text:
posouzení kvality přijatých právních předpisů a jejich praktického provádění. Pravidelné vypracování těchto posouzení je úkolem Výboru pro obchod.
 3. Pokud jedna strana podle přílohy XXI-A této dohody otevřela svůj trh s veřejnými zakázkami druhé straně, umožní strana EU ukrajinským společnostem (se sídlem ve straně EU či bez něho) přístup k výběrovým řízením na veřejné zakázky podle pravidel pro zadávání veřejných zakázek za neméně výhodných podmínek, než za jakých se poskytuje společnostem strany EU. Ukrajina poskytne společnostem strany EU (se sídlem na Ukrajině či bez něho) přístup k výběrovým řízením na veřejné zakázky podle vnitrostátních pravidel pro zadávání veřejných zakázek za neméně výhodných podmínek, než za jakých se poskytuje ukrajinským společnostem.
 4. Po realizaci poslední fáze sbližování právních předpisů posoudí strany možnost poskytnutí vzájemného přístupu na trh s veřejnými zakázkami i pod prahovými hodnotami stanovenými v čl. 149 odst. 3 této dohody.
 5. Finsko si vyhrazuje svůj postoj vzhledem k Alandským ostrovům.
 Článek 155
 Informace
 1. Strany zajistí, aby veřejní zadavatelé i hospodářské subjekty byli řádně obeznámeni s postupy pro zadávání veřejných zakázek, mimo jiné zveřejňováním veškerých příslušných právních předpisů a správních rozhodnutí.
 2. Strany zajistí účinné informování o příležitostech k veřejným zakázkám.
 Článek 156
 Spolupráce
 1. Strany posílí svoji spolupráci výměnou zkušeností a informací týkajících se jejich osvědčených postupů a regulačních rámců.
 2. Strana EU usnadní provádění této kapitoly mimo jiné poskytnutím případné technické pomoci. V souladu s ustanoveními o finanční spolupráci hlavy VI (Finanční spolupráce a ustanovení týkající se boje proti podvodům) této dohody budou přijata zvláštní rozhodnutí o finanční pomoci poskytované prostřednictvím příslušných finančních mechanismů a nástrojů EU.
 3. Orientační seznam témat spolupráce je obsažen v příloze XXI-O této dohody.
 KAPITOLA 9
 Duševní vlastnictví
 Oddíl 1
 Obecná ustanovení
 Článek 157
 Cíle
 Cílem této kapitoly je:
 a)
 usnadňovat výrobu inovativních a kreativních produktů a jejich uvádění na trh ve stranách; a
 b)
 dosáhnout přiměřené a účinné úrovně ochrany a prosazování práv duševního vlastnictví.
 Článek 158
 Povaha a rozsah povinností
 1. Strany zajistí přiměřené a účinné provádění mezinárodních smluv týkajících se duševního vlastnictví, jejichž jsou smluvními stranami, včetně Dohody o obchodních aspektech práv k duševnímu vlastnictví obsažené v příloze 1C Dohody o WTO (dále jen „Dohoda TRIPS“). Ustanovení této kapitoly doplňují a dále upřesňují vzájemná práva a povinnosti stran podle Dohody TRIPS a dalších mezinárodních dohod v oblasti duševního vlastnictví.
 2. Pro účely této dohody zahrnují práva duševního vlastnictví autorská práva, včetně autorských práv k počítačovým programům a databázím, práva související s autorskými právy, práva týkající se patentů, včetně patentů na biotechnologické vynálezy, ochranných známek a obchodních jmen, pokud jsou daným vnitrostátním právem chráněny jako výhradní vlastnická práva, dále práva týkající se průmyslových vzorů, návrhů (topografie) integrovaných obvodů, zeměpisných označení, včetně označení původu a označení zdroje, rostlinných odrůd, ochrany nesdělených informací a ochrany proti nekalé soutěži, jak je uvedena v článku 10 bis Pařížské úmluvy na ochranu průmyslového vlastnictví (1967) (dále jen „Pařížská úmluva“).
 Článek 159
 Převod technologií
 1. Strany souhlasí s výměnou názorů a informací týkající se jejich vnitrostátních a mezinárodních postupů a politiky, jež mají vliv na převod


text:
technologií. To zahrnuje zejména opatření pro usnadnění informačních toků, obchodních partnerství, udělování licencí a subdodávek na dobrovolném základě. Zvláštní pozornost je věnována podmínkám nezbytným pro vytvoření odpovídajícího příznivého prostředí pro převod technologií v hostitelských zemích, včetně otázek, jako je příslušný právní rámec a rozvoj lidského kapitálu.
 2. Strany zajistí, aby byly chráněny legitimní zájmy nositelů práv duševního vlastnictví.
 Článek 160
 Vyčerpání práva
 Strany mohou zřídit vlastní režim pro vyčerpání práv duševního vlastnictví, s výhradou ustanovení Dohody TRIPS.
 Oddíl 2
 Normy týkající se práv duševního vlastnictví
 Pododdíl 1
 Autorské právo a práva s ním související
 Článek 161
 Poskytovaná ochrana
 Strany budou dodržovat:
 a)
 články 1 až 22 Mezinárodní úmluvy o ochraně výkonných umělců, výrobců zvukových záznamů a rozhlasových organizací (1961) (dále jen „Římská úmluva“);
 b)
 články 1 až 18 Bernské úmluvy o ochraně literárních a uměleckých děl (1979) (dále jen „Bernská úmluva“);
 c)
 články 1 až 14 Smlouvy Světové organizace duševního vlastnictví (WIPO) o právu autorském (1996) (dále jen „WCT“) a
 d)
 články 1 až 23 Smlouvy WIPO o výkonech výkonných umělců a o zvukových záznamech (1996) (WPPT).
 Článek 162
 Trvání autorského práva
 1. Práva autora literárního nebo uměleckého díla ve smyslu článku 2 Bernské úmluvy trvají po dobu autorova života a 70 let po jeho smrti bez ohledu na den, kdy bylo dílo oprávněně zpřístupněno veřejnosti.
 2. U díla spoluautorů se doba stanovená v odstavci 1 počítá od smrti posledního žijícího autora.
 3. U anonymních děl či pseudonymních děl trvá doba ochrany 70 let od oprávněného sdělení díla veřejnosti. Pokud však autorem přijatý pseudonym nevzbuzuje žádné pochyby o jeho totožnosti, nebo pokud autor odhalí svou totožnost během doby uvedené v první větě, řídí se doba ochrany podle odstavce 1.
 4. V případě, že dílo je vydáno ve svazcích, po částech, číslech nebo epizodách a doba ochrany běží od doby, kdy dílo bylo oprávněně zpřístupněno veřejnosti, běží doba ochrany pro každou takovou část samostatně.
 5. V případech děl, u kterých se doba ochrany nepočítá od smrti autora nebo autorů, a která nebyla oprávněně zpřístupněna veřejnosti v průběhu 70 let od jejich vytvoření, ochrana skončí.
 Článek 163
 Doba ochrany kinematografických a audiovizuálních děl
 1. Hlavní režisér kinematografického nebo audiovizuálního díla se považuje za autora anebo za jednoho z autorů. Strany mohou označit i jiné spoluautory.
 2. Doba ochrany kinematografických nebo audiovizuálních děl končí nejdříve 70 let po smrti poslední osoby ze skupiny těchto žijících osob, bez ohledu na skutečnost, zda jsou tyto osoby označeny za spoluautory. Do této skupiny patří minimálně hlavní režisér, autor scénáře, autor dialogu a skladatel hudby, která byla zvlášť vytvořena pro užití v kinematografickém nebo audiovizuálním díle.
 Článek 164
 Trvání práv souvisejících s právem autorským
 1. Práva výkonných umělců uplynou nejdříve za 50 let ode dne podání výkonu. Pokud je však záznam výkonu oprávněně vydán nebo oprávněně sdělen veřejnosti v průběhu této doby, uplynou práva nejdříve za 50 let ode dne, kdy došlo k prvnímu takovému vydání nebo prvnímu takovému sdělení veřejnosti, a to podle toho, která událost nastane dříve.
 2. Práva výrobců zvukových záznamů uplynou nejdříve za

type: contracts

jurisdiction: EU


text:
50 let po pořízení záznamu. Pokud je však zvukový záznam oprávněně vydán v průběhu této doby, uvedená práva uplynou nejdříve za 50 let ode dne, kdy došlo k prvnímu takovému vydání. Pokud během doby uvedené v první větě nedojde k žádnému oprávněnému vydání a pokud byl během této doby zvukový záznam oprávněně sdělen veřejnosti, uvedená práva uplynou za 50 let ode dne, kdy došlo k prvnímu takovému sdělení veřejnosti.
 3. Práva výrobců prvotního záznamu filmu uplynou nejdříve za 50 let od pořízení záznamu. Pokud však byl film v průběhu této doby oprávněně vydán nebo oprávněně sdělen veřejnosti, potom práva uplynou nejdříve za 50 let ode dne prvního takového vydání nebo prvního sdělení veřejnosti, a to podle toho, která z těchto skutečností nastane dříve. „Filmem“ se rozumí kinematografické nebo audiovizuální dílo nebo pohyblivé obrazové sekvence bez ohledu na to, zda jsou doprovázeny zvukem či nikoliv.
 4. Práva vysílacích organizací uplynou nejdříve za 50 let ode dne prvního vysílání, ať již jde o vysílání po drátě nebo bezdrátové vysílání, pomocí kabelu nebo prostřednictvím družice.
 Článek 165
 Ochrana dosud nezveřejněných děl
 Každá osoba, která po uplynutí autorskoprávní ochrany poprvé oprávněně vydá nebo oprávněně sdělí veřejnosti dosud nezveřejněné dílo, požívá ochrany na úrovni majetkových práv autorských. Doba ochrany takových práv trvá 25 let ode dne, kdy bylo dílo oprávněně vydáno nebo oprávněně sděleno veřejnosti.
 Článek 166
 Kritická a vědecká vydání
 Strany mohou chránit také kritická a vědecká vydání děl, která se stala z hlediska práva autorského volná. Maximální doba ochrany takových práv činí 30 let ode dne, kdy bylo takové vydání poprvé oprávněně vydáno.
 Článek 167
 Ochrana fotografií
 Fotografie, které jsou původní v tom smyslu, že jsou autorovým vlastním duševním výtvorem, jsou chráněny podle článku 162 této dohody. Strany mohou stanovit i ochranu ostatních fotografií.
 Článek 168
 Spolupráce v oblasti kolektivní správy práv
 Strany uznávají nutnost přijímat dohody mezi svými kolektivními správci práv za účelem vzájemného zajištění snadnějšího přístupu a poskytování obsahu mezi územími stran a také zajištění vzájemného převodu odměn za užití děl nebo jiných předmětů ochrany stran. Strany uznávají, že je potřebné, aby jejich kolektivní správci práv dosahovali vysoké úrovně racionalizace a větší transparentnosti v plnění svých úkolů.
 Článek 169
 Právo na záznam
 1. Pro účely tohoto článku se záznamem rozumí zaznamenání zvuků a obrazů nebo jejich vyjádření na hmotný podklad, z něhož mohou být pomocí technického zařízení vnímány, rozmnožovány nebo sdělovány.
 2. Strany stanoví pro výkonné umělce výlučné právo udělit svolení nebo zakázat záznam jejich výkonů.
 3. Strany stanoví pro vysílací organizace výlučné právo udělit svolení nebo zakázat záznam jejich vysílání, bez ohledu na to, zda jde o bezdrátové vysílání nebo vysílání po drátě, pomocí kabelu či družice.
 4. Právo uvedené v odstavci 2 nepřísluší organizaci pro kabelové šíření, pokud pouze přenáší pomocí kabelu vysílání vysílací organizace.
 Článek 170
 Vysílání a sdělování veřejnosti
 1. Pro účely tohoto článku se rozumí:
 a)
 „vysíláním“ šíření zvuků nebo obrazů a zvuků, anebo jejich vyjádření, bezdrátovými prostředky k příjmu veřejností; takové šíření pomocí družice a šíření zakódovaných signálů, jestliže jsou vysílající organizací nebo s jejím


text:
souhlasem poskytnuty veřejnosti prostředky k dekódování;
 b)
 „sdělováním veřejnosti“ šíření zvuků výkonu nebo zvuků anebo vyjádření zvuků zaznamenaných na zvukovém záznamu, uskutečňované pro veřejnost jakýmkoli jiným způsobem než vysíláním. Pro účely odstavce 3 zahrnuje „sdělování veřejnosti“ zpřístupňování zvuků nebo vyjádření zvuků zaznamenaných na zvukovém záznamu k poslechu veřejnosti.
 2. Strany stanoví výlučné právo výkonných umělců udělovat svolení nebo zakázat bezdrátové vysílání a sdělování jejich výkonů veřejnosti, s výjimkou případů, kdy výkon sám je již výkonem vysílaným nebo kdy se tak děje ze záznamu.
 3. Strany poskytnou výkonným umělcům a výrobcům zvukových záznamů právo na jednu přiměřenou odměnu, pokud je zvukový záznam zveřejněn pro komerční účely nebo je reprodukce takového zvukového záznamu použita k bezdrátovému vysílání nebo k jakémukoli sdělování veřejnosti, a zajistí že tato odměna bude rozdělena mezi dotčené výkonné umělce a výrobce zvukových záznamů. Pokud nedojde mezi výkonnými umělci a výrobci zvukových záznamů k dohodě, mohou strany stanovit podmínky pro rozdělení uvedené odměny mezi ně.
 4. Strany stanoví výlučné právo rozhlasových organizací udělovat svolení nebo zakázat opakované bezdrátové vysílání jejich rozhlasového vysílání, stejně jako přenášení jejich vysílání pro veřejnost, pokud je takový přenos prováděn na místech dostupných veřejnosti na základě zaplacení vstupu.
 Článek 171
 Právo na rozšiřování
 1. Strany stanoví pro autory u originálů jejich děl nebo jejich rozmnoženin výlučné právo udělit svolení nebo zakázat jakoukoliv formu veřejného rozšiřování prodejem nebo jiným způsobem.
 2. Strany stanoví výlučné právo zpřístupnit veřejnosti prodejem nebo jiným způsobem předměty uvedené v písmenech a) až d) tohoto odstavce včetně jejich kopií:
 a)
 pro výkonné umělce, pokud jde o záznamy jejich výkonů;
 b)
 pro výrobce zvukových záznamů, pokud jde o jejich zvukové záznamy;
 c)
 pro výrobce prvotních filmových záznamů, pokud jde o originál a rozmnoženiny jejich filmů;
 d)
 pro vysílací organizace, pokud jde o záznamy jejich vysílání ve smyslu čl. 169 odst. 3 této dohody.
 Článek 172
 Omezení
 1. Strany mohou stanovit omezení práv uvedených v článcích 169, 170 a 171 této dohody, pokud jde o:
 a)
 soukromé užití;
 b)
 užití krátkých úryvků v souvislosti se zpravodajstvím o aktuálních událostech;
 c)
 dočasný záznam pořízený vysílací organizací jejími vlastními prostředky a pro její vlastní vysílání;
 d)
 užití výhradně pro účely vyučování nebo pro vědecký výzkum.
 2. Bez ohledu na ustanovení odstavce 1 mohou strany, pokud jde o ochranu výkonných umělců, výrobců zvukových záznamů, vysílacích organizací a výrobců prvotních filmových záznamů, stanovit omezení stejného druhu, jaká stanovily u ochrany autorských práv k literárním a uměleckým dílům. Povinné licence lze však stanovit pouze v rozsahu slučitelném s Římskou úmluvou.
 3. Omezení stanovená v odstavcích 1 a 2 tohoto článku se vztahují pouze na určité zvláštní případy, které nejsou v rozporu s běžným způsobem užití předmětu ochrany a nejsou nepřiměřeně na újmu oprávněným zájmům nositele práv.
 Článek 173
 Právo na rozmnožování
 Strany stanoví výlučné právo udělit svolení nebo zakázat přímé nebo nepřímé, dočasné nebo trvalé rozmnožování jakýmikoliv prostředky a v jakékoliv formě, vcelku nebo po částech:
 a)
 pro autory v případě jejich děl;
 b)
 pro výkonné umělce v případě záznamů jejich výkonů;
 c)
 pro výrobce zvukových záznamů v případě


text:
jejich zvukových záznamů;
 d)
 pro výrobce prvotních záznamů filmů ve vztahu k originálům a rozmnoženinám jejich filmů;
 e)
 pro vysílací organizace v případě záznamu jejich vysílání, ať už po drátě nebo bezdrátově, včetně vysílání pomocí kabelu nebo družice.
 Článek 174
 Právo na sdělování děl veřejnosti a právo na zpřístupnění jiných předmětů ochrany veřejnosti
 1. Státy poskytnou autorům výlučné právo udělit svolení nebo zakázat jakékoliv sdělení jejich děl veřejnosti po drátě nebo bezdrátově včetně zpřístupnění jejich děl veřejnosti takovým způsobem, že každý jednotlivec ze strany veřejnosti má k těmto dílům přístup z místa a v době, které si zvolí.
 2. Strany stanoví výlučné právo udělit svolení nebo zakázat zpřístupnění děl veřejnosti po drátě nebo bezdrátově takovým způsobem, že každý jednotlivec ze strany veřejnosti má k těmto předmětům ochrany přístup z místa a v době, který si zvolí, a to:
 a)
 pro výkonné umělce v případě záznamů jejich výkonů;
 b)
 pro výrobce zvukových záznamů v případě jejich zvukových záznamů;
 c)
 pro výrobce prvotních záznamů filmů v případě originálu a rozmnoženin jejich filmů;
 d)
 pro vysílací organizace v případě záznamů jejich vysílání, ať už po drátě nebo bezdrátově, včetně vysílání pomocí kabelu nebo družice.
 3. Obě strany se dohodly, že práva uvedená v odstavcích 1 a 2 se nevyčerpají žádným sdělením veřejnosti nebo jejich zpřístupněním veřejnosti podle tohoto článku.
 Článek 175
 Výjimky a omezení
 1. Strany stanoví, že dočasné úkony rozmnožení uvedené v článku 173 této dohody, které jsou krátkodobé nebo příležitostné a tvoří nedílnou a podstatnou část technologického procesu a jejichž výhradním účelem je umožnit:
 a)
 přenos v rámci sítě mezi třetími stranami uskutečněný zprostředkovatelem; nebo
 b)
 oprávněné užití
 díla nebo jiného předmětu ochrany a které nemají žádný samostatný hospodářský význam, jsou vyloučeny z práva na rozmnožování stanoveného v článku 173.
 2. Pokud strany stanoví výjimku nebo omezení týkající se práva na rozmnožování stanoveného v článku 173, mohou podobně stanovit výjimku nebo omezení týkající se práva na rozšiřování stanoveného v čl. 171 odst. 1 této dohody, a to v rozsahu opodstatněném účelem povoleného rozmnožování.
 3. Strany mohou stanovit omezení nebo výjimky týkající se práv stanovených v článcích 173 a 174 této dohody pouze v určitých zvláštních případech, které nejsou v rozporu s běžným využíváním předmětu ochrany a nepoškozují nepřiměřeně oprávněné zájmy nositelů práva.
 Článek 176
 Ochrana technologických prostředků
 1. Strany poskytují odpovídající právní ochranu před obcházením jakýchkoliv účinných technologických prostředků, které dotyčná osoba provádí s vědomím, že takový cíl sleduje, nebo existují-li o této skutečnosti opodstatněné důkazy.
 2. Strany stanoví odpovídající právní ochranu před výrobou, dovozem, rozšiřováním, prodejem, pronájmem, reklamou týkající se prodeje nebo pronájmu nebo před držbou zařízení, výrobků nebo součástek nebo před poskytováním služeb pro komerční účely, jestliže tyto služby:
 a)
 jsou nabízeny, inzerovány nebo uváděny na trh za účelem obcházení; nebo
 b)
 mají pouze omezený komerčně významný účel nebo užití jiné, než je obcházení; nebo
 c)
 jsou přednostně určeny, vyrobeny, upraveny nebo prováděny především za účelem umožnit nebo usnadnit obcházení účinných technologických prostředků.
 3. Pro účely tohoto oddílu se výrazem „technologické prostředky“ rozumí jakákoliv technologie, zařízení nebo součástka, které


text:
jsou při své obvyklé funkci určeny k tomu, aby zabraňovaly úkonům nebo omezovaly úkony ve vztahu k dílům nebo jiným předmětům ochrany, ke kterým nebylo uděleno svolení nositele jakýchkoliv autorských práv nebo práv s nimi souvisejících stanovených právními předpisy každé strany. Technologické prostředky se považují za „účinné“, pokud je použití chráněného díla nebo jiného předmětu ochrany kontrolováno držiteli práv uplatněním kontroly přístupu nebo ochranného procesu, jako je šifrování, kódování nebo jiná úprava díla nebo jiného předmětu ochrany nebo mechanismu kontroly rozmnožování, který dosahuje cíle ochrany.
 4. Pokud strany stanoví omezení práv stanovených v článcích 172 a 175 této dohody, mohou rovněž zajistit, aby nositelé práva zpřístupnili uživateli výjimky nebo omezení prostředky k využívání takové výjimky nebo omezení, a to v rozsahu nezbytném pro využití této výjimky nebo omezení, pokud má takový uživatel k dotyčnému chráněnému dílu nebo předmětu ochrany přístup.
 5. Ustanovení čl. 175 odst. 1 a 2 této dohody se nevztahují na díla nebo jiné předměty ochrany zpřístupněné veřejnosti za dohodnutých smluvních podmínek takovým způsobem, že každý k nim má přístup z místa a v době, které si zvolí.
 Článek 177
 Ochrana informací týkajících se správy práv
 1. Strany poskytují přiměřenou právní ochranu proti každé osobě, která vědomě bez svolení:
 a)
 odstraňuje nebo pozměňuje jakékoli elektronické informace týkající se správy práv;
 b)
 rozšiřuje, dováží za účelem rozšiřování, vysílá, sděluje nebo zpřístupňuje veřejnosti díla nebo jiné předměty ochrany chráněné podle této dohody, ze kterých byly bez svolení odstraněny nebo na nichž byly bez svolení pozměněny elektronické informace týkající se správy práv,
 pokud taková osoba ví nebo má dostatečné důvody vědět, že takovým jednáním způsobuje, umožňuje, usnadňuje nebo zatajuje porušování jakéhokoliv autorského práva nebo jakýchkoliv práv s ním souvisejících podle právních předpisů dotčené strany.
 2. Pro účely této dohody se výrazem „informace týkající se správy práv“ rozumí jakékoli informace poskytnuté nositeli práv, které identifikují dílo nebo jiný předmět ochrany uvedený v pododdílu 1, autora nebo jiného nositele práv, nebo informace o podmínkách použití díla nebo jiného předmětu ochrany a jakákoli čísla nebo kódy, které takovou informaci reprezentují.
 První odstavec se použije, pokud jakákoli taková informace souvisí s kopií díla nebo jiného předmětu ochrany uvedeného v pododdíle 1 nebo se objeví v souvislosti se sdělením veřejnosti tohoto díla nebo předmětu ochrany uvedeného v pododdíle 1.
 Článek 178
 Nositelé a předmět práva na pronajímání a půjčování
 1. Strany by měly stanovit výlučné právo udělovat svolení nebo zakázat pronajímání a půjčování:
 a)
 autorovi, pokud jde o originál a rozmnoženiny jeho díla;
 b)
 výkonnému umělci, pokud jde o záznamy jeho výkonu;
 c)
 výrobci zvukového záznamu, pokud jde o jeho zvukové záznamy;
 d)
 výrobci prvotního záznamu filmu, pokud jde o originál a rozmnoženiny jeho filmu.
 2. Tato ustanovení se nevztahují na právo na pronajímání a půjčování budov a děl užitého umění.
 3. Strany mohou stanovit výjimku z výlučného práva uvedeného v odstavci 1, pokud jde o veřejné půjčování, za podmínky, že alespoň autoři obdrží odměnu za půjčování. Strany mohou stanovit tuto odměnu s ohledem na své kulturně politické cíle.
 4. Pokud strany nevztahují výlučné právo na


text:
půjčování uvedené v tomto článku na zvukové záznamy, filmy a počítačové programy, zavedou alespoň odměnu pro autory.
 5. Strany mohou vyjmout určité kategorie zařízení z placení odměny podle odstavců 3 a 4.
 Článek 179
 Nezadatelné právo na spravedlivou odměnu
 1. Pokud autor nebo výkonný umělec převedl nebo postoupil své právo na pronajímání zvukového záznamu nebo původního filmu nebo jeho rozmnoženiny na výrobce zvukového záznamu nebo filmu, zachovává si takový autor nebo výkonný umělec právo na spravedlivou odměnu za pronajímání.
 2. Práva na spravedlivou odměnu za pronajímání se autoři či výkonní umělci nemohou vzdát.
 3. Správa práva na spravedlivou odměnu může být svěřena organizacím pro kolektivní správu práv, které autory nebo výkonné umělce zastupují.
 4. Strany mohou upravit otázku, zda a v jakém rozsahu lze správu práv na spravedlivou odměnu prostřednictvím organizací pro kolektivní správu práv vykonávat, jakož i otázku, od koho může být tato odměna požadována či vybírána.
 Článek 180
 Ochrana počítačových programů
 1. Strany chrání počítačové programy pomocí autorského práva jako literární díla ve smyslu Bernské úmluvy. Pro účely tohoto ustanovení se „počítačovým programem“ rozumí i přípravný koncepční materiál.
 2. Ochrana podle této dohody se vztahuje na vyjádření počítačového programu v jakékoliv formě. Myšlenky a zásady, na kterých je založen kterýkoliv z prvků počítačového programu včetně myšlenek a zásad, na kterých je založeno jeho rozhraní, nejsou chráněny autorským právem podle této dohody.
 3. Počítačový program je chráněn, pokud je původní, v tom smyslu, že je vlastním duševním výtvorem autora. Pro stanovení způsobilosti k ochraně není uplatňováno žádné jiné kritérium.
 Článek 181
 Autorství počítačového programu
 1. Autorem počítačového programu je fyzická osoba nebo skupina fyzických osob, které daný program vytvořily, nebo, pokud to právní předpisy stran připouští, právnická osoba označovaná těmito právními předpisy za nosilele tohoto práva.
 2. Pokud je počítačový program vytvořen několika fyzickými osobami společně, jsou nositeli výlučných práv tyto osoby společně.
 3. Pokud právní předpisy stran uznávají kolektivní díla, považuje se za autora díla osoba, která se podle právních předpisů stran považuje za toho, kdo takové dílo vytvořil.
 4. Pokud je počítačový program vytvořen zaměstnancem v rámci výkonu jeho povinností nebo podle pokynů jeho zaměstnavatele, je zaměstnavatel výlučně oprávněn vykonávat veškerá majetková práva k takto vytvořenému počítačovému programu, pokud není smlouvou stanoveno jinak.
 Článek 182
 Úkony podléhající omezení, jež se týkají počítačových programů
 S výhradou ustanovení článků 183 a 184 této dohody zahrnují výlučná práva nositele práv ve smyslu článku 181 právo sám provádět a právo udělovat svolení jinému k:
 a)
 stálému nebo dočasnému rozmnožování počítačového programu jako celku nebo jeho části, a to jakýmikoliv prostředky a v jakékoliv formě. Pokud je takové rozmnožování nezbytné pro úkony zavedení, zobrazení, provoz, přenos nebo ukládání počítačového programu do paměti, vyžadují tyto rozmnožovací úkony svolení nositele práva;
 b)
 překladům, zpracováním, úpravám a k jakékoliv jiné změně počítačového programu a k rozmnožování programu z těchto úkonů vyplývajícímu, aniž jsou dotčena práva osoby provádějící změnu programu;
 c)
 jakékoliv formě veřejného šíření, včetně pronajímání, jehož předmětem je původní počítačový program nebo jeho rozmnoženiny.
 Článek 183
 Výjimky z úkonů podléhajících omezení, jež se týkají


text:
počítačových programů
 1. Pokud nejsou ve smlouvě sjednána zvláštní ustanovení, nevyžadují svolení nositele práv úkony uvedené v čl. 182 písm. a) a b) této dohody, pokud se jedná o úkony nezbytné k tomu, aby umožnily oprávněnému nabyvateli užívat počítačový program způsobem, ke kterému je určen, včetně opravy chyb.
 2. Oprávněnému uživateli počítačového programu nemůže být smluvně bráněno, aby z něho pořizoval záložní rozmnoženinu, pokud je nezbytná pro užívání programu.
 3. Osoba oprávněná užívat rozmnoženinu počítačového programu může při zavádění, zobrazování, provozu, přenosu nebo ukládání do paměti počítačového programu, k němuž je oprávněna, bez svolení nositele práv tento program zkoumat, studovat nebo zkoušet jeho funkčnost za účelem zjištění myšlenek a zásad, které jsou základem kteréhokoliv z prvků programu.
 Článek 184
 Rozklad
 1. Svolení nositele práv není požadováno, pokud je rozmnožování kódu nebo překlad formy tohoto kódu ve smyslu čl. 182 písm. a) a b) nezbytný pro získání informací nutných k dosažení interoperability nezávisle vytvořeného počítačového programu s jinými programy za předpokladu, že jsou splněny tyto podmínky:
 a)
 uvedené úkony jsou prováděny nabyvatelem licence nebo oprávněným uživatelem rozmnoženiny počítačového programu anebo jejich jménem, a to osobou k tomuto pověřenou;
 b)
 informace nezbytné k dosažení interoperability nebyly dříve pro osoby uvedené v písm. a) tohoto odstavce snadno a rychle přístupné; a
 c)
 uvedené úkony jsou omezeny na části původního programu nezbytné pro dosažení interoperability.
 2. Ustanovení odstavce 1 nezakládají oprávnění k tomu, aby informace získané v rámci uplatňování tohoto odstavce:
 a)
 byly používány k jiným účelům, než k dosažení interoperability počítačového programu vytvořeného nezávislým způsobem;
 b)
 byly předávány třetím osobám s výjimkou případů, kdy je to nezbytné k dosažení interoperability nezávisle vytvořeného počítačového programu; nebo
 c)
 byly používány pro vývoj, výrobu nebo odbyt počítačového programu, jehož vyjádření je ve své podstatě podobné, nebo k jakémukoliv úkonu porušujícímu autorská práva.
 3. V souladu s ustanoveními Bernské úmluvy o ochraně literárních a uměleckých děl nelze tento článek vykládat tak, že je možné jej uplatňovat způsobem, který by byl nepřiměřeně na újmu oprávněným zájmům nositele práva nebo byl v rozporu s obvyklým užíváním počítačového programu.
 Článek 185
 Ochrana databází
 1. Pro účely této dohody se „databází“ rozumí soubor děl, údajů nebo jiných nezávislých prvků, které jsou systematicky nebo metodicky uspořádány a které jsou jednotlivě přístupné elektronickými nebo jinými prostředky.
 2. Ochrana podle této dohody se nevztahuje na počítačové programy používané při pořizování nebo provozování databází přístupných elektronickými prostředky.
 Článek 186
 Předmět ochrany
 1. Podle pododdílu 1 jsou databáze, které způsobem výběru nebo uspořádáním obsahu představují vlastní duševní výtvor autora, chráněny jako takové podle autorského práva. Pro určení, zda podléhají této ochraně, se neuplatní žádná další kritéria.
 2. Autorskoprávní ochrana databází podle pododdílu 1 se nevztahuje na jejich obsah a není na újmu práv k tomuto obsahu.
 Článek 187
 Autorství databáze
 1. Autorem databáze je fyzická osoba nebo skupina fyzických osob, které databázi vytvořily, nebo, pokud to právní předpisy stran připouští, právnická osoba považovaná těmito právními předpisy za nositele práva.
 2. Uznávají-li právní předpisy stran kolektivní díla, náležejí majetková práva osobě, jíž přísluší autorské právo.
 3. Je-li


text:
databáze vytvořená společně skupinou fyzických osob, jsou nositeli výlučných práv tyto osoby společně.
 Článek 188
 Úkony podléhající omezení, jež se týkají databází
 V souvislosti se způsobem vyjádření databáze, která může být předmětem ochrany autorského práva, má autor databáze výlučné právo provádět nebo povolovat:
 a)
 dočasné nebo trvalé rozmnožování celé databáze nebo její části jakýmikoli prostředky a v jakékoli podobě;
 b)
 překlad, zpracování, úpravu a jakoukoli jinou změnu;
 c)
 jakoukoli formu rozšiřování databáze nebo jejích rozmnoženin na veřejnost;
 d)
 jakékoli sdělování, zobrazování nebo předvádění na veřejnosti;
 e)
 jakékoli rozmnožování a rozšiřování, sdělování, zobrazování nebo předvádění na veřejnosti výsledků činností uvedených v písmenu b).
 Článek 189
 Výjimky z úkonů podléhajících omezení, jež se týkají databází
 1. Oprávněný uživatel databáze nebo jejích rozmnoženin může vykonávat všechny činnosti uvedené v článku 188 této dohody, které jsou nezbytné pro přístup k obsahu databáze a pro její obvyklé užívání tímto uživatelem, bez souhlasu autora databáze. Je-li uživatel oprávněn užívat pouze část databáze, vztahuje se toto ustanovení jen na tuto část.
 2. Strany mohou stanovit omezení práv uvedených v článku 188 v těchto případech:
 a)
 rozmnožování databáze v neelektronické podobě pro osobní potřebu;
 b)
 užívání databáze výlučně pro účely názorného vyučování nebo vědeckého výzkumu, je-li uveden pramen, v rozsahu odůvodněném sledovaným nevýdělečným účelem;
 c)
 užívání pro účely veřejné bezpečnosti nebo správního či soudního řízení;
 d)
 jiných výjimek z autorského práva tradičně schvalovaných každou stranou, aniž by tím byla dotčena písmena a), b) a c).
 3. V souladu s ustanoveními Bernské úmluvy o ochraně literárních a uměleckých děl nelze tento článek vykládat tak, že je možné jej uplatňovat způsobem, který by byl nepřiměřeně na újmu oprávněným zájmům nositele práva nebo byl v rozporu s obvyklým užíváním databáze.
 Článek 190
 Právo na opětný prodej
 1. Strany stanoví ve prospěch autora originálu uměleckého díla právo na opětný prodej, vymezené jako nezcizitelné právo, kterého se nelze do budoucna vzdát, na autorskou odměnu založenou na prodejní ceně získané z jakéhokoli opětného prodeje díla následujícího po prvním převodu díla autorem.
 2. Právo uvedené v odstavci 1 se vztahuje na všechny úkony opětného prodeje, jehož se účastní prodávající, kupující nebo zprostředkovatel profesionálního zástupce trhu s uměleckými díly, například aukční síně, umělecké galerie a obecně jakýkoli obchodník s uměleckými díly.
 3. Strany v souladu se svými právními předpisy mohou stanovit, že právo uvedené v odstavci 1 se nevztahuje na úkony opětného prodeje, pokud prodávající získal umělecké dílo přímo od autora méně než tři roky před daným opětným prodejem a kdy cena opětného prodeje nepřesahuje určitou minimální částku.
 4. Autorskou odměnu hradí prodávající. Strany mohou stanovit, že jedna z fyzických nebo právnických osob uvedených v odstavci 2, jiná než prodávající, je sama odpovědná nebo se s prodávajícím podílí na odpovědnosti za zaplacení autorské odměny.
 Článek 191
 Vysílání programů pomocí družice
 Každá strana poskytne autorům výlučné právo udělit svolení ke sdělení autorských děl veřejnosti pomocí družice.
 Článek 192
 Kabelový přenos
 Každá strana zajistí, aby se při přenosu programů pomocí kabelu z druhé strany na její území dbalo na dodržování autorského práva a práv s ním souvisejících a


text:
aby k takovému přenosu došlo na základě individuálního nebo kolektivního smluvního ujednání mezi držiteli autorského práva, nositeli práv souvisejících s autorským právem a provozovateli kabelového přenosu.
 Pododdíl 2
 Ochranné známky
 Článek 193
 Postup registrace
 1. Strana EU a Ukrajina stanoví systém pro zápis ochranných známek, v němž bude každé zamítnutí zapsání ochranné známky přijaté příslušnou správou ochranných známek řádně zdůvodněné. Důvody pro zamítnutí musí být písemně sděleny žadateli, který bude mít možnost podat vůči takovému zamítnutí odpor a odvolat se proti konečnému zamítnutí před soudem. Strana EU a Ukrajina rovněž zavedou možnost vznést proti žádostem o zápis ochranné známky námitku. Takové námitkové řízení musí být sporné. Strana EU a Ukrajina zpřístupní veřejnosti elektronické databáze žádostí o zápis ochranných známek a zapsaných ochranných známek.
 2. Strany poskytnou zdůvodnění zamítnutí či neplatnosti zápisu ochranné známky. Do rejstříku nebudou zapsány a jsou-li zapsány, budou prohlášeny neplatnými:
 a)
 označení, která nemohou tvořit ochrannou známku;
 b)
 ochranné známky, které postrádají rozlišovací způsobilost;
 c)
 ochranné známky, které jsou tvořeny výlučně označeními nebo údaji, které mohou sloužit v oblasti obchodu k označení druhu, jakosti, množství, účelu, hodnoty, zeměpisného původu nebo doby výroby produktu nebo poskytnutí služby nebo jiných jejich vlastností;
 d)
 ochranné známky, které jsou tvořeny výlučně označeními nebo údaji, jež se staly obvyklými v běžném jazyce nebo v poctivých a zavedených obchodních zvyklostech;
 e)
 označení, která jsou tvořena výlučně:
 i)
 tvarem, který vyplývá z povahy samotného výrobku, nebo
 ii)
 tvarem výrobku, který je nezbytný pro dosažení technického výsledku, nebo
 iii)
 tvarem, který dává výrobku podstatnou hodnotu;
 f)
 ochranné známky, které jsou v rozporu s veřejným pořádkem nebo s dobrými mravy;
 g)
 ochranné známky, které by mohly klamat veřejnost, např. pokud jde o povahu, jakost nebo zeměpisný původ výrobku nebo služby;
 h)
 ochranné známky, k nimž nebyl dán souhlas příslušnými orgány a mají být zamítnuty nebo prohlášeny za neplatné podle článku 6c Pařížské úmluvy.
 3. Strany poskytnou zdůvodnění zamítnutí či neplatnosti, pokud jde o spory s dřívějšími právy. Ochranná známka nesmí být zapsána do rejstříku, a je-li zapsána, může být prohlášena za neplatnou:
 a)
 pokud je totožná se starší ochrannou známkou a výrobek nebo služby, pro které byla podána přihláška ochranné známky nebo byla ochranná známka zapsána, jsou totožné s výrobky nebo službami, pro které je starší známka chráněna;
 b)
 pokud z důvodu totožnosti či podobnosti se starší ochrannou známkou a totožnosti či podobnosti výrobků nebo služeb, na něž se ochranná známka vztahuje, existuje nebezpečí záměny u veřejnosti, včetně nebezpečí asociace se starší ochrannou známkou.
 4. Strany mohou poskytnout zdůvodnění zamítnutí či neplatnosti, pokud jde o spory s dřívějšími právy.
 Článek 194
 Všeobecně známé ochranné známky
 Strany spolupracují za účelem ochrany všeobecně známých ochranných známek uvedených v článku 6 bis Pařížské úmluvy a v čl. 16 odst. 2 a čl. 16 odst. 3 dohody TRIPS.
 Článek 195
 Práva vyplývající z ochranné známky
 Ze zapsané ochranné známky vyplývají pro jejího majitele výlučná práva. Majitel je oprávněn zakázat všem třetím stranám užívat bez jeho souhlasu v obchodním styku:
 a)
 označení totožné s ochrannou známkou pro výrobky nebo služby, které


text:
jsou totožné s těmi, pro něž je známka zapsána;
 b)
 označení, u něhož z důvodu jeho totožnosti nebo podobnosti s ochrannou známkou a totožnosti či podobnosti výrobků nebo služeb označovaných ochrannou známkou a označením existuje nebezpečí záměny u veřejnosti, včetně nebezpečí asociace označení s ochrannou známkou.
 Článek 196
 Výjimky z práv vyplývajících z ochranné známky
 1. Strany zavedou správné užití popisných výrazů, včetně zeměpisných označení, jako omezenou výjimku z práv vyplývajících z ochranné známky za předpokladu, že takové omezené výjimky budou brát zřetel na oprávněné zájmy majitele ochranné známky a třetích stran. Za stejných podmínek mohou strany stanovit jiné omezené výjimky.
 2. Ochranná známka neopravňuje majitele, aby zakázal třetí osobě užívat v obchodním styku:
 a)
 jeho jméno nebo adresu;
 b)
 údaje týkající se druhu, jakosti, množství, účelu, hodnoty, zeměpisného původu, doby výroby produktu nebo poskytnutí služby anebo jiných jejich vlastností;
 c)
 ochrannou známku, je-li to nezbytné k označení účelu výrobku nebo služby, zejména v případě příslušenství nebo náhradních dílů, pokud ji užívá v souladu s poctivými zvyklostmi v průmyslu nebo v obchodě.
 3. Ochranná známka neopravňuje majitele, aby zakázal třetí osobě užívat v obchodním styku starší právo, které se vztahuje jen k určité lokalitě, je-li toto právo uznáno právními předpisy dotčených stran a je užíváno v rámci daného území.
 Článek 197
 Užívání ochranných známek
 1. Jestliže majitel bez řádného důvodu během pěti let ode dne, kdy skončilo řízení o zápisu, ochrannou známku skutečně neužíval pro výrobky či služby, pro které byla na daném území zapsána, nebo toto užívání přerušil na nepřetržité období pěti let, podléhá ochranná známka sankcím stanoveným v tomto pododdílu, ledaže pro neužívání existují řádné důvody.
 2. Za užívání ve smyslu odstavce 1 se považuje rovněž:
 a)
 užívání ochranné známky v podobě, která se liší v jednotlivostech neměnících rozlišovací způsobilost ochranné známky v té podobě, jak byla zapsána;
 b)
 umísťování ochranné známky na výrobky nebo jejich obaly výlučně za účelem vývozu.
 3. Užívání ochranné známky se souhlasem majitele nebo užívání osobou, která má oprávnění užívat kolektivní známku nebo garanční či certifikační známku, se považuje za užívání majitelem podle odstavce 1.
 Článek 198
 Důvody zrušení
 1. Strany stanoví, že ochranná známka může být zrušena, jestliže se bez řádného důvodu po nepřetržitou dobu pěti let skutečně na daném území pro výrobky či služby, pro které byla zapsána, neužívala, a pokud pro neužívání neexistují řádné důvody. Nikdo však nemůže žádat, aby byl majitel ochranné známky zbaven svých práv, jestliže v době mezi uplynutím pětiletého období a podáním návrhu na zrušení bylo započato se skutečným užíváním ochranné známky nebo se v něm pokračovalo. Nicméně k započetí užívání nebo k jeho pokračování, k němuž došlo během období tří měsíců před podáním návrhu na zrušení, přičemž tato lhůta začíná běžet nejdříve po uplynutí období pěti let nepřetržitého neužívání, se však nepřihlíží, pokud byly přípravy k započetí nebo pokračování v užívání podniknuty až poté, co se majitel dozvěděl, že může být podán návrh na zrušení.
 2. Ochranná známka může být rovněž zrušena, jestliže známka, po dni, ke kterému byla zapsána:
 a)
 se v důsledku činnosti


text:
nebo nečinnosti majitele stala v oblasti obchodu označením obvyklým pro výrobky nebo služby, pro které byla zapsána;
 b)
 v důsledku užívání majitelem nebo s jeho souhlasem pro výrobky nebo služby, pro které byla zapsána, může vést ke klamání veřejnosti, zejména pokud jde o povahu, jakost nebo zeměpisný původ těchto výrobků nebo služeb.
 Článek 199
 Částečné zamítnutí, zrušení či částečná neplatnost
 Existují-li důvody zamítnutí, zrušení nebo neplatnosti ochranné známky jen pro část výrobků nebo služeb, pro něž byla ochranná známka zapsána nebo přihlášena, týká se zamítnutí přihlášky nebo zrušení či neplatnost ochranné známky pouze těchto výrobků nebo služeb.
 Článek 200
 Doba ochrany
 Doba ochrany dostupné na území strany EU a Ukrajiny činí nejméně deset let. Majitel práva může nechat dobu ochrany obnovit na více období deseti let.
 Pododdíl 3
 Zeměpisná označení
 Článek 201
 Oblast působnosti pododdílu
 1. Tento pododdíl se použije na uznávání a ochranu zeměpisných označení pocházejících z území stran.
 2. Na zeměpisná označení jedné strany, která mají být druhou stranou chráněna, se tato dohoda vztahuje, pouze pokud spadají do oblasti působnosti právních předpisů uvedených v článku 202 této dohody.
 Článek 202
 Zavedená zeměpisná označení
 1. Po posouzení ukrajinských právních předpisů uvedených v části A přílohy XXII-A této dohody dospěla strana EU k závěru, že splňují prvky stanovené v části B přílohy XXII-A této dohody.
 2. Po posouzení právních předpisů strany EU uvedených v části A přílohy XXII-A této dohody dospěla Ukrajina k závěru, že splňují prvky stanovené v části B přílohy XXII-A této dohody.
 3. Ukrajina dokončila řízení o námitce v souladu s kritérii stanovenými v příloze XXII-B této dohody, přezkoumala zeměpisná označení zemědělských produktů a potravin strany EU uvedená v příloze XXII-C této dohody a zeměpisná označení strany EU pro vína, aromatizovaná vína a lihoviny uvedená v příloze XXII-D této dohody, která byla zapsána stranou EU podle právních předpisů uvedených v odstavci 2, a zavazuje se chránit tato zeměpisná označení v souladu s úrovní ochrany stanovenou v tomto pododdíle.
 4. Strana EU dokončila řízení o námitce v souladu s kritérii stanovenými v příloze XXII-B této dohody, přezkoumala zeměpisná označení Ukrajiny pro vína, aromatizovaná vína a lihoviny uvedená v příloze XXII-D této dohody, která byla zapsána Ukrajinou podle právních předpisů uvedených v odstavci 1, a zavazuje se chránit tato zeměpisná označení v souladu s úrovní ochrany stanovenou v tomto pododdíle.
 Článek 203
 Doplňování nových zeměpisných označení
 1 Strany souhlasí s možností doplňovat do příloh XXII-C a XXII-D této dohody nová zeměpisná označení, jež mají být chráněna, podle čl. 211 odst. 3 této dohody, po dokončení řízení o námitce a po přezkoumání zeměpisných označení, jak je uvedeno v čl. 202 odst. 3 a 4 této dohody, ke spokojenosti obou stran.
 2. Nesmí být požadováno, aby strana chránila zeměpisné označení, pokud se jeho název shoduje s názvem odrůdy rostlin nebo plemene zvířat, a v důsledku toho by mohl uvést spotřebitele v omyl ohledně skutečného původu produktu.
 Článek 204
 Rozsah ochrany zeměpisných označení
 1. Zeměpisná označení uvedená v přílohách XXII-C a XXII-D této dohody a ta doplněná podle článku 203 této dohody


text:
jsou chráněna proti:
 a)
 jakémukoli přímému či nepřímému komerčnímu používání chráněných názvů u srovnatelných produktů, které nevyhovují specifikaci produktu chráněného názvu, nebo pokud toto používání umožňuje těžit z dobré pověsti daného zeměpisného označení;
 b)
 jakémukoli zneužití, napodobení nebo připomenutí, a to i tehdy, je-li uveden skutečný původ výrobku nebo je-li chráněný název přeložen, přepsán nebo transliterován či doprovázen výrazy jako „druh“„typ“, „způsob“, „jak se vyrábí v“, „napodobenina“, „chuť“, „jako“ nebo podobnými výrazy;
 c)
 jakémukoli jinému lživému nebo zavádějícímu údaji o místu původu, původu produktu, povaze nebo základních vlastnostech, použitému na vnitřním nebo vnějším obalu, na reklamním materiálu nebo na dokladech týkajících se daného produktu, jakož i proti použití obalů, které by mohly vyvolat mylný dojem, pokud jde o původ produktu;
 d)
 všem ostatním praktikám, které by mohly spotřebitele uvést v omyl, pokud jde o skutečný původ produktu.
 2. Chráněná zeměpisná označení nesmějí na území stran zdruhovět.
 3. Jsou-li zeměpisná označení zcela nebo částečně homonymní, vztahuje se ochrana na každé z těchto označení za předpokladu, že se používá v dobré víře a s náležitým přihlédnutím k místnímu a tradičnímu používání a ke skutečnému riziku záměny. Aniž by byl dotčen článek 23 Dohody TRIPS, rozhodnou strany společně o praktických podmínkách použití, za kterých budou homonymní zeměpisná označení vzájemně rozlišena, a to se zohledněním nutnosti zajistit, aby se dotčeným producentům dostalo spravedlivého zacházení a spotřebitelé nebyli uváděni v omyl. Nesmí být zapsán homonymní název, který uvádí spotřebitele v omyl a vzbuzuje domněnku, že se jedná o produkty pocházející z jiného území, a to ani v případě, že název svým zněním danému území, regionu nebo místu původu příslušného produktu odpovídá.
 4. Pokud jedna strana v rámci jednání s třetí stranou navrhne ochranu zeměpisného označení této třetí země, jehož název je homonymní se zeměpisným označením druhé strany, musí o tom být druhá strana informována a musí dostat možnost podat připomínky před tím, než se název stane chráněným.
 5. Tato dohoda nezavazuje žádnou stranu chránit zeměpisné označení druhé strany, které není nebo přestane být chráněno ve své zemi původu. Pokud některé zeměpisné označení přestane být chráněno ve své zemi původu, strany se o tom vzájemně informují. Tato oznámení se provádí podle čl. 211 odst. 3 této dohody.
 6. Žádným ustanovením této dohody nejsou nijak dotčena práva jakékoli osoby na obchodní použití vlastního jména nebo jména jejího předchůdce v obchodu, není-li toto jméno použito způsobem, který by mohl veřejnost uvést v omyl.
 Článek 205
 Užívací právo zeměpisných označení
 1. Komerční používání názvů chráněných podle této dohody u zemědělských produktů, potravin, vína, aromatizovaných vín nebo lihovin, jež jsou v souladu s odpovídající specifikací, je na rozhodnutí každého subjektu.
 2. Je-li zeměpisné označení chráněno podle této dohody, použití takového chráněného názvu nesmí být podmíněno registrací uživatelů ani dalšími poplatky.
 Článek 206
 Vztah k ochranným známkám
 1. Strany odmítnou nebo prohlásí za neplatný zápis ochranné známky odpovídající některé ze situací popsané v čl. 204 odst. 1 této dohody ve vztahu ke chráněnému zeměpisnému označení obdobných produktů, pokud je žádost o něj podána po dni podání žádosti o zápis daného zeměpisného


text:
označení na dotčeném území.
 2. Pro zeměpisná označení uvedená v článku 202 této dohody je datem žádosti o zápis datum vstupu v platnost této dohody.
 3. Pro zeměpisná označení uvedená v článku 203 této dohody je datem žádosti o zápis datum, kdy je žádost o ochranu zeměpisného označení předána druhé straně.
 4. Strany nemají povinnost chránit zeměpisné označení podle článku 203 této dohody, pokud by z důvodu proslavené nebo obecně známé ochranné známky mohla ochrana uvést spotřebitele v omyl ohledně skutečné identity produktu.
 5. Aniž je dotčen odstavec 4 tohoto článku, strany chrání zeměpisná označení i v případě, že již existuje předchozí ochranná známka. Předchozí ochrannou známkou se rozumí ochranná známka, jejíž použití odpovídá jedné ze situací uvedené v čl. 204 odst. 1 této dohody, která byla přihlášena, zapsána nebo zavedena používáním, umožňují-li to příslušné právní předpisy, na území jedné ze stran před dnem, kdy byla žádost o ochranu zeměpisného označení podle této dohody předložena druhé straně. Taková ochranná známka může být nadále používána a obnovena bez ohledu na ochranu zeměpisného označení, pokud na základě právních předpisů o ochranných známkách stran neexistují důvody k prohlášení ochranné známky za neplatnou nebo k jejímu zrušení.
 Článek 207
 Vymáhání ochrany
 Strany vymáhají ochranu podle článků 204 až 206 této dohody za pomoci vhodných opatření, případně i na celních hranicích. Tuto ochranu vymáhají rovněž na žádost zainteresované strany.
 Článek 208
 Dočasná opatření
 1 Produkty vyrobené a označené v souladu s vnitrostátními právními předpisy ještě před vstupem této dohody v platnost, které nejsou v souladu s požadavky této dohody, se mohou prodávat až do vyprázdnění skladů.
 2. Produkty, které byly ještě před vstupem této dohody v platnost a před ukončením období uvedených níže v odstavcích 3 a 4 vyrobeny a označeny v souladu s vnitrostátními právními předpisy a se zeměpisnými označeními uvedenými níže v odstavcích 3 a 4, které ale nejsou v souladu s požadavky této dohody, se mohou uvádět na trh až do vyčerpání zásob na území strany, odkud produkt pochází.
 3. Ochrana poskytovaná podle této dohody následujícím zeměpisným označením strany EU nebrání během přechodného období deseti let používání těchto zeměpisných označení k označení a obchodní úpravě určitých srovnatelných produktů, které pocházejí z Ukrajiny:
 a)
 Champagne,
 b)
 Cognac,
 c)
 Madeira,
 d)
 Porto,
 e)
 Jerez/Xérès/Sherry,
 f)
 Calvados,
 g)
 Grappa,
 h)
 Anis português,
 i)
 Armagnac,
 j)
 Marsala,
 k)
 Malaga,
 l)
 Tokaj.
 4. Ochrana poskytovaná podle této dohody následujícím zeměpisným označením strany EU nebrání během přechodného období sedmi let používání těchto zeměpisných označení k označení a obchodní úpravě určitých srovnatelných produktů, které pocházejí z Ukrajiny:
 a)
 Parmigiano Reggiano,
 b)
 Roquefort,
 c)
 Feta.
 Článek 209
 Obecná pravidla
 1. Dovoz, vývoz a uvádění na trh všech produktů uvedených v článcích 202 a 203 této dohody probíhá v souladu s právními a správními předpisy platnými na území strany, jejíž produkty jsou uváděny na trh.
 2. Veškeré otázky spojené se specifikacemi produktů zapsaných zeměpisných označení budou projednány v podvýboru pro zeměpisná označení zřízeném podle článku 211 této dohody.
 3. Zápis zeměpisných označení chráněných podle této dohody může být zrušen pouze stranou,


text:
z níž produkt pochází.
 4. Specifikace produktu, na niž se v tomto pododdíle odkazuje, je specifikace schválená, včetně všech schválených změn, orgány strany, z jejíhož území produkt pochází.
 Článek 210
 Spolupráce a transparentnost
 1. Strany přímo nebo prostřednictvím podvýboru pro zeměpisná označení zřízeného podle článku 211 této dohody udržují styk ve všech záležitostech, které se týkají provádění a fungování této dohody. Jedna strana může zejména požádat druhou smluvní stranu o informace týkající se specifikace produktů a jejich změn a rovněž kontaktních míst pro kontrolní opatření.
 2. Každá strana zpřístupní veřejnosti specifikace produktů nebo jejich přehledy a kontaktní místa pro kontrolní opatření, která se vztahují k zeměpisným označením druhé strany chráněným podle této dohody.
 Článek 211
 Podvýbor pro zeměpisná označení
 1. Tímto se zřizuje Podvýbor pro zeměpisná označení. O svých činnostech bude tento podvýbor podávat zprávy Výboru pro přidružení v jeho složení uvedeném v čl. 465 odst. 4 této dohody. Podvýbor pro zeměpisná označení se skládá ze zástupců EU a Ukrajiny a jeho úkolem je sledovat vývoj této dohody a posilovat spolupráci a dialog o zeměpisných označeních.
 2. Podvýbor pro zeměpisná označení přijímá rozhodnutí na základě konsenzu. Podvýbor pro zeměpisná označení přijme svůj jednací řád. Zasedá na žádost kterékoli strany nejpozději do 90 dnů od podání této žádosti, a to střídavě v Evropské unii a na Ukrajině, přičemž čas, místo a způsob jednání (včetně případné videokonference) se stanoví vzájemnou dohodou stran.
 3. Podvýbor pro zeměpisná označení rovněž dohlíží na řádné fungování tohoto pododdílu a může posuzovat veškeré otázky související s jeho prováděním a fungováním. Zejména je příslušný pro:
 a)
 změny v části A přílohy XXII-A této dohody, pokud jde o odkazy na platné právní předpisy stran;
 b)
 změny v části B přílohy XXII-A této dohody, pokud jde o prvky pro zápis a kontrolu zeměpisných označení;
 c)
 změny přílohy XXII-B této dohody, pokud jde o kritéria, jež je třeba začlenit do řízení o námitce;
 d)
 změny příloh XXII-C a XXII-D této dohody, pokud jde o zeměpisná označení;
 e)
 výměnu informací o vývoji právních předpisů a politik týkajících se zeměpisných označení a jiných záležitostí společného zájmu v oblasti zeměpisných označení;
 f)
 výměnu informací o zeměpisných označeních, o jejichž ochraně podle této dohody by se mohlo uvažovat.
 Pododdíl 4
 (Průmyslové) vzory
 Článek 212
 Definice
 Pro účely této dohody se rozumí:
 a)
 „(průmyslovým) vzorem“ vzhled výrobku jako celku nebo jeho části vyplývající z jeho znaků, zejména z linií, obrysů, barev, tvaru, struktury povrchu, nebo materiálu výrobku jako takového, nebo jeho zdobení;
 b)
 „výrobkem“ jakýkoliv průmyslově nebo řemeslně vyrobený předmět, mimo jiné součástky určené pro sestavení do jednoho složeného výrobku, obal, úprava, grafické symboly a typografické znaky, avšak s výjimkou počítačových programů;
 c)
 „složeným výrobkem“ výrobek sestávající z více součástí, které mohou být nahrazeny, takže výrobek může být rozebírán a opět sestavován.
 Článek 213
 Podmínky ochrany
 1. Strana EU a Ukrajina zajistí ochranu nezávisle vytvořených (průmyslových) vzorů, které jsou nové a mají individuální povahu.
 2. (Průmyslový) vzor použitý u některého výrobku nebo ztělesněný ve výrobku, který je součástí složeného výrobku, je uznán za nový a mající


text:
individuální povahu:
 a)
 pouze pokud součást, začleněná do složeného výrobku, zůstává při obvyklém používání složeného výrobku viditelná; a
 b)
 pouze pokud tyto viditelné znaky součásti samy splňují předpoklady novosti a individuální povahy.
 3. (Průmyslový) vzor je považován za nový, pokud nebyl zpřístupněn veřejnosti shodný (průmyslový) vzor:
 a)
 v případě nezapsaného (průmyslového) vzoru přede dnem, kdy byl (průmyslový) vzor, jehož ochrana se požaduje, poprvé zpřístupněn veřejnosti;
 b)
 v případě zapsaného (průmyslového) vzoru přede dnem podání přihlášky k zápisu nebo, pokud je uplatněno právo přednosti, přede dnem vzniku práva přednosti.
 (Průmyslový) vzor je pokládán za shodný, pokud se jeho znaky liší jen v nepodstatných podrobnostech.
 4. (Průmyslový) vzor má individuální povahu, pokud se celkový dojem, který vyvolá u informovaného uživatele, liší od celkového dojmu vyvolaného u tohoto uživatele kterýmkoliv jiným (průmyslovým) vzorem, který byl zpřístupněn veřejnosti:
 a)
 v případě nezapsaného (průmyslového) vzoru přede dnem, kdy byl (průmyslový) vzor, jehož ochrana se požaduje, poprvé zpřístupněn veřejnosti;
 b)
 v případě zapsaného (průmyslového) vzoru přede dnem podání přihlášky k zápisu (průmyslového) vzoru nebo, pokud je uplatněno právo přednosti, přede dnem vzniku práva přednosti.
 Při posuzování individuální povahy se bere v úvahu míra volnosti původce vzoru při vývoji (průmyslového) vzoru.
 5. Tato ochrana musí být zajištěna zápisem a musí udělovat výlučná práva jejich majitelům v souladu s ustanoveními tohoto článku. Nezapsané (průmyslové) vzory zpřístupněné veřejnosti udělují stejná výlučná práva, avšak pouze pokud je napadené užití výsledkem kopírování chráněného (průmyslového) vzoru.
 6. (Průmyslový) vzor je považován za zpřístupněný veřejnosti, pokud byl na základě zápisu zveřejněn nebo jinak oznámen, vystavován, obchodně použit nebo jiným způsobem uveden ve veřejnou známost, s výjimkou případů, kdy tyto skutečnosti nemohly vejít ve známost během obvyklých obchodních činností v odborných kruzích specializovaných v daném oboru a činných na území, na němž se o ochranu žádá, přede dnem podání žádosti o zápis, nebo, pokud bylo uplatněno právo přednosti, přede dnem vzniku práva přednosti. V případě ochrany nezapsaného (průmyslového) vzoru je (průmyslový) vzor považován za zpřístupněný veřejnosti, pokud byl zveřejněn nebo jinak oznámen, vystavován, obchodně použit nebo jiným způsobem uveden ve veřejnou známost takovým způsobem, že během obvyklých obchodních činností mohly tyto události vejít ve známost v odborných kruzích specializovaných v daném oboru a činných na území, na němž se o ochranu žádá.
 (Průmyslový) vzor se však nepovažuje za zpřístupněný veřejnosti, pokud byl sdělen pouze třetí osobě pod výslovnou nebo mlčky předpokládanou podmínkou jeho utajení.
 7. Ke zpřístupnění veřejnosti se nepřihlíží pro účely použití odstavců 3 a 4 tohoto článku, pokud (průmyslový) vzor, pro nějž je požadována ochrana na základě práva k zapsanému (průmyslovému) vzoru, byl zpřístupněn veřejnosti:
 a)
 původcem vzoru, jeho právním nástupcem nebo třetí osobou jako následek poskytnuté informace nebo jednáním přihlašovatele nebo jeho právního nástupce; a
 b)
 během dvanácti měsíců před podáním přihlášky, nebo, pokud bylo uplatněno právo přednosti, ode dne vzniku práva přednosti.
 8. Ustanovení odstavce 7 tohoto článku se použijí také v případě, kdy došlo ke zpřístupnění (průmyslového) vzoru veřejnosti v důsledku zneužití vůči původci vzoru nebo jeho právnímu nástupci.
 Článek 214
 Doba ochrany
 1. Doba trvání ochrany dostupné ve


text:
straně EU a na Ukrajině po zápisu činí nejméně pět let. Držitel práva může nechat dobu ochrany obnovit na jedno nebo více období pěti let až do celkové doby 25 let ode dne podání přihlášky.
 2. Doba trvání ochrany dostupná na území strany EU a Ukrajiny u nezapsaných (průmyslových) vzorů bude činit nejméně tři roky ode dne, kdy byl vzor zpřístupněn veřejnosti na území jedné ze stran.
 Článek 215
 Neplatnost nebo zamítnutí zápisu
 1. Strana EU a Ukrajina mohou stanovit, že (průmyslový) vzor se pro zápis zamítá nebo se po zápisu prohlašuje za neplatný pouze z podstatných důvodů v těchto případech:
 a)
 jestliže (průmyslový) vzor neodpovídá definici uvedené v čl. 212 písm. a) této dohody;
 b)
 jestliže nesplňuje požadavky článku 213 a článku 217 (odstavce 3, 4 a 5) této dohody;
 c)
 jestliže držitel práv nemá na základě rozhodnutí soudu na (průmyslový) vzor právo;
 d)
 jestliže je (průmyslový) vzor ve střetu se starším (průmyslovým) vzorem, který byl zpřístupněn veřejnosti po dni podání přihlášky, nebo v případě uplatnění práva přednosti po dni vzniku práva přednosti (průmyslového) vzoru, a který je chráněn ode dne předcházejícího uvedenému dni zapsaným (průmyslovým) vzorem nebo přihláškou k zápisu (průmyslového) vzoru;
 e)
 jestliže je v pozdějším (průmyslovém) vzoru použito rozlišovací označení a právní předpisy dotyčné strany, které se na toto označení vztahují, poskytují majiteli označení právo zakázat takové užití;
 f)
 jestliže (průmyslový) vzor představuje neoprávněné užití díla chráněného podle právních předpisů o autorském právu dotyčné strany;
 g)
 jestliže (průmyslový) vzor představuje nesprávné užití kteréhokoliv z prvků uvedených v článku 6c Pařížské úmluvy nebo symbolických znaků, emblémů a erbů jiných než těch, jež jsou uvedeny v článku 6c výše uvedené úmluvy, a které představují zvláštní veřejný zájem na území dotyčné strany.
 Tímto odstavcem není dotčeno právo stran stanovovat požadavky na přihlášky (průmyslového) vzoru.
 2. Jako alternativu k prohlášení (průmyslového) vzoru za neplatný může strana stanovit, že užití (průmyslového) vzoru, který byl prohlášen za neplatný na základě důvodů stanovených v odstavci 1 tohoto článku, může být omezeno.
 Článek 216
 Udělená práva
 Majitel chráněného (průmyslového) vzoru má výlučné právo minimálně k jeho užívání a k bránění třetím stranám, jež od něj nedostaly souhlas k jeho použití, aby vyráběly, nabízely, uváděly na trh, dovážely, vyvážely nebo používaly produkt, ve kterém je (průmyslový) vzor začleněn nebo pro který byl použit, a také aby takový produkt pro tyto účely skladovaly.
 Článek 217
 Výjimky
 1. Práv vyplývajících ze zápisu (průmyslového) vzoru se nelze dovolávat u:
 a)
 úkonů prováděných soukromě a k neobchodním účelům;
 b)
 činnosti prováděné pro experimentální účely;
 c)
 reprodukčních činností prováděných za účelem citací nebo výuky za předpokladu, že tyto činnosti jsou slučitelné s poctivou obchodní praxí, že se nedotknou obvyklého využívání (průmyslového) vzoru a že bude uváděn zdroj.
 2. Práv vyplývajících ze zápisu (průmyslového) vzoru se navíc nelze dovolávat u:
 a)
 zařízení na lodích a v letadlech zapsaných v jiné zemi, které se přechodně ocitly na území dotyčné strany;
 b)
 dovozu náhradních dílů a příslušenství do dotyčné strany za účelem oprav těchto lodí nebo letadel;
 c)
 provádění oprav těchto lodí nebo


text:
letadel.
 3. Právo k (průmyslovému) vzoru se nevztahuje na vzhledové znaky výrobku, které jsou podmíněny jejich technickou funkcí.
 4. Právo k (průmyslovému) vzoru se nevztahuje na vzhledové znaky výrobku, které musí být nezbytně napodobeny v jejich přesném tvaru a rozměrech, aby výrobek, ve kterém je (průmyslový) vzor začleněn nebo pro který byl použit, mohl být mechanicky připojen k jinému výrobku nebo do něj vestavěn či jím obestavěn tak, aby oba výrobky plnily svou funkci.
 5. Právo k (průmyslovému) vzoru nevznikne, pokud by tento vzor byl v rozporu s veřejným pořádkem nebo dobrými mravy.
 Článek 218
 Vztah k autorskému právu
 Průmyslový) vzor chráněný právem k (průmyslovému) vzoru, který je na území strany zapsán v souladu s tímto pododdílem, může požívat ochrany také podle právních předpisů o autorském právu platných na území dané strany, a to ode dne, kdy byl (průmyslový) vzor vytvořen nebo v jakékoliv formě zachycen. Míru, ve které, a podmínky, za jakých je tato ochrana poskytnuta včetně úrovně požadované původnosti stanoví každá strana.
 Pododdíl 5
 Patenty
 Článek 219
 Patenty a veřejné zdraví
 1. Strany uznávají význam Prohlášení o Dohodě TRIPS a veřejném zdraví přijatého dne 14. listopadu 2001 (dále jen „prohlášení z Dohá“) na ministerské konferenci WTO. Při výkladu a provádění práv a povinností podle této kapitoly jsou strany povinny zajistit soulad s prohlášením z Dohá.
 2. Strany přispějí k provádění Rozhodnutí Generální rady WTO ze dne 30. srpna 2003 o odstavci 6 prohlášení z Dohá.
 Článek 220
 Dodatkové ochranné osvědčení
 1. Strany uznávají, že léčivé přípravky a přípravky na ochranu rostlin chráněné na jejich příslušných územích patentem mohou podléhat správnímu postupu povolování dříve, než jsou uvedeny na jejich trhy. Strany uznávají, že období, jež uplyne mezi podáním žádosti o patent a prvním povolením uvést produkt na jejich příslušné trhy, jak je za tímto účelem definováno v příslušných právních předpisech, může zkrátit dobu účinné patentové ochrany.
 2. Strany zajistí další dobu ochrany léčivých přípravků a přípravků na ochranu rostlin, které jsou patentově chráněny a podléhají správnímu postupu povolování, rovnající se době uvedené v odstavci 1 tohoto článku, zkrácené o pět let.
 3. U léčivých přípravků, u nichž proběhly pediatrické studie, jejichž výsledky se odrazily v informacích o výrobku, strany zajistí další prodloužení doby ochrany uvedené v odstavci 2 tohoto článku o dalších šest měsíců.
 Článek 221
 Ochrana biotechnologických vynálezů
 1. Strany chrání biotechnologické vynálezy podle vnitrostátního patentového práva. Strany upraví v případě nutnosti své patentové právo tak, aby přihlíželo k ustanovením této dohody. Tímto článkem nejsou dotčeny závazky stran vyplývající z mezinárodních dohod, zejména z Dohody TRIPS a Úmluvy o biologické rozmanitosti z roku 1992 (dále jen „CBD“).
 2. Pro účely tohoto pododdílu se rozumí:
 a)
 „biologickým materiálem“ jakýkoli materiál obsahující genetickou informaci a schopný samoreprodukce nebo reprodukce v biologickém systému;
 b)
 „mikrobiologickým postupem“ jakýkoli postup, při kterém je použit mikrobiologický materiál nebo prováděný na mikrobiologickém materiálu nebo jehož výsledkem je mikrobiologický materiál.
 3. Pro účely této dohody: vynálezy, které jsou nové, zahrnují vynálezeckou činnost a jsou průmyslově využitelné, jsou patentovatelné, i když se týkají výrobku, který se skládá


text:
z biologického materiálu nebo obsahuje biologický materiál nebo se týkají způsobu, kterým se vyrábí, zpracovává nebo využívá biologický materiál.
 Biologický materiál, který je izolován ze svého přirozeného prostředí nebo vyráběn technickým způsobem, může být předmětem vynálezu, i když se již v přírodě vyskytl.
 Prvek izolovaný z lidského těla nebo jinak vyrobený technickým způsobem včetně sekvence nebo dílčí sekvence genu může být patentovatelným vynálezem, i když struktura tohoto prvku je totožná se strukturou přírodního prvku. Průmyslová využitelnost sekvence nebo dílčí sekvence genu musí být v patentové přihlášce objasněna.
 4. Patentovatelné nejsou:
 a)
 odrůdy rostlin a plemena zvířat;
 b)
 v podstatě biologické způsoby pěstování rostlin a chovu zvířat;
 c)
 lidské tělo v různých stadiích vzniku či vývoje a pouhé objevení některého z jeho prvků včetně sekvence nebo dílčí sekvence genu.
 Vynálezy, které se týkají rostlin nebo zvířat, jsou patentovatelné, není-li technická proveditelnost vynálezu omezena na určitou odrůdu rostliny nebo plemeno zvířete. Písmenem b) tohoto odstavce není dotčena patentovatelnost vynálezů, které se týkají mikrobiologického nebo jiného technického způsobu nebo výrobku získaného tímto způsobem.
 5. Vynálezy se považují za nepatentovatelné, pokud by jejich obchodní využití bylo v rozporu s veřejným pořádkem nebo veřejnou morálkou; využití se však za takové nepovažuje jen proto, že je zakázáno právním nebo správním předpisem. Za nepatentovatelné se považují zejména:
 a)
 postupy pro klonování lidských bytostí;
 b)
 způsoby modifikace zárodečné linie genetické identity lidských bytostí;
 c)
 použití lidských embryí pro průmyslové nebo obchodní účely;
 d)
 postupy pro úpravy genetické identity zvířat, které jim mohou způsobit utrpení bez podstatného lékařského užitku pro člověka nebo zvíře, a také zvířata, která jsou výsledkem takových postupů.
 6. Ochrana vyplývající z patentu na biologický materiál, který má v důsledku vynálezu určité vlastnosti, se vztahuje i na každý biologický materiál odvozený z tohoto biologického materiálu reprodukcí nebo rozmnožováním v totožné nebo odchylné formě a mající stejné vlastnosti.
 7. Ochrana vyplývající z patentu pro postup, který umožňuje výrobu biologického materiálu majícího v důsledku vynálezu určité vlastnosti, se vztahuje i na biologický materiál přímo získaný tímto způsobem i na každý jiný biologický materiál odvozený z biologického materiálu přímo získaného reprodukcí nebo rozmnožováním v totožné nebo odchylné formě a mající stejné vlastnosti.
 8. Ochrana vyplývající z patentu na výrobek obsahující genetickou informaci nebo spočívající v genetické informaci se vztahuje s výhradou odst. 4 písm. c) tohoto článku i na veškerý materiál, ve kterém je výrobek zahrnut a ve kterém je obsažena a plní svou funkci genetická informace.
 9. Ochrana uvedená v odstavcích 7 a 8 tohoto článku se nevztahuje na biologický materiál získaný reprodukcí nebo rozmnožováním biologického materiálu uváděného na trh na území stran majitelem patentu nebo s jeho souhlasem, vyplývá-li reprodukce nebo rozmnožování nezbytně z použití, ke kterému byl biologický materiál uváděn na trh, pokud získaný materiál není následně používán pro další reprodukci nebo rozmnožování.
 10. Odchylně od odstavců 7 a 8 tohoto článku, prodej nebo každá jiná forma uvádění rozmnožovacího materiálu rostlin na trh majitelem patentu nebo s jeho souhlasem zemědělci pro zemědělské použití zahrnuje i oprávnění pro zemědělce, aby on sám na své farmě užíval produkt


text:
své sklizně pro reprodukci nebo rozmnožování. Rozsah a postup této odchylky odpovídají podmínkám stanoveným ve vnitrostátních právních a správních předpisech a praxe stran týkajících se odrůdových práv.
 Odchylně od odstavců 7 a 8 tohoto článku, prodej nebo jiná forma uvádění chovných zvířat nebo jiného zvířecího reprodukčního materiálu na trh majitelem patentu nebo s jeho souhlasem zemědělci zahrnuje i oprávnění pro zemědělce, aby užíval chráněný materiál pro zemědělské účely. To znamená i zpřístupnění zvířete nebo jiného zvířecího reprodukčního materiálu za účelem provádění zemědělské činnosti, ale nikoli prodej v rámci nebo za účelem obchodní reprodukční činnosti. Rozsah a podmínky odchylky uvedené výše stanoví vnitrostátní právní a správní předpisy a praxe.
 11. Strany zajistí nucené křížové licence v těchto případech:
 a)
 nemůže-li šlechtitel získat nebo využívat odrůdové právo, aniž by porušoval starší patent, může požádat o nucenou licenci na nevýlučné užívání vynálezu chráněného patentem s podmínkou placení odpovídajícího poplatku, pokud je licence nezbytná k využívání odrůdy rostlin, která má být chráněna. Strany stanoví, že v případě udělení takové licence má majitel patentu právo na křížovou licenci za přijatelných podmínek užívat chráněnou odrůdu;
 b)
 nemůže-li majitel patentu na biotechnologický vynález tento patent využívat, aniž by porušoval starší odrůdové právo, může požádat o nucenou licenci na nevýlučné využívání odrůdy rostlin chráněné tímto právem, s podmínkou placení odpovídajícího poplatku. Strany stanoví, že v případě udělení licence má majitel odrůdového práva právo na křížovou licenci užívat za přijatelných podmínek chráněný vynález.
 12. Žadatelé o licence uvedené v odstavci 11 tohoto článku musí prokázat, že:
 a)
 neúspěšně žádali majitele patentu nebo odrůdového práva o poskytnutí smluvní licence;
 b)
 odrůda rostlin nebo vynález představuje významný technický pokrok značného hospodářského významu ve srovnání s vynálezem chráněným patentem nebo s chráněnou odrůdou rostlin.
 Článek 222
 Ochrana údajů předložených k získání registrace léčivého přípravku
 1. Strany vytvoří komplexní systém zaručující, že údaje předkládané pro účely získání registrace léčivých výrobků zůstanou důvěrné a nebudou zveřejněny a že se nepoužijí pro jiné účely.
 2. Strana, která před schválením registrace určitého léčivého přípravku požaduje předložení údajů zkoušek a studií, jež se týkají jeho bezpečnosti a účinnosti, proto nepovolí jinému žadateli uvést na trh stejný či podobný přípravek po dobu nejméně pěti let ode dne prvního schválení touto stranou z důvodu udělení registrace žadateli, který údaje zkoušek a studií poskytl, nedal-li žadatel, který údaje zkoušek a studií poskytl, k tomu svůj souhlas. Během této doby se údaje zkoušek a studií předložené k prvnímu schválení nepoužijí ve prospěch žádného dalšího žadatele o registraci léčivého přípravku, není-li k tomu dán souhlas ze strany prvního žadatele.
 3. Ukrajina uvede své právní předpisy týkající se ochrany údajů léčivých přípravků do souladu s právními předpisy EU ke dni, o němž rozhodne Výbor pro obchod.
 Článek 223
 Ochrana údajů o přípravcích na ochranu rostlin
 1. Strany stanoví požadavky na bezpečnost a účinnost, dříve než povolí uvést na trh přípravky na ochranu rostlin.
 2. Strany uznají dočasné právo majitele protokolu o zkoušce nebo studii předloženému poprvé s cílem získat registraci přípravku na ochranu rostlin. Během této doby se protokol o zkoušce nebo studii


text:
nepoužije ve prospěch žádné třetí osoby usilující o získání registrace přípravku na ochranu rostlin, není-li k tomu dán výslovný souhlas ze strany prvního majitele. Toto právo se bude dále uvádět jako „ochrana údajů“.
 3. Strany stanoví podmínky, jež protokol o zkoušce nebo studii musí splnit.
 4. Doba ochrany údajů by měla být alespoň deset let ode dne obdržení první registrace na území příslušné strany. Strany mohou rozhodnout o prodloužení doby ochrany u nízkorizikových přípravků na ochranu rostlin. V tomto případě lze tuto dobu prodloužit na třináct let.
 5. Strany mohou rozhodnout o prodloužení těchto období u každého prodloužení povolení méně významného použití (36). V tomto případě nepřekročí celková doba ochrany za žádných okolností třináct let a v případě nízkorizikových přípravků na ochranu rostlin patnáct let.
 6. Na zkoušku nebo studii se rovněž vztahuje ochrana, pokud byla nezbytná pro obnovení či přezkoumání povolení. V těchto případech je doba ochrany údajů 30 měsíců.
 7. Strany stanoví pravidla k zamezení opakování zkoušek na obratlovcích. Všichni žadatelé, kteří hodlají provést zkoušky a studie na obratlovcích, podniknou veškeré nezbytné kroky, aby ověřily, zda již tyto zkoušky a studie nebyly provedeny či zahájeny.
 8. Nový žadatel a držitel nebo držitelé povolení vynaloží veškeré úsilí, aby zajistili sdílení zkoušek a studií prováděných na obratlovcích. Náklady spojené se sdílením protokolů o zkouškách a studiích se určí spravedlivě a transparentním a nediskriminačním způsobem. Od nového žadatele se ke splnění požadavků pro povolení vyžaduje pouze, aby se podílel na nákladech týkajících se informací, které musí předložit.
 9. Pokud se nový žadatel a držitel nebo držitelé příslušného povolení registrace přípravků na ochranu rostlin nemohou dohodnout na sdílení protokolů o zkouškách a studiích prováděných na obratlovcích, oznámí to nový žadatel straně.
 10. Skutečnost, že nebylo dosaženo dohody, dotyčné straně nebrání, aby použila protokoly o zkouškách a studiích prováděných na obratlovcích k vyřízení žádosti nového žadatele.
 11. Držitel nebo držitelé příslušného povolení mohou od nového žadatele vyžadovat, aby se spravedlivě podílel na vzniklých nákladech. Dotyčná strana může zúčastněným stranám nařídit, aby otázku vyřešily prostřednictvím formálního a závazného rozhodčího řízení vedeného podle vnitrostátních předpisů.
 Pododdíl 6
 Topografie polovodičových výrobků
 Článek 224
 Definice
 Pro účely tohoto pododdílu se rozumí:
 a)
 „polovodičovým výrobkem“ konečný výrobek nebo polotovar:
 sestávající z části materiálu, která zahrnuje vrstvu polovodičového materiálu a má jednu nebo více vrstev složenou z materiálů vodivých, izolačních či polovodivých, přičemž vrstvy jsou uspořádány do předem stanoveného trojrozměrného vzoru a jsou určeny k provádění elektronických funkcí buď výhradně, nebo spolu s dalšími funkcemi;
 b)
 „topografií“ polovodičového výrobku série jakkoli zaznamenaných nebo zakódovaných vzájemně souvisejících vyobrazení
 představujících trojrozměrný vzor z vrstev, ze kterých je polovodičový výrobek složen a v kterých každý obraz představuje vzor nebo část vzoru povrchu polovodičového výrobku v libovolném stádiu jeho výroby;
 c)
 „obchodním využitím“ prodej, pronájem, koupě najaté věci nebo jiné metody obchodní distribuce, nebo nabídka pro tyto účely. Avšak pro účely článku 227 této dohody se do obchodního využití nezahrnuje využití za podmínek důvěrnosti v takovém rozsahu, že nedojde k distribuci třetí straně.
 Článek 225
 Podmínky ochrany
 1. Strany chrání topografie polovodičových výrobků


text:
přijetím právních předpisů, kterými se udělují výlučná práva podle ustanovení tohoto článku.
 2. Strany poskytnou ochranu topografie polovodičových výrobků v míře, v jaké jde o duševní úsilí tvůrce a pokud není běžná v polovodičovém průmyslu. Pokud topografie polovodičového výrobku sestává z prvků, které jsou běžné v polovodičovém průmyslu, pak může být chráněna pouze kombinace těchto prvků jako celek, který splňuje výše uvedené podmínky.
 Článek 226
 Výlučná práva
 1. Výlučná práva uvedená v čl. 225 odst. 1 této dohody zahrnují právo povolit nebo zakázat:
 a)
 reprodukci topografie, nakolik je podle čl. 225 odst. 2 této dohody chráněná;
 b)
 obchodní využívání nebo dovoz topografie nebo polovodičového výrobku vyrobeného s použitím této topografie pro tento účel.
 2. Výlučná práva uvedená v odst. 1 písm. a) tohoto článku se nevztahují na reprodukci pro účely analýzy, hodnocení nebo výuky, koncepcí, postupů, systémů nebo technik obsažených v topografii, nebo topografie samotné.
 3 Výlučná práva uvedená v odstavci 1 tohoto článku se nevztahují na žádný z takových úkonů vůči topografii, která splňuje požadavky čl. 225 odst. 2 této dohody a byla vytvořena na základě analýzy a hodnocení jiné topografie, prováděných podle odstavce 2 tohoto článku.
 4. Výlučná práva povolit nebo zakázat činnosti uvedené odst. 1 písm. b) tohoto článku se nevztahují na žádnou takovou činnost provedenou po oprávněném uvedení topografie nebo polovodičového výrobku na trh.
 Článek 227
 Doba ochrany
 Výlučná práva platí po dobu nejméně deseti let od okamžiku, kdy byla topografie poprvé obchodně využita kdekoliv na světě, nebo pokud je podmínkou pro vznik nebo pokračování uplatňování výlučných práv zápis, po dobu deseti let ode dne uvedeného níže, podle toho, co nastane dříve:
 a)
 konec kalendářního roku, ve kterém byla topografie poprvé obchodně využita kdekoliv na světě;
 b)
 konec kalendářního roku, ve kterém byla podána přihláška k zápisu v řádné formě.
 Pododdíl 7
 Další ustanovení
 Článek 228
 Odrůdy rostlin
 Strany budou spolupracovat na podpoře a posílení ochrany práv k odrůdám rostlin v souladu s Mezinárodní úmluvou na ochranu nových odrůd rostlin z roku 1961 ve znění revidovaném v Ženevě dne 10. listopadu 1972, dne 23. října 1978 a dne 19. března 1991, včetně možné výjimky z práva šlechtitele uvedené v čl. 15 odst. 2 uvedené úmluvy.
 Článek 229
 Genetické zdroje, tradiční vědomosti a folklor
 1. V mezích svých domácích právních předpisů strany respektují, chrání a udržují poznatky, inovace a postupy domorodých a místních společenství ztělesňujících tradiční životní styl vhodný pro ochranu a udržitelné využívání biologické rozmanitosti, podporují jejich širší využívání se zapojením a souhlasem vlastníků takových poznatků, inovací a postupů a zasazují se o spravedlivé rozdělování přínosů vyplývajících z využívání takových poznatků, inovací a postupů.
 2. Strany uznávají důležitost přijetí vhodných opatření, v mezích svých vnitrostátních právních předpisů, pro ochranu tradičních vědomostí a souhlasí s tím, že budou i nadále směřovat k vypracování mezinárodně dohodnutých modelů svého druhu pro právní ochranu tradičních vědomostí.
 3. Strany se dohodly, že se navzájem podpoří při provádění ustanovení o duševním vlastnictví tohoto pododdílu a Úmluvy o biologické rozmanitosti.
 4. Strany se dohodly, že si budou pravidelně vyměňovat názory a informace týkající


text:
se příslušných vícestranných diskusí.
 Oddíl 3
 Prosazování práv duševního vlastnictví
 Článek 230
 Obecné povinnosti
 1. Obě strany znovu potvrzují své povinnosti vyplývající z Dohody TRIPS, a zejména z části III uvedené dohody, a stanoví následující doplňková opatření, postupy a nápravná opatření potřebná k zajištění dodržování práv duševního vlastnictví (37). Tato opatření, postupy a nápravná opatření musí být spravedlivá a nestranná a nesmí být nadměrně složitá nebo nákladná, nesmí obsahovat nerozumné lhůty ani nesmí mít za následek bezdůvodná zdržení.
 2. Tato opatření a nápravná opatření musí být rovněž účinná, přiměřená a odrazující a musí být používána způsobem, který zabraňuje vzniku překážek právně dovoleného obchodu a poskytuje záruky proti jejich zneužití.
 Článek 231
 Způsobilí žadatelé
 1. Strany uznávají jako osoby způsobilé žádat o použití opatření, postupů a nápravných opatření uvedených v tomto oddílu a v části III Dohody TRIPS:
 a)
 držitele práv duševního vlastnictví v souladu s použitelnými právními předpisy;
 b)
 všechny ostatní osoby oprávněné užívat tato práva, zejména držitelé licence, v rozsahu povoleném použitelným právem a v souladu s tímto právem;
 c)
 profesní subjekty ochrany práv, které jsou řádně uznávány jako oprávněné zastupovat držitele práv duševního vlastnictví, v rozsahu povoleném použitelným právem a v souladu s tímto právem.
 2. Strany uznávají jako osoby způsobilé žádat o použití opatření, postupů a nápravných opatření uvedených v tomto oddílu a v části III Dohody TRIPS kolektivní správce práv duševního vlastnictví, kteří jsou řádně uznáváni jako oprávnění zastupovat držitele práv duševního vlastnictví, v rozsahu povoleném použitelným právem a v souladu s tímto právem.
 Pododdíl 1
 Občanskoprávní opatření, postupy a nápravná opatření
 Článek 232
 Domněnka autorství nebo vlastnictví
 Strany uznávají, že pro účely použití opatření, postupů a nápravných opatření uvedených v této dohodě:
 a)
 stačí, aby byl autor literárního nebo uměleckého díla, není-li prokázán opak, za takového považován a v důsledku toho oprávněn zahájit řízení o porušení práv, je-li jeho jméno uvedeno na díle obvyklým způsobem;
 b)
 se písmeno a) tohoto článku použije obdobně i na držitele práv souvisejících s autorským právem, pokud jde o jejich předmět ochrany.
 Článek 233
 Důkazy
 1. Pokud strana, která předložila přiměřeně dostupné důkazy dostatečně podporující její tvrzení a při opodstatnění svých nároků uvedla důkazy, které jsou v držení protistrany, mají soudní orgány stran pravomoc nařídit, aby protistrana takové důkazy předložila, s výhradou podmínek zajišťujících ochranu důvěrných informací.
 2. Za stejných podmínek přijmou strany opatření nezbytná k tomu, aby v případě porušení práva duševního vlastnictví, ke kterému došlo v obchodním měřítku, mohly příslušné soudní orgány, případně na žádost strany, nařídit předložení bankovních, finančních nebo obchodních dokumentů, které jsou v držení protistrany, s výhradou ochrany důvěrných informací.
 Článek 234
 Opatření k zajištění důkazů
 1. Strany zajistí, aby příslušné soudní orgány mohly i před zahájením řízení ve věci, na žádost strany, která předložila přiměřeně dostupné důkazy podporující její tvrzení, že bylo porušeno její právo duševního vlastnictví nebo že toto porušení hrozí, nařídit okamžitá a účinná předběžná opatření k zajištění relevantních důkazů údajného porušování, s výhradou ochrany důvěrných informací. Tato opatření mohou zahrnovat podrobný popis, včetně odebrání vzorků nebo bez něj, či fyzické zabavení


text:
zboží údajně porušujícího právo, a ve vhodných případech i materiálů a nástrojů použitých k výrobě nebo distribuci tohoto zboží a dokumentů vztahujících se k tomuto zboží. Tato opatření se přijmou i bez vyslechnutí druhé strany, je-li to nezbytné, zvláště když by jakýkoli odklad pravděpodobně způsobil nenapravitelnou újmu držiteli práv nebo když hrozí prokazatelné nebezpečí, že důkazní prostředek bude zničen.
 2. Strany zajistí, aby opatření k zajištění důkazů byla na žádost odpůrce zrušena nebo aby byla ukončena jejich použitelnost, aniž je dotčen nárok na náhradu škody, kterou lze požadovat, jestliže žadatel nezahájí v přiměřené lhůtě u příslušného soudního orgánu řízení vedoucí k rozhodnutí ve věci samé.
 Článek 235
 Právo na informace
 1. Strany zajistí, aby v souvislosti s řízením o porušení práva duševního vlastnictví a na základě odůvodněné a přiměřené žádosti žadatele mohly příslušné soudní orgány nařídit, že informace o původu a distribučních sítích zboží či služeb, kterými je porušováno právo duševního vlastnictví, musí poskytnout porušovatel nebo každá jiná osoba, která:
 a)
 prokazatelně v obchodním měřítku držela zboží porušující právo;
 b)
 prokazatelně v obchodním měřítku užívala služby porušující právo;
 c)
 prokazatelně v obchodním měřítku poskytovala služby využívané při činnostech porušujících právo;
 nebo
 d)
 byla označena osobou uvedenou v písmenech a), b) nebo c) tohoto odstavce jako účastník na výrobě, zpracování, nebo distribuci zboží či poskytování služeb.
 2. Informace uvedené v odstavci 1 tohoto článku případně obsahují:
 a)
 jména a adresy producentů, výrobců, distributorů, dodavatelů a jiných předchozích držitelů zboží nebo služeb, stejně jako zamýšlených velkoobchodníků a maloobchodníků;
 b)
 údaje o vyrobeném, zpracovaném, dodaném, přijatém nebo objednaném množství a o ceně za dané zboží nebo služby.
 3. Odstavce 1 a 2 tohoto článku se použijí, aniž jsou dotčeny jiné právní předpisy, které:
 a)
 přiznávají držiteli práv právo na získání úplnějších informací;
 b)
 upravují použití informací poskytnutých na základě tohoto článku v občanskoprávním či trestním řízení;
 c)
 upravují odpovědnost za zneužití práva na informace;
 d)
 poskytují možnost odepřít poskytnutí informací, které by nutily osobu uvedenou v odstavci 1 tohoto článku přiznat svou účast nebo účast svého blízkého příbuzného na porušení práva duševního vlastnictví; nebo
 e)
 upravují ochranu důvěrnosti informačních zdrojů nebo zpracování osobních údajů.
 Článek 236
 Předběžná a zajišťující opatření
 1. Strany zajistí, aby soudní orgány na žádost žadatele mohly vydat prozatímní soudní zákaz s cílem zamezit hrozícímu porušení práva duševního vlastnictví nebo prozatímně zakázat, případně pod pokutou, pokud to vnitrostátní právní předpisy umožňují, pokračování v údajném porušování tohoto práva, nebo podmínit takové pokračování složením záruky k zajištění odškodnění držitele práva. Prozatímní soudní zákaz lze vydat za stejných podmínek i vůči zprostředkovateli, jehož služeb využívá třetí osoba k porušování práv duševního vlastnictví.
 2. Prozatímní soudní zákaz lze rovněž vydat za účelem nařízení zabavení nebo vydání zboží, u kterého je podezření, že jsou jím porušována práva duševního vlastnictví, aby se zabránilo jeho vstupu do obchodních kanálů nebo oběhu v nich.
 3. V případě porušení, ke kterému došlo v obchodním měřítku, a prokáže-li poškozený okolnosti, které by mohly ohrozit náhradu škody, strany zajistí, aby soudní orgány mohly nařídit předběžné zabavení movitého a nemovitého majetku údajného


text:
porušovatele práv, včetně zmrazení jeho bankovních účtů nebo jiného majetku. K tomuto účelu mohou příslušné orgány nařídit předání bankovních, finančních nebo obchodních dokladů, nebo přiměřený přístup k souvisejícím informacím.
 4. Strany zajistí, aby ve vhodných případech bylo možné přijímat předběžná opatření uvedená v odstavcích 1, 2 a 3 tohoto článku bez slyšení odpůrce, zejména když by jakýkoli odklad způsobil nenapravitelnou újmu držiteli práv. Kde byla přijata předběžná opatření bez slyšení odpůrce, budou dotčené strany vyrozuměny bezodkladně, nejpozději po provedení opatření. Přezkoumání, včetně práva na slyšení, se bude konat na žádost odpůrce, aby bylo možno za přiměřenou dobu po oznámení opatření rozhodnout, zda tato opatření budou pozměněna, zrušena nebo potvrzena.
 5. Strany zajistí, aby předběžná opatření uvedená v odstavcích 1, 2 a 3 tohoto článku byla na žádost odpůrce zrušena nebo aby byla ukončena jejich použitelnost, jestliže žadatel nezahájí v přiměřené lhůtě u příslušného soudního orgánu řízení vedoucí k rozhodnutí ve věci samé.
 6. V případech, kdy jsou předběžná opatření zrušena nebo pozbyla platnosti vzhledem k jednání nebo opomenutí ze strany žadatele, nebo kdy se následně zjistí, že k porušení práva duševního vlastnictví nedošlo, mají soudní orgány pravomoc nařídit žadateli na žádost odpůrce, aby odpůrci poskytl přiměřenou náhradu za jakoukoli škodu způsobenou těmito opatřeními.
 Článek 237
 Nápravná opatření
 1. Strany zajistí, aby příslušné soudní orgány mohly na žádost žadatele, a aniž je dotřena náhrada škody, která vznikla držiteli práv porušením práv, a aniž je dotčeno odškodnění jiného druhu, stažení, konečné odstranění z obchodních kanálů nebo zničení zboží, u něhož bylo prokázáno, že porušuje právo duševního vlastnictví. Příslušný soud může rovněž, je-li to vhodné, nařídit zničení materiálu a nástrojů použitých hlavně při vytváření nebo výrobě tohoto zboží.
 2. Soudní orgány nařídí, aby tato opatření byla provedena na náklady porušovatele práv, ledaže tomu odporují zvláštní důvody.
 Článek 238
 Soudní zákazy
 Strany zajistí, aby v případě vydání soudního rozhodnutí zjišťujícího porušení práva duševního vlastnictví mohly soudní orgány vydat vůči porušovateli práv soudní zákaz dalšího porušování práva. Stanoví-li tak vnitrostátní právní předpisy, může být za nedodržení tohoto zákazu případně uložena opakovaná pokuta k zajištění jeho dodržování. Strany rovněž zajistí, aby držitelé práv měli možnost žádat o soudní zákaz ve vztahu ke zprostředkovatelům, jejichž služby jsou třetí stranou využívány k porušování práva duševního vlastnictví.
 Článek 239
 Alternativní opatření
 Strany mohou stanovit, že ve vhodných případech a na žádost osoby, na niž se vztahují opatření uvedená v článku 237 nebo 238 této dohody, mohou příslušné soudní orgány nařídit zaplacení peněžního vyrovnání poškozené straně namísto použití opatření uvedených v článku 237 nebo 238 této dohody, pokud tato osoba nejednala úmyslně ani z nedbalosti, výkon dotyčných opatření by jí způsobil nepřiměřenou újmu a pokud se peněžní vyrovnání poškozené straně jeví přiměřeně dostatečným.
 Článek 240
 Náhrada škody
 1. Strany zajistí, že soudní orgány při stanovení náhrady škody:
 a)
 přihlédnou ke všem vhodným aspektům, jako jsou nežádoucí hospodářské důsledky, včetně ztráty zisku, kterou poškozená strana utrpěla, k neoprávněným ziskům porušovatele práv a případně i k jiným než hospodářským hlediskům, jako je morální újma způsobená držiteli práv porušovatelem; nebo
 b)
 jako alternativu