text:
hmotnost nesmí v porovnání s původní hodnotou snížit o více než 5 %.
 4.4.2.3. Odolnost vůči stárnutí podle ISO 188 za následujících podmínek:
 a)
 teplota: 115 °C (zkušební teplota = maximální provozní teplota – 10 °C);
 b)
 doba působení: 24 a 336 hodin.
 Zkušební vzorky musí být po stárnutí klimatizovány při teplotě 23 °C a relativní vlhkosti 50 % alespoň 21 dní před tím, než se provede zkouška tahem podle bodu 4.4.2.1 této přílohy.
 Požadavky:
 a)
 maximální změna pevnosti v tahu 20 % po 336 hodinách stárnutí v porovnání s pevností v tahu u materiálu zestárlého 24 hodin;
 b)
 maximální změna délkového prodloužení při přetržení 50 % po 336 hodinách stárnutí v porovnání s délkovým prodloužením při přetržení u materiálu zestárlého 24 hodin.
 4.4.3. Odolnost vůči ozonu
 4.4.3.1. Zkouška musí být provedena v souladu s normou ISO 1431/1.
 4.4.3.2. Zkušební vzorky natažené na délkové prodloužení 20 % se nejprve vystaví působení vzduchu o teplotě 40 °C s koncentrací ozónu 50 dílů na sto milionů po dobu 120 hodin.
 4.4.3.3. Není přípustné žádné popraskání zkušebních vzorků.
 4.5. Specifikace nepřipojené hadice
 4.5.1. Plynotěsnost (propustnost)
 4.5.1.1. Hadice s volnou délkou 1 m musí být připojena k zásobníku naplněnému kapalným propanem o teplotě 23 °C ± 2 °C.
 4.5.1.2. Zkouška se musí provádět v souladu s metodou popsanou v normě ISO 4080.
 4.5.1.3. Únik stěnou hadice nesmí přesáhnout 95 cm3 na metr hadice za 24 hodin.
 4.5.2. Odolnost za nízkých teplot
 4.5.2.1. Zkouška se musí provádět v souladu s metodou popsanou v normě ISO 4672-1978, metoda B.
 4.5.2.2. Zkušební teplota: – 163 °C (ekvivalent lze nalézt v tabulce v příloze 5O)
 4.5.2.3. Není přípustné žádné popraskání nebo roztržení.
 4.5.3. Ohybová zkouška
 4.5.3.1. Zkouška se musí provádět v souladu s metodou popsanou v normě ISO 15500-17:2012.
 4.5.4. Zkouška hydraulickým tlakem a určení minimálního tlaku při roztržení
 4.5.4.1. Zkouška se musí provádět v souladu s metodou popsanou v normě ISO 1402.
 Zkušební teplota: – 163 °C (ekvivalent lze nalézt v tabulce v příloze 5O)
 4.5.4.2. Zkušební tlak, který je 1,5násobkem pracovního tlaku (MPa) deklarovaného výrobcem, musí být aplikován po dobu 10 minut, aniž by došlo k úniku.
 4.5.4.3. Tlak při roztržení nesmí být nižší než 2,25násobek pracovního tlaku (MPa) deklarovaného výrobcem.
 4.5.5. Odtrhová zkouška
 4.5.5.1. Zkouška se musí provádět v souladu s metodou popsanou v normě ISO 15500-17:2012.
 4.5.6. Elektrická vodivost
 4.5.6.1. Zkouška se musí provádět v souladu s metodou popsanou v normě ISO 15500-17:2012.
 4.5.7. Vibrace
 4.5.7.1. Jeden konec zkušební sestavy upevněte ke statické podpěře a druhý konec k vibrační hlavici; zajistěte, aby mělo potrubí minimální poloměr ohybu 180°, a nedošlo tak ke zkroucení hadice.
 Za použití kryogenní kapaliny natlakujte zkušební vzorek na výrobcem deklarovaný pracovní tlak.
 Zkušební teplota: – 163 °C (ekvivalent lze nalézt v tabulce v příloze 5O).
 Součást se na 30 minut vystaví vibracím, přičemž je natlakovaná a uzavřená na spodní straně v každé ze tří ortogonálních os při nejnamáhavější rezonanční frekvenci stanovené takto:
 a)
 zrychlení 1,5 g;
 b)
 sinusové kmitočtové pásmo 10 Hz až 500 Hz;
 c)
 doba rozmítání 10 minut.


text:
Nenachází-li se rezonanční kmitočet v tomto pásmu, provádí se zkouška při 500 Hz.
 Po skončení zkoušky nesmí hadice vykazovat žádné známky únavy, praskliny nebo poškození a zkouší se při zkušebním tlaku ve výši 1,5násobku pracovního tlaku (MPa) deklarovaného výrobcem. Tento tlak se musí aplikovat po dobu 10 minut, aniž by došlo k úniku.
 4.6. Spojky
 4.6.1. Spojky musí být vyrobeny z austenitické nerezavějící oceli.
 4.6.2. Spojky musí splňovat požadavky uvedené v bodě 4.7.
 4.7. Sestava hadice a spojek
 4.7.1. Konstrukce spojek musí být taková, aby nebylo nutné olupovat obal, pokud vyztužení hadice nesestává z korozivzdorného materiálu.
 4.7.2. Sestava hadice musí být podrobena zkoušce tlakovými rázy v souladu s normou ISO 1436.
 Zkušební teplota: – 163 °C (ekvivalent lze nalézt v tabulce v příloze 5O).
 4.7.2.1. Zkouška musí být provedena za použití kryogenní kapaliny při teplotě uvedené pro třídu 5 v příloze 5O a při minimálním tlaku výrobcem deklarovaného pracovního tlaku.
 4.7.2.2. Hadice musí být podrobena 7 000 tlakových rázů.
 4.7.2.3. Po zkoušce tlakovými rázy musí hadice odolat zkušebnímu tlaku uvedenému v bodě 4.5.4.2.
 4.7.3. Plynotěsnost
 4.7.3.1. Sestava hadice (hadice se spojkami) musí po dobu pěti minut bez jakéhokoli úniku odolávat tlaku plynu rovnému 1,5násobku pracovního tlaku (v MPa) při kryogenní teplotě.
 Zkušební teplota: – 163 °C (ekvivalent lze nalézt v tabulce v příloze 5O).
 4.8. Označení
 4.8.1. Každá hadice musí nést v rozestupech nejvýše 0,5 m následující jasně čitelná a nesmazatelná identifikační označení skládající se z písmen, číslic nebo symbolů:
 4.8.1.1. obchodní název nebo značka výrobce;
 4.8.1.2. rok a měsíc výroby;
 4.8.1.3. označení velikosti a typu;
 4.8.1.4. identifikační označení „LNG třída 5“.
 4.8.2. Každá spojka musí nést obchodní název nebo značku montujícího výrobce.
 PŘÍLOHA 4C
 USTANOVENÍ PRO SCHVALOVÁNÍ TYPU FILTRU CNG
 1. ÚČELEM TÉTO PŘÍLOHY JE VYMEZIT USTANOVENÍ PRO SCHVALOVÁNÍ TYPU FILTRU CNG.
 2. PROVOZNÍ PODMÍNKY
 2.1. Filtr CNG musí být navržen tak, aby pracoval za teplot stanovených v příloze 5O.
 2.2. Filtr CNG musí být klasifikován z hlediska maximálního pracovního tlaku (viz bod 3 tohoto předpisu, obr. 1-1):
 2.2.1.
 Třída 0: filtr CNG musí být navržen tak, aby odolával tlaku ve výši 1,5násobku pracovního tlaku (MPa).
 2.2.2.
 Třída 1 a třída 2: filtr CNG musí být navržen tak, aby odolával tlaku ve výši dvojnásobku pracovního tlaku.
 2.2.3.
 Třída 3: filtr CNG musí být navržen tak, aby odolával tlaku ve výši dvojnásobku odlehčovacího tlaku přetlakového ventilu, ke kterému je příslušný.
 2.3. Materiály použité ve filtru CNG, které jsou během provozu v kontaktu s CNG, musí být slučitelné s tímto plynem (viz příloha 5D).
 2.4. Součást musí být v souladu se zkušebními postupy pro třídu součástí podle schématu na obr. 1-1 bodu 3 tohoto předpisu.
 PŘÍLOHA 4D
 USTANOVENÍ PRO SCHVALOVÁNÍ REGULÁTORU TLAKU CNG
 1. ÚČELEM TÉTO PŘÍLOHY JE VYMEZIT USTANOVENÍ PRO SCHVALOVÁNÍ TYPU REGULÁTORU TLAKU.
 2. REGULÁTOR TLAKU CNG
 2.1. Materiál, z něhož se skládá regulátor a který je během provozu v kontaktu s CNG, musí být slučitelný se zkušebním CNG. Slučitelnost se ověří postupem podle přílohy 5D.
 2.2. Materiál, z něhož se skládá regulátor a který je během provozu v

type: contracts

jurisdiction: EU


text:
kontaktu s médiem tepelné výměny regulátoru, musí být s touto kapalinou slučitelný.
 2.3. Součást musí být v souladu se zkušebními postupy stanovenými ve třídě 0 pro části vystavené vysokému tlaku a ve třídách 1, 2, 3 a 4 pro části vystavené střednímu a nízkému tlaku.
 2.4. Zkouška životnosti (nepřetržitý provoz) regulátoru tlaku CNG:
 Regulátor musí vydržet 50 000 cyklů bez jakékoliv poruchy při zkoušení následujícím postupem. Tam, kde jsou stupně/fáze regulace tlaku odděleny, považuje se za pracovní tlak ve vzestupné fázi provozní tlak v písmenech a) až f).
 a)
 Nastavte regulátor na 95 % celkového počtu cyklů při pokojové teplotě a při provozním tlaku. Každý cyklus musí zahrnovat průtok plynu, dokud se nedosáhne stabilního tlaku na výstupu. Následně se přívod plynu zastaví pomocí výstupního ventilu na 1 s, dokud se nestabilizuje spodní uzavřený tlak. Stabilizované tlaky na výstupu jsou definovány jako stabilní tlak s tolerancí ± 15 % po dobu nejméně 5 s.
 b)
 Nastavte vstupní tlak regulátoru na 1 % celkového počtu cyklů při pokojové teplotě od 100 % do 50 % provozního tlaku. Doba trvání každého cyklu nesmí být kratší než 10 s.
 c)
 Opakujte postup cyklování podle písm. a) při 120 °C a provozním tlaku nastaveném na 1 % celkového počtu cyklů.
 d)
 Opakujte postup cyklování podle písm. a) při 120 °C a provozním tlaku nastaveném na 1 % celkového počtu cyklů.
 e)
 Opakujte postup cyklování podle písm. a) při – 40 °C nebo – 20 °C podle situace a při 50 % provozního tlaku na 1 % celkového počtu cyklů.
 f)
 Opakujte postup cyklování podle písm. b) při – 40 °C nebo – 20 °C podle situace a při 50 % provozního tlaku na 1 % celkového počtu cyklů.
 g)
 Po dokončení všech zkoušek uvedených v písmenech a), b), c), d), e) a f) musí být regulátor nepropustný (viz příloha 5B) při teplotách buď – 40 °C nebo – 20 °C, podle situace, při pokojové teplotě a při teplotě + 120 °C.
 3. KLASIFIKACE A ZKUŠEBNÍ TLAKY
 3.1. Část regulátoru tlaku, která je v kontaktu s tlakem v zásobníku, se považuje za část třídy 0.
 3.1.1. Část regulátoru tlaku zařazená do třídy 0 musí být nepropustná (viz příloha 5B) při tlaku do 1,5násobku pracovního tlaku (MPa) s uzavřeným výstupem/výstupy dané části.
 3.1.2. Část regulátoru tlaku zařazená do třídy 0 musí odolávat tlaku do výše 1,5násobku pracovního tlaku (MPa).
 3.1.3. Část regulátoru tlaku CNG zařazená do třídy 1 nebo 2 musí být nepropustná (viz příloha 5B) při tlaku do dvojnásobku pracovního tlaku.
 3.1.4. Část regulátoru tlaku CNG zařazená do třídy 1 nebo 2 musí odolávat tlaku do dvojnásobku pracovního tlaku.
 3.1.5. Část regulátoru tlaku CNG zařazená do třídy 3 musí odolávat tlaku do dvojnásobku odlehčovacího tlaku přetlakového ventilu, ke kterému je příslušná.
 3.2. Regulátor tlaku musí být navržen tak, aby pracoval při teplotách stanovených v příloze 5O.
 PŘÍLOHA 4E
 USTANOVENÍ PRO SCHVALOVÁNÍ SNÍMAČŮ TLAKU A TEPLOTY CNG
 1. ÚČELEM TÉTO PŘÍLOHY JE VYMEZIT USTANOVENÍ PRO SCHVALOVÁNÍ TYPU SNÍMAČŮ TLAKU A TEPLOTY CNG.
 2. SNÍMAČE TLAKU A TEPLOTY


text:
CNG
 2.1. Materiál, z něhož se skládají snímače tlaku a teploty a který je během provozu v kontaktu s CNG, musí být slučitelný se zkušebním CNG. Slučitelnost se ověří postupem podle přílohy 5D.
 2.2. Snímače tlaku a teploty CNG se klasifikují do tříd podle schématu 1-1 v bodě 3 tohoto předpisu.
 3. KLASIFIKACE A ZKUŠEBNÍ TLAKY
 3.1. Část snímačů tlaku a teploty CNG, která je v kontaktu s tlakem v zásobníku, se považuje za část třídy 0.
 3.1.1. Část snímačů tlaku a teploty CNG zařazená do třídy 0 musí být nepropustná při tlaku do 1,5násobku pracovního tlaku (MPa) (viz příloha 5B).
 3.1.2. Část snímačů tlaku a teploty CNG zařazená do třídy 0 musí odolávat tlaku do 1,5násobku pracovního tlaku (MPa).
 3.1.3. Část snímačů tlaku a teploty CNG zařazená do třídy 1 nebo 2 musí být nepropustná při tlaku do dvojnásobku pracovního tlaku (viz příloha 5B).
 3.1.4. Část snímačů tlaku a teploty CNG zařazená do třídy 1 nebo 2 musí odolávat tlaku do dvojnásobku pracovního tlaku.
 3.1.5. Část snímačů tlaku a teploty CNG zařazená do třídy 3 musí odolávat tlaku do dvojnásobku odlehčovacího tlaku přetlakového ventilu, ke kterému je příslušná.
 3.2. Snímače tlaku a teploty CNG musí být navrženy tak, aby pracovaly při teplotách stanovených v příloze 5O.
 3.3. Případný elektrický systém musí být izolován od tělesa snímačů tlaku a teploty. Izolační odpor musí být > 10 ΜΩ.
 PŘÍLOHA 4F
 USTANOVENÍ PRO SCHVALOVÁNÍ PLNICÍ JEDNOTKY (HRDLA) CNG
 1. ÚČELEM TÉTO PŘÍLOHY JE VYMEZIT USTANOVENÍ PRO SCHVALOVÁNÍ PLNICÍ JEDNOTKY CNG.
 2. PLNICÍ JEDNOTKA CNG
 2.1. Plnicí jednotka CNG musí splňovat požadavky stanovené v bodě 3 a musí mít rozměry stanovené v bodě 4.
 2.2. Plnicí jednotky CNG navržené v souladu s normami ISO 14469-1, první vydání, 2004-11-01 (1) nebo ISO 14469-2:2007 (2) a splňující všechny požadavky v nich uvedené se považují za vyhovující požadavkům bodů 3 a 4 této přílohy.
 3. POSTUPY ZKOUŠENÍ PLNICÍ JEDNOTKY CNG
 3.1. Plnicí jednotka CNG musí splňovat požadavky třídy 0 a řídit se zkušebními postupy podle přílohy 5 s následujícími specifickými požadavky.
 3.2. Materiál, z něhož se skládá plnicí jednotka CNG a který je během provozu zařízení v kontaktu s CNG, musí být s CNG slučitelný. Slučitelnost se ověří postupem podle přílohy 5D.
 3.3. Plnicí jednotka CNG nesmí vykazovat únik při tlaku ve výši 1,5násobku pracovního tlaku (MPa) (viz příloha 5B).
 3.4. Plnicí jednotka CNG musí odolávat tlaku 33 MPa.
 3.5. Plnicí jednotka musí být navržena tak, aby pracovala při teplotách stanovených v příloze 5O.
 3.6. Plnicí jednotka CNG musí vydržet 10 000 cyklů v testu životnosti popsaném v příloze 5L.
 4. ROZMĚRY PLNICÍ JEDNOTKY CNG
 4.1. Obrázek 1 znázorňuje rozměry plnicí jednotky pro vozidla kategorií M1 a N1. (3)
 4.2. Obrázek 2 znázorňuje rozměry plnicí jednotky pro vozidla kategorií M2, M3, N2 a N3. (3)
 4.3. Tato příloha se týká hrdel konstruovaných pro systémy skladování CNG s tlakem 20 MPa (200 bar). Hrdla na 25 MPa (250 bar) jsou přijatelná, pokud jsou při zvýšených hodnotách tlaku splněny všechny ostatní požadavky této přílohy, jak je stanoveno v


text:
bodě 1 přílohy 3A tohoto předpisu.
 V takovém případě se místo rozměrů:
 24 + 0/– 0,1 na obrázku 1 použijí rozměry 25 + 0/– 0,1 a
 místo 34 + 0/– 0,1 na obrázku 2 se použijí rozměry 35 + 0/– 0,1.
 Obrázek 1
 20 MPa plnicí jednotka (hrdlo) pro vozidla kategorií M1 a N1
 Obrázek 2
 20 MPa plnicí jednotka (hrdlo) pro vozidla kategorií M2, M3, N2 a N3
 Rozměry v milimetrech
 (1) Konektor pro přívod paliva silničních vozidel poháněných stlačeným zemním plynem (CNG) – část 1: 20 MPa (200 bar) konektor.
 (2) Konektor pro přívod paliva silničních vozidel poháněných stlačeným zemním plynem (CNG) – část 2: 20 MPa (200 bar) konektor, velikost 2.
 (3) Podle definice úplného usnesení o konstrukci vozidel (R.E.3), (dokument ECE/TRANS/WP.29/78/Rev.3, bod 2. – www.unece.org/trans/main/wp29/wp29wgs/wp29gen/wp29resolutions.html
 PŘÍLOHA 4G
 USTANOVENÍ PRO SCHVALOVÁNÍ REGULÁTORU PRŮTOKU CNG A SMĚŠOVAČE PLYN/VZDUCH, VSTŘIKOVAČE PLYNU NEBO PALIVOVÉ LIŠTY
 1. ÚČELEM TÉTO PŘÍLOHY JE VYMEZIT USTANOVENÍ PRO SCHVALOVÁNÍ REGULÁTORU PRŮTOKU CNG A SMĚŠOVAČE PLYN/VZDUCH, VSTŘIKOVAČE PLYNU NEBO PALIVOVÉ LIŠTY.
 2. SMĚŠOVAČ PLYN/VZDUCH PRO CNG, VSTŘIKOVAČ PLYNU NEBO PALIVOVÁ LIŠTA.
 2.1. Materiál, z něhož se skládá směšovač plyn/vzduch pro CNG, vstřikovač plynu nebo palivová lišta a který je v kontaktu s CNG, musí být s CNG slučitelný. Slučitelnost se ověří postupem podle přílohy 5D.
 2.2. Směšovač plyn/vzduch pro CNG, vstřikovač plynu nebo palivová lišta musí podle své klasifikace splňovat požadavky na součásti třídy 1 nebo 2.
 2.3. Zkušební tlaky
 2.3.1. Směšovač plyn/vzduch pro CNG, vstřikovač plynu nebo palivová lišta třídy 2 musí odolávat tlaku rovnému dvojnásobku pracovního tlaku.
 2.3.1.1. Směšovač plyn/vzduch pro CNG, vstřikovač plynu nebo palivová lišta třídy 2 nesmí vykazovat žádný únik při tlaku rovnému dvojnásobku pracovního tlaku.
 2.3.2. Směšovač plyn/vzduch pro CNG, vstřikovač plynu nebo palivová lišta třídy 1 nebo 2 musí být navrženy tak, aby pracovaly při teplotách stanovených v příloze 5O.
 2.4. Elektricky ovládané součásti, které obsahují CNG, musí splňovat tyto požadavky:
 a)
 musí mít samostatné uzemnění;
 b)
 elektrický systém musí být izolován od tělesa součásti;
 c)
 když je elektrický proud vypnut, musí být vstřikovač plynu v uzavřené poloze.
 3. REGULÁTOR PRŮTOKU CNG
 3.1. Materiál, z něhož je zhotoven regulátor průtoku plynu a který je v kontaktu s CNG, musí být s CNG slučitelný. Slučitelnost se ověří postupem podle přílohy 5D.
 3.2. Regulátor průtoku CNG musí podle své klasifikace splňovat požadavky na součásti třídy 1 nebo 2.
 3.3. Zkušební tlaky
 3.3.1. Regulátor průtoku CNG třídy 2 musí odolávat tlaku rovnému dvojnásobku pracovního tlaku.
 3.3.1.1. Regulátor průtoku CNG třídy 2 nesmí vykazovat únik při tlaku rovném dvojnásobku pracovního tlaku.
 3.3.2. Regulátor průtoku CNG třídy 1 nebo 2 musí být navržen tak, aby pracoval při teplotách stanovených v příloze 5O.
 3.4. Elektricky ovládané součásti, které obsahují CNG, musí splňovat tyto požadavky:
 a)
 musí mít samostatné uzemnění;
 b)
 elektrický systém musí být izolován od tělesa součásti.
 PŘÍLOHA 4H
 USTANOVENÍ PRO SCHVALOVÁNÍ TYPU ELEKTRONICKÉ ŘÍDICÍ JEDNOTKY
 1. ÚČELEM TÉTO PŘÍLOHY JE VYMEZIT USTANOVENÍ PRO SCHVALOVÁNÍ TYPU ELEKTRONICKÉ ŘÍDICÍ JEDNOTKY.
 2. ELEKTRONICKÁ ŘÍDICÍ JEDNOTKA
 2.1. Elektronickou řídicí jednotkou může být jakékoli zařízení, které řídí spotřebu


text:
CNG/LNG v motoru a iniciuje odpojení automatického ventilu v případě vypnutí motoru nebo prasklého potrubí přívodu paliva, nebo v případě zastavení motoru, či dojde-li ke kolizi.
 2.1.1. Aniž jsou dotčena ustanovení bodu 2.1, může automatický ventil při fázích nařízeného vypnutí zůstat otevřen.
 2.2. Vypnutí automatického ventilu po zastavení motoru nesmí mít prodlevu delší než 5 sekund.
 2.3. Zařízení může být vybaveno automatickým regulátorem načasování předstihu zážehu, který může být samostatný nebo začleněný do modulu elektroniky.
 2.4. Zařízení může být integrováno s maketou vstřikovačů, aby se umožnilo správné fungování elektronické řídicí jednotky pro benzin během provozu na CNG/LNG.
 2.5. Elektronická řídicí jednotka musí být navržena tak, aby pracovala při teplotách stanovených v příloze 5O.
 PŘÍLOHA 4I
 USTANOVENÍ PRO SCHVALOVÁNÍ TEPELNÉHO VÝMĚNÍKU LNG – ODPAŘOVAČE
 1. ÚČELEM TÉTO PŘÍLOHY JE VYMEZIT USTANOVENÍ PRO SCHVALOVÁNÍ TYPU TEPELNÉHO VÝMĚNÍKU LNG – ODPAŘOVAČE.
 2. TEPELNÝ VÝMĚNÍK LNG – ODPAŘOVAČ
 2.1. Tepelným výměníkem LNG – odpařovačem může být jakékoli zařízení sloužící k odpařování kryogenního kapalného paliva a k jeho přívodu do motoru ve formě plynu, přičemž teplota plynu musí být v rozmezí – 40 °C až + 105 °C.
 2.2. Materiál, z něhož je zhotoven tepelný výměník LNG – odpařovač a který je během provozu v kontaktu s CNG, musí být se zkušebním CNG slučitelný. Slučitelnost se ověří postupem podle přílohy 5D.
 2.3. Část tepelného výměníku LNG – odpařovače, která je v kontaktu s nádrží, se považuje za část třídy 5.
 2.4. Tepelný výměník LNG – odpařovač musí být navržen tak, aby odolával tlaku ve výši 1,5násobku pracovního tlaku (MPa) bez úniku a deformace.
 2.5. Tepelný výměník LNG – odpařovač musí být navržen tak, aby byl nepropustný (zvnějšku) při tlaku ve výši 1,5násobku pracovního tlaku (MPa) (viz příloha 5B).
 2.6. Tepelný výměník LNG – odpařovač musí být navržen tak, aby pracoval při teplotách stanovených v příloze 5O.
 2.7. Tepelný výměník LNG – odpařovač musí být v souladu se zkušebními postupy pro třídu 5.
 2.8. Tepelný výměník LNG – odpařovač musí splnit vymrazovací zkoušku vodním pláštěm. Část tepelného výměníku – odpařovače, která běžně obsahuje nemrznoucí roztok, naplňte vodou na běžnou kapacitu a na 24 hodin ji vystavte teplotě – 40 °C. Připojte 1 metrové části hadice pro vedení chladicího média ke vstupu a výstupu chladicího média tepelného výměníku – odpařovače. Po vymrazení proveďte zkoušku vnější těsnosti dle přílohy 5B při pokojové teplotě. Pro tuto zkoušku lze použít samostatný vzorek.
 PŘÍLOHA 4J
 USTANOVENÍ PRO SCHVALOVÁNÍ PLNICÍHO HRDLA LNG
 1. ÚČELEM TÉTO PŘÍLOHY JE VYMEZIT USTANOVENÍ PRO SCHVALOVÁNÍ PLNICÍHO HRDLA LNG.
 2. PLNICÍ HRDLO LNG
 2.1. Plnicí hrdlo LNG musí splňovat požadavky bodu 3.
 2.2. Výrobce hrdla může vyžadovat, aby byl použit zvláštní typ trysky určené pro LNG.
 3. POSTUPY ZKOUŠENÍ PLNICÍHO HRDLA LNG
 3.1. Plnicí hrdlo LNG musí splňovat požadavky třídy 5 a řídit se zkušebními postupy podle přílohy 5 s následujícími specifickými požadavky:
 3.1.1. Nekovové materiály, z nichž je plnicí hrdlo LNG zhotoveno, musí být s LNG slučitelné. K ověření slučitelnosti se použije postup podle přílohy 5D, 5F a 5G.
 3.1.2. Plnicí hrdlo LNG nesmí vykazovat únik


text:
při tlaku ve výši 1,5násobku pracovního tlaku (MPa) (viz příloha 5B).
 3.1.3. Plnicí hrdlo LNG musí být navrženo tak, aby pracovalo při teplotách stanovených v příloze 5O.
 3.1.4. Plnicí jednotka musí vydržet 7 000 cyklů životnosti podle přílohy 5L:
 3.1.4.1. Cyklování při nízké teplotě
 Součást je připojena po 96 % z celkového počtu cyklů při kryogenní teplotě a jmenovitém servisním tlaku. Zdrojem může být kapalný nebo plynný dusík (nebo LNG) s teplotou odpovídající jmenovitému servisnímu tlaku LNG nebo nižší (viz tabulka v příloze 5O). Průtok se otevře a následně uzavře. Během fáze uzavření cyklu je přípustné, aby se tlak za zkušebním přípravkem ve směru toku snížil na 50 % zkušebního tlaku. Po dokončení cyklů musí součásti vyhovět požadavkům zkoušky těsnosti dle přílohy 5B při kryogenní teplotě. Za účelem zkoušení těsnosti lze tuto část zkoušky přerušovat ve 20 % intervalech.
 3.1.4.2. Cyklování při pokojové teplotě
 Součást se provozuje po 2 % z celkového počtu cyklů jako výše při příslušné pokojové teplotě stanovené při jmenovitém servisním tlaku. Součást musí po dokončení cyklů za pokojové teploty vyhovět požadavkům zkoušky těsnosti dle přílohy 5B při pokojové teplotě.
 3.1.4.3. Cyklování při vysoké teplotě
 Součást se provozuje po 2 % z celkového počtu cyklů jako výše při příslušné maximální teplotě stanovené při jmenovitém servisním tlaku. Součást musí po dokončení cyklů za vysoké teploty vyhovět požadavkům zkoušky těsnosti dle přílohy 5B při vysoké teplotě.
 Po cyklování a přezkoušení těsnosti musí součást prokázat, že plnicí trysku lze vyjmout, aniž by se rozlilo více než 30 cm3 LNG.
 3.1.5. Plnicí hrdlo LNG musí být zhotoveno z nejiskřícího materiálu a musí vyhovovat hodnotícím zkouškám na vznícení popsaným v normě ISO 14469 -1:2004.
 3.1.6. Elektrický odpor připojeného plnicího hrdla LNG a trysky nesmí být větší než 10 Ω, ať už v natlakovaném či nenatlakovaném stavu. Zkouška se musí provést před i po zkoušce životnosti.
 PŘÍLOHA 4K
 USTANOVENÍ PRO SCHVALOVÁNÍ REGULÁTORU TLAKU LNG
 1. OBLAST PŮSOBNOSTI
 Účelem této přílohy je vymezit ustanovení pro schvalování typu regulátoru tlaku lng.
 2. REGULÁTOR TLAKU LNG
 2.1. Materiál, z něhož je regulátor zhotoven a který je během provozu v kontaktu s LNG, musí být slučitelný se zkušebním LNG. Slučitelnost se ověří postupem podle přílohy 5D.
 2.2. Regulátor tlaku LNG musí vyhovět zkouškám uvedeným pro třídu 5.
 3. KLASIFIKACE A ZKUŠEBNÍ TLAKY
 3.1. Regulátor tlaku, který je v kontaktu s tlakem LNG, se považuje za součást třídy 5.
 3.1.1. Při uzavřeném výstupním ventilu (ventilech) musí být regulátor tlaku nepropustný (viz příloha 5B).
 3.2. Regulátor tlaku musí být navržen tak, aby pracoval při teplotách stanovených v příloze 5O.
 3.3. Zkouška životnosti
 3.3.1. Provede se zkouška životnosti uvedená v příloze 5L, a to s těmito výjimkami:
 a)
 počet tlakových cyklů je 7 000;
 b)
 součást musí být připojena ke zdroji natlakované kryogenní kapaliny.
 PŘÍLOHA 4L
 USTANOVENÍ PRO SCHVALOVÁNÍ SNÍMAČE TLAKU A/NEBO TEPLOTY LNG
 1. ÚČELEM TÉTO PŘÍLOHY JE VYMEZIT USTANOVENÍ PRO SCHVALOVÁNÍ TYPU SNÍMAČŮ TLAKU A/NEBO TEPLOTY LNG.
 2. SNÍMAČE TLAKU A TEPLOTY LNG
 2.1. Snímače tlaku a teploty LNG se řadí do třídy 5 podle schématu 1-1 v


text:
bodě 3 tohoto předpisu.
 3. ZKUŠEBNÍ POSTUPY PRO SNÍMAČE TLAKU A/NEBO TEPLOTY LNG
 3.1. Snímač tlaku a/nebo teploty LNG musí splňovat požadavky třídy 5 a řídit se zkušebními postupy podle přílohy 5 s následujícími specifickými požadavky.
 3.2. Zkouška izolačního odporu
 Cílem zkoušky je odhalit potenciální selhání izolace mezi připojovacími svorkami snímače tlaku a/nebo teploty LNG a skříní.
 Po dobu nejméně 2 sekund přivádějte mezi jednu z připojovacích svorek a skříň snímače tlaku a/nebo teploty LNG stejnosměrný proud o napětí 1 000 voltů. Minimální přípustný odpor musí být > 10 ΜΩ.
 3.3. Materiál, z něhož jsou snímače tlaku a teploty LNG zhotoveny a který je během provozu v kontaktu s LNG, musí být slučitelný se zkušebním LNG. Slučitelnost se ověří postupem podle přílohy 5D.
 3.4. Snímač tlaku a/nebo teploty LNG musí být navržen tak, aby pracoval při teplotách stanovených v příloze 5O.
 3.5. Součást třídy 5 snímačů tlaku a teploty LNG musí odolávat tlaku do výše 1,5násobku pracovního tlaku (MPa) při teplotě odpovídající jmenovitému servisnímu tlaku z tabulky v příloze 5O, při pokojové teplotě a při maximální teplotě uvedené v příloze 5O.
 PŘÍLOHA 4M
 USTANOVENÍ PRO SCHVALOVÁNÍ DETEKTORU ZEMNÍHO PLYNU
 1. ÚČELEM TÉTO PŘÍLOHY JE VYMEZIT USTANOVENÍ PRO SCHVALOVÁNÍ DETEKTORU ZEMNÍHO PLYNU.
 2. DETEKTOR ZEMNÍHO PLYNU
 Materiál, z něhož je detektor zemního plynu zhotoven a který je během provozu v kontaktu se zemním plynem, musí být slučitelný se zkušebním plynem. Slučitelnost se ověří postupem podle přílohy 5D.
 3. ZKUŠEBNÍ POSTUPY PRO DETEKTOR ZEMNÍHO PLYNU
 3.1. Detektor zemního plynu musí být navržen tak, aby pracoval při teplotách stanovených v příloze 5O.
 3.2. Zkouška izolačního odporu
 Cílem zkoušky je odhalit potenciální vadu izolace mezi připojovacími svorkami a skříní detektoru zemního plynu.
 Po dobu nejméně 2 sekund přivádějte mezi jednu z připojovacích svorek a skříň detektoru zemního plynu stejnosměrný proud o napětí 1 000 voltů. Minimální přípustný odpor musí být 10 ΜΩ.
 3.3. Detektor zemního plynu musí být v souladu s příslušnými požadavky na elektromagnetickou kompatibilitu (EMC) podle předpisu č. 10, série změn 03, nebo předpisu rovnocenného.
 PŘÍLOHA 4N
 Ustanovení pro schvalování automatického ventilu, zpětného ventilu, přetlakového ventilu, přepadového ventilu, ručního ventilu a jednosměrného ventilu pro LNG aplikace
 1. ÚČELEM TÉTO PŘÍLOHY JE VYMEZIT USTANOVENÍ PRO SCHVALOVÁNÍ TYPU AUTOMATICKÉHO VENTILU, ZPĚTNÉHO VENTILU, PŘETLAKOVÉHO VENTILU A PŘEPADOVÉHO VENTILU VÝHRADNĚ PRO LNG APLIKACE.
 2. AUTOMATICKÝ VENTIL LNG
 2.1. Materiály, z nichž je automatický ventil LNG zhotoven a které jsou během provozu v kontaktu s LNG, musí být slučitelné se zkušebním LNG. Slučitelnost se ověří postupem popsaným v příloze 5D.
 2.2. Provozní specifikace
 2.2.1. Automatický ventil LNG musí být navržen tak, aby odolával tlaku ve výši 1,5násobku pracovního tlaku (MPa) bez úniku a deformace (viz příloha 5 A).
 2.2.2. Automatický ventil LNG musí být navržen tak, aby byl nepropustný při tlaku ve výši 1,5násobku pracovního tlaku (MPa) (viz příloha 5B).
 2.2.3. Automatický ventil LNG se ve své normální poloze užívání stanovené výrobcem podrobí 7 000 operací; poté se deaktivuje. Ventil musí zůstat nepropustný podle příloh 5B a 5C při tlaku ve výši 1,5násobku pracovního tlaku. Tato zkouška


text:
se provádí pro 96 % jejích cyklů při kryogenních teplotách, 2 % při okolní teplotě a 2 % při vysoké teplotě podle tabulky v příloze 5O.
 2.2.4. Automatický ventil LNG musí být navržen tak, aby pracoval při teplotách stanovených v příloze 5O.
 2.2.5. Zkouška izolačního odporu
 Cílem zkoušky je odhalit potenciální vadu izolace mezi dvousvorkovou sestavou cívek a pláštěm automatického ventilu LNG.
 Po dobu nejméně 2 sekund přivádějte mezi jednu z připojovacích svorek a skříň automatického ventilu stejnosměrný proud o napětí 1 000 voltů. Minimální přípustný odpor musí být 10 ΜΩ.
 3. ZPĚTNÝ VENTIL LNG
 3.1. Materiály, z nichž je zpětný ventil LNG zhotoven a které jsou během provozu v kontaktu s LNG, musí být slučitelné se zkušebním LNG. Slučitelnost se ověří postupem popsaným v příloze 5D.
 3.2. Provozní specifikace
 3.2.1. Zpětný ventil LNG musí být navržen tak, aby bez úniku a deformace odolával tlaku ve výši 1,5násobku pracovního tlaku (MPa) při kryogenní teplotě.
 3.2.2. Zpětný ventil LNG musí být navržen tak, aby byl při teplotách uvedených v příloze 5O a tlaku ve výši 1,5násobku pracovního tlaku (MPa) nepropustný (zvnějšku) (viz příloha 5B).
 3.2.3. Zpětný ventil LNG se ve své normální poloze užívání stanovené výrobcem podrobí 7 000 operací při kryogenní teplotě (viz příloha 5O); poté se deaktivuje. Při tlaku ve výši 1,5násobku pracovního tlaku (MPa) (viz příloha 5B) musí zpětný ventil zůstat nepropustný (zvnějšku).
 3.2.4. Zpětný ventil LNG musí být navržen tak, aby pracoval při teplotách stanovených v příloze 5O.
 3.3. Zpětný ventil LNG musí být v souladu se zkušebními postupy pro součásti třídy 5.
 4. PŘETLAKOVÝ VENTIL LNG
 4.1. Materiály, z nichž je přetlakový ventil LNG zhotoven a které jsou během provozu v kontaktu s LNG, musí být slučitelné se zkušebním LNG. Pro ověření slučitelnosti se použije postup popsaný v příloze 5D.
 4.2. Provozní specifikace
 4.2.1. Přetlakový ventil LNG třídy 5 musí být navržen tak, aby při kryogenní teplotě a s uzavřenou výpustí odolával tlaku ve výši 1,5násobku pracovního tlaku (MPa).
 4.2.2. Přetlakový ventil a přetlakové zařízení třídy 5 musí být navrženy tak, aby byly při uzavřené výpusti nepropustné při tlaku ve výši 1,5násobku pracovního tlaku (MPa) (viz příloha 5B).
 4.3. Přetlakový ventil LNG musí být navržen tak, aby pracoval při teplotách stanovených v příloze 5O.
 4.4. Přetlakový ventil LNG musí být v souladu se zkušebními postupy pro součásti třídy 5.
 5. PŘEPADOVÝ VENTIL LNG
 5.1. Materiály, z nichž je přepadový ventil LNG zhotoven a které jsou během provozu v kontaktu s LNG, musí být slučitelné se zkušebním LNG. Pro ověření slučitelnosti se použije postup popsaný v příloze 5D.
 5.2. Provozní specifikace
 5.2.1. Přepadový ventil LNG, není-li integrován do nádrže, musí být navržen tak, aby při kryogenní teplotě odolával tlaku ve výši 1,5násobku pracovního tlaku (MPa).
 5.2.2. Přepadový ventil LNG, není-li integrován do nádrže, musí být navržen tak, aby byl zvnějšku nepropustný (příloha 5B) při tlaku ve výši 1,5násobku pracovního tlaku (MPa).
 5.2.3. Přepadový ventil LNG musí být navržen tak, aby pracoval při teplotách stanovených v příloze 5O.
 5.3. Přepadový ventil LNG musí být navržen s obtokem (vnitřní


text:
únik), aby umožňoval vyrovnání tlaků.
 5.4. Přepadový ventil musí pracovat při průtoku na úrovni ne vyšší než 10 procent nad a ne nižší než 20 procent pod jmenovitou hodnotou uzavíracího průtoku stanoveného výrobcem.
 5.4.1. Těmto zkouškám se podrobí tři vzorky od každé velikosti a typu ventilu. LNG ventil určený pro použití pouze s kapalinami se zkouší s vodou. Není-li v bodě 5.4.3 stanoveno jinak, provádějí se samostatné zkoušky každého vzorku umístěného ve svislé, vodorovné a převrácené poloze.
 5.4.2. Zkouška s vodou se provádí za pomoci kapalinového průtokoměru (nebo rovnocenného zařízení) namontovaného v potrubním systému s dostatečným tlakem umožňujícím požadovaný průtok.
 Systém musí zahrnovat vstupní piezometr nebo trubku alespoň dvojnásobného rozměru, než je zkoušený ventil, s regulačním ventilem průtoku připojeným mezi průtokoměrem a piezometrem. Ke snížení účinku tlakového šoku při uzavření přepadového ventilu může být použita hadice nebo přetlakový ventil pro regulaci hydrostatického tlaku, popřípadě obojí.
 5.4.3. Ventil určený pro montáž pouze v jedné poloze může být zkoušen pouze v dané poloze.
 5.5. Když je přepadový ventil LNG v uzavřené poloze, obtokový průtok ventilem nesmí při servisním tlaku překročit rychlost průtoku vzduchu uvedenou výrobcem v cm3/min.
 5.6. Zařízení musí být v souladu se zkušebními postupy pro součásti třídy 5.
 6. RUČNÍ VENTIL LNG
 6.1. Materiály, z nichž je ruční ventil LNG zhotoven a které jsou během provozu v kontaktu s LNG, musí být slučitelné se zkušebním LNG. Pro ověření slučitelnosti se použije postup popsaný v příloze 5D.
 6.2. Provozní specifikace
 6.2.1. Zařízení ručního ventilu LNG třídy 5 musí být navrženo tak, aby při kryogenní teplotě odolávalo tlaku ve výši 1,5násobku pracovního tlaku.
 6.2.2. Zařízení ručního ventilu LNG třídy 5 musí být navrženo tak, aby pracovalo při teplotách od – 162 °C do 85 °C.
 6.3. Požadavky na zařízení ručního ventilu LNG
 Jeden vzorek se vystaví zkoušce na únavu materiálu při míře cyklického tlakování nepřesahující 4 cykly za minutu tímto způsobem:
 udržuje se při teplotě – 162 °C nebo nižší, přičemž se tlakuje mezi 0 a pracovním tlakem po 100 cyklů. Maximální moment na ventilu pak musí odpovídat dvojnásobku síly uvedené v tabulce 5.3 přílohy 5L. Po zkoušce musí ruční ventil LNG vyhovět zkoušce vnější těsnosti uvedené v příloze 5B.
 Objeví-li se při této zkoušce námraza, lze ruční ventil LNG odmrazit a vysušit.
 6.4. Ruční ventil LNG musí být v souladu se zkušebními postupy pro součásti třídy 5.
 PŘÍLOHA 4O
 USTANOVENÍ PRO SCHVALOVÁNÍ PALIVOVÉHO ČERPADLA LNG
 1. ÚČELEM TÉTO PŘÍLOHY JE VYMEZIT USTANOVENÍ PRO SCHVALOVÁNÍ PALIVOVÉHO ČERPADLA LNG.
 2. POŽADAVKY NA PALIVOVÉ ČERPADLO LNG:
 2.1. Materiály, z nichž je palivové čerpadlo LNG zhotoveno a které jsou během provozu v kontaktu s LNG, musí být slučitelné se zkušebním LNG. Slučitelnost se ověří postupem popsaným v příloze 5D.
 2.2. Palivové čerpadlo LNG třídy 5 musí být navrženo tak, aby pracovalo při teplotách od – 162 °C do 85 °C.
 2.3. Zařízení musí být v souladu se zkušebními postupy pro součásti třídy 5.
 2.4. Palivové čerpadlo LNG musí být konstruováno tak, aby nedocházelo k zachycování LNG.
 2.5. Musí být zajištěno, jak při vypnutí motoru bezpečným


text:
způsobem zpracovat LNG nacházející se v čerpadle, aniž by došlo k překročení maximálního bezpečného pracovního tlaku.
 2.6. Palivové čerpadlo LNG musí být vybaveno zařízením k regulaci tlaku, aby bylo možné tlak udržovat v mezích pracovního tlaku.
 2.6.1. Místo zařízení k regulaci tlaku lze akceptovat i omezení síly pomocí ovládacího mechanismu.
 2.6.2. Místo zařízení k regulaci tlaku lze akceptovat i elektronický řídicí systém.
 2.6.3. Není dovoleno, aby zařízení k regulaci tlaku při normální funkci uvolňovalo zemní plyn do ovzduší.
 2.7. Palivové čerpadlo LNG musí být vybaveno přetlakovým ventilem, aby bylo možné tlak čerpadla udržovat v rámci bezpečného pracovního tlaku.
 2.7.1. Přetlakový ventil palivového systému místo přetlakového ventilu čerpadla je přijatelný, jestliže odpuštěním tlaku ze systému dojde i ke snížení tlaku čerpadla.
 2.8. Aby se v palivovém systému vytvořil požadovaný tlak, může palivové čerpadlo LNG pracovat již před nastartováním motoru. Není-li motor v chodu, nesmí při této funkci docházet k přívodu paliva do motoru.
 3. POUŽITELNÉ ZKUŠEBNÍ POSTUPY:
 3.1. Palivové čerpadlo LNG namontované uvnitř nádrže:
 Zkouška slučitelnosti LNG
 příloha 5D
 Odolnost proti suchému teplu
 příloha 5F
 Stárnutí v ozonovém prostředí
 příloha 5G
 Zkouška za nízké teploty
 příloha 5P
 3.2. Palivové čerpadlo LNG namontované vně nádrže:
 Přetlak nebo pevnost
 příloha 5A
 Vnější těsnost
 příloha 5B
 Slučitelnost LNG
 příloha 5D
 Odolnost proti korozi
 příloha 5E
 Odolnost proti suchému teplu
 příloha 5F
 Stárnutí v ozonovém prostředí
 příloha 5G
 Teplotní cyklus
 příloha 5H
 Odolnost proti otřesům
 příloha 5N
 Zkouška za nízké teploty
 příloha 5P
 PŘÍLOHA 5
 ZKUŠEBNÍ POSTUPY
 1. KLASIFIKACE
 1.1. Součásti pro CNG pro použití ve vozidlech se dělí do kategorií z hlediska maximálního pracovního tlaku a funkce podle bodu 2 tohoto předpisu. Součásti pro LNG pro použití ve vozidlech se dělí do kategorií z hlediska minimální teploty podle bodu 3 tohoto předpisu.
 1.2. Klasifikace součástí určuje zkoušky, které musí být provedeny pro schválení typu součásti nebo částí součásti.
 2. POUŽITELNÉ ZKUŠEBNÍ POSTUPY:
 V tabulce 5.1 níže jsou uvedeny zkušební postupy, které se použijí v závislosti na klasifikaci.
 Tabulka 5.1
 Zkouška
 Třída 0
 Třída 1
 Třída 2
 Třída 3
 Třída 4
 Třída 5
 Příloha
 Přetlak nebo pevnost
 X
 X
 X
 X
 O
 X
 5 A
 Vnější těsnost
 X
 X
 X
 X
 O
 X
 5B
 Vnitřní těsnost
 A
 A
 A
 A
 O
 A
 5C
 Zkoušky životnosti
 A
 A
 A
 A
 O
 A
 5L
 Slučitelnost CNG/LNG
 A
 A
 A
 A
 A
 A
 5D
 Odolnost vůči korozi
 X
 X
 X
 X
 X
 A
 5E
 Odolnost proti suchému teplu
 A
 A
 A
 A
 A
 A
 5F
 Stárnutí v ozonovém prostředí
 A
 A
 A
 A
 A
 A
 5G
 Roztržení/destruktivní zkoušky
 X
 O
 O
 O
 O
 A
 5M
 Teplotní cyklus
 A
 A
 A
 A
 O
 A
 5H
 Tlakový cyklus
 X
 O
 O
 O
 O
 A
 5I
 Odolnost proti otřesům
 A
 A
 A
 A
 O
 A
 5N
 Provozní teploty
 X
 X
 X
 X
 X
 X
 5O
 LNG za nízké teploty
 O
 O
 O
 O
 O
 X
 5P
 X
 =
 použije se
 O
 =
 nepoužije se
 A
 =
 případně se použije
 Poznámky:
 a) vnitřní těsnost: použitelné v případě, že třída dané součásti sestává


text:
ze sedel vnitřních ventilů, které jsou běžně uzavřené, je-li motor ve stavu „VYPNUTO“;
 b) zkouška životnosti: použitelné v případě, že třída dané součásti sestává ze zabudovaných částí, které se během provozu motoru opakovaně pohybují;
 c) slučitelnost s CNG, odolnost proti suchému teplu, stárnutí v ozonovém prostředí: použitelné v případě, že třída dané součásti sestává ze syntetických/nekovových částí;
 d) zkouška teplotním cyklem: použitelné v případě, že třída dané součásti sestává ze syntetických/nekovových částí;
 e) zkouška odolnosti proti otřesům: použitelné v případě, že třída dané součásti sestává z vnitřních částí, které se během provozu motoru opakovaně pohybují.
 Materiály použité pro součásti musí mít písemné specifikace, které alespoň splňují nebo přesahují (zkušební) požadavky stanovené v této příloze, pokud jde o:
 a)
 teplotu;
 b)
 tlak;
 c)
 slučitelnost s CNG/LNG;
 d)
 životnost.
 3. OBECNÉ POŽADAVKY
 3.1. Zkoušky těsnosti se v případě CNG provádí tlakovým plynem, jako je vzduch nebo dusík. V případě LNG se použije kryogenní kapalina.
 3.2. K získání požadovaného tlaku pro hydrostatickou zkoušku pevnosti se smí použít voda nebo jiná kapalina.
 3.3. Doba trvání zkoušek těsnosti a hydrostatických zkoušek pevnosti musí být nejméně 3 minuty.
 PŘÍLOHA 5A
 PŘETLAKOVÁ ZKOUŠKA (ZKOUŠKA PEVNOSTI)
 1.
 Součást obsahující CNG/LNG musí při pokojové teplotě odolávat bez jakékoli viditelné známky roztržení nebo trvalé deformace hydraulickému tlaku rovnému 1,5–2násobku maximálního pracovního tlaku po dobu minimálně tří minut, a to se zaslepeným výstupem vysokotlaké části. Jako zkušební médium může být použita voda nebo jakákoli jiná vhodná hydraulická kapalina.
 2.
 Vzorky, které byly předtím podrobeny zkoušce životnosti dle přílohy 5L, se připojí ke zdroji hydrostatického tlaku. Na přívodní potrubí hydrostatického tlaku se namontuje automatický uzavírací ventil a tlakoměr s rozsahem v rozmezí nejméně 1,5násobku a nejvýše 2násobku zkušebního tlaku.
 3.
 Tabulka 5.2 ukazuje pracovní tlaky a tlaky při zkoušce na roztržení podle klasifikace dle bodu 2 tohoto předpisu.
 Tabulka 5.2
 Klasifikace součásti
 Pracovní tlak
 [kPa]
 Přetlak
 [kPa]
 Třída 0
 3 000 < p < 26 000
 1,5násobek pracovního tlaku
 Třída 1
 450 < p < 3 000
 1,5násobek pracovního tlaku
 Třída 2
 20 < p < 450
 2násobek pracovního tlaku
 Třída 3
 450 < p < 3 000
 2násobek odlehčovacího tlaku
 Třída 5
 dle pokynů výrobce
 1,5násobek pracovního tlaku
 PŘÍLOHA 5B
 ZKOUŠKA VNĚJŠÍ TĚSNOSTI
 1. Při zkoušce popsané v bodech 2 a 3 této přílohy nesmí součást propouštět těsněními vřetene nebo tělesa ani jinými spoji a nesmí vykazovat známky pórovitosti odlitku při jakémkoli aerostatickém tlaku mezi 0 a tlakem uvedeným v tabulce 5.2 přílohy 5 A.
 2. Zkouška se provede za následujících podmínek:
 a)
 při pokojové teplotě;
 b)
 při minimální provozní teplotě;
 c)
 při maximální provozní teplotě.
 Maximální a minimální provozní teploty jsou uvedeny v příloze 5O.
 3. Pro CNG
 Během této zkoušky je zkoušené zařízení připojeno ke zdroji aerostatického tlaku. Na přívodním potrubí tlaku musí být namontován automatický ventil a tlakoměr s rozsahem v rozmezí nejméně 1,5násobku a nejvýše 2násobku zkušebního tlaku. Tlakoměr musí být namontován mezi automatickým ventilem a zkoušeným vzorkem. Za účelem zjištění úniku by vzorek měl být po dobu vystavení zkušebnímu tlaku ponořen ve vodě, nebo se použije


text:
jakákoli jiná rovnocenná zkušební metoda (měření průtoku nebo poklesu tlaku).
 3.1. Pro LNG
 Během této zkoušky je vstup součásti připojen ke zdroji kryogenní kapaliny podle tabulky v příloze 5O nebo o nižší teplotě a pracovním tlaku uvedeném výrobcem. Průtok se udržuje po dobu 0,5 hodiny.
 4. Vnější únik musí být nižší než požadavky uvedené v přílohách, nebo nižší než 15 cm3/h, nejsou-li žádné požadavky uvedeny.
 5. Zkouška za vysoké teploty
 Pro CNG
 Součást obsahující CNG nesmí se zaslepeným výstupem při vystavení tlaku plynu rovnému maximálnímu pracovnímu tlaku a při maximální provozní teplotě uvedené v příloze 5O propouštět více než 15 cm3/h. Součást musí být klimatizována při dané teplotě nejméně 8 hodin.
 5.1. Pro LNG
 Součást obsahující LNG nesmí při průtoku uvedeném v bodě 3.1 propouštět více než 15 cm3/h, je-li při maximálních provozních teplotách uvedených v příloze 5O vystavena venkovní teplotě.
 6. Zkouška za nízké teploty
 Pro CNG
 Součást obsahující CNG nesmí se zaslepeným výstupem při vystavení tlaku plynu rovnému maximálnímu pracovnímu tlaku, jak jej udává výrobce, a při minimální provozní teplotě propouštět více než 15 cm3/h. Součást musí být klimatizována při dané teplotě nejméně 8 hodin.
 6.1. Pro LNG
 Součást obsahující LNG nesmí při průtoku uvedeném v bodě 3.1 propouštět více než 15 cm3/h, je-li při minimální provozní teplotě uvedené v příloze 5O vystavena venkovní teplotě.
 PŘÍLOHA 5C
 ZKOUŠKA VNITŘNÍ TĚSNOSTI
 1.
 Následující zkoušky musí být provedeny na vzorcích ventilů nebo plnicí jednotky, které byly předtím podrobeny zkoušce vnější těsnosti dle přílohy 5B.
 2.
 Sedla ventilů nesmí v uzavřené poloze propouštět při libovolném aerostatickém tlaku mezi 0 a 1,5násobkem pracovního tlaku (kPa). U součástí pro LNG se použije kryogenní teplota (viz příloha 5O).
 3.
 Zpětný ventil CNG vybavený pružným (elastickým) sedlem nesmí v uzavřené poloze propouštět při libovolném aerostatickém tlaku mezi 0 a 1,5násobkem pracovního tlaku (kPa).
 4.
 Zpětný ventil CNG vybavený sedlem „kov na kov“ nesmí v uzavřené poloze propouštět v míře přesahující 0,47 dm3/s při rozdílu aerostatických tlaků ve výši 138 kPa efektivního tlaku.
 5.
 Sedlo horního zpětného ventilu CNG použité v sestavě plnicí jednotky nesmí v uzavřené poloze propouštět při libovolném aerostatickém tlaku mezi 0 a 1,5násobkem pracovního tlaku (kPa).
 6.
 Zkoušky vnitřní těsnosti se provádí se vstupem zkoušeného ventilu připojenému ke zdroji aerostatického tlaku, s ventilem v uzavřené poloze a s otevřeným výstupem. Na přívodním potrubí tlaku musí být namontován automatický ventil a tlakoměr s rozsahem v rozmezí nejméně 1,5násobku a nejvýše 2násobku zkušebního tlaku. Tlakoměr musí být namontován mezi automatickým ventilem a zkoušeným vzorkem. Není-li uvedeno jinak, musí být při vystavení zkušebnímu tlaku únik sledován s otevřeným výstupem ponořeným ve vodě.
 7.
 Soulad s body 2 až 5 níže se ověří připojením kusu potrubí na výstup ventilu. Otevřený konec výstupního potrubí musí být umístěn uvnitř obráceného odměrného válce se stupnicí kalibrovanou v krychlových centimetrech. Obrácený válec musí být uzavřen vodotěsným těsněním. Přístroj musí být seřízen tak, aby:
 a)
 konec výstupního potrubí byl umístěn přibližně 13 mm nad úrovní vody v obráceném odměrném válci; a
 b)
 hladina vody uvnitř a vně odměrného válce byla na


text:
stejné úrovni. Po provedení těchto úprav se zaznamená hladina vody uvnitř válce. S ventilem v uzavřené poloze, o které se předpokládá, že je výsledkem normálního provozu, se do vstupu ventilu přivádí vzduch nebo dusík o stanoveném zkušebním tlaku po zkušební dobu nejméně dvou minut. V průběhu této doby se případně upraví vertikální poloha odměrného válce, aby byla zachována stejná úroveň hladiny vody uvnitř a vně válce.
 Po uplynutí zkušební doby a při stejné hladině vody uvnitř a vně odměrného válce se znovu zaznamená hladina vody uvnitř odměrného válce. Míra úniku se vypočte ze změny objemu uvnitř odměrného válce podle následujícího vzorce:
 kde:
 V1
 =
 míra úniku v centimetrech krychlových vzduchu nebo dusíku za hodinu.
 Vt
 =
 nárůst objemu uvnitř odměrného válce během zkoušky.
 t
 =
 doba zkoušky v minutách.
 P
 =
 barometrický tlak během zkoušky v kPa.
 T
 =
 teplota okolí během zkoušky v K.
 8.
 Namísto metody popsané výše může být únik měřen pomocí průtokoměru namontovaného na přívodní straně zkoušeného ventilu. Průtokoměr musí být schopen pro použité zkušební médium přesně změřit maximální povolenou míru únikového průtoku.
 PŘÍLOHA 5D
 ZKOUŠKA SLUČITELNOSTI S CNG/LNG
 1.
 Nekovové části v kontaktu s CNG/LNG nesmí vykazovat nadměrnou změnu objemu nebo ztrátu hmotnosti.
 Odolnost vůči n-pentanu podle ISO 1817 za následujících podmínek:
 a)
 médium: n-pentan;
 b)
 teplota: 23 °C (tolerance podle ISO 1817);
 c)
 doba ponoření: 72 hodin.
 2.
 Požadavky:
 maximální změna objemu 20 %;
 Po skladování na vzduchu o teplotě 40 °C po dobu 48 hodin se hmotnost nesmí v porovnání s původní hodnotou snížit o více než 5 %.
 PŘÍLOHA 5E
 ZKOUŠKA ODOLNOSTI PROTI KOROZI
 Postupy zkoušky odolnosti proti korozi:
 1.
 Kovové součásti obsahující CNG/LNG musí po vystavení zkoušce solným postřikem podle ISO 15500-2 po dobu 144 hodin se všemi otvory uzavřenými splňovat požadavky zkoušek těsnosti uvedených v přílohách 5B a 5C.
 2.
 Měděné nebo mosazné součásti obsahující CNG/LNG musí po ponoření do roztoku amoniaku podle ISO 15500-2 se všemi otvory uzavřenými po dobu 24 hodin splňovat požadavky zkoušek těsnosti uvedených v přílohách 5B a 5C.
 PŘÍLOHA 5F
 ODOLNOST PROTI SUCHÉMU TEPLU
 1.
 Zkouška musí být provedena v souladu s ISO 188. Zkušební vzorky musí být vystaveny vzduchu o teplotě rovné maximální provozní teplotě po dobu 168 hodin.
 2.
 Povolená změna pevnosti v tahu nesmí přesáhnout + 25 %. Povolená změna prodloužení při roztržení nesmí přesáhnout následující hodnoty:
 a)
 maximální nárůst 10 %;
 b)
 maximální pokles 30 %.
 PŘÍLOHA 5G
 STÁRNUTÍ V OZONOVÉM PROSTŘEDÍ
 1.
 Zkouška musí být v souladu s ISO 1431/1.
 Zkušební vzorky napnuté na délkové prodloužení 20 % se po dobu 72 hodin vystaví vzduchu o teplotě 40 °C s koncentrací ozonu 50 dílů na sto milionů.
 2.
 Není přípustné žádné popraskání zkušebních vzorků.
 PŘÍLOHA 5H
 ZKOUŠKA TEPLOTNÍM CYKLEM
 Nekovová část obsahující CNG/LNG musí poté, co byla vystavena za maximálního pracovního tlaku po dobu 96 hodin teplotnímu cyklu od minimální provozní teploty do maximální provozní teploty s délkou trvání cyklu 120 minut, splňovat požadavky zkoušek těsnosti uvedených v přílohách 5B a 5C.
 PŘÍLOHA 5I
 ZKOUŠKA TLAKOVÝM CYKLEM URČENÁ POUZE PRO


text:
TLAKOVÉ LÁHVE
 (viz příloha 3)
 PŘÍLOHY 5J A 5K –
 nepřiděleno
 PŘÍLOHA 5L
 ZKOUŠKA ŽIVOTNOSTI (NEPŘETRŽITÝ PROVOZ)
 1. ZKUŠEBNÍ METODA PRO SOUČÁSTI PRO CNG
 1.1. Součást se pomocí vhodné armatury připojí ke zdroji tlakovaného suchého vzduchu nebo dusíku a podrobí se počtu cyklů stanovenému pro danou konkrétní součást. Cyklus sestává z jednoho otevření a jednoho uzavření součásti během doby nejméně 10 ± 2 sekund.
 a)
 Cyklování při pokojové teplotě
 Součást se provozuje po 96 % z celkového počtu cyklů při pokojové teplotě a jmenovitém servisním tlaku. Během cyklu uzavření je přípustné, aby se tlak za zkušebním přípravkem ve směru toku snížil na 50 % zkušebního tlaku. Poté musí součásti vyhovět požadavkům zkoušky těsnosti dle přílohy 5B při pokojové teplotě. Za účelem zkoušení těsnosti lze tuto část zkoušky přerušovat ve 20 % intervalech.
 b)
 Cyklování při vysoké teplotě
 Součást se provozuje po 2 % z celkového počtu cyklů při příslušné maximální teplotě stanovené při jmenovitém servisním tlaku. Součást musí po dokončení cyklů za vysoké teploty vyhovět požadavkům zkoušky těsnosti dle přílohy 5B při příslušné maximální teplotě.
 c)
 Cyklování při nízké teplotě
 Součást se provozuje po 2 % celkového počtu cyklů při příslušné minimální teplotě stanovené při jmenovitém servisním tlaku. Součást musí po dokončení cyklů za nízké teploty vyhovět požadavkům zkoušky těsnosti dle přílohy 5B při příslušné stanovené minimální teplotě.
 Po cyklování a opakování zkoušky těsnosti musí být součást schopna úplného otevření a uzavření při působení krouticího momentu nepřesahujícího moment, který je stanovený v tabulce 5.3, na rukojeť součásti ve směru úplného otevření a poté v opačném směru.
 Tabulka 5.3
 Velikost vstupu součásti (mm)
 Maximální točivý moment (Nm)
 6
 1,7
 8 nebo 10
 2,3
 12
 2,8
 1.2. Tato zkouška se provádí při příslušné stanovené maximální teplotě a opakuje se při teplotě – 40 °C.
 1.3. Zkoušky životnosti pro výrobky pro LNG jsou případně uvedeny v přílohách 4I až 4O.
 PŘÍLOHA 5M
 ZKOUŠKA NA ROZTRŽENÍ/DESTRUKTIVNÍ ZKOUŠKA URČENÁ POUZE PRO TLAKOVÉ LÁHVE NA CNG
 (viz příloha 3A)
 PŘÍLOHA 5N
 ZKOUŠKA ODOLNOSTI PROTI OTŘESŮM
 1. Všechny součásti s pohyblivými díly musí zůstat nepoškozené, nadále fungovat a vyhovovat požadavkům zkoušky těsnosti součásti po 6 hodinách otřesů v souladu s následující zkušební metodou.
 2. Zkušební metoda
 2.1. Součást se zajistí v přístroji a otřásá se po dobu 2 hodin při kmitočtu 17 Hz s amplitudou 1,5 mm (0,06 palců) v každé ze tří souřadnicových os. Po dokončení 6 hodin otřesů musí součást splňovat požadavky přílohy 5C.
 PŘÍLOHA 5O
 PROVOZNÍ TEPLOTY
 Provozní teploty musí být tyto:
 Motorový prostor
 Namontováno na motoru
 Ve vozidle
 Mírné (M)
 – 20 °C až 105 °C
 – 20 °C až 120 °C
 – 20 °C až 85 °C
 Chladné (C)
 – 40 °C až 105 °C
 – 40 °C až 120 °C
 – 40 °C až 85 °C
 LNG (L)
 – 162 °C až 105 °C
 – 162 °C až 120 °C
 – 162 °C až 85 °C
 Poznámka: teplotou LNG (L) se rozumí teplota kapaliny uvnitř součásti. Jako okolní teploty použijte M nebo C. Vzhledem k tomu, že v případě LNG je


text:
nasycená teplota v přímém vztahu k tlaku, jak je níže uvedeno v tabulce, jsou u součástí pro LNG na základě popsaného zkušebního tlaku dovoleny vyšší minimální teploty.
 Teplota (°C)
 Tlak (bar)
 – 161,6
 0
 – 152,5
 1
 – 146,4
 2
 – 141,7
 3
 – 137,8
 4
 – 134,4
 5
 – 131,4
 6
 – 128,7
 7
 – 126,3
 8
 – 124,0
 9
 – 121,9
 10
 – 119,9
 11
 – 118,1
 12
 – 116,3
 13
 – 114,6
 14
 – 113,0
 15
 – 111,5
 16
 – 110,0
 17
 – 108,6
 18
 – 107,3
 19
 – 106,0
 20
 – 104,7
 21
 – 103,5
 22
 – 102,3
 23
 – 101,2
 24
 Zdroj: http://webbook.nist.gov/chemistry/fluid/Saturation
 PŘÍLOHA 5P
 LNG – ZKOUŠKA ZA NÍZKÉ TEPLOTY
 1.
 Součást se provozuje po 96 procent z celkového počtu cyklů (uvedených v příloze 4) při teplotě nižší než – 162 °C a pracovním tlaku.
 2.
 Součást se provozuje po 4 procenta z celkového počtu cyklů při příslušné maximální teplotě (uvedené v příloze 5O) a pracovním tlaku a po dokončení teplotních cyklů musí splňovat požadavky příloh 5B a 5C.
 3.
 Požaduje-li se to, lze pro účely zkoušení těsnosti tuto zkoušku ve 20procentních intervalech přerušovat.
 4.
 Po zkoušení tlakovým cyklem se provedou hydrostatické zkoušky.
 PŘÍLOHA 5Q
 SLUČITELNOST NEKOVOVÝCH ČÁSTÍ S MÉDII TEPELNÉ VÝMĚNY
 1.
 Zkušební vzorky se při teplotě 90 °C na 168 hodin ponoří do média tepelné výměny, pak se 48 hodin suší při teplotě 40 °C. Složení média tepelné výměny použitého pro zkoušku: voda/ethylenglykol v procentuálním poměru 50/50.
 2.
 Výsledek zkoušky se považuje za uspokojivý, pokud je změna objemu menší než 20 %, změna hmotnosti menší než 5 %, změna pevnosti v tahu menší než – 25 % a změna délkového prodloužení při přetržení v rozmezí od – 30 % do + 10 %.
 PŘÍLOHA 6
 USTANOVENÍ O IDENTIFIKAČNÍM OZNAČENÍ „CNG“ PRO VOZIDLA KATEGORIÍ M2 A M3, N2 A N3
 (bod 18.1.8.1 tohoto předpisu)
 Označení je tvořeno samolepkou, která musí být odolná proti povětrnostním vlivům.
 Barvy a rozměry samolepky musí splňovat následující požadavky:
 Barvy:
 Pozadí:
 zelená
 Okraj:
 bílá nebo bílá reflexní
 Písmena:
 bílá nebo bílá reflexní
 Rozměry:
 Šířka okraje:
 4–6 mm
 Výška písmen:
 ≥ 25 mm
 Tloušťka písmen:
 ≥ 4 mm
 Šířka samolepky:
 110–150 mm
 Výška samolepky:
 80–110 mm
 Zkratka „CNG“ musí být ve středu samolepky.
 PŘÍLOHA 7
 USTANOVENÍ O IDENTIFIKAČNÍM OZNAČENÍ „LNG“ PRO VOZIDLA KATEGORIÍ M2 a M3, N2 a N3
 (bod 18.1.8.2 tohoto předpisu)
 Označení je tvořeno samolepkou, která musí být odolná proti povětrnostním vlivům.
 Barvy a rozměry samolepky musí splňovat následující požadavky:
 Barvy:
 Pozadí:
 zelená
 Okraj:
 bílá nebo bílá reflexní
 Písmena:
 bílá nebo bílá reflexní
 Rozměry:
 Šířka okraje:
 4–6 mm
 Výška písmen:
 ≥ 25 mm
 Tloušťka písmen:
 ≥ 4 mm
 Šířka samolepky:
 110–150 mm
 Výška samolepky:
 80–110 mm
 Zkratka „LNG“ musí být ve středu samolepky.


text:
 Důležité právní upozornění
 |
 22000D1221(10)
 Úřední věstník L 325 , 21/12/2000 S. 0019 - 0020
 Rozhodnutí Smíšeného výboru EHPč. 110/1999ze dne 24. září 1999,kterým se mění příloha II (Technické předpisy, normy, zkoušení a certifikace) Dohody o EHPSMÍŠENÝ VÝBOR EHP,s ohledem na Dohodu o Evropském hospodářském prostoru ve znění Protokolu o úpravě Dohody o Evropském hospodářském prostoru (dále jen "Dohoda"), a zejména s ohledem na článek 98 této dohody,vzhledem k těmto důvodům:(1) Příloha II Dohody byla změněna rozhodnutím Smíšeného výboru EHP č. 65/1999 ze dne 28. května 1999 [1].(2) Rozhodnutí Komise 98/542/ES ze dne 4. září 1998 o společném technickém předpisu pro požadavky na telefonní aplikace veřejné celoevropské buňkové digitální pozemní sítě mobilních telekomunikací, fáze II (2. vydání) [2], by mělo být začleněno do Dohody.(3) Rozhodnutí Komise 98/543/ES ze dne 4. září 1998 o společném technickém předpisu pro požadavky na telefonní aplikace pohyblivých stanic určených pro veřejné digitální buňkové telekomunikační sítě fáze II pracující v pásmu DCS 1800 (2. vydání) [3] by mělo být začleněno do Dohody.(4) Rozhodnutí 98/542/ES zrušuje rozhodnutí Komise 96/629/ES ze dne 23. října 1996 o společném technickém předpisu pro obecné připojovací požadavky pro veřejné celoevropské buňkové digitální pozemní mobilní komunikace (2. vydání), a rozhodnutí Komise 97/527/ES ze dne 9. července 1997 o společném technickém předpisu pro požadavky na telefonní aplikace pro veřejné celoevropské buňkové digitální pozemní mobilní komunikace (2. vydání), která jsou začleněna do Dohody a která by proto měla být v Dohodě zrušena.(5) Rozhodnutí Komise 98/543/ES zrušuje rozhodnutí Komise 97/529/ES ze dne 9. července 1997 o společném technickém předpisu pro požadavky na telefonní aplikace určené k použití s veřejnými digitálními buňkovými telekomunikačními sítěmi fáze II pracující v pásmu DCS 1800, které je začleněno do Dohody a které by proto mělo být v Dohodě zrušeno,ROZHODL TAKTO:Článek 1V kapitole XVIII přílohy II Dohody se za bod 4zr (rozhodnutí Komise 98/534/ES) vkládají nové body, které znějí:398 D 0542 : Rozhodnutí Komise 98/542/ES ze dne 4. září 1998 o společném technickém předpisu pro požadavky na telefonní aplikace veřejné celoevropské buňkové digitální pozemní sítě mobilních telekomunikací, fáze II (2. vydání) (Úř. věst. L 254, 16.9.1998, s. 28).398 D 0543 : Rozhodnutí Komise 98/543/ES ze dne 4. září 1998 o společném technickém předpisu pro požadavky na telefonní aplikace pohyblivých stanic určených pro veřejné digitální buňkové telekomunikační sítě fáze II pracující v pásmu DCS 1800 (2. vydání) (Úř. věst. L 254, 16.9.1998, s. 32)."Článek 2V kapitole XVIII přílohy II Dohody se zrušují body 4n (rozhodnutí Komise 96/629/ES), 4v (rozhodnutí Komise 97/527/ES) a 4x (rozhodnutí Komise 97/529/ES).Článek 3Znění rozhodnutí 98/542/ES a 98/543/ES v islandském a norském jazyce, která tvoří přílohu odpovídajících jazykových verzí tohoto rozhodnutí, jsou platná.Článek 4Toto rozhodnutí vstupuje v platnost dnem 25. září 1999 za předpokladu, že Smíšenému výboru EHP jsou učiněna veškerá oznámení podle čl. 103 odst. 1 Dohody.Článek 5Toto rozhodnutí bude zveřejněno v oddíle EHP a v dodatku EHP Úředního věstníku Evropských společenství.V Bruselu dne 24. září 1999.Za Smíšený výbor EHPpředsedaN. v. Liechtenstein[1] Úř. věst. L 284, 9.11.2000, s. 49.[2] Úř. věst. L 254, 16.9.1998, s. 28.[3] Úř. věst.


text:
 21.1.2019
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 L 18/4
 DOHODA
 mezi Evropskou unií a Antiguou a Barbudou, kterou se mění Dohoda mezi Evropským společenstvím a Antiguou a Barbudou o zrušení vízové povinnosti pro krátkodobé pobyty
 EVROPSKÁ UNIE
 na jedné straně a
 ANTIGUA A BARBUDA
 na straně druhé,
 společně dále jen „smluvní strany“,
 S OHLEDEM na Dohodu mezi Evropským společenstvím a Antiguou a Barbudou o zrušení vízové povinnosti pro krátkodobé pobyty (1) (dále jen „dohoda“), která vstoupila v platnost dne 1. května 2010,
 ZNOVU POTVRZUJÍCE význam usnadnění mezilidských kontaktů,
 BEROUCE NA VĚDOMÍ, že dohoda přispívá ke spokojenosti občanů smluvních stran,
 BEROUCE V ÚVAHU, že definice krátkodobých pobytů podle dohody (tři měsíce během šestiměsíčního období následujícího po datu prvního vstupu) není dostatečně přesná, a zejména pojem „den prvního vstupu“ může vést k nejasnostem a otázkám,
 MAJÍCE NA PAMĚTI, že nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 610/2013 (2) zavedlo horizontální změny v acquis Evropské unie v oblasti víz a hranic a vymezilo krátkodobý pobyt jako „90 dnů během jakéhokoliv období 180 dnů“,
 BEROUCE V ÚVAHU, že systém vstupu/výstupu, který má Evropská unie v úmyslu zavést, vyžaduje využití jednotné a jednoznačné definice pro krátkodobý pobyt, která je použitelná pro všechny státní příslušníky třetích zemí,
 PŘEJÍCE SI zajistit plynulý tok cestujících na hraničních přechodech smluvních stran,
 ZNOVU POTVRZUJÍCE, že dohoda platí pro občany všech členských států Evropské unie s výjimkou Spojeného království a Irska,
 BEROUCE V ÚVAHU Protokol o postavení Spojeného království a Irska s ohledem na prostor svobody, bezpečnosti a práva a Protokol o schengenském acquis začleněném do rámce Evropské unie, připojené ke Smlouvě o Evropské unii a ke Smlouvě o fungování Evropské unie, a potvrzujíce, že ustanovení této pozměňující dohody se nevztahují na Spojené království a Irsko,
 SE DOHODLY TAKTO:
 Článek 1
 Dohoda se mění takto:
 1)
 v názvu a v čl. 3 odst. 5, čl. 4 odst. 3, čl. 6 odst. 1 a čl. 8 odst. 7 se slovo „Společenství“ nahrazuje slovem „Unie“;
 2)
 v článku 1 se slova „tří měsíců během šestiměsíčního období“ nahrazují slovy „90 dnů během jakéhokoliv období 180 dnů“;
 3)
 článek 4 se mění takto:
 a)
 odstavec 1 se nahrazuje tímto:
 „1. Občané Evropské unie smějí pobývat na území Antiguy a Barbudy po dobu nejvýše 90 dnů během jakéhokoliv období 180 dnů.“,
 b)
 odstavec 2 se nahrazuje tímto:
 „2. Občané Antiguy a Barbudy smějí pobývat na území členských států, které v plném rozsahu uplatňují schengenské acquis, po dobu nejvýše 90 dnů během jakéhokoliv období 180 dnů. Tato doba se počítá bez ohledu na délku pobytu v těch členských státech, které dosud schengenské acquis v plném rozsahu neuplatňují.
 Občané Antiguy a Barbudy smějí pobývat na území každého z členských států, které dosud schengenské acquis v plném rozsahu neuplatňují, po dobu nejvýše 90 dnů během jakéhokoliv období 180 dnů, bez ohledu na dobu pobytu vypočtenou pro území členských států uplatňujících schengenské acquis v plném rozsahu.“,
 c)
 v odstavci 3 se slova „tři měsíce“ nahrazují slovy „90 dnů“;
 4)
 v čl. 8 odst. 4 se poslední věta nahrazuje tímto:
 „Smluvní


text:
strana, která pozastavila provádění této dohody, bezodkladně uvědomí druhou smluvní stranu, jakmile důvody pozastavení pominou, a pozastavení zruší.“
 Článek 2
 Smluvní strany ratifikují nebo schválí tuto pozměňující dohodu v souladu se svými příslušnými postupy a tato dohoda vstoupí v platnost prvním dnem šestého měsíce následujícího po dni, kdy poslední strana oznámí druhé straně dokončení zmíněných postupů.
 Ve dvou vyhotoveních v jazyce anglickém, bulharském, českém, dánském, estonském, finském, francouzském, chorvatském, italském, litevském, lotyšském, maďarském, maltském, německém, nizozemském, polském, portugalském, rumunském, řeckém, slovenském, slovinském, španělském a švédském, přičemž všechna znění mají stejnou platnost.
 Съставено в Брюксел на двадесет и пети април две хиляди и осемнадесета година.
 Hecho en Bruselas, el veinticinco de abril de dos mil dieciocho.
 V Bruselu dne dvacátého pátého dubna dva tisíce osmnáct.
 Udfærdiget i Bruxelles den femogtyvende april to tusind og atten.
 Geschehen zu Brüssel am fünfundzwanzigsten April zweitausendachtzehn.
 Kahe tuhande kaheksateistkümnenda aasta aprillikuu kahekümne viiendal päeval Brüsselis.
 Έγινε στις Βρυξέλλες, στις είκοσι πέντε Απριλίου δύο χιλιάδες δεκαοκτώ.
 Done at Brussels on the twenty-fifth day of April in the year two thousand and eighteen.
 Fait à Bruxelles, le vingt-cinq avril deux mille dix-huit.
 Sastavljeno u Bruxellesu dvadeset petog travnja godine dvije tisuće osamnaeste.
 Fatto a Bruxelles, addì venticinque aprile duemiladiciotto.
 Briselē, divi tūkstoši astoņpadsmitā gada divdesmit piektajā aprīlī.
 Priimta du tūkstančiai aštuonioliktų metų balandžio dvidešimt penktą dieną Briuselyje.
 Kelt Brüsszelben, a kétezer-tizennyolcadik év április havának huszonötödik napján.
 Magħmul fi Brussell, fil-ħamsa u għoxrin jum ta' April fis-sena elfejn u tmintax.
 Gedaan te Brussel, vijfentwintig april tweeduizend achttien.
 Sporządzono w Brukseli dnia dwudziestego piątego kwietnia roku dwa tysiące osiemnastego.
 Feito em Bruxelas, em vinte e cinco de abril de dois mil e dezoito.
 Întocmit la Bruxelles la douăzeci și cinci aprilie două mii optsprezece.
 V Bruseli dvadsiateho piateho apríla dvetisícosemnásť.
 V Bruslju, dne petindvajsetega aprila leta dva tisoč osemnajst.
 Tehty Brysselissä kahdentenakymmenentenäviidentenä päivänä huhtikuuta vuonna kaksituhattakahdeksantoista.
 Som skedde i Bryssel den tjugofemte april år tjugohundraarton.
 За Европейския съюз
 Рог la Unión Europea
 Za Evropskou unii
 For Den Europæiske Union
 Für die Europäische Union
 Euroopa Liidu nimel
 Για την Ευρωπαϊκή Ένωση
 For the European Union
 Pour l'Union européenne
 Za Europsku uniju
 Per l'Unione europea
 Eiropas Savienības vārdā –
 Europos Sąjungos vardu
 Az Európai Unió részéről
 Għall-Unjoni Ewropea
 Voor de Europese Unie
 W imieniu Unii Europejskiej
 Pela União Europeia
 Pentru Uniunea Europeană
 Za Európsku úniu
 Za Evropsko unijo
 Euroopan unionin puolesta
 För Europeiska unionen
 За Антигуа и Барбуда
 Por Antigua y Barbuda
 Za Antiguu a Barbudu
 For Antigua og Barbuda
 Für Antigua und Barbuda
 Antigua ja Barbuda nimel
 Για την Αντίγκουα και Μπαρμπούντα
 For Antigua and Barbuda
 Pour Antigua-et-Barbuda
 Za Antigvu i Barbudu
 Per Antigua e Barbuda
 Antigvas un Barbudas vārdā –
 Antigvos ir Barbudos vardu
 Antigua és Barbuda részéről
 Għal Antigwa u Barbuda
 Voor Antigua en Barbuda
 W imieniu Antigui i Barbudy
 Por Antígua e Barbuda
 Pentru Antigua și Barbuda
 Za Antiguu a Barbudu
 Za Antigvo in Barbudo
 Antigua ja Barbudan puolesta
 För Antigua och Barbuda
 (1) Úř. věst. L 169, 30.6.2009, s. 3.
 (2) Nařízení Evropského parlamentu a Rady


text:
(EU) č. 610/2013 ze dne 26. června 2013, kterým se mění nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 562/2006, kterým se stanoví kodex Společenství o pravidlech upravujících přeshraniční pohyb osob (Schengenský hraniční kodex), Úmluva k provedení Schengenské dohody, nařízení Rady (ES) č. 1683/95 a (ES) č. 539/2001 a nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 767/2008 a (ES) č. 810/2009 (Úř. věst. L 182, 29.6.2013, s. 1).
 SPOLEČNÉ PROHLÁŠENÍ TÝKAJÍCÍ SE ISLANDU, NORSKA, ŠVÝCARSKA A LICHTENŠTEJNSKA
 Je žádoucí, aby orgány Norska, Islandu, Švýcarska a Lichtenštejnska na jedné straně a Antiguy a Barbudy na straně druhé bezodkladně pozměnily stávající dvoustranné dohody o zrušení vízové povinnosti pro krátkodobé pobyty v souladu se zněním této pozměňující dohody.
 SPOLEČNÉ PROHLÁŠENÍ O VÝKLADU DOBY 90 DNŮ BĚHEM JAKÉHOKOLIV OBDOBÍ 180 DNŮ
 Smluvní strany se dohodly, že dobou nejvýše 90 dnů během jakéhokoliv období 180 dnů podle článku 4 dohody se rozumí nepřetržitý pobyt nebo několik po sobě jdoucích návštěv, jejichž trvání během jakéhokoliv období 180 dnů nepřekročí 90 dnů.
 Slovo „jakýkoliv“ znamená, že se použije „pohyblivé“ referenční období 180 dnů a zpětně se započítá každý den pobytu v posledním období 180 dnů, aby se ověřilo, že je i nadále splňován požadavek 90 dnů v jakémkoliv období 180 dnů. To znamená mimo jiné, že nepřítomnost po dobu 90 po sobě jdoucích dnů opravňuje k novému pobytu v délce až 90 dnů.


text:
 Důležité právní upozornění
 |
 22002D0083
 Úřední věstník L 266 , 03/10/2002 S. 0034 - 0035
 Rozhodnutí Smíšeného výboru EHPč. 83/2002ze dne 25. června 2002,kterým se mění příloha IV (Energetika) Dohody o EHPSMÍŠENÝ VÝBOR EHP,s ohledem na Dohodu o Evropském hospodářském prostoru ve znění Protokolu o úpravě Dohody o Evropském hospodářském prostoru (dále jen "Dohoda"), a zejména s ohledem na článek 98 této dohody,vzhledem k těmto důvodům:(1) Příloha IV Dohody byla změněna rozhodnutím Smíšeného výboru EHP č. 123/2001 ze dne 26. října 2000 [1].(2) Směrnice Komise 95/49/ES ze dne 26. září 1995, kterou se aktualizuje seznam subjektů, na které se vztahuje směrnice 91/296/EHS o přepravě zemního plynu přepravními soustavami [2], by měla být začleněna do Dohody.(3) Směrnice Komise 98/75/ES ze dne 1. října 1998, kterou se aktualizuje seznam subjektů, na které se vztahuje směrnice 90/547/EHS o přenosu elektřiny elektrizačními soustavami [3], by měla být začleněna do Dohody,ROZHODL TAKTO:Článek 1V bodě 8 (směrnice Rady 90/547/EHS) přílohy IV Dohody se doplňuje nová odrážka, která zní:"— 398 L 0075: směrnice Komise 98/75/ES ze dne 1. října 1998 (Úř. věst. L 276, 13.10.1998, s. 9)."Článek 2V bodě 9 (směrnice Rady 91/296/EHS) přílohy IV Dohody se doplňuje nová odrážka, která zní:"— 395 L 0049: směrnice Komise 95/49/ES ze dne 26. září 1995 (Úř. věst. L 233, 30.9.1995, s. 86)."Článek 3Znění směrnic 95/49/ES a 98/75/ES v islandském a norském jazyce, která mají být zveřejněna v dodatku EHP Úředního věstníku Evropských společenství, jsou platná.Článek 4Toto rozhodnutí vstupuje v platnost dnem 26. června 2002 za předpokladu, že Smíšenému výboru EHP jsou učiněna veškerá oznámení podle čl. 103 odst. 1 Dohody [4].Článek 5Toto rozhodnutí bude zveřejněno v oddíle EHP a v dodatku EHP Úředního věstníku Evropských společenství.V Bruselu dne 25. června 2002.Za Smíšený výbor EHPpředsedaP. Westerlund[1] Úř. věst. L 322, 6.12.2001, s. 39.[2] Úř. věst. L 233, 30.9.1995, s. 86.[3] Úř. věst. L 276, 13.10.1998, s. 9.[4] Nebyly oznámeny žádné ústavní požadavky.--------------------------------------------------


text:
 25.2.2021
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 L 67/59
 ROZHODNUTÍ SMÍŠENÉHO VÝBORU EHP
 č. 165/2018
 ze dne 6. července 2018,
 kterým se mění příloha XX (Životní prostředí) Dohody o EHP [2021/226]
 SMÍŠENÝ VÝBOR EHP,
 s ohledem na Dohodu o Evropském hospodářském prostoru (dále jen „Dohoda o EHP“), a zejména na článek 98 této dohody,
 vzhledem k těmto důvodům:
 (1)
 Rozhodnutí Evropského parlamentu a Rady (EU) 2015/1814 ze dne 6. října 2015 o vytvoření a uplatňování rezervy tržní stability pro systém Unie pro obchodování s povolenkami na emise skleníkových plynů a o změně směrnice 2003/87/ES (1), by mělo být začleněno do Dohody o EHP.
 (2)
 Příloha XX Dohody o EHP by proto měla být odpovídajícím způsobem změněna,
 PŘIJAL TOTO ROZHODNUTÍ:
 Článek 1
 Příloha XX Dohody o EHP se mění takto:
 1.
 V bodě 21al (směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/87/ES) se doplňuje tato odrážka:
 „—
 32015 D 1814: rozhodnutí Evropského parlamentu a Rady (EU) 2015/1814 ze dne 6. října 2015 (Úř. věst. L 264, 9.10.2015, s. 1).“
 2.
 Za bod 21ali (prováděcí rozhodnutí Komise (EU) 2016/775) se vkládá nový bod, který zní:
 „21alj.
 32015 D 1814: rozhodnutí Evropského parlamentu a Rady (EU) 2015/1814 ze dne 6. října 2015 o vytvoření a uplatňování rezervy tržní stability pro systém Unie pro obchodování s povolenkami na emise skleníkových plynů a o změně směrnice 2003/87/ES (Úř. věst. L 264, 9.10.2015, s. 1).“
 Článek 2
 Znění rozhodnutí (EU) 2015/1814 v islandském a norském jazyce, která mají být zveřejněna v dodatku EHP Úředního věstníku Evropské unie, jsou platná.
 Článek 3
 Toto rozhodnutí vstupuje v platnost dnem 7. července 2018 za předpokladu, že jsou učiněna veškerá oznámení podle čl. 103 odst. 1 Dohody o EHP (*1).
 Článek 4
 Toto rozhodnutí bude zveřejněno v oddíle EHP a v dodatku EHP Úředního věstníku Evropské unie.
 V Bruselu dne 6. července 2018.
 Za Smíšený výbor EHP
 předsedkyně
 Oda Helen SLETNES
 (1) Úř. věst. L 264, 9.10.2015, s. 1.
 (*1) Nebyly oznámeny žádné ústavní požadavky.


text:
 27.12.2018
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 L 329/30
 ROZHODNUTÍ SMÍŠENÉHO VÝBORU EVROPSKÁ UNIE-ŠVÝCARSKO PRO LETECKOU DOPRAVU ZŘÍZENÉHO DOHODOU MEZI EVROPSKÝM SPOLEČENSTVÍM A ŠVÝCARSKOU KONFEDERACÍ O LETECKÉ DOPRAVĚ č. 1/2018
 ze dne 12. prosince 2018,
 kterým se nahrazuje příloha Dohody mezi Evropským společenstvím a Švýcarskou konfederací o letecké dopravě [2018/2065]
 VÝBOR EVROPSKÁ UNIE-ŠVÝCARSKO PRO LETECKOU DOPRAVU,
 s ohledem na Dohodu mezi Evropským společenstvím a Švýcarskou konfederací o letecké dopravě (dále jen „dohoda“), a zejména na čl. 23 odst. 4 této dohody,
 ROZHODL TAKTO:
 Jediný článek
 Příloha tohoto rozhodnutí nahrazuje přílohu dohody s platností ode dne 1. února 2019.
 V Bruselu dne 12. prosince 2018.
 Za smíšený výbor
 vedoucí delegace Evropské unie
 Filip CORNELIS
 vedoucí delegace Švýcarska
 Christian HEGNER
 PŘÍLOHA
 Pro účely této dohody se rozumí:
 —
 Evropská unie na základě Lisabonské smlouvy, která vstoupila v platnost dne 1. prosince 2009, nahrazuje Evropské společenství a stává se jeho nástupcem.
 —
 Jestliže akt uvedený v této příloze obsahuje odkaz na členské státy Evropského společenství, jež bylo nahrazeno Evropskou unií, nebo na požadavek spojení s nimi, má se pro účely této dohody za to, že se odkaz vztahuje rovněž na Švýcarsko nebo na požadavek spojení se Švýcarskem.
 —
 Odkazy na nařízení Rady (EHS) č. 2407/92 a (EHS) č.. 2408/92 uvedené v článcích 4, 15, 18, 27 a 35 dohody se považují za odkazy na nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1008/2008.
 —
 Aniž je dotčen článek 15 této dohody, „leteckým dopravcem Společenství“ podle následujících směrnic a nařízení Společenství se rozumí též letecký dopravce, který je držitelem licence a má svou hlavní provozovnu a případně sídlo podniku ve Švýcarsku v souladu s nařízením (ES) č. 1008/2008. Jakýkoli odkaz na nařízení (EHS) č. 2407/92 se považuje za odkaz na nařízení (ES) č. 1008/2008.
 —
 Jakýkoli odkaz na články 81 a 82 Smlouvy nebo na články 101 a 102 Smlouvy o fungování Evropské unie v následujících textech se považuje za odkaz na články 8 a 9 této dohody.
 1. Liberalizace letectví a ostatní předpisy v odvětví civilního letectví
 č. 1008/2008
 Nařízení Evropského parlamentu a Rady ze dne 24. září 2008 o společných pravidlech pro provozování leteckých služeb ve Společenství, Úř. věst. L 293, 31.10.2008, s. 3.
 č. 2000/79
 Směrnice Rady ze dne 27. listopadu 2000 o Evropské dohodě o organizaci pracovní doby mobilních pracovníků v civilním letectví uzavřené mezi Sdružením evropských leteckých společností (AEA), Evropskou federací pracovníků v dopravě (ETF), Evropským sdružením technických letových posádek (ECA), Evropským sdružením leteckých společností (ERA) a Mezinárodním sdružením leteckých dopravců (IACA), Úř. věst. L 302, 1.12.2000, s. 57.
 č. 93/104
 Směrnice Rady ze dne 23. listopadu 1993 o některých aspektech úpravy pracovní doby, Úř. věst. L 307, 13.12.1993, s. 18, ve znění:
 —
 směrnice 2000/34/ES, Úř. věst. L 195, 1.8.2000, s. 41.
 č. 437/2003
 Nařízení Evropského parlamentu a Rady ze dne 27. února 2003 o statistickém vykazování letecké přepravy cestujících, zboží a poštovních zásilek, Úř. věst. L 66, 11.3.2003, s. 1.
 č. 1358/2003
 Nařízení Komise ze dne 31. července 2003, kterým se provádí nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES)


text:
č. 437/2003 o statistickém vykazování letecké přepravy cestujících, zboží a poštovních zásilek, a kterým se mění přílohy I a II uvedeného nařízení, Úř. věst. L 194, 1.8.2003, s. 9, ve znění:
 —
 nařízení Komise (ES) č. 158/2007, Úř. věst. L 49, 17.2.2007, s. 9.
 č. 785/2004
 Nařízení Evropského parlamentu a Rady ze dne 21. dubna 2004 o požadavcích na pojištění u leteckých dopravců a provozovatelů letadel, Úř. věst. L 138, 30.4.2004, s. 1, ve znění:
 —
 nařízení Komise (EU) č. 285/2010, Úř. věst. L 87, 7.4.2010, s. 19.
 č. 95/93
 Nařízení Rady ze dne 18. ledna 1993 o společných pravidlech pro přidělování letištních časů na letištích Společenství, Úř. věst. L 14, 22.1.1993, s. 1 (články 1–12), ve znění:
 —
 nařízení (ES) č. 793/2004, Úř. věst. L 138, 30.4.2004, s. 50.
 č. 2009/12
 Směrnice Evropského parlamentu a Rady ze dne 11. března 2009 o letištních poplatcích, Úř. věst. L 70, 14.3.2009, s. 11.
 č. 96/67
 Směrnice Rady ze dne 15. října 1996 o přístupu na trh odbavovacích služeb na letištích Společenství, Úř. věst. L 272, 25.10.1996, s. 36.
 (články 1–9, 11–23 a 25).
 č. 80/2009
 Nařízení Evropského parlamentu a Rady ze dne 14. ledna 2009 o kodexu chování pro používání počítačových rezervačních systémů a o zrušení nařízení Rady (EHS) č. 2299/89, Úř. věst. L 35, 4.2.2009, s. 47.
 2. Pravidla hospodářské soutěže
 č. 1/2003
 Nařízení Rady ze dne 16. prosince 2002 o provádění pravidel hospodářské soutěže stanovených v článcích 81 a 82 Smlouvy, Úř. věst. L 1, 4.1.2003, s. 1 (články 1–13, 15–45).
 (V rozsahu, v němž je toto nařízení příslušné pro použití této dohody. Vložení uvedeného nařízení nemá vliv na rozdělení úkolů podle této dohody.)
 č. 773/2004
 Nařízení Komise ze dne 7. dubna 2004 o vedení řízení Komise podle článků 81 a 82 Smlouvy o ES, Úř. věst. L 123, 27.4.2004, s. 18, ve znění:
 —
 nařízení Komise (ES) č. 1792/2006, Úř. věst. L 362, 20.12.2006, s. 1.
 —
 nařízení Komise (ES) č. 622/2008, Úř. věst. L 171, 1.7.2008, s. 3.
 č. 139/2004
 Nařízení Rady ze dne 20. ledna 2004 o kontrole spojování podniků (nařízení ES o spojování), Úř. věst. L 24, 29.1.2004, s. 1.
 (články 1–18, čl. 19 odst. 1–2, články 20–23).
 S ohledem na čl. 4 odst. 5 nařízení o spojování platí mezi Evropským společenstvím a Švýcarskem toto:
 1)
 S ohledem na spojení definované v článku 3 nařízení (ES) č. 139/2004, které nemá význam pro celé Společenství ve smyslu článku 1 uvedeného nařízení a které může být přezkoumáno v rámci vnitrostátních předpisů pro hospodářskou soutěž nejméně tří členských států ES a Švýcarské konfederace, mohou osoby nebo podniky podle čl. 4 odst. 2 uvedeného nařízení před oznámením příslušným orgánům informovat Komisi ES prostřednictvím odůvodněného podání, že by spojení měla posoudit Komise.
 2)
 Evropská komise neprodleně předá Švýcarské konfederaci všechna podání podle čl. 4 odst. 5 nařízení (ES) č. 139/2004 a předchozího odstavce.
 3)
 Vyjádří-li Švýcarská konfederace svůj nesouhlas se žádostí o postoupení případu, příslušný švýcarský orgán pro hospodářskou soutěž si ponechá svou pravomoc a případ nebude od Švýcarské konfederace


text:
postoupen podle tohoto odstavce.
 S ohledem na lhůty podle čl. 4 odst. 4 a 5, čl. 9 odst. 2 a 6 a čl. 22 odst. 2 nařízení o spojování:
 1)
 Evropská komise neprodleně předá příslušnému švýcarskému orgánu pro hospodářskou soutěž všechny příslušné dokumenty podle čl. 4 odst. 4 a 5, čl. 9 odst. 2 a 6 a čl. 22 odst. 2.
 2)
 Výpočet lhůt podle čl. 4 odst. 4 a 5, čl. 9 odst. 2 a 6 a čl. 22 odst. 2 nařízení (ES) č. 139/2004 začíná pro Švýcarskou konfederaci ihned poté, co příslušný švýcarský orgán pro hospodářskou soutěž obdrží příslušné dokumenty.
 č. 802/2004
 Nařízení Komise ze dne 7. dubna 2004, kterým se provádí nařízení Rady (ES) č. 139/2004 o kontrole spojování podniků, Úř. věst. L 133, 30.4.2004, s. 1 (články 1–24), ve znění:
 —
 nařízení Komise (ES) č. 1792/2006, Úř. věst. L 362, 20.12.2006, s. 3.
 —
 nařízení Komise (ES) č. 1033/2008, Úř. věst. L 279, 22.10.2008, s. 3.
 —
 prováděcího nařízení Komise (EU) č. 1269/2013, Úř. věst. L 336, 14.12.2013, s. 1.
 č. 2006/111
 Směrnice Komise ze dne 16. listopadu 2006 o zprůhlednění finančních vztahů mezi členskými státy a veřejnými podniky a o finanční průhlednosti uvnitř jednotlivých podniků, Úř. věst. L 318, 17.11.2006, s. 17.
 č. 487/2009
 Nařízení Rady ze dne 25. května 2009 o použití čl. 81 odst. 3 Smlouvy na některé kategorie dohod a jednání ve vzájemné shodě v odvětví letecké dopravy, Úř. věst. L 148, 11.6.2009, s. 1.
 3. Bezpečnost letectví
 č. 216/2008
 Nařízení Evropského parlamentu a Rady ze dne 20. února 2008 o společných pravidlech v oblasti civilního letectví a o zřízení Evropské agentury pro bezpečnost letectví, kterým se ruší směrnice Rady 91/670/EHS, nařízení (ES) č. 1592/2002 a směrnice 2004/36/ES, Úř. věst. L 79, 19.2.2008, s. 1, ve znění:
 —
 nařízení Komise (ES) č. 690/2009, Úř. věst. L 199, 31.7.2009, s. 6.
 —
 nařízení (ES) č. 1108/2009, Úř. věst. L 309, 24.11.2009, s. 51.
 —
 nařízení Komise (EU) č. 6/2013, Úř. věst. L 4, 9.1.2013, s. 34.
 —
 nařízení Komise (EU) 2016/4, Úř. věst. L 3, 6.1.2016, s. 1.
 Agentura má i ve Švýcarsku pravomoci, které jí byly uděleny ustanoveními nařízení.
 Komise má i ve Švýcarsku pravomoci, které jí byly uděleny pro rozhodnutí podle čl. 11 odst. 2, čl. 14 odst. 5 a 7, čl. 24 odst. 5, čl. 25 odst. 1, čl. 38 odst. 3 bodu i), čl. 39 odst. 1, čl. 40 odst. 3, čl. 41 odst. 3 a 5, čl. 42 odst. 4, čl. 54 odst. 1 a čl. 61 odst. 3.
 Bez ohledu na horizontální úpravu stanovenou v druhé odrážce přílohy Dohody mezi Evropským společenstvím a Švýcarskou konfederací o letecké dopravě se odkazy na „členské státy“ uvedené v článku 65 nařízení nebo v ustanoveních rozhodnutí 1999/468/ES zmíněných v daném ustanovení nevztahují na Švýcarsko.
 Žádné ustanovení tohoto nařízení nelze vykládat tak, že pověřuje Evropskou agenturu pro bezpečnost letectví, aby jednala jménem Švýcarska v rámci mezinárodních dohod pro jiné účely než účely podpory při plnění povinností, které mu z těchto dohod plynou.


text:
Pro účely této dohody se znění nařízení upravuje takto:
 a)
 Článek 12 se mění takto:
 i)
 v odstavci 1 se za slovo „Společenstvím“ vkládají slova „nebo Švýcarskem“;
 ii)
 v odst. 2 písm. a) se za slovo „Společenství“ vkládají slova „nebo Švýcarsko“;
 iii)
 v odstavci 2 se zrušují písmena b) a c);
 iv)
 doplňuje se nový odstavec, který zní:
 „3. Kdykoliv Společenství vede jednání se třetí zemí s cílem uzavřít dohodu, která stanoví, že členský stát nebo agentura může vydávat osvědčení na základě osvědčení vydaných leteckými úřady dané třetí země, usiluje o to, aby Švýcarsku byla nabídnuta podobná dohoda s dotčenou třetí zemí. Švýcarsko zase usiluje o uzavření dohod se třetími zeměmi odpovídajících těm, které uzavřelo Společenství.“
 b)
 V článku 29 se doplňuje nový odstavec, který zní:
 „4. Odchylně od čl. 12 odst. 2 písm. a) pracovního řádu ostatních zaměstnanců Evropských společenství je výkonný ředitel agentury oprávněn zaměstnávat na základě smlouvy švýcarské státní příslušníky, kteří požívají veškerých občanských práv.“
 c)
 V článku 30 se doplňuje nový pododstavec, který zní:
 „V souladu s dodatkem k příloze A uplatní Švýcarsko na agenturu Protokol o výsadách a imunitách Evropské unie, který je uveden v příloze A této přílohy.“
 d)
 V článku 37 se doplňuje nový pododstavec, který zní:
 „Švýcarsko se plně podílí na činnosti správní rady a má v jejím rámci stejná práva a povinnosti jako členské státy Evropské unie, s výjimkou hlasovacího práva.“
 e)
 V článku 59 se doplňuje nový odstavec, který zní:
 „12. Švýcarsko se podílí na finančním příspěvku uvedeném v odst. 1 písm. b) podle následujícího vzorce:
 S (0,2/100) + S [1 – (a + b) 0,2/100] c/C,
 kde:
 S
 =
 část rozpočtu agentury, která není financována z poplatků a plateb uvedených v odst. 1 písm. c) a d),
 a
 =
 počet přidružených států,
 b
 =
 počet členských států EU,
 c
 =
 příspěvek Švýcarska do rozpočtu ICAO,
 C
 =
 celkový příspěvek členských států EU a přidružených států do rozpočtu ICAO.“
 f)
 V článku 61 se doplňuje nový pododstavec, který zní:
 „Ustanovení vztahující se na finanční kontrolu prováděnou Společenstvím ve Švýcarsku, která se týká účastníků činností agentury, jsou uvedena v příloze B této přílohy.“
 g)
 Příloha II nařízení se doplňuje o následující letadla jako výrobky, na něž se vztahuje čl. 2 odst. 3 písm. a) bod ii) nařízení Komise (ES) č. 1702/2003 ze dne 24. září 2003, kterým se stanoví prováděcí pravidla pro certifikaci letové způsobilosti letadel a souvisejících výrobků, letadlových částí a zařízení a certifikaci ochrany životního prostředí, jakož i pro certifikaci projekčních a výrobních organizací (1):
 A/c - [HB-IMY, HB-IWY] – typ Gulfstream G-IV
 A/c - [HB-IMJ, HB-IVZ, HB-JES] – typ Gulfstream G-V
 A/c - [HB-ZDF] – typ MD900.
 č. 1178/2011
 Nařízení Komise ze dne 3. listopadu 2011, kterým se stanoví technické požadavky a správní postupy týkající se posádek v civilním letectví podle nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 216/2008, Úř. věst. L 311, 25.11.2011, s. 1, ve znění:
 —
 nařízení Komise (EU) č. 290/2012, Úř. věst. L 100, 5.4.2012, s. 1.
 —
 nařízení Komise (EU) č. 70/2014, Úř.


text:
věst. L 23, 28.1.2014, s. 25.
 —
 nařízení Komise (EU) č. 245/2014, Úř. věst. L 74, 14.3.2014, s. 33.
 —
 nařízení Komise (EU) 2015/445, Úř. věst. L 74, 18.3.2015, s. 1.
 —
 nařízení Komise (EU) 2016/539, Úř. věst. L 91, 7.4.2016, s. 1.
 č. 3922/91
 Nařízení Rady ze dne 16. prosince 1991 o harmonizaci technických požadavků a správních postupů v oblasti civilního letectví, Úř. věst. L 373, 31.12.1991, s. 4 (články 1–3, čl. 4 odst. 2, články 5–11 a 13), ve znění:
 —
 nařízení (ES) č. 1899/2006, Úř. věst. L 377, 27.12.2006, s. 1.
 —
 nařízení (ES) č. 1900/2006, Úř. věst. L 377, 27.12.2006, s. 176.
 —
 nařízení Komise (ES) č. 8/2008, Úř. věst. L 10, 12.1.2008, s. 1.
 —
 nařízení Komise (ES) č. 859/2008, Úř. věst. L 254, 20.9.2008, s. 1.
 č. 996/2010
 Nařízení Evropského parlamentu a Rady ze dne 20. října 2010 o šetření a prevenci nehod a incidentů v civilním letectví a o zrušení směrnice 94/56/ES, Úř. věst. L 295, 12.11.2010, s. 35, ve znění:
 —
 nařízení (EU) č. 376/2014, Úř. věst. L 122, 24.4.2014, s. 18.
 č. 104/2004
 Nařízení Komise ze dne 22. ledna 2004, kterým se stanoví pravidla organizace a složení odvolacího senátu Evropské agentury pro bezpečnost letectví, Úř. věst. L 16, 23.1.2004, s. 20.
 č. 2111/2005
 Nařízení Evropského parlamentu a Rady ze dne 14. prosince 2005 o vytvoření seznamu Společenství uvádějícího letecké dopravce, kteří podléhají zákazu provozování letecké dopravy ve Společenství, o informování cestujících v letecké dopravě o totožnosti provozujícího leteckého dopravce a o zrušení článku 9 směrnice 2004/36/ES, Úř. věst. L 344, 27.12.2005, s. 15.
 č. 473/2006
 Nařízení Komise ze dne 22. března 2006, kterým se stanoví prováděcí pravidla pro seznam Společenství uvádějící letecké dopravce, kteří podléhají zákazu provozování letecké dopravy ve Společenství, uvedený v kapitole II nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 2111/2005, Úř. věst. L 84, 23.3.2006, s. 8.
 č. 474/2006
 Nařízení Komise ze dne 22. března 2006 o vytvoření seznamu Společenství uvádějícího letecké dopravce, kteří podléhají zákazu provozování letecké dopravy ve Společenství, uvedeného v kapitole II nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 2111/2005, Úř. věst. L 84, 23.3.2006, s. 14, naposledy pozměněné:
 —
 prováděcím nařízením Komise (EU) 2018/871, Úř. věst. L 152, 15.6.2018, s. 5.
 č. 1332/2011
 Nařízení Komise ze dne 16. prosince 2011, kterým se stanoví společné požadavky na užívání vzdušného prostoru a provozní postupy pro palubní protisrážkový systém, Úř. věst. L 336, 20.12.2011, s. 20, ve znění:
 —
 nařízení Komise (EU) 2016/583, Úř. věst. L 101, 16.4.2016, s. 7.
 č. 646/2012
 Prováděcí nařízení Komise ze dne 16. července 2012, kterým se stanoví prováděcí pravidla pro pokuty a penále na základě nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 216/2008, Úř. věst. L 187, 17.7.2012, s. 29.
 č. 748/2012
 Nařízení Komise ze dne 3. srpna 2012, kterým se stanoví prováděcí pravidla pro certifikaci letové způsobilosti letadel a souvisejících výrobků, letadlových částí a zařízení a certifikaci ochrany životního prostředí, jakož i pro certifikaci projekčních a výrobních organizací, Úř. věst. L 224, 21.8.2012, s. 1, ve znění:
 —
 nařízení Komise


text:
(EU) č. 7/2013, Úř. věst. L 4, 9.1.2013, s. 36.
 —
 nařízení Komise (EU) č. 69/2014, Úř. věst. L 23, 28.1.2014, s. 12.
 —
 nařízení Komise (EU) 2015/1039, Úř. věst. L 167, 1.7.2015, s. 1.
 —
 nařízení Komise (EU) 2016/5, Úř. věst. L 3, 6.1.2016, s. 3.
 č. 965/2012
 Nařízení Komise ze dne 5. října 2012, kterým se stanoví technické požadavky a správní postupy týkající se letového provozu podle nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 216/2008, Úř. věst. L 296, 25.10.2012, s. 1, ve znění:
 —
 nařízení Komise (EU) č. 800/2013, Úř. věst. L 227, 24.8.2013, s. 1.
 —
 nařízení Komise (EU) č. 71/2014, Úř. věst. L 23, 28.1.2014, s. 27.
 —
 nařízení Komise (EU) č. 83/2014, Úř. věst. L 28, 31.1.2014, s. 17.
 —
 nařízení Komise (EU) č. 379/2014, Úř. věst. L 123, 24.4.2014, s. 1.
 —
 nařízení Komise (EU) 2015/140, Úř. věst. L 24, 30.1.2015, s. 5.
 —
 nařízení Komise (EU) 2015/1329, Úř. věst. L 206, 1.8.2015, s. 21.
 —
 nařízení Komise (EU) 2015/640, Úř. věst. L 106, 24.4.2015, s. 18.
 —
 nařízení Komise (EU) 2015/2338, Úř. věst. L 330, 16.12.2015, s. 1.
 —
 nařízení Komise (EU) 2016/1199, Úř. věst. L 198, 23.7.2016, s. 13.
 —
 nařízení Komise (EU) 2017/363, Úř. věst. L 55, 2.3.2017, s. 1.
 —
 nařízení Komise (EU) 2018/394, Úř. věst. L 71, 14.3.2018, s. 1.
 č. 2012/780
 Rozhodnutí Komise ze dne 5. prosince 2012 o přístupových právech k evropské centrální evidenci bezpečnostních doporučení a odpovědí na ně zřízené podle čl. 18 odst. 5 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 996/2010 o šetření a prevenci nehod a incidentů v civilním letectví a o zrušení směrnice 94/56/ES, Úř. věst. L 342, 14.12.2012, s. 46.
 č. 628/2013
 Prováděcí nařízení Komise ze dne 28. června 2013 o pracovních postupech Evropské agentury pro bezpečnost letectví pro provádění standardizačních kontrol a pro sledování uplatňování pravidel nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 216/2008 a o zrušení nařízení Komise (ES) č. 736/2006, Úř. věst. L 179, 29.6.2013, s. 46.
 č. 139/2014
 Nařízení Komise ze dne 12. února 2014, kterým se stanoví požadavky a správní postupy týkající se letišť podle nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 216/2008, Úř. věst. L 44, 14.2.2014, s. 1, ve znění:
 —
 nařízení Komise (ES) č. 2017/161, Úř. věst. L 27, 1.2.2017, s. 99.
 —
 nařízení Komise (ES) č. 2018/401, Úř. věst. L 72, 15.3.2018, s. 17.
 č. 319/2014
 Nařízení Komise ze dne 27. března 2014 o poplatcích a platbách vybíraných Evropskou agenturou pro bezpečnost letectví a o zrušení nařízení (ES) č. 593/2007, Úř. věst. L 93, 28.3.2014, s. 58.
 č. 376/2014
 Nařízení Evropského parlamentu a Rady ze dne 3. dubna 2014 o hlášení událostí v civilním letectví, analýze těchto hlášení a navazujících opatřeních a o změně nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 996/2010 a zrušení směrnic Evropského parlamentu a Rady 2003/42/ES, nařízení Komise (ES) č. 1321/2007 a nařízení Komise (ES) č. 1330/2007, Úř. věst. L 122, 24.4.2014, s. 18.
 č. 452/2014
 Nařízení Komise ze dne 29. dubna 2014, kterým se stanoví technické


text:
požadavky a správní postupy týkající se letového provozu provozovatelů ze třetích zemí podle nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 216/2008, Úř. věst. L 133, 6.5.2014, s. 12, ve znění:
 —
 nařízení Komise (EU) 2016/1158, Úř. věst. L 192, 16.7.2016, s. 21.
 č. 1321/2014
 Nařízení Komise ze dne 26. listopadu 2014 o zachování letové způsobilosti letadel a leteckých výrobků, letadlových částí a zařízení a schvalování organizací a personálu zapojených do těchto úkolů, Úř. věst. L 362, 17.12.2014, s. 1, ve znění:
 —
 nařízení Komise (EU) 2015/1088, Úř. věst. L 176, 7.7.2015, s. 4.
 —
 nařízení Komise (EU) 2015/1536, Úř. věst. L 241, 17.9.2015, s. 16.
 —
 nařízení Komise (EU) 2017/334, Úř. věst. L 50, 28.2.2017, s. 13.
 č. 2015/340
 Nařízení Komise ze dne 20. února 2015, kterým se stanoví technické požadavky a správní postupy týkající se průkazů způsobilosti a osvědčení řídících letového provozu podle nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 216/2008, kterým se mění prováděcí nařízení Komise (EU) č. 923/2012 a kterým se zrušuje nařízení Komise (EU) č. 805/2011, Úř. věst. L 63, 6.3.2015, s. 1.
 č. 2015/640
 Nařízení Komise ze dne 23. dubna 2015 o dodatečných specifikacích letové způsobilosti pro daný druh provozu a o změně nařízení (EU) č. 965/2012, Úř. věst. L 106, 24.4.2015, s. 18, ve znění:
 —
 nařízení Komise (EU) 2018/394, Úř. věst. L 71, 14.3.2018, s. 1.
 č. 2015/1018
 Prováděcí nařízení Komise ze dne 29. června 2015, kterým se stanoví seznam klasifikovaných událostí v civilním letectví, které podléhají povinnému hlášení podle nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 376/2014, Úř. věst. L 163, 30.6.2015, s. 1.
 č. 2016/2357
 Rozhodnutí Komise ze dne 19. prosince 2016 o nedostatečně účinném dodržování nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 216/2008 a jeho prováděcích pravidel, pokud jde o osvědčení vydaná Řeckou akademií pro letecký výcvik a průkazy způsobilosti vydané na základě těchto osvědčení podle části 66, Úř. věst. L 348, 21.12.2016, s. 72.
 č. 2018/395
 Nařízení Komise ze dne 13. března 2018, kterým se stanoví podrobná pravidla pro provoz balonů podle nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 216/2008, Úř. věst. L 71, 14.3.2018, s. 10.
 4. Ochrana letectví před protiprávními činy
 č. 300/2008
 Nařízení Evropského parlamentu a Rady ze dne 11. března 2008 o společných pravidlech v oblasti ochrany civilního letectví před protiprávními činy a o zrušení nařízení (ES) č. 2320/2002, Úř. věst. L 97, 9.4.2008, s. 72.
 č. 272/2009
 Nařízení Komise ze dne 2. dubna 2009, kterým se doplňují společné základní normy ochrany civilního letectví před protiprávními činy stanovené v příloze nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 300/2008, Úř. věst. L 91, 3.4.2009, s. 7, ve znění:
 —
 nařízení Komise (EU) č. 297/2010, Úř. věst. L 90, 10.4.2010, s. 1.
 —
 nařízení Komise (EU) č. 720/2011, Úř. věst. L 193, 23.7.2011, s. 19.
 —
 nařízení Komise (EU) č. 1141/2011, Úř. věst. L 293, 11.11.2011, s. 22.
 —
 nařízení Komise (EU) č. 245/2013, Úř. věst. L 77, 20.3.2013, s. 5.
 č. 1254/2009
 Nařízení Komise ze dne 18. prosince 2009, kterým se stanoví kritéria umožňující členským státům