Nizozemsku (E4) podle části IV předpisu č. 116 pod číslem schválení 001234. První dvě číslice (00) čísla schválení udávají, že schválení bylo uděleno podle požadavků předpisu č. 116 v původním znění.
 Obrázek 4
 (viz bod 4.4.3.5 tohoto předpisu)
 Značka schválení znázorněná na obrázku 4 umístěná na vozidle potvrzuje, že dotčený typ byl schválen v Nizozemsku (E4) podle části III předpisu č. 116 pod číslem schválení 001234. První dvě číslice (00) čísla schválení udávají, že schválení bylo uděleno podle požadavků předpisu č. 116 v původním znění.
 Obrázek 5
 (viz bod 4.4.3.6 tohoto předpisu)
 Značka schválení znázorněná na obrázku 5 umístěná na vozidle potvrzuje, že dotčený typ byl schválen v Nizozemsku (E4) podle částí I a IV předpisu č. 116 pod číslem schválení 001234. První dvě číslice (00) čísla schválení udávají, že schválení bylo uděleno podle požadavků předpisu č. 116 v původním znění.
 Obrázek 6
 (viz bod 4.4.3.7 tohoto předpisu)
 Značka schválení znázorněná na obrázku 6 umístěná na vozidle potvrzuje, že dotčený typ byl schválen v Nizozemsku (E4) podle částí I, II a IV předpisu č. 116 pod číslem schválení 001234. První dvě číslice (00) čísla schválení udávají, že schválení bylo uděleno podle požadavků předpisu č. 116 v původním znění.
 VZOR B
 (viz bod 4.5 tohoto předpisu)
 Obrázek 7
 (příklad)
 Značka schválení znázorněná výše umístěná na vozidle potvrzuje, že dotčený typ byl schválen v Nizozemsku (E4) podle částí I, II a IV předpisu č. 116 a podle předpisu č. 11. První dvě číslice čísel schválení udávají, že v den, kdy byla tato schválení udělena, byl předpis č. 116 v původním znění a předpis č. 11 byl ve znění série změn 02.
 PŘÍLOHA 4
 Část I
 POSTUP ZKOUŠKY ODOLNOSTI PROTI OPOTŘEBENÍ ZAŘÍZENÍ K OCHRANĚ PROTI NEOPRÁVNĚNÉMU POUŽITÍ PŮSOBÍCÍCH NA ŘÍZENÍ
 1. Zkušební zařízení
 Zkušební zařízení se skládá z:
 1.1
 Zařízení vhodného pro namontování vzorku kompletního řízení s připojeným zařízením k ochraně proti neoprávněnému použití podle bodu 5.1.2 tohoto předpisu.
 1.2
 Prostředku pro nastavení a odstavení zařízení k ochraně proti neoprávněnému použití, který zahrnuje použití klíče.
 1.3
 Prostředku pro natočení hřídele volantu vzhledem k zařízení k ochraně proti neoprávněnému


text:
použití.
 2. Postup zkoušky
 2.1
 Vzorek kompletního řízení se zařízením k ochraně proti neoprávněnému použití se upevní do zařízení podle bodu 1.1.
 2.2
 Jeden cyklus zkoušky se skládá z těchto úkonů:
 2.2.1
 Výchozí poloha. Zařízení k ochraně proti neoprávněnému použití se vyřadí z činnosti a hřídel volantu se otáčením uvede do polohy zabraňující zapojení zařízení k ochraně proti neoprávněnému použití, pokud nejde o typ dovolující blokování v kterékoli poloze řízení.
 2.2.2
 Nastavení do aktivního stavu. Zařízení k ochraně proti neoprávněnému použití se pomocí klíče nastaví z neaktivního stavu do stavu aktivního.
 2.2.3 (1)
 Uvedení do činnosti. Hřídelí řízení se otáčí tak, aby se krouticí moment v okamžiku působení zařízení k ochraně proti neoprávněnému použití rovnal 40 ± 2 Nm.
 2.2.4
 Vyřazení z činnosti. Zařízení k ochraně proti neoprávněnému použití se běžnými prostředky vyřadí z činnosti, přičemž se k usnadnění vypnutí sníží krouticí moment na nulu.
 2.2.5 (1)
 Návrat do výchozí polohy. Hřídel volantu se otáčením uvede do polohy zabraňující zapojení zařízení k ochraně proti neoprávněnému použití.
 2.2.6
 Otáčení opačným směrem. Opakuje se postup popsaný v bodech 2.2.2, 2.2.3, 2.2.4 a 2.2.5, avšak s opačným směrem otáčení hřídele volantu.
 2.2.7
 Časový interval mezi dvěma po sobě následujícími působeními zařízení musí být alespoň 10 sekund.
 2.3
 Cyklus zkoušky odolnosti proti opotřebení se opakuje do dosažení počtu stanoveného v bodě 5.3.1.3 tohoto předpisu.
 Část 2
 POSTUP ZKOUŠKY ZAŘÍZENÍ K OCHRANĚ PROTI NEOPRÁVNĚNÉMU POUŽITÍ PŮSOBÍCÍCH NA ŘÍZENÍ S VYUŽITÍM OMEZOVAČE KROUTICÍHO MOMENTU
 1. Zkušební zařízení
 Zkušební zařízení se skládá z:
 1.1
 Zařízení vhodného pro upevnění odpovídajících částí mechanismu řízení nebo – pokud se zkouška provádí na úplném vozidle – ze zvedáku umožňujícího zvednout všechna řízená kola nad zem.
 1.2
 Zařízení umožňujícího/umožňujících vyvinout a měřit krouticí moment působící na řízení podle bodu 2.3. Přesnost měření musí být 2 % nebo vyšší.
 2. Popis zkušební metody
 2.1
 Jestliže se zkouška provádí na úplném vozidle, nesmějí se řízená kola při zkoušce dotýkat země.
 2.2
 Zámek řízení se aktivuje tak, aby se řízení zablokovalo.
 2.3
 Na mechanismus řízení se působí krouticím momentem, aby se otáčel.
 2.4
 Zkušební cyklus zahrnuje otočení volantu o 90° s následujícím otočením o 180° v opačném směru a dalším otočením o 90° v původním směru (viz obrázek);
 1 cyklus = + 90°/– 180°/+ 90° s přesností ± 10 %.
 2.5
 Doba trvání cyklu je 20 ± 2 s.
 2.6
 Provede se pět zkušebních cyklů.
 2.7
 Minimální hodnota krouticího momentu zaznamenaná během každého cyklu musí být vyšší než hodnota uvedená v bodě 5.3.1.4.2 tohoto předpisu.
 (1) Umožňuje-li zařízení k ochraně proti neoprávněnému použití blokování v jakékoli poloze řízení, vynechají se postupy uvedené v bodech 2.2.3 a 2.2.5.
 PŘÍLOHA 5
 (Vyhrazeno)
 PŘÍLOHA 6
 VZOR PROHLÁŠENÍ O SHODĚ
 PŘÍLOHA 7
 VZOR OSVĚDČENÍ O INSTALACI
 PŘÍLOHA 8
 Body 6.4.2.11 a 7.4
 ZKOUŠKA SYSTÉMŮ PRO OCHRANU PROSTORU PRO CESTUJÍCÍ
 PŘÍLOHA 9
 ELEKTROMAGNETICKÁ KOMPATIBILITA
 Poznámka: Zkouška elektromagnetické kompatibility musí být provedena v závislosti na zkušebním zařízení buď podle bodu 1, nebo podle bodu 2.
 1. Metoda ISO
 Odolnost proti konduktivnímu rušení z napájecích vodičů
 Pro napájecí vodiče a další spoje


text:
poplašných systémů vozidel / poplašných systémů, které mohou být za provozu připojeny k napájecím vodičům, se použijí zkušební pulsy 1, 2a/2b, 3a, 3b, 4 a 5a/5b podle mezinárodní normy ISO 7637-2:2004.
 Pokud jde o puls 5, použije se puls 5b na vozidla, která obsahují alternátor s vnitřní omezující diodou, a puls 5a se použije pro ostatní případy.
 Pokud jde o puls 2, puls 2a se použije vždy a puls 2b se může použít, pokud došlo k dohodě mezi výrobcem vozidla a technickou zkušebnou odpovědnou za provádění schvalovacích zkoušek.
 Se souhlasem technické zkušebny se nemusí použít puls 5a/5b za těchto okolností:
 a) Schválení typu poplašného systému vozidel, který se má schválit jako typ samostatného technického celku a je určen k montáži na vozidlo (vozidla) bez alternátorů
 V tomto případě musí výrobce poplašného systému vozidel:
 i)
 uvést v bodě 4.5 informačního dokumentu (příloha 1 část 2), že požadavek tohoto bodu nebyl na poplašný systém vozidel použit (podle bodu 7 tohoto předpisu),
 ii)
 a uvést v bodě 4.1 informačního dokumentu seznam vozidel, na něž má být poplašný systém vozidel namontován, a příslušné podmínky pro montáž v bodu 4.2.
 b) Schválení typu vozidla z hlediska poplašného systému, který je určen k montáži na vozidlo (vozidla) bez alternátorů
 V tomto případě musí výrobce uvést v bodě 3.1.3.1.1 informačního dokumentu (příloha 1 část 1), že požadavek tohoto bodu se na poplašný systém nepoužije vzhledem k povaze podmínek pro montáž.
 c) Schválení typu vozidla z hlediska montáže poplašného systému vozidel, který je schválen jako typ samostatného technického celku a je určen k montáži na vozidlo (vozidla) bez alternátorů
 V tomto případě musí výrobce uvést v bodě 3.1.3.1.1 informačního dokumentu (příloha 1 část 1), že požadavek tohoto bodu se na montáž poplašného systému vozidel nepoužije, pokud jsou splněny příslušné podmínky pro montáž.
 Tento požadavek se nepoužije v případech, kdy informace požadované v příloze 1 části 1 bodě 3.1.3.1.1 již byly předloženy pro účely schválení samostatného technického celku.
 Poplašný systém vozidel / poplašný systém ve stavu odstavení a ve stavu nastavení
 Použijí se zkušební pulsy 1 až 5. Požadovaný funkční stav pro všechny použité zkušební pulsy je uveden v tabulce 1.
 Tabulka 1
 zkušební úroveň / funkční stav (pro napájecí vodiče)
 Číslo zkušebního pulsu
 Zkušební úroveň
 Funkční stav
 1
 III
 C
 2a
 III
 B
 2b
 III
 C
 3a
 III
 A
 3b
 III
 A
 4
 III
 B
 5a/5b
 III
 A
 Odolnost proti rušení indukovanému do signálových vodičů
 Přívody, které nejsou spojeny s napájecími vodiči (např. se zvláštními signálovými vodiči), musí být zkoušeny v souladu s mezinárodní normou ISO7637-3:1995 (a Corr.1). Požadovaný funkční stav pro všechny použité zkušební pulsy je uveden v tabulce 2.
 Tabulka 2
 zkušební úroveň / funkční stav (pro signálové vodiče)
 Číslo zkušebního pulsu
 Zkušební úroveň
 Funkční stav
 3a
 III
 C
 3b
 III
 A
 Odolnost proti vyzařovanému vysokofrekvenčnímu rušení
 Zkouška odolnosti poplašného systému vozidel / poplašného systému může být provedena podle instrukcí předpisu č. 10 série změn 02 a podle zkušebních metod popsaných v příloze 6 pro vozidla a v příloze 9 pro samostatný technický celek.
 Elektrické rušení


text:
elektrostatickými výboji
 Odolnost proti elektrickému rušení musí být zkoušena v souladu s technickou zprávou ISO/TR 10605-1993.
 Se souhlasem technické zkušebny se tento požadavek nepoužije za těchto okolností:
 a) Schválení typu poplašného systému vozidel, který se má schválit jako typ samostatného technického celku
 V tomto případě musí výrobce poplašného systému vozidel:
 i)
 uvést v bodě 4.5 informačního dokumentu (příloha 1 část 2), že požadavek tohoto bodu nebyl na poplašný systém vozidel použit (podle bodu 7 tohoto předpisu),
 ii)
 a uvést v bodě 4.1. informačního dokumentu seznam vozidel, na něž má být poplašný systém vozidel namontován, a příslušné podmínky pro montáž v bodu 4.2.
 b) Schválení typu vozidla z hlediska poplašného systému
 V tomto případě musí výrobce uvést v bodě 3.1.3.1.1 informačního dokumentu (příloha 1 část 1), že požadavek tohoto bodu se na poplašný systém nepoužije vzhledem k povaze podmínek pro montáž, a výrobce vozidla to musí prokázat předložením odpovídající dokumentace.
 c) Schválení typu vozidla z hlediska montáže poplašného systému vozidel, který je schválen jako typ samostatného technického celku
 V tomto případě musí výrobce uvést v bodě 3.1.3.1.1 informačního dokumentu (příloha 1 část 1), že požadavek tohoto bodu se na montáž poplašného systému vozidel nepoužije, pokud jsou splněny příslušné podmínky pro montáž.
 Tento požadavek se nepoužije v případech, kdy informace požadované v příloze 1 části 1 bodě 3.1.3.1.1 již byly předloženy pro účely schválení samostatného technického celku.
 Vysokofrekvenční vyzařování
 Zkoušky musí být provedeny podle instrukcí předpisu č. 10 série změn 02 a zkušebních metod popsaných v příloze 4 a 5 pro vozidla a v příloze 7 a 8 pro samostatný technický celek.
 2. Metoda IEC
 Elektromagnetické pole
 Poplašné systémy vozidel / poplašné systémy musí být podrobeny základní zkoušce. Podrobí se zkoušce v elektromagnetickém poli popsané v publikaci IEC 839-1-3-1998, zkouška A-13 ve kmitočtovém rozsahu od 20 do 1 000 MHz a pro úroveň intenzity pole 30 V/m.
 Kromě toho se poplašné systémy vozidel / poplašné systémy podrobí konduktivnímu rušení a rušení vazbou popsaným v mezinárodní normě ISO 7637 části 1:1990, 2:1990 nebo 3:1993.
 Elektrické rušení elektrostatickými výboji
 Poplašné systémy vozidel / poplašné systémy musí být podrobeny základní zkoušce. Podrobí se zkoušce odolnosti proti elektrostatickým výbojům popsané buď v normě EN 61000-4-2, nebo ve zprávě ISO/TR 10605-1993 podle volby výrobce.
 Vysokofrekvenční vyzařování
 Poplašné systémy vozidel / poplašné systémy se podrobí zkoušce na rádiové odrušení podle zkoušek popsaných v předpisu č. 10 série změn 02 a podle zkušebních metod popsaných v příloze 4 a 5 pro vozidla a v příloze 7 a 8 pro samostatný technický celek.
 PŘÍLOHA 10
 POŽADAVKY TÝKAJÍCÍ SE SPÍNAČŮ OVLÁDANÝCH MECHANICKÝM KLÍČEM
 1.
 Válcová část vložky spínače nesmí vyčnívat z krytu více než 1 mm a vyčnívající část musí být kuželovitá.
 2.
 Spoj mezi válcem vložky a jeho pouzdrem musí být schopen odolávat tažné síle 600 N a krouticímu momentu 25 Nm.
 3.
 Vložka spínače musí být odolná proti odvrtání.
 4.
 Profil klíče musí mít nejméně 1 000 efektivních permutací.
 5.
 Spínač nesmí být možné ovládat klíčem, který se liší od správného klíče pouze jednou permutací.
 6.
 Otvor pro klíč


text:
 5.3.2020
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 L 68/1
 ROZHODNUTÍ SMÍŠENÉHO VÝBORU EHP
 č. 273/2019
 ze dne 13. prosince 2019,
 kterým se mění příloha I (Veterinární a rostlinolékařské předpisy) Dohody o EHP [2020/292]
 SMÍŠENÝ VÝBOR EHP,
 s ohledem na Dohodu o Evropském hospodářském prostoru (dále jen „Dohoda o EHP“), a zejména na článek 98 této dohody,
 vzhledem k těmto důvodům:
 (1)
 Prováděcí rozhodnutí Komise (EU) 2018/1099 ze dne 1. srpna 2018, kterým se mění příloha XI směrnice Rady 2003/85/ES, pokud jde o seznam laboratoří oprávněných pracovat s živým virem slintavky a kulhavky, a kterým se mění prováděcí rozhodnutí Komise (EU) 2018/136, pokud jde o název určené referenční laboratoře Evropské unie pro slintavku a kulhavku (1), by mělo být začleněno do Dohody o EHP.
 (2)
 Toto rozhodnutí se týká právních předpisů vztahujících se na živá zvířata kromě ryb, živočichů pocházejících z akvakultury a živočišných produktů jako vajíčka, embrya a sperma. Právní předpisy týkající se těchto záležitostí se nepoužijí na Island, jak je uvedeno v odstavci 2 úvodní části kapitoly I přílohy I Dohody o EHP. Toto rozhodnutí se tudíž na Island nepoužije.
 (3)
 Toto rozhodnutí se týká právních předpisů o veterinárních otázkách. Jak je uvedeno v odvětvových úpravách v příloze I Dohody o EHP, právní předpisy o veterinárních otázkách se nepoužijí na Lichtenštejnsko po celou dobu, po niž je na Lichtenštejnsko rozšířena působnost Dohody mezi Evropským společenstvím a Švýcarskou konfederací o obchodu se zemědělskými produkty. Toto rozhodnutí se tudíž na Lichtenštejnsko nepoužije.
 (4)
 Příloha I Dohody o EHP by proto měla být odpovídajícím způsobem změněna,
 PŘIJAL TOTO ROZHODNUTÍ:
 Článek 1
 V příloze I Dohody o EHP se kapitola I mění takto:
 1.
 V části 3.1 se v bodě 1a (směrnice Rady 2003/85/ES) doplňuje nová odrážka, která zní:
 „—
 32018 D 1099: prováděcího rozhodnutí Komise (EU) 2018/1099 ze dne 1. srpna 2018 (Úř. věst. L 197, 3.8.2018, s. 11).“
 2.
 V části 3.2 se v bodě 48 (prováděcí rozhodnutí Komise (EU) 2018/136) doplňují slova a nová odrážka, které znějí:
 „, ve znění:
 —
 32018 D 1099: prováděcího rozhodnutí Komise (EU) 2018/1099 ze dne 1. srpna 2018 (Úř. věst. L 197, 3.8.2018, s. 11).“
 Článek 2
 Znění prováděcího rozhodnutí (EU) 2018/1099 v norském jazyce, které má být zveřejněno v dodatku EHP Úředního věstníku Evropské unie, je platné.
 Článek 3
 Toto rozhodnutí vstupuje v platnost dnem 14. prosince 2019 za předpokladu, že jsou učiněna veškerá oznámení podle čl. 103 odst. 1 Dohody o EHP (*1).
 Článek 4
 Toto rozhodnutí bude zveřejněno v oddíle EHP a v dodatku EHP Úředního věstníku Evropské unie.
 V Bruselu dne 13. prosince 2019.
 Za Smíšený výbor EHP
 předseda
 Gunnar PÁLSSON
 (1) Úř. věst. L 197, 3.8.2018, s. 11.
 (*1) Nebyly oznámeny žádné ústavní požadavky.


text:
 30.4.2021
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 L 149/10
 DOHODA O OBCHODU A SPOLUPRÁCI
 mezi Evropskou unií a Evropským společenstvím pro atomovou energii na jedné straně a Spojeným královstvím Velké Británie a Severního Irska na straně druhé
 PREAMBULE
 EVROPSKÁ UNIE A EVROPSKÉ SPOLEČENSTVÍ PRO ATOMOVOU ENERGII
 A
 SPOJENÉ KRÁLOVSTVÍ VELKÉ BRITÁNIE A SEVERNÍHO IRSKA,
 1.
 POTVRZUJÍCE svůj závazek k dodržování demokratických zásad, právního státu, lidských práv, k boji proti šíření zbraní hromadného ničení a boji proti změně klimatu, které představují podstatné prvky této dohody a doplňujících dohod,
 2.
 UZNÁVAJÍCE význam celosvětové spolupráce při řešení otázek sdíleného zájmu,
 3.
 UZNÁVAJÍCE význam transparentnosti v oblasti mezinárodního obchodu a investic ku prospěchu všech zúčastněných stran,
 4.
 SNAŽÍCE SE stanovit jasná a vzájemně výhodná pravidla pro obchod a investice mezi stranami,
 5.
 BEROUCE v úvahu, že pro zajištění účinného řízení, správného výkladu a uplatňování této dohody a jakékoli doplňující dohody a rovněž plnění povinností z uvedených dohod vyplývajících je zásadně důležité zavést ustanovení zajišťující celkovou správu, zejména závazná pravidla pro řešení sporů a vynucování práva, která plně respektují autonomii příslušných právních řádů Unie a Spojeného království a status Spojeného království jako země mimo Evropskou unii,
 6.
 VYCHÁZEJÍCE ze svých práv a povinností podle Marrákešské dohody o zřízení Světové obchodní organizace podepsané dne 15. dubna 1994 a dalších mnohostranných a dvoustranných nástrojů spolupráce,
 7.
 UZNÁVAJÍCE autonomii stran a jejich práva na regulaci na svém území za účelem dosažení legitimních cílů veřejné politiky, jako je ochrana a podpora veřejného zdraví, sociální služby, veřejné vzdělávání, bezpečnost, životní prostředí, včetně změny klimatu, veřejná mravnost, sociální ochrana nebo ochrana spotřebitele, dobré životní podmínky zvířat, ochrana soukromí a údajů a podpora a ochrana kulturní rozmanitosti, ve snaze o zlepšení své příslušné vysoké úrovně ochrany,
 8.
 PŘESVĚDČENY o výhodách předvídatelného obchodního prostředí, které podporuje obchod a investice mezi stranami a předchází narušení obchodu a nespravedlivým konkurenčním výhodám, a to způsobem, který přispívá k udržitelnému rozvoji v jeho hospodářském, sociálním a environmentálním rozměru,
 9.
 UZNÁVAJÍCE potřebu ambiciózního, rozsáhlého a vyváženého hospodářského partnerství, které se má opírat o rovné podmínky pro otevřenou a spravedlivou hospodářskou soutěž a udržitelný rozvoj, prostřednictvím účinných a robustních rámců pro subvence a hospodářskou soutěž a závazku dodržovat svou příslušnou vysokou úroveň ochrany v oblasti pracovních a sociálních norem, životního prostředí, boje proti změně klimatu a v oblasti zdanění,
 10.
 UZNÁVAJÍCE potřebu zajistit otevřený a bezpečný trh pro podniky, včetně malých a středních podniků, a jejich zboží a služby odstraňováním neodůvodněných překážek obchodu a investic,
 11.
 BEROUCE NA VĚDOMÍ význam podpory nových příležitostí pro podniky a spotřebitele prostřednictvím digitálního obchodu a odstraňování neodůvodněných překážek pro tok dat a obchod umožněný elektronickými prostředky při současném dodržování pravidel stran týkajících se ochrany osobních údajů,
 12.
 PŘEJÍCE SI, aby tato dohoda přispívala k blahobytu spotřebitelů prostřednictvím politik zajišťujících vysokou úroveň ochrany spotřebitele a hospodářského blahobytu, jakož i podporou spolupráce mezi příslušnými orgány,
 13.
 BEROUCE V ÚVAHU význam přeshraničního propojení letecky, po silnici a po moři, pro cestující a zboží a potřebu zajistit vysoké standardy při poskytování dopravních služeb mezi stranami,
 14.
 UZNÁVAJÍCE


text:
přínosy obchodu a investic v oblasti energetiky a surovin a význam podpory nákladově efektivních, čistých a bezpečných dodávek energie do Unie a Spojeného království,
 15.
 BEROUCE NA VĚDOMÍ zájem stran na vytvoření rámce pro usnadnění technické spolupráce a vypracování nových obchodních ujednání týkajících se propojovacích vedení, která zajistí spolehlivé a účinné výsledky ve všech časových rámcích,
 16.
 KONSTATUJÍCE, že spolupráce a obchod mezi stranami v těchto oblastech by měly být založeny na spravedlivé hospodářské soutěži na energetických trzích a nediskriminačním přístupu k sítím,
 17.
 UZNÁVAJÍCE přínosy udržitelné energie, energie z obnovitelných zdrojů, zejména její výroby v Severním moři, a energetické účinnosti,
 18.
 PŘEJÍCE SI podporovat mírové využívání vod přiléhajících k jejich pobřeží a optimální a spravedlivé využívání živých mořských zdrojů v těchto vodách, včetně pokračujícího udržitelného řízení sdílených populací,
 19.
 BEROUCE NA VĚDOMÍ, že Spojené království vystoupilo z Evropské unie a že s účinností od 1. ledna 2021 je nezávislým pobřežním státem s odpovídajícími právy a povinnostmi podle mezinárodního práva,
 20.
 POTVRZUJÍCE, že svrchovaná práva pobřežních států vykonávaná stranami za účelem průzkumu, využívání, zachování a řízení živých zdrojů v jejich vodách by měla být vykonávána podle zásad mezinárodního práva, včetně Úmluvy Organizace spojených národů o mořském právu přijaté v Montego Bay dne 10. prosince 1982 (dále jen „Úmluva Organizace spojených národů o mořském právu”), a v souladu s nimi,
 21.
 UZNÁVAJÍCE význam koordinace práv na sociální zabezpečení, která požívají osoby, které se pohybují mezi stranami za účelem práce, pobytu nebo bydlení, jakož i práv, která požívají jejich rodinní příslušníci a pozůstalí,
 22.
 BEROUCE V ÚVAHU, že spolupráce v oblastech společného zájmu, jako jsou věda, výzkum a inovace, jaderný výzkum a vesmír, v podobě účasti Spojeného království na odpovídajících programech Unie za spravedlivých a přiměřených podmínek bude přínosem pro obě strany,
 23.
 BEROUCE V ÚVAHU, že spolupráce mezi Spojeným královstvím a Unií v oblasti prevence, vyšetřování, odhalování či stíhání trestných činů a výkonu trestů, včetně ochrany před hrozbami pro veřejnou bezpečnost a jejich předcházení, umožní posílit bezpečnost Spojeného království a Unie,
 24.
 VYJADŘUJÍCE PŘÁNÍ, aby byla mezi Spojeným královstvím a Unií uzavřena dohoda, která stanoví právní základ pro takovou spolupráci,
 25.
 UZNÁVAJÍCE, že strany mohou tuto dohodu doplnit jinými dohodami, které jsou nedílnou součástí jejich celkových dvoustranných vztahů upravených touto dohodou, a že Dohoda o bezpečnostních postupech pro výměnu a ochranu utajovaných informací je uzavřena jako taková doplňující dohoda a umožňuje výměnu utajovaných informací mezi stranami podle této dohody nebo jakékoli jiné doplňující dohody,
 SE DOHODLY TAKTO:
 ČÁST PRVNÍ
 SPOLEČNÁ A INSTITUCIONÁLNÍ USTANOVENÍ
 HLAVA I
 OBECNÁ USTANOVENÍ
 Článek 1
 Účel
 Tato dohoda vytváří základ širokých vztahů mezi stranami v prostoru prosperity a dobrého sousedství, které se vyznačuje úzkými a mírovými vztahy založenými na spolupráci a respektování autonomie a svrchovanosti stran.
 Článek 2
 Doplňující dohody
 1. Jestliže Unie a Spojené království mezi sebou uzavřou další dvoustranné dohody, představují uvedené dohody doplňující dohody k této dohodě, nestanoví-li uvedené dohody jinak. Takové doplňující dohody jsou nedílnou součástí celkových dvoustranných vztahů upravených touto dohodou a tvoří součást společného institucionálního rámce.
 2. Odstavec 1 se rovněž


text:
vztahuje na:
 a)
 dohody mezi Unií a jejími členskými státy na jedné straně a Spojeným královstvím na straně druhé; a
 b)
 dohody mezi Evropským společenstvím pro atomovou energii na jedné straně a Spojeným královstvím na straně druhé.
 Článek 3
 Zásada dobré víry
 1. Strany se navzájem respektují a v dobré víře si vzájemně pomáhají při plnění úkolů vyplývajících z této dohody a jakékoli doplňující dohody.
 2. Strany přijmou všechna odpovídající opatření, všeobecná či konkrétní, s cílem zajistit splnění závazků vyplývajících z této dohody nebo jakékoli doplňující dohody a zdrží se jakýchkoliv opatření, která by mohla ohrozit dosažení cílů této dohody a jakékoli doplňující dohody.
 HLAVA II
 ZÁSADY VÝKLADU A DEFINICE
 Článek 4
 Mezinárodní právo veřejné
 1. Ustanovení této dohody a jakýchkoli doplňujících dohod se vykládají v dobré víře v souladu s jejich obvyklým významem v kontextu jejich záměru a účelu a s ohledem na předmět a účel dohody podle obvyklých pravidel výkladu mezinárodního práva veřejného, včetně pravidel kodifikovaných Vídeňskou úmluvou o smluvním právu, která byla přijata ve Vídni dne 23. května 1969.
 2. V zájmu větší jistoty je třeba uvést, že tato dohoda ani žádná doplňující dohoda nestanoví povinnost vykládat ustanovení těchto dohod v souladu s vnitrostátním právem jedné ze stran.
 3. V zájmu větší jistoty je třeba uvést, že výklad této dohody nebo jakékoli doplňující dohody podaný soudy kterékoli ze stran není pro soudy druhé strany závazný.
 Článek 5
 Soukromá práva
 1. Aniž je dotčen článek SSC.67 Protokolu o koordinaci sociálního zabezpečení a ve vztahu k Unii s výjimkou části třetí této dohody, nesmí být žádné ustanovení této dohody ani žádné doplňující dohody vykládáno tak, že uděluje práva nebo ukládá povinnosti jiným osobám než těm, které byly vytvořeny mezi stranami podle mezinárodního práva veřejného, ani tak, že umožňuje, aby tato dohoda nebo jakákoli doplňující dohoda byla přímo uplatňována ve vnitrostátních právních systémech stran.
 2. Strany nesmí ve svých vnitrostátních právních předpisech stanovit právo na soudní ochranu proti druhé straně na základě důvodu, že druhá strana jednala v rozporu s touto dohodou nebo jakoukoli doplňující dohodou.
 Článek 6
 Definice
 1. Pro účely této dohody a jakékoli doplňující dohody, a není-li stanoveno jinak, se rozumí:
 a)
 „subjektem údajů“ identifikovaná nebo identifikovatelná fyzická osoba; identifikovatelnou osobou je osoba, kterou lze přímo či nepřímo identifikovat, zejména odkazem na určitý identifikátor, například jméno, identifikační číslo, lokační údaje či síťový identifikátor, nebo na jeden či více zvláštních prvků fyzické, fyziologické, genetické, psychické, ekonomické, kulturní nebo společenské identity této fyzické osoby;
 b)
 „dnem“ kalendářní den;
 c)
 „členským státem“ členský stát Evropské unie;
 d)
 „osobními údaji“ veškeré informace o subjektu údajů;
 e)
 „státem“ podle kontextu členský stát nebo Spojené království;
 f)
 „územím“ strany ve vztahu ke každé straně území, na něž se tato dohoda vztahuje v souladu s článkem 774;
 g)
 „přechodným obdobím“ přechodné období stanovené v článku 126 dohody o vystoupení a
 h)
 „dohodou o vystoupení“ Dohoda o vystoupení Spojeného království Velké Británie a Severního Irska z Evropské unie a Evropského společenství pro atomovou energii, včetně jejích protokolů.
 2. Odkazy na „Unii“, „stranu“ nebo „strany“ v


text:
této dohodě nebo v jakékoli doplňující dohodě se vykládají tak, že nezahrnují Evropské společenství pro atomovou energii, není-li stanoveno nebo nevyplývá-li z kontextu jinak.
 HLAVA III
 INSTITUCIONÁLNÍ RÁMEC
 Článek 7
 Rada partnerství
 1. Zřizuje se Rada partnerství. Skládá se ze zástupců Unie a Spojeného království. Rada partnerství se může scházet v různém složení v závislosti na projednávaných záležitostech.
 2. Radě partnerství spolupředsedají člen Evropské komise a zástupce vlády Spojeného království na ministerské úrovni. Schází se na žádost Unie nebo Spojeného království, a to v každém případě alespoň jednou ročně, a po vzájemné dohodě stanoví termíny a program svých zasedání.
 3. Rada partnerství sleduje plnění cílů této dohody a jakékoli doplňující dohody. Dohlíží na provádění a uplatňování této dohody a jakékoli doplňující dohody a usnadňuje je. Každá ze stran může předložit Radě partnerství jakoukoli otázku týkající se provádění, uplatňování a výkladu této dohody nebo jakékoli doplňující dohody.
 4. Rada partnerství je oprávněna:
 a)
 přijímat rozhodnutí ve všech záležitostech, u nichž tak stanoví tato dohoda nebo jakákoli doplňující dohoda;
 b)
 vydávat stranám doporučení týkající se provádění a uplatňování této dohody nebo jakékoli doplňující dohody;
 c)
 rozhodnutím přijímat změny této dohody nebo jakékoli doplňující dohody v případech stanovených v této dohodě nebo v jakékoli doplňující dohodě;
 d)
 s výjimkou části první hlavy III přijímat do konce čtvrtého roku od vstupu této dohody v platnost rozhodnutí, kterými se mění tato dohoda nebo jakákoli doplňující dohoda, pokud jsou tyto změny nezbytné pro opravu chyb anebo nápravu opomenutí nebo jiných nedostatků;
 e)
 projednávat jakékoli záležitosti týkající se oblastí, na něž se tato dohoda nebo jakákoli doplňující dohoda vztahuje;
 f)
 přenášet některé ze svých pravomocí na výbor pro obchodní partnerství nebo na specializovaný výbor s výjimkou pravomocí a povinností uvedených v písmenu g) tohoto odstavce;
 g)
 rozhodnutím zřídit specializované obchodní výbory a specializované výbory, které nejsou uvedeny v čl. 8 odst. 1, rozpustit kterýkoli specializovaný obchodní výbor nebo specializovaný výbor, nebo změnit úkoly, které jim byly svěřeny, a
 h)
 vydávat stranám doporučení týkající se předávání osobních údajů ve specifických oblastech, na něž se vztahuje tato dohoda nebo jakákoli doplňující dohoda.
 5. Práce Rady partnerství se řídí jednacím řádem stanoveným v příloze 1. Rada partnerství může uvedenou přílohu změnit.
 Článek 8
 Výbory
 1. Zřizují se tyto výbory:
 a)
 výbor pro obchodní partnerství, který se zabývá záležitostmi, na něž se vztahují hlavy I až VII, hlava VIII kapitola 4, část druhá díl první hlavy IX až XII, část druhá díl šestý a příloha 27;
 b)
 specializovaný obchodní výbor pro zboží, který se zabývá záležitostmi, na které se vztahuje část druhá díl první hlava I kapitola 1 a část druhá díl první hlava VIII kapitola 4;
 c)
 specializovaný obchodní výbor pro celní spolupráci a pravidla původu, který se zabývá záležitostmi, na něž se vztahují část druhá díl první hlava I kapitola 2 a 5, Protokol o vzájemné správní pomoci v celních otázkách a ustanovení o vymáhání práv duševního vlastnictví celními orgány, poplatcích a platbách, určení celní hodnoty a opraveném zboží;
 d)
 specializovaný obchodní výbor pro sanitární a fytosanitární opatření, který


text:
se zabývá záležitostmi, na něž se vztahuje část druhá díl první hlava I kapitola 3;
 e)
 specializovaný obchodní výbor pro technické překážky obchodu, který se zabývá záležitostmi, na něž se vztahuje část druhá díl první hlava I kapitola 4 a článek 323;
 f)
 specializovaný obchodní výbor pro služby, investice a digitální obchod, který se zabývá záležitostmi, na které se vztahuje část druhá díl první hlavy II až IV a část druhá díl první hlava VIII kapitola 4;
 g)
 specializovaný obchodní výbor pro duševní vlastnictví, který se zabývá záležitostmi, na něž se vztahuje část druhá díl první hlava V;
 h)
 specializovaný obchodní výbor pro zadávání veřejných zakázek, který se zabývá záležitostmi, na něž se vztahuje část druhá díl první hlava VI;
 i)
 specializovaný výbor pro spolupráci v oblasti regulace obchodu, který se zabývá záležitostmi, na něž se vztahuje část druhá díl první hlava X;
 j)
 specializovaný obchodní výbor pro rovné podmínky pro otevřenou a spravedlivou hospodářskou soutěž a udržitelný rozvoj, který se zabývá záležitostmi, na něž se vztahuje část druhá díl první hlava XI a příloha 27;
 k)
 specializovaný obchodní výbor pro správní spolupráci v oblasti DPH a výběru daní, poplatků a cel, který se zabývá záležitostmi, na něž se vztahuje Protokol o správní spolupráci a boji proti podvodům v oblasti daně z přidané hodnoty a o vzájemné pomoci při vymáhání pohledávek vyplývajících z daní, poplatků a cel;
 l)
 specializovaný výbor pro energetiku,
 i)
 který se zabývá záležitostmi, na něž se vztahuje část druhá díl první hlava VIII, s výjimkou kapitoly 4, článku 323 a přílohy 27, a
 ii)
 který může jednat a poskytovat odborné poradenství příslušnému specializovanému obchodnímu výboru v záležitostech týkajících se kapitoly 4 a článku 323;
 m)
 specializovaný výbor pro leteckou dopravu, který se zabývá záležitostmi, na něž se vztahuje část druhá díl druhý hlava I;
 n)
 specializovaný výbor pro bezpečnost letectví, který se zabývá záležitostmi, na něž se vztahuje část druhá díl druhý hlava II;
 o)
 specializovaný výbor pro silniční dopravu, který se zabývá záležitostmi, na něž se vztahuje část druhá díl třetí;
 p)
 specializovaný výbor pro koordinaci sociálního zabezpečení, který se zabývá záležitostmi, na něž se vztahuje část druhá díl čtvrtý a Protokol o koordinaci sociálního zabezpečení,
 q)
 specializovaný výbor pro rybolov, který se zabývá záležitostmi, na něž se vztahuje část druhá díl pátý;
 r)
 specializovaný výbor pro spolupráci v oblasti prosazování práva a justiční spolupráci v trestních věcech, který se zabývá záležitostmi, na něž se vztahuje část třetí, a
 s)
 specializovaný výbor pro účast na programech Unie, který se zabývá záležitostmi, na něž se vztahuje část pátá.
 2. Pokud jde o otázky týkající se části druhé dílu prvního hlav I až VII, hlavy VIII kapitoly 4 a hlav IX až XII, části druhé dílu šestého a přílohy 27, má výbor pro obchodní partnerství uvedený v odstavci 1 tohoto článku pravomoc:
 a)
 podporovat Radu partnerství při plnění jejích úkolů, a zejména podávat Radě partnerství zprávy a plnit veškeré úkoly, které jí Rada svěří;
 b)
 dohlížet nad prováděním této dohody nebo jakékoli doplňující dohody;
 c)
 přijímat rozhodnutí


text:
nebo vydávat doporučení, jak je stanoveno v této dohodě nebo jakékoli doplňující dohodě, nebo pokud na něj Rada partnerství tuto pravomoc přenesla;
 d)
 dohlížet na práci specializovaných obchodních výborů uvedených v odstavci 1 tohoto článku;
 e)
 zkoumat nejvhodnější způsoby předcházení obtížím, které mohou vzniknout v souvislosti s výkladem a uplatňováním této dohody nebo jakékoli doplňující dohody, nebo jejich řešení, aniž je dotčena část šestá hlava I;
 f)
 vykovávat pravomoci, které na něj Rada partnerství přenesla podle čl. 7 odst. 4 písm. f);
 g)
 rozhodnutím zřídit specializované obchodní výbory, které nejsou uvedeny v odstavci 1 tohoto článku, rozpustit kterýkoli takový specializovaný obchodní výbor nebo změnit úkoly, které jim byly svěřeny, a
 h)
 zřizovat pracovní skupiny, dohlížet na ně a koordinovat je nebo je rozpouštět nebo přenést dohled nad nimi na specializovaný obchodní výbor.
 3. S ohledem na otázky týkající se jejich oblasti působnosti mají specializované obchodní výbory pravomoc:
 a)
 sledovat a přezkoumávat provádění této dohody nebo jakékoli doplňující dohody a zajišťovat její řádné fungování;
 b)
 podporovat výbor pro obchodní partnerství při plnění jeho úkolů, a zejména podávat výboru pro obchodní partnerství zprávy a plnit veškeré úkoly, které mu výbor svěří;
 c)
 provádět přípravné technické práce nezbytné pro podporu funkcí Rady partnerství a výboru pro obchodní partnerství, včetně případů, kdy tyto orgány musí přijímat rozhodnutí nebo doporučení;
 d)
 přijímat rozhodnutí ve všech záležitostech, u nichž tak stanoví tato dohoda nebo jakákoli doplňující dohoda;
 e)
 projednávat technické otázky vyplývající z provádění dohody nebo jakékoli doplňující dohody, aniž je dotčena část šestá hlava I, a
 f)
 poskytovat stranám fórum pro výměnu informací, diskusi o osvědčených postupech a sdílení zkušeností s prováděním.
 4. S ohledem na otázky týkající se jejich oblasti působnosti mají specializované výbory pravomoc:
 a)
 sledovat a přezkoumávat provádění této dohody nebo jakékoli doplňující dohody a zajišťovat její řádné fungování;
 b)
 podporovat Radu partnerství při plnění jejích úkolů, a zejména podávat Radě partnerství zprávy a plnit veškeré úkoly, které jim Rada svěří;
 c)
 přijímají rozhodnutí, včetně změn, a doporučení týkající se všech záležitostí, kde tak tato dohoda nebo jakákoli doplňující dohoda stanoví nebo v nichž Rada partnerství přenesla své pravomoci na specializovaný výbor v souladu s čl. 7 odst. 4 písm. f);
 d)
 projednávat technické otázky vyplývající z provádění této dohody nebo jakékoli doplňující dohody;
 e)
 poskytovat stranám fórum pro výměnu informací, diskusi o osvědčených postupech a sdílení zkušeností s prováděním;
 f)
 zřizovat pracovní skupiny, dohlížet na ně, koordinovat je a rozpouštět je a
 g)
 poskytovat fórum pro konzultace podle čl. 738 odst. 7.
 5. Výbory se skládají ze zástupců každé ze stran. Každá ze stran zajistí, aby její zástupci ve výborech měli odpovídající odborné znalosti s ohledem na projednávané otázky.
 6. Výboru pro obchodní partnerství spolupředsedají zástupce Unie na úrovni vyššího úředníka a zástupce Spojeného království odpovědný za obchodní záležitosti nebo jejich zástupci. Výbor zasedá na žádost Unie nebo Spojeného království, a to v každém případě alespoň jednou ročně, a po vzájemné dohodě stanoví termíny a program svých zasedání.
 7. Specializovaným obchodním výborům a specializovaným výborům spolupředsedají zástupce Unie a zástupce Spojeného


text:
království. Pokud v této dohodě není stanoveno jinak nebo pokud jinak nerozhodnou spolupředsedové, zasedají tyto výbory alespoň jednou ročně.
 8. Výbory si stanoví po vzájemné dohodě termíny a program svých zasedání.
 9. Práce výborů se řídí jednacím řádem stanoveným v příloze 1.
 10. Odchylně od odstavce 9 může výbor přijmout a následně změnit svá vlastní pravidla, kterými se řídí jeho činnost.
 Článek 9
 Pracovní skupiny
 1. Zřizují se tyto pracovní skupiny:
 a)
 pracovní skupina pro ekologické produkty, pod dohledem specializovaného obchodního výboru pro technické překážky obchodu;
 b)
 pracovní skupina pro motorová vozidla a jejich části a součásti, pod dohledem specializovaného obchodního výboru pro technické překážky obchodu;
 c)
 pracovní skupina pro léčivé přípravky, pod dohledem specializovaného obchodního výboru pro technické překážky obchodu;
 d)
 pracovní skupina pro koordinaci sociálního zabezpečení, pod dohledem specializovaného výboru pro koordinaci sociálního zabezpečení.
 2. Pracovní skupiny jsou pod dohledem výborů nápomocny výborům při plnění jejich úkolů, a zejména připravují práci výborů a plní úkoly, které jim tyto výbory svěří.
 3. Pracovní skupiny se skládají ze zástupců Unie a Spojeného království a spolupředsedají jim zástupce Unie a zástupce Spojeného království.
 4. Pracovní skupiny stanoví po vzájemné dohodě svůj vlastní jednací řád, termíny a program svých zasedání.
 Článek 10
 Rozhodnutí a doporučení
 1. Rozhodnutí přijatá Radou partnerství nebo případně výborem jsou závazná pro strany a pro všechny orgány zřízené podle této dohody a podle jakýchkoli doplňujících dohod, včetně rozhodčího tribunálu uvedeného v části šesté hlavě I. Doporučení nemají závazný charakter.
 2. Rada partnerství nebo případně výbor přijímá rozhodnutí a vydává doporučení po vzájemné dohodě.
 Článek 11
 Parlamentární spolupráce
 1. Evropský parlament a Parlament Spojeného království mohou jako fórum pro výměnu názorů o partnerství zřídit Parlamentní shromáždění pro partnerství složené z poslanců Evropského parlamentu a poslanců Parlamentu Spojeného království.
 2. Po svém založení Parlamentní shromáždění pro partnerství:
 a)
 může požádat Radu partnerství o příslušné informace týkající se provádění této dohody a jakýchkoli doplňujících dohod, která mu poté poskytne požadované informace;
 b)
 je informováno o rozhodnutích a doporučeních Rady partnerství a
 c)
 může vydávat doporučení Radě partnerství.
 Článek 12
 Účast občanské společnosti
 Strany konzultují provádění této dohody a jakékoli doplňující dohody s občanskou společností, zejména prostřednictvím interakce s domácími poradními skupinami a fórem občanské společnosti podle článků 13 a 14.
 Článek 13
 Domácí poradní skupiny
 1. Každá ze stran konzultuje otázky, na něž se vztahuje tato dohoda a jakákoli doplňující dohoda, se svou nově vytvořenou nebo již existující domácí poradní skupinou nebo skupinami, v nichž jsou zastoupeny nezávislé organizace občanské společnosti, včetně nevládních organizací, organizací podniků a zaměstnavatelů, jakož i odborů, působící v oblasti hospodářství, udržitelného rozvoje, sociálních věcí, lidských práv, životního prostředí a dalších záležitostí. Každá ze stran může svolat svou domácí poradní skupinu nebo skupiny v různém složení za účelem projednání provádění různých ustanovení této dohody nebo jakékoli doplňující dohody.
 2. Každá ze stran zváží názory nebo doporučení předložená domácí poradní skupinou nebo skupinami. Zástupci každé ze stran usilují o to, aby se svou domácí poradní skupinou nebo skupinami prováděli konzultace alespoň jednou ročně. Zasedání se mohou konat za


text:
použití virtuálních prostředků.
 3. Za účelem zvýšení povědomí veřejnosti o domácích poradních skupinách se každá ze stran snaží zveřejnit seznam organizací účastnících se její domácí poradní skupiny nebo skupin a kontaktní místo této skupiny nebo těchto skupin.
 4. Strany podporují interakci mezi svými domácími poradními skupinami, mimo jiné tím, že si pokud možno vyměňují kontaktní údaje členů svých domácích poradních skupin.
 Článek 14
 Fórum občanské společnosti
 1. Strany usnadní organizaci fóra občanské společnosti za účelem vedení dialogu o provádění části druhé. Rada partnerství přijme operační pokyny pro vedení fóra.
 2. Fórum občanské společnosti zasedá alespoň jednou za rok, nedohodnou-li se strany jinak. Fórum občanské společnosti se může scházet i virtuálně.
 3. Fórum občanské společnosti je otevřeno účasti nezávislých organizací občanské společnosti usazených na území stran, včetně členů domácích poradních skupin uvedených v článku 13. Každá ze stran bude prosazovat vyváženě zastoupení, včetně nevládních organizací, organizací podniků a zaměstnavatelů, jakož i odborů, které působí v oblasti hospodářství, udržitelného rozvoje, sociálních věcí, lidských práv, životního prostředí a dalších záležitostí.
 ČÁST DRUHÁ
 OBCHOD, DOPRAVA, RYBOLOV A DALŠÍ USTANOVENÍ
 DÍL PRVNÍ
 OBCHOD
 HLAVA I
 OBCHOD SE ZBOŽÍM
 KAPITOLA 1
 NÁRODNÍ ZACHÁZENÍ A PŘÍSTUP ZBOŽÍ NA TRH (VČETNĚ NÁPRAVNÝCH V OBLASTI OBCHODU OPATŘENÍ)
 Článek 15
 Cíl
 Cílem této kapitoly je usnadnit obchod se zbožím mezi stranami a zachovat liberalizovaný obchod se zbožím v souladu s ustanoveními této dohody.
 Článek 16
 Oblast působnosti
 Není-li stanoveno jinak, vztahuje se tato kapitola na obchod se zbožím kterékoli ze stran.
 Článek 17
 Definice
 Pro účely této kapitoly se rozumí:
 a)
 „konzulární transakcí“ postup získání konzulární faktury či konzulárního víza k obchodní faktuře, certifikátu původu, manifestu, prohlášení o vývozu zasilatele či jiných celních dokumentů v souvislosti s dovozem zboží od konzula dovážející strany na území vyvážející strany nebo na území třetí strany;
 b)
 „dohodou o celní hodnotě“ Dohoda o provádění článku VII Všeobecné dohody o clech a obchodu 1994;
 c)
 „vývozním licenčním řízením“ správní postup, bez ohledu na to, zda je či není uváděn jako licenční, používaný některou ze stran k zajištění fungování režimů udělování vývozních licencí, jež vyžadují, aby byla jako předběžná podmínka pro vývoz z této strany předložena příslušnému správnímu orgánu jiná žádost nebo jiná dokumentace, než je všeobecně vyžadována v rámci celních režimů;
 d)
 „dovozním licenčním řízením“ správní postup, bez ohledu na to, zda je či není uváděn jako licenční, používaný některou ze stran k zajištění fungování režimů udělování dovozních licencí, jež vyžadují, aby byla jako předběžná podmínka pro dovoz na území dovážející strany předložena příslušnému správnímu orgánu nebo orgánům jiná žádost nebo jiná dokumentace, než je vyžadována pro účely celního odbavení;
 e)
 „původním zbožím“ zboží, které splňuje podmínky podle pravidel původu stanovených v kapitole 2 této hlavy, není-li stanoveno jinak;
 f)
 „výkonnostním požadavkem“ požadavek:
 i)
 aby bylo vyvezeno určité množství, hodnota nebo procento zboží;
 ii)
 aby bylo zboží strany, která udělila dovozní licenci, nahrazeno dováženým zbožím;
 iii)
 aby osoba, která je držitelem dovozní licence, nakupovala i jiné zboží na území strany, která tuto dovozní licenci udělila, nebo aby upřednostňovala zboží vyrobené na jejím území;
 iv)
 aby


text:
osoba, která je držitelem dovozní licence, vyráběla na území strany, která tuto dovozní licenci udělila, zboží v určitém množství, hodnotě nebo s určitým podílem domácího obsahu, nebo
 v)
 který je jakýmkoli způsobem vázán na objem či hodnotu dovozu, na objem či hodnotu vývozu nebo na výši přílivu deviz;
 g)
 „repasovaným zbožím“ zboží zařazené do kapitol 32, 40, 84 až 90, 94 nebo 95 HS, které:
 i)
 se zcela nebo částečně skládá z částí získaných z použitého zboží;
 ii)
 má podobnou životnost a výkonnost jako takové zboží, když je nové, a
 iii)
 má rovnocennou záruku, jaká se vztahuje na takové zboží, když je nové, a
 h)
 „opravou“ jakákoli zušlechťovací operace provedená u zboží, která zahrnuje obnovení původní funkce zboží a jejímž cílem je odstranit funkční závadu nebo materiálové poškození, nebo zajistit soulad zboží s technickými požadavky na jeho používání. Oprava zboží zahrnuje obnovu a údržbu s možným zvýšením hodnoty zboží v důsledku obnovení původní funkčnosti uvedeného zboží, ale nezahrnuje operaci nebo postup, které:
 i)
 ničí základní charakteristiku zboží nebo vytváří nové či z obchodního hlediska odlišné zboží;
 ii)
 transformují nedokončené zboží na hotové zboží nebo
 iii)
 se používají ke zlepšení nebo zvýšení technické účinnosti zboží.
 Článek 18
 Zařazení zboží
 V rámci obchodu mezi stranami podle této dohody se zboží zařadí tak, jak je stanoveno v příslušné celní nomenklatuře každé ze stran v souladu s harmonizovaným systémem.
 Článek 19
 Národní zacházení v oblasti vnitrostátního zdanění a právní úpravy
 Každá ze stran poskytne národní zacházení pro zboží druhé strany v souladu s článkem III GATT 1994 včetně jeho poznámek a doplňujících ustanovení. Článek III GATT 1994 včetně poznámek k němu a doplňujících ustanovení se za tímto účelem obdobně začleňují do této dohody a jsou její součástí..
 Článek 20
 Volný tranzit
 Každá ze stran umožní volný tranzit přes své území po trasách, které jsou nejvhodnější pro mezinárodní tranzit, pro tranzitní dopravu na území druhé strany nebo jakékoli jiné třetí země nebo z těchto území. Za tímto účelem se do dohody jako její součást obdobně začlení článek V GATT 1994 a jeho poznámky a doplňující ustanovení. Strany jsou srozuměny s tím, že článek V GATT 1994 zahrnuje přepravu energetického zboží mimo jiné prostřednictvím plynovodů nebo elektrických rozvodných sítí.
 Článek 21
 Zákaz cel
 Není-li v této dohodě stanoveno jinak, cla na veškeré zboží pocházející z druhé strany se zakazují.
 Článek 22
 Vývozní cla, daně nebo jiné poplatky
 1. Žádná ze stran nesmí přijmout nebo ponechat v platnosti clo, daň nebo jiné poplatky jakéhokoli druhu uložené na vývoz zboží do druhé strany nebo v souvislosti s ním; nebo jakoukoli vnitřní daň nebo jiné poplatky na zboží vyvážené do druhé strany, které převyšují daň nebo poplatek, které by byly uloženy na obdobné zboží, je-li určeno pro domácí spotřebu.
 2. Pro účely tohoto článku nezahrnují „jiné poplatky jakéhokoli druhu“ poplatky nebo jiné platby povolené podle článku 23.
 Článek 23
 Poplatky a formality
 1. Poplatky a jiné platby uložené některou ze stran na vývoz nebo dovoz zboží druhé strany nebo v souvislosti s dovozem nebo vývozem se omezí na výši


text:
odpovídající přiměřeným nákladům poskytovaných služeb a nebudou prostředkem nepřímé ochrany domácích výrobků nebo zdanění dovozu nebo vývozu z fiskálních účelů. Žádná ze stran neúčtuje poplatky ani neukládá jiné odvody na dovoz nebo vývoz nebo v souvislosti s dovozem nebo vývozem na základě hodnoty.
 2. Každá ze stran může uložit poplatky nebo vymáhat náklady pouze tehdy, jsou-li poskytovány zvláštní služby, mimo jiné zejména tyto:
 a)
 požadovaná přítomnost zaměstnanců celních správ mimo stanovené úřední hodiny nebo jejich požadovaná přítomnost v jiných prostorách, než jsou prostory celní správy;
 b)
 analýzy nebo znalecké posudky týkající se zboží a poštovní poplatky za vrácení zboží žadateli, zejména pokud jde o rozhodnutí týkající se závazných informací nebo poskytování informací týkajících se používání celních předpisů;
 c)
 kontrola zboží nebo odběr vzorků za účelem ověření, nebo zničení zboží, při kterých vznikají jiné náklady než náklady spojené s prací zaměstnanců celních správ; a
 d)
 výjimečná kontrolní opatření, jsou-li nutná s ohledem na povahu zboží nebo na možné riziko.
 3. Každá ze stran neprodleně zveřejní prostřednictvím oficiálních internetových stránek veškeré poplatky a odvody, které ukládá v souvislosti s dovozem nebo vývozem, a to takovým způsobem, aby se s nimi mohli seznámit vlády, obchodníci a další dotčené osoby. Mezi tyto informace patří i důvod poplatků a plateb za poskytovanou službu, příslušný orgán, poplatky a platby, které se uplatní, a kdy a jak se má platba provést. Nové nebo pozměněné poplatky a platby se neuloží, dokud nejsou informace v souladu s tímto odstavcem zveřejněny a přímo dostupné.
 4. Žádná ze stran nevyžaduje v souvislosti s dovozem jakéhokoliv zboží druhé strany konzulární transakce, ani související poplatky a platby.
 Článek 24
 Opravené zboží
 1. Žádná ze stran neuplatní clo na zboží, které znovu vstupuje na její území poté, co bylo dočasně vyvezeno z jejího území na celní druhé strany za účelem opravy, a to bez ohledu na původ zboží.
 2. Odstavec 1 se nevztahuje na zboží dovážené do celního skladu, do zón volného obchodu nebo v podobném režimu, které je následně vyvezeno k opravě a není zpětně dovezeno do celního skladu, do zón volného obchodu nebo v podobném režimu.
 3. Žádná ze stran neuplatní clo na zboží dočasně dovezené z území druhé strany za účelem opravy, bez ohledu na jeho původ.
 Článek 25
 Repasované zboží
 1. Žádná ze stran nesmí poskytnout repasovanému zboží druhé strany méně příznivé zacházení, než jaké poskytuje rovnocennému zboží v novém stavu.
 2. Článek 26 se vztahuje na zákazy nebo omezení dovozu a vývozu týkající se repasovaného zboží. Pokud některá ze stran přijme nebo ponechá v platnosti zákaz nebo omezení týkající se použitého zboží, nepoužije tato opatření na repasované zboží.
 3. Kterákoli ze stran může požadovat, aby bylo repasované zboží jako takové identifikováno pro distribuci nebo prodej na jejím území a aby splňovalo všechny příslušné technické požadavky, které se vztahují na rovnocenné zboží v novém stavu.
 Článek 26
 Dovozní a vývozní omezení
 1. Žádná ze stran nepřijme ani neponechá v platnosti zákaz či omezení dovozu jakéhokoli zboží druhé strany nebo vývozu nebo prodeje na vývoz jakéhokoli zboží určeného pro území druhé


text:
strany s výjimkou těch, které jsou v souladu s článkem XI GATT 1994 včetně poznámek k němu a doplňujících ustanovení. Za tímto účelem se do dohody jako její součást obdobně začlení článek XI GATT 1994 a jeho poznámky a doplňující ustanovení.
 2. Žádná ze stran nepřijme ani neponechá v platnosti:
 a)
 požadavky na vývozní a dovozní ceny, s výjimkou případů, kdy je to povoleno při výkonu rozhodnutí o uložení vyrovnávacího a antidumpingového cla a závazků; nebo
 b)
 dovozní licence podmíněné splněním výkonnostního požadavku.
 Článek 27
 Dovozní a vývozní monopoly
 Žádná ze stran neurčí ani nebude zachovávat dovozní nebo vývozní monopol. Pro účely tohoto článku se dovozním nebo vývozním monopolem rozumí výlučné právo nebo udělení oprávnění jednou stranou určitému subjektu dovážet zboží do druhé strany nebo je z druhé strany vyvážet.
 Článek 28
 Dovozní licenční řízení
 1. Každá ze stran zajistí, aby všechna dovozní licenční řízení pro obchod se zbožím mezi stranami byla uplatňována neutrálně a byla vedena spravedlivě, vyváženě, nediskriminačně a transparentně.
 2. Kterákoli ze stran přijme či ponechá v platnosti licenční řízení jako podmínku dovozu na její území z území druhé strany, pouze nelze-li pro administrativní účely rozumně použít jiné vhodné postupy.
 3. Žádná ze stran nepřijme ani neponechá v platnosti neautomatické dovozní licenční řízení, ledaže je to nezbytné k provedení opatření, jež je v souladu s touto dohodou. Strana, jež přijímá neautomatické licenční řízení, musí jasně uvést, jaká opatření se prostřednictvím tohoto licenčního řízení provádějí.
 4. Každá ze stran zavede a spravuje dovozní licenční řízení v souladu s články 1 až 3 Dohody WTO o dovozním licenčním řízení (dále jen „dohoda o dovozním licenčním řízení“). Za tímto účelem jsou články 1 až 3 dohody o dovozním licenčním řízení obdobně začleněny do této dohody a jsou její součástí.
 5. Každá ze stran, která zavede nebo změní dovozní licenční řízení, zpřístupní veškeré příslušné informace na oficiálních internetových stránkách. Tyto informace se zpřístupní vždy, pokud je to proveditelné, nejpozději 21 dnů před datem použitelnosti nového nebo změněného licenčního řízení a v každém případě nejpozději k datu jeho použitelnosti. Tyto informace obsahují údaje požadované podle článku 5 dohody o dovozním licenčním řízení.
 6. Na žádost druhé strany poskytne kterákoli ze stran neprodleně veškeré relevantní informace týkající se dovozních licenčních řízení, která hodlá přijmout nebo ponechat v platnosti, včetně informací uvedených v článcích 1 až 3 dohody o dovozním licenčním řízení.
 7. V zájmu větší jistoty je třeba uvést, že žádné ustanovení tohoto článku nevyžaduje, aby některá ze stran udělila dovozní licenci, ani jí nebrání v plnění jejích povinností nebo závazků podle rezolucí Rady bezpečnosti OSN, jakož i v rámci mnohostranných režimů nešíření a ujednání o kontrole dovozu.
 Článek 29
 Vývozní licenční řízení
 1. Každá ze stran zveřejní jakékoli nové vývozní licenční řízení nebo jakékoli změny stávajícího postupu udělování vývozních licencí takovým způsobem, aby se s nimi mohly seznámit vlády, obchodníci a další dotčené osoby. Toto zveřejnění se uskuteční vždy, pokud je to proveditelné, 45 dnů před tím, než postup nebo změna nabude účinku, a v každém případě nejpozději ke dni, kdy tento


text:
postup nebo změna nabude účinku, a to ve vhodných případech na příslušných vládních internetových stránkách.
 2. Zveřejňování vývozních licenčních řízení zahrnuje tyto informace:
 a)
 znění vývozních licenčních řízení stran nebo znění jakýchkoli změn těchto řízení;
 b)
 uvedení zboží, které je předmětem každého licenčního řízení;
 c)
 pro každé řízení popis postupu podání žádosti o licenci a veškerá kritéria, která musí žadatel splňovat, aby byl způsobilý k podání žádosti o licenci, jako je držení licence k výkonu činnosti, vytvoření nebo udržování investice nebo provoz prostřednictvím určité formy usazení na území strany;
 d)
 kontaktní místo nebo místa, kde mohou dotčené osoby získat další informace o podmínkách pro získání vývozní licence;
 e)
 správní orgán či orgány, kterým se podává žádost nebo předkládá jiná příslušná dokumentace;
 f)
 popis všech opatření prováděných v rámci vývozního licenčního řízení;
 g)
 období, během něhož bude každé vývozní licenční řízení v platnosti, pokud tento postup nezůstane v platnosti až do odvolání nebo revize v nové publikaci;
 h)
 pokud má daná strana v úmyslu využívat licenční řízení ke správě vývozní kvóty, celkové množství, a pokud se použije, hodnotu kvóty a datum zahájení a ukončení kvóty a
 i)
 veškeré výjimky, které nahrazují požadavek na získání vývozní licence, způsob, jak se o tyto výjimky žádá nebo jak se používají, a kritéria pro jejich udělení.
 3. Do 45 dnů ode dne vstupu této dohody v platnost oznámí každá ze stran druhé straně své stávající vývozní licenční řízení. Každá ze stran oznámí druhé straně veškerá nová vývozní licenční řízení a veškeré změny stávajících vývozních licenčních řízení do 60 dnů od zveřejnění. Oznámení musí obsahovat odkaz na zdroje, kde jsou informace požadované v odstavci 2 zveřejněny, a případně adresu příslušných vládních internetových stránek.
 4. V zájmu větší jistoty je třeba uvést, že tento článek nevyžaduje, aby některá ze stran udělila vývozní licenci, ani jí nebrání v plnění jejích závazků podle rezolucí Rady bezpečnosti OSN, jakož i v rámci mnohostranných režimů nešíření a ujednání o kontrole vývozu, včetně Wassenaarského ujednání o vývozních kontrolách konvenčních zbraní a zboží a technologií dvojího užití, Australské skupiny, Skupiny jaderných dodavatelů a režimu kontroly raketových technologií, nebo v přijímání, zachovávání nebo provádění nezávislých sankčních režimů.
 Článek 30
 Určování celní hodnoty
 Každá ze stran určí celní hodnotu zboží druhé strany dovezeného na její území v souladu s článkem VII GATT 1994 a Dohodou o celní hodnotě. Za tímto účelem se do dohody jako její součást obdobně začlení článek VII GATT 1994, včetně jeho poznámek a doplňujících ustanovení, a články 1 až 17 Dohody o celní hodnotě, včetně vysvětlujících poznámek.
 Článek 31
 Využívání preferencí
 1. Pro účely sledování fungování této dohody a výpočtu míry využití preferencí si strany každoročně vyměňují dovozní statistiky na desetileté období počínaje prvním rokem od vstupu této dohody v platnost. Nerozhodne-li výbor pro obchodní partnerství jinak, prodlužuje se toto období automaticky o pět let a poté může výbor pro obchodní partnerství rozhodnout o jeho dalším prodloužení.
 2. Výměna dovozních statistik zahrnuje dostupné údaje týkající se posledního roku, včetně hodnoty a případně objemu, na úrovni celních položek pro dovoz zboží druhé


text:
strany, na které se vztahuje preferenční celní zacházení podle této dohody, a pro zboží, na něž se vztahuje nepreferenční zacházení.
 Článek 32
 Nápravná opatření v oblasti obchodu
 1. Strany potvrzují svá práva a povinnosti podle článku VI GATT 1994, Dohody o antidumpingu, Dohody o subvencích a vyrovnávacích opatřeních, článku XIX GATT 1994, Dohody o ochranných opatřeních a článku 5 Dohody o zemědělství.
 2. Kapitola 2 této hlavy se nevztahuje na antidumpingová, vyrovnávací a ochranná šetření a opatření.
 3. Každá ze stran uplatňuje antidumpingová a vyrovnávací opatření v souladu s požadavky Dohody o antidumpingu a Dohody o subvencích a vyrovnávacích opatřeních a postupem, který spravedlivý a transparentní.
 4. Nezdrží-li to zbytečně šetření, dostane každá dotčená osoba v antidumpingovém nebo vyrovnávacím šetření (1) plnou možnost hájit své zájmy.
 5. Vyšetřující orgán každé strany může v souladu s právními předpisy dané strany posoudit, zda výše antidumpingového cla, které má být uloženo, odpovídá celému dumpingovému rozpětí, nebo je nižší.
 6. Vyšetřující orgán každé strany zváží v souladu s právními předpisy dané strany poskytnuté informace o tom, zda by uložení antidumpingového nebo vyrovnávacího cla nebylo ve veřejném zájmu.
 7. Žádná ze stran neuplatní ani neponechá v platnosti, pokud jde o stejné zboží, současně:
 a)
 opatření podle článku 5 Dohody o zemědělství a
 b)
 opatření podle článku XIX GATT 1994 a Dohody o ochranných opatřeních.
 8. Část šestá hlava I se na odstavce 1 až 6 tohoto článku nepoužije.
 Článek 33
 Využití stávajících celních kvót WTO
 1. Produkty pocházející z jedné strany nejsou způsobilé k dovozu do druhé strany v rámci stávajících celních kvót WTO ve smyslu odstavce 2. To zahrnuje ty celní kvóty, které jsou rozděleny mezi strany podle článku XXVIII jednání GATT zahájených Evropskou unií v dokumentu WTO G/SECRET/42/Add.2 a Spojeným královstvím v dokumentu WTO G/SECRET/44 a jak je stanoveno v příslušných vnitrostátních právních předpisech každé ze stran. Pro účely tohoto článku se status původu produktů určuje na základě nepreferenčních pravidel původu platných v dovážející straně.
 2. Pro účely odstavce 1 se „stávajícími celními kvótami WTO“ rozumějí ty celní kvóty, které jsou koncesemi WTO Evropské unie, zahrnuté do návrhu listiny koncesí a závazků EU-28 v rámci Všeobecné dohody o clech a obchodu WTO z roku 1994 předložené WTO v dokumentu G/MA/TAR/RS/506 ve znění dokumentů G/MA/TAR/RS/506/Add.1 a G/MA/TAR/RS/506/Add.2.
 Článek 34
 Opatření v případě porušení nebo obcházení celních předpisů
 1. Strany spolupracují při prevenci, odhalování a potírání porušování nebo obcházení celních předpisů v souladu se svými povinnostmi podle kapitoly 2 této hlavy a Protokolu o vzájemné správní pomoci v celních otázkách. Každá ze stran přijme stejná opatření na ochranu svých vlastních finančních zájmů a finančních zájmů druhé strany, pokud jde o výběr cel na zboží vstupující na celní území Spojeného království nebo Unie.
 2. S výhradou možnosti výjimky pro obchodníky, kteří dodržují předpisy podle odstavce 7, může kterákoli ze stran dočasně pozastavit příslušné preferenční zacházení s dotčeným produktem nebo produkty postupem stanoveným v odstavcích 3 a 4, pokud:
 a)
 tato strana na základě objektivních, přesvědčivých a ověřitelných informací zjistila, že došlo k systematickému porušování nebo obcházení