text:
níže; tato plocha musí být vyznačena ve výkresech zmíněných v bodě 2.2.1 výše;
 3.4.
 být označena v případě svítilen s elektronickým ovládáním zdroje světla a/nebo s nevýměnnými zdroji světla a/nebo modulem/moduly zdroje světla jmenovitým napětím nebo rozsahem napětí a maximálním jmenovitým příkonem.
 3.5.
 V případě svítilen s modulem/moduly zdroje světla musí být modul/moduly zdroje světla opatřeny:
 3.5.1.
 obchodním názvem nebo značkou žadatele; toto značení musí být jasně čitelné a nesmazatelné;
 3.5.2.
 zvláštním identifikačním kódem modulu; toto označení musí být jasně čitelné a nesmazatelné. Tento zvláštní identifikační kód začíná písmeny „MD“ jako „MODUL“, za nimiž následuje značka schválení bez kružnice předepsané níže v bodě 4.2.1.1 a v případě, že se použije několik různých modulů zdroje světla, následují doplňkové symboly nebo znaky; tento zvláštní identifikační kód musí být vyznačen ve výkresech zmíněných výše v bodě 2.2.1.
 Značka schválení nemusí být stejná jako značka schválení na svítilně, ve které je modul použit, ale obě značky musí být od stejného žadatele;
 3.5.3.
 údajem jmenovitého napětí nebo rozsahu napětí a maximálního jmenovitého příkonu.
 3.6.
 Elektronické ovládání zdroje světla nebo ovladač proměnné svítivosti, které jsou součástí svítilny, ale nejsou zamontovány do tělesa svítilny, musí být označeny názvem výrobce a svým identifikačním číslem.
 4. SCHVÁLENÍ
 4.1. Obecně
 4.1.1.
 Pokud oba vzorky dodané ke schválení podle výše uvedeného bodu 2.2.4 splňují požadavky tohoto předpisu, schválení se udělí. Všechna zařízení systému vzájemně závislých svítilen musí být předložena ke schválení typu týmž žadatelem.
 4.1.2.
 Pokud skupinové, sdružené nebo sloučené svítilny splňují požadavky několika předpisů připojených k dohodě z roku 1958, lze použít jedinou mezinárodní značku schválení za předpokladu, že tyto svítilny nejsou skupinové, sdružené nebo sloučené s jinou svítilnou nebo svítilnami, jež kterémukoli z těchto předpisů nevyhovují.
 4.1.3.
 Každému schválenému typu se přidělí číslo schválení. Jeho první dvě číslice (v současnosti 01, což odpovídá sérii změn 01, která vstoupila v platnost dne 27. června 1987) udávají sérii změn, která zahrnuje nejnovější významné technické změny předpisu v době vydání schválení. Táž smluvní strana nesmí přidělit totéž číslo jinému typu zařízení, pro který platí tento předpis. Směrové svítilny různých kategorií mohou být označeny jediným číslem schválení za předpokladu, že tvoří jednu sestavu.
 4.1.4.
 Oznámení o schválení nebo o rozšíření, zamítnutí nebo odnětí schválení nebo o definitivním ukončení výroby typu zařízení podle tohoto předpisu musí být sděleno stranám dohody z roku 1958, které uplatňují tento předpis, prostřednictvím formuláře v souladu se vzorem uvedeným v příloze 2 tohoto předpisu.
 4.1.5.
 Každé zařízení, které odpovídá schválenému typu podle tohoto předpisu, musí mít na ploše uvedené v bodě 3.3.výše kromě označení předepsaných v bodech 3.1 a 3.2 nebo 3.4 značku schválení popsanou v bodech 4.2 a 4.3 níže.
 4.2. Složení značky schválení
 Značka schválení sestává z:
 4.2.1.
 mezinárodní značky schválení skládající se z:
 4.2.1.1.
 písmene „E“ v kružnici, za nímž následuje rozlišovací číslo země, která schválení udělila (2);
 4.2.1.2.
 čísla schválení, jak je předepsáno v bodě 4.1.3 výše;
 4.2.2.
 následujícího doplňkového symbolu (nebo symbolů):
 4.2.2.1.
 jedno nebo více z čísel: 1, 1a, 1b, 2a, 2b, 5 nebo 6 podle toho, zda zařízení odpovídá jedné nebo více


text:
kategoriím 1, 1a, 1b, 2a, 2b, 5 nebo 6, pro kterou se v souladu s bodem 2.1 žádá o udělení schválení;
 4.2.2.2.
 u zařízení, která nemohou být namontována neomezeně na kterékoliv straně vozidla, vodorovná šipka udávající polohu, v níž má být zařízení namontováno (šipka směřuje ven od vozidla u zařízení kategorií 1, 1a, 1b, 2a a 2b a směrem k předku vozidla u zařízení kategorií 3, 4, 5 a 6). U zařízení kategorie 6 je třeba ještě vyznačit písmeno „R“ nebo „L“ označující pravou nebo levou stranu vozidla;
 4.2.2.3.
 vpravo od symbolu uvedeného v bodě 4.2.2.1 se na zařízení vyznačí:
 a)
 doplňkové písmeno „D“ na zařízeních, která mohou být použita jako součást sestavy dvou svítilen;
 b)
 doplňkové písmeno „Y“ na zařízeních, která mohou být použita jako součást systému vzájemně závislých svítilen;
 4.2.2.4.
 u zařízení s omezeným rozložením světla podle bodu 2.1.3 přílohy 4 tohoto předpisu svislá šipka vycházející z vodorovné úsečky a směřující dolů;
 4.2.2.5.
 dvě číslice čísla schválení, které označují sérii změn platnou v době vydání schválení, a případně požadovaná šipka, mohou být vyznačeny poblíž výše uvedených doplňkových symbolů;
 4.2.2.6.
 značky a symboly uvedené v bodech 4.2.1 a 4.2.2 výše musí být jasně čitelné a nesmazatelné, i když je zařízení namontováno na vozidle.
 4.3. Uspořádání značky schválení
 4.3.1. Samostatné svítilny
 Příklad uspořádání značky schválení s výše popsanými doplňkovými symboly je uveden na obrázku 1 v příloze 3 tohoto předpisu.
 Pokud různé typy svítilen splňujících požadavky několika předpisů užívají stejné vnější rozptylové sklo stejné nebo odlišné barvy, může být uvedena jediná mezinárodní značka schválení sestávající z písmene „E“ v kružnici, za nímž následuje rozlišovací číslo země, která schválení udělila, a číslo schválení. Tato značka schválení může být umístěna kdekoli na svítilně za těchto předpokladů:
 4.3.1.1.
 Je po namontování svítilny viditelná.
 4.3.1.2.
 Pro každou svítilnu musí být vyznačen příslušný identifikační symbol podle jednotlivých předpisů, podle nichž bylo schválení uděleno, společně s vyznačením příslušné série změn zahrnujících nejnovější významné technické změny předpisu v době vydání schválení, a případně požadovaná šipka.
 4.3.1.3.
 Jednotlivé části značky schválení nesmí být menší než minimální velikost vyžadovaná pro nejmenší z jednotlivých značek podle předpisu, podle kterého bylo schválení uděleno.
 4.3.1.4.
 Hlavní těleso svítilny musí mít místo podle výše uvedeného popisu v bodě 3.3 a musí být označeno značkou schválení odpovídající skutečné funkci/funkcím.
 4.3.1.5.
 Příklady značky schválení s výše popsanými doplňkovými symboly jsou uvedeny na obrázku 4 v příloze 3 tohoto předpisu.
 4.3.2. Skupinové, sdružené nebo sloučené svítilny
 4.3.2.1.
 Pokud skupinové, sdružené nebo sloučené svítilny splňují požadavky několika předpisů, mohou být opatřeny jedinou mezinárodní značkou schválení, která sestává z kružnice s písmenem „E“ uvnitř, za níž následuje rozlišovací číslo země, která schválení udělila, a číslo schválení. Tato značka schválení typu může být umístěna kdekoliv na skupinových, sdružených nebo sloučených svítilnách, pokud:
 4.3.2.1.1.
 je viditelná po montáži svítilen;
 4.3.2.1.2.
 není možno žádnou světlo propouštějící část skupinových, sdružených nebo sloučených svítilen sejmout, aniž by současně došlo k odstranění značky schválení.
 4.3.2.2.
 Pro každou svítilnu musí být vyznačen příslušný identifikační symbol podle jednotlivých předpisů, podle nichž bylo schválení uděleno, společně s

type: contracts

jurisdiction: EU


text:
vyznačením příslušné série změn zahrnujících nejnovější významné technické změny předpisu v době vydání schválení, a případně požadovaná šipka:
 4.3.2.2.1.
 buď na odpovídající ploše výstupu světla;
 4.3.2.2.2.
 nebo ve skupině tak, aby bylo možno každou ze skupinových, sdružených nebo sloučených svítilen jasně identifikovat.
 4.3.2.3.
 Jednotlivé části značky schválení nesmí být menší než minimální velikost vyžadovaná pro nejmenší z jednotlivých značek podle předpisu, podle kterého bylo schválení uděleno.
 4.3.2.4.
 Každému schválenému typu se přidělí číslo schválení. Táž smluvní strana nesmí totéž číslo přidělit jinému typu skupinových, sdružených nebo sloučených svítilen, pro který platí tento předpis.
 4.3.2.5.
 Příklady uspořádání značek schválení pro skupinové, sdružené nebo sloučené svítilny, včetně všech výše popsaných doplňkových symbolů, jsou uvedeny na obrázku 2 v příloze 3 tohoto předpisu.
 4.3.3. Svítilny sloučené s ostatními svítilnami, jejichž rozptylové sklo může být užito pro jiné typy světlometů
 Platí ustanovení uvedená v bodě 4.3.2 výše.
 4.3.3.1.
 Je-li kromě toho použito totéž rozptylové sklo, může být opatřeno různými značkami schválení jednotlivých typů světlometů nebo sestav svítilen za předpokladu, že hlavní těleso světlometu má také plochu popsanou v bodě 3.3 výše, a to i tehdy, když jej nelze od rozptylového skla oddělit, a je opatřeno značkami schválení odpovídajícími skutečným funkcím.
 Pokud různé typy světlometů mají totéž těleso, může být toto těleso opatřeno různými značkami schválení.
 4.3.3.2.
 Příklady značek schválení pro svítilny sloučené se světlomety jsou uvedeny na obrázku 3 v příloze 3.
 4.4. Značka schválení musí být jasně čitelná a nesmazatelná. Může byt umístěna na vnitřní nebo na vnější (průhledné či neprůhledné) části zařízení, která nemůže být oddělena od průhledné části zařízení vyzařující světlo. Značení musí být v každém případě viditelné i poté, co je zařízení namontováno na vozidlo, nebo když je některá pohyblivá část jako kapota nebo víko kufru zdvižena nebo když jsou otevřené dveře.
 5. VŠEOBECNÉ SPECIFIKACE
 5.1.
 Každé dodávané zařízení musí splňovat specifikace uvedené v bodech 6 a 8 níže.
 5.2.
 Zařízení musí být konstruována a vyráběna tak, aby v obvyklých podmínkách užití a při vibracích, kterým mohou být při takovém užití vystavena, byla zachována jejich uspokojivá funkce a aby si zachovala vlastnosti předepsané tímto předpisem.
 5.3.
 U modulů zdroje světla se ověří, že:
 5.3.1.
 konstrukce modulu/modulů zdroje světla je taková:
 a)
 aby nemohl být žádný modul zdroje světla namontován v jiné než určené a správné poloze a aby mohl být odmontován pouze za použití nářadí;
 b)
 aby nemohly být v pouzdru zaměněny moduly zdroje světla s odlišnými vlastnostmi, pokud je ve stejném pouzdru zařízení užit více než jeden modul zdroje světla.
 5.3.2.
 Modul/moduly zdroje světla musí být zabezpečen/zabezpečeny proti neoprávněné manipulaci.
 5.3.3.
 Modul zdroje světla musí být konstruován tak, aby ani při užití nářadí nebyla možná mechanická záměna s jakýmkoli schváleným výměnným zdrojem světla.
 5.4.
 V případě poruchy ovládání proměnné svítivosti směrové svítilny kategorie 2b, která vyzařuje více, než je maximální hodnota pro kategorii 2a, musí být automaticky splněny požadavky na konstantní svítivost u kategorie 2a.
 5.5.
 V případě výměnného zdroje (zdrojů) světla:
 5.5.1.
 Lze použít jakoukoli kategorii nebo kategorie zdroje (zdrojů) světla schválených podle předpisu č. 37 a/nebo předpisu


text:
č. 128, pokud předpis č. 37 a jeho série změn platná v době podání žádosti o schválení typu a předpis č. 128 a jeho série změn platná v době podání žádosti o schválení typu neobsahují žádné omezení použití.
 5.5.2.
 Konstrukce zařízení musí být taková, aby zdroj světla mohl být namontován pouze ve správné poloze.
 5.5.3.
 Držák zdroje světla musí odpovídat vlastnostem uvedeným v publikaci IEC 60061. Platí datový list držáku, který odpovídá příslušné kategorii použitého zdroje světla.
 5.6.
 V případě směrových svítilen kategorií 1, 1a, 1b, 2a nebo 2b může být blikání dosaženo sekvenční aktivací jejich světelných zdrojů, jsou-li splněny tyto podmínky:
 a)
 každý zdroj světla musí poté, co byl aktivován, zůstat rozsvícen do konce cyklu „zapnuto“;
 b)
 posloupnost aktivace zdrojů světla postupuje jednotným progresivním způsobem zevnitř směrem k vnějšímu okraji přivrácené plochy;
 c)
 musí se jednat o jednu nepřetržitou čáru bez opakovaného střídání ve svislém směru (např. žádné vlny);
 d)
 variace musí skončit nejpozději 200 ms po začátku pro cyklu „zapnuto“;
 e)
 vzhledem k tomu, že delší strany kolmého průmětu ve směru vztažné osy obdélníku, jenž opisuje přivrácenou plochu směrové svítilny, musí být rovnoběžné s rovinou H, nesmí poměr vodorovné a svislé strany činit méně než 1,7.
 Splnění výše uvedených podmínek se ověřuje v blikavém režimu.
 5.7.
 Systém vzájemně závislých svítilen musí splňovat požadavky, pokud všechny vzájemně závislé svítilny jsou v činnosti společně.
 Pokud je však systém vzájemně závislých svítilen zajišťující funkci zadní směrové svítilny namontován zčásti na pevné konstrukční části a zčásti na pohyblivé konstrukční části, musí vzájemně závislá svítilna (svítilny) specifikovaná žadatelem splňovat požadavky geometrické viditelnosti a kolorimetrické a fotometrické požadavky ve všech pevných polohách pohyblivé konstrukční části (pohyblivých konstrukčních částí). To neplatí pro vzájemně závislé směrové svítilny (svítilnu) určené k montáži na vozidlo (vozidla), kdy jsou za účelem dosažení nebo doplnění úhlu geometrické viditelnosti uvedeny do činnosti další svítilny, když se pohyblivá konstrukční část nachází v jakékoli stálé otevřené poloze, a to za předpokladu, že tyto další svítilny splňují všechny požadavky na umístění a fotometrické a kolorimetrické požadavky vztahující se na směrové svítilny namontované na pohyblivé konstrukční části.
 6. SVÍTIVOST VYZAŘOVANÉHO SVĚTLA
 6.1.
 Světlo vyzařované každým ze dvou dodaných zařízení nesmí podle přílohy 1 vykazovat v případě směrových svítilen kategorií 1, 1a, 1b, 2a nebo 2b ve vztažné ose a v případě kategorie 5 a 6 ve směru A menší než minimální svítivost a větší než maximální svítivost stanovené níže:
 Kategorie směrové svítilny
 Minimální svítivost (cd)
 Maximální svítivost (cd) podle užití jako
 Jednotlivá svítilna
 Svítilna (jednotlivá) označená písmenem „D“ (viz bod 4.2.2.3)
 1
 175
 1 000
 500
 1a
 250
 1 200
 600
 1b
 400
 1 200
 600
 2a (konstantní)
 50
 500
 250
 2b (proměnná)
 50
 1 000
 500
 5
 0,6
 280
 140
 6
 50
 280
 140
 6.1.1.
 U sestavy dvou nebo více směrových svítilen nesmí celková intenzita světla přesáhnout maximální hodnotu.
 6.1.2.
 Pokud se sestava dvou svítilen, jež jsou označené písmenem „D“ a mají stejnou funkci, považuje za jednotlivou svítilnu, musí tato sestava splňovat požadavky na:
 a)
 maximální svítivost, pokud jsou všechny svítilny rozsvíceny současně;
 b)


text:
minimální svítivost, pokud má jedna ze svítilen poruchu.
 6.2.
 V případě poruchy jednotlivé svítilny nebo systému vzájemně závislých svítilen kategorie 1, 1a, 1b, 2a a 2b, které mají více než jeden zdroj světla, se použijí tato ustanovení:
 6.2.1.
 Skupina zdrojů světla zapojená tak, že porucha kteréhokoli z nich způsobí, že všechny přestanou vyzařovat světlo, se považuje za jediný světelný zdroj.
 6.2.2.
 Signál k aktivaci kontrolky předepsané v bodě 6.5.8 předpisu č. 48 se spustí, jestliže:
 a)
 nastala porucha kteréhokoli zdroje světla, nebo
 b)
 u svítilny konstruované pouze pro dvě žárovky je svítivost ve vztažné ose menší než 50 % minimální svítivosti, nebo
 c)
 jako důsledek poruchy jednoho nebo více zdrojů světla je svítivost v jednom z dále uvedených směrů, jak je uvedeno v příloze 4 tohoto předpisu, menší než požadovaná minimální svítivost:
 i)
 H = 0°, V = 0°;
 ii)
 H = 20° směrem ven z vozidla, V = + 5°;
 iii)
 H = 10° směrem dovnitř vozidla, V = 0°.
 6.3.
 Vně vztažné osy a uvnitř úhlových polí, vymezených v grafech v příloze 1 tohoto předpisu, splňuje intenzita světla vyzařovaného kterýmkoli z obou dodaných zařízení tyto podmínky:
 6.3.1.
 nesmí být v kterémkoliv směru odpovídajícím bodům tabulky standardního rozložení světla v příloze 4 tohoto předpisu menší než minimum uvedené v bodě 6.1 násobené procentem stanoveným pro daný směr ve zmíněné tabulce;
 6.3.1.1.
 na rozdíl od bodů 6.4 a 6.4.1 je pro směrové svítilny kategorie 5 požadována směrem vzad minimální hodnota 0,6 cd v celém poli, stanoveném v příloze 1;
 6.3.2.
 nesmí v kterémkoliv směru v prostoru, ze kterého je směrová svítilna viditelná, překročit maximum stanovené v bodě 6.1.
 6.3.3.
 Kromě toho platí:
 6.3.3.1.
 svítivost vyzařovaného světla nesmí být v celém rozsahu polí definovaných v diagramech v příloze 1 menší než 0,7 cd pro zařízení kategorie 1b, menší než 0,3 cd pro zařízení kategorií 1, 1a, 2a a pro zařízení kategorie 2b ve dne; a nesmí být menší než 0,07 cd pro zařízení kategorie 2b v noci;
 6.3.3.2.
 musí být dodržena ustanovení bodu 2.2 přílohy 4 tohoto předpisu o místních změnách svítivosti.
 6.4.
 Svítivost se obecně měří s trvale svítícím zdrojem (zdroji) světla.
 V závislosti na konstrukci zařízení, například jsou-li použity světelné diody (LED) nebo je-li třeba předejít přehřátí, je však povoleno měřit svítilny v blikavém režimu.
 Toho se musí docílit spínáním s frekvencí f = 1,5 ± 0,5 Hz s pulsem delším než 0,3 s, měřeno při 95 % špičkové svítivosti.
 V případě výměnných žárovek musí žárovka v době sepnutí svítit se vztažným světelným tokem.
 V případě zdrojů světla LED se všechna měření provádějí při napětí 6,75 V, 13,5 V nebo 28,0 V; hodnotu světelného toku vytvořeného v době sepnutí je třeba korigovat. Korekční faktor je poměr mezi požadovaným světelným tokem a hodnotou světelného toku vytvořeného v době sepnutí zjištěnou při užitém napětí.
 Ve všech ostatních případech se připojí napětí požadované v bodě 7.1.1, s dobou náběhu a doběhu kratší než 0,01 s; není povoleno žádné překmitnutí napětí.
 V případě měření v blikavém režimu se uvádí maximální naměřená svítivost.
 6.5.


text:
V případě zařízení kategorie 2b musí být pro krajní úrovně svítivosti produkované směrovou svítilnou měřena doba zpoždění mezi zapnutím elektrického napájení zdroje (zdrojů) světla a dosažením světelného výstupu ve vztažné ose v hodnotě 90 % hodnoty naměřené podle bodu 6.3 výše. Tato doba naměřená pro dosažení nejnižší svítivosti nesmí překročit dobu naměřenou pro dosažení nejvyšší svítivosti.
 6.6.
 Ovládání proměnné svítivosti nesmí generovat signály, které vytvářejí svítivosti:
 6.6.1.
 mimo rozsah stanovený výše v bodě 6.1 a
 6.6.2.
 které překračují maximum kategorie 2a stanovené v bodě 6.1:
 a)
 u systémů, které závisí pouze na podmínkách denních a nočních: za nočních podmínek;
 b)
 u ostatních systémů: za referenčních podmínek podle údajů výrobce (3).
 6.7.
 Příloha 4 podle údaje v bodě 6.3.1 udává podrobnosti o metodách měření, které se mají použít.
 7. POSTUP ZKOUŠKY
 7.1.
 Veškerá fotometrická a kolorimetrická měření se provádějí:
 7.1.1.
 v případě světlometů s výměnným zdrojem světla - pokud nejsou vybavené elektronickým ovládáním zdroje světla nebo ovládáním proměnné svítivosti - se použije bezbarvý nebo barevný standardní zdroj světla kategorie předepsané pro zařízení, jenž je napájen napětím, které:
 a)
 v případě žárovky (žárovek): je třeba k vytvoření referenčního světelného toku požadovaného pro danou kategorii žárovky;
 b)
 v případě zdroje (zdrojů) světla LED: má hodnotu 6,75 V, 13,5 V nebo 28,0 V; hodnotu světelného toku je třeba korigovat. Korekční faktor je poměr mezi požadovaným světelným tokem a střední hodnotou světelného toku zjištěnou při užitém napětí.
 7.1.2.
 v případě svítilen s nevýměnnými zdroji světla (žárovkami nebo jinými zdroji) se měří při napětí 6,75 V, 13,5 V nebo 28,0 V;
 7.1.3.
 v případě systémů, které využívají elektronické ovládání zdroje světla nebo ovládání proměnné svítivosti a jsou součástí svítilny (4), při napájení napětím, které na vstupní přívody svítilny podle údaje výrobce tyto systémy přivádějí, nebo pokud není stanoveno, při napětí 6,75 V, 13,5 V nebo 28,0 V;
 7.1.4.
 v případě systémů, které využívají elektronické ovládání zdroje světla nebo ovládání proměnné svítivosti, jež není součástí svítilny, se na vstupních svorkách svítilny použije napětí podle údaje výrobce.
 7.2.
 V případě směrové svítilny kategorie 2b provozované s ovládáním proměnné svítivosti se však fotometrická měření provedou podle popisu žadatele.
 7.3.
 Zkušební laboratoř si musí od výrobce vyžádat ovládání zdroje světla nebo ovládání proměnné svítivosti, které je potřebné k napájení zdroje světla a k používaným funkcím.
 7.4.
 Napětí, kterým je svítilna napájena, musí být uvedeno ve formuláři sdělení podle přílohy 2 tohoto předpisu.
 7.5.
 Určí se okraje přivrácené plochy ve směru vztažné osy směrové svítilny. V případě směrových svítilen kategorií 5 a 6 však musí být určeny okraje plochy vyzařující světlo.
 8. BARVA VYZAŘOVANÉHO SVĚTLA
 Barva světla vyzařovaného v poli mřížky rozložení světla uvedené v bodě 2 přílohy 4 musí být oranžová. Mimo toto pole nesmí být pozorovány žádné náhlé změny v barvě. K ověření těchto kolorimetrických vlastností se použije zkušební postup popsaný v bodě 7 tohoto předpisu. Tyto požadavky platí také v rozsahu proměnné svítivosti produkované směrovými svítilnami kategorie 2b.
 U svítilen vybavených nevýměnnými zdroji světla (žárovky a jiné zdroje) by se však kolorimetrické vlastnosti měly ověřovat podle příslušného odstavce


text:
bodu 7.1 tohoto předpisu se zdroji světla namontovanými ve svítilně.
 9. ZMĚNY TYPU SMĚROVÉ SVÍTILNY MOTOROVÝCH VOZIDEL A JEJICH PŘÍPOJNÝCH VOZIDEL A ROZŠÍŘENÍ SCHVÁLENÍ
 9.1.
 Každá změna typu směrové svítilny se oznamuje schvalovacímu orgánu, který schválení typu udělil. Tento orgán potom může buď:
 9.1.1.
 usoudit, že provedené změny pravděpodobně nemají znatelný nepříznivý vliv a že zařízení v každém případě stále splňuje požadavky; nebo
 9.1.2.
 požadovat od technické zkušebny odpovědné za provádění zkoušek nový zkušební protokol.
 9.2.
 Potvrzení nebo zamítnutí schválení s uvedením úprav se oznámí smluvním stranám dohody, které uplatňují tento předpis, postupem stanoveným v bodě 4.1.4 výše.
 9.3.
 Příslušný orgán vystavující rozšíření schválení typu přiřadí takovému rozšíření pořadové číslo a informuje o něm smluvní strany dohody z roku 1958, které uplatňují tento předpis, prostřednictvím formuláře sdělení podle vzoru v příloze 2 tohoto předpisu.
 10. SHODNOST VÝROBY
 Postupy shodnosti výroby musí být v souladu s postupy stanovenými v dodatku 2 dohody (E/ECE/324-E/ECE/TRANS/505/Rev.2) a musí splňovat následující požadavky:
 10.1.
 Světlomety schválené podle tohoto předpisu musí být vyrobeny tak, aby byly shodné se schváleným typem tím, že splňují požadavky stanovené v bodech 6 a 8 výše.
 10.2.
 Musí být splněny minimální požadavky na postupy kontroly shodnosti výroby stanovené v příloze 5 tohoto předpisu.
 10.3.
 Musí být splněny minimální požadavky na odběr vzorků inspektorem stanovené v příloze 6 tohoto předpisu.
 10.4.
 Orgán, který udělil schválení typu, může kdykoliv ověřit metody kontroly shodnosti používané v každém výrobním provozu. Obvyklá četnost těchto kontrol je jednou za dva roky.
 11. POSTIHY ZA NESHODNOST VÝROBY
 11.1.
 Schválení udělené určitému zařízení podle tohoto předpisu může být odňato, nejsou-li splněny výše uvedené požadavky.
 11.2.
 Pokud některá smluvní strana dohody, která uplatňuje tento předpis, odejme schválení, které dříve udělila, neprodleně o tom informuje ostatní smluvní strany dohody, které tento předpis uplatňují, a to prostřednictvím formuláře sdělení podle vzoru v příloze 2 tohoto předpisu.
 12. DEFINITIVNÍ UKONČENÍ VÝROBY
 Jestliže držitel schválení zcela ukončí výrobu zařízení schváleného podle tohoto předpisu, musí o tom informovat orgán, který schválení udělil. Po obdržení příslušného sdělení o tom tento orgán uvědomí ostatní smluvní strany dohody z roku 1958, které uplatňují tento předpis, prostřednictvím formuláře sdělení podle vzoru v příloze 2 tohoto předpisu.
 13. NÁZVY A ADRESY SCHVALOVACÍCH ORGÁNŮ A TECHNICKÝCH ZKUŠEBEN ODPOVĚDNÝCH ZA PROVÁDĚNÍ SCHVALOVACÍCH ZKOUŠEK
 Smluvní stany dohody z roku 1958, které uplatňují tento předpis, sdělí sekretariátu Organizace spojených národů názvy a adresy technických zkušeben provádějících schvalovací zkoušky a názvy a adresy schvalovacích orgánů, které udělují schválení typu a kterým se zasílají formuláře potvrzující udělení, rozšíření, zamítnutí nebo odnětí schválení vydané v jiných zemích.
 14. PŘECHODNÁ USTANOVENÍ
 14.1.
 Od data vstupu doplňku 8 k sérii změn 01 v platnost nesmí žádná smluvní strana, která uplatňuje tento předpis, odmítnout udělit schválení EHK podle tohoto předpisu ve znění doplňku 8 k sérii změn 01.
 14.2.
 Po uplynutí 24 měsíců ode dne vstupu v platnost vydají smluvní strany, které uplatňují tento předpis, schválení EHK pouze tehdy, pokud schvalovaný typ směrové svítilny splňuje požadavky tohoto předpisu ve znění doplňku 8 k sérii změn 01.
 14.3.
 Smluvní strany, které uplatňují


text:
tento předpis, nesmí odmítnout udělit rozšíření schválení podle předchozích sérií změn tohoto předpisu.
 14.4.
 Po dobu 12 měsíců po vstupu doplňku 8 k sérii změn 01 v platnost musí smluvní strany, které uplatňují tento předpis, pokračovat ve vydávání schválení těm typům směrových svítilen, které splňují požadavky tohoto předpisu ve znění předchozích sérií změn.
 14.5.
 Schválení EHK vydaná podle tohoto předpisu dříve než 12 měsíců po jeho vstupu v platnost a všechna rozšíření schválení včetně následně udělených rozšíření schválení podle předchozích sérií změn tohoto předpisu zůstávají v platnosti na dobu neurčitou. Pokud typ směrové svítilny schválený podle předchozí série změn splňuje požadavky tohoto předpisu ve znění doplňku 8 k sérii změn 01, informuje o tom smluvní strana, která udělila schválení typu, ostatní smluvní strany, které používají tento předpis.
 14.6.
 Žádná smluvní strana, která uplatňuje tento předpis, nesmí odmítnout typ směrové svítilny schválený podle doplňku 8 k sérii změn 01 tohoto předpisu.
 14.7.
 Do doby 36 měsíců po datu vstupu doplňku 8 k sérii změn 01 tohoto předpisu v platnost neodmítne žádná smluvní strana, která uplatňuje tento předpis, typ směrové svítilny schválený podle předchozích sérií změn tohoto předpisu.
 14.8.
 Po uplynutí 36 měsíců po datu vstupu doplňku 8 k sérii změn 01 tohoto předpisu v platnost mohou smluvní strany, které uplatňují tento předpis, odmítnout prodej typu směrové svítilny, který nesplňuje požadavky doplňku 8 k sérii změn 01 tohoto předpisu, pokud taková směrová svítilna není určena jako náhrada k montáži na vozidla v provozu.
 14.9.
 Smluvní strany, které uplatňují tento předpis, musí pokračovat ve vydávání schválení pro směrové svítilny na základě předchozích sérií změn za předpokladu, že je taková směrová svítilna určena jako náhrada k montáži na vozidla v provozu.
 14.10.
 Počínaje úředním datem vstupu doplňku 8 k sérii změn 01 v platnost žádná ze smluvních stran, která uplatňuje tento předpis, nezakáže montáž směrové svítilny schválené podle tohoto předpisu ve znění doplňku 8 k sérii změn 01 na vozidlo.
 14.11.
 Po dobu 48 měsíců po datu vstupu doplňku 8 k sérii změn 01 v platnost musí smluvní strany, které uplatňují tento předpis, dále umožňovat montáž směrových svítilen schválených podle tohoto předpisu ve znění předchozích sérií změn na vozidlo.
 14.12.
 Po uplynutí 48 měsíců od data vstupu doplňku 8 k sérii změn 01 v platnost mohou smluvní strany, které uplatňují tento předpis, zakázat montáž směrové svítilny, která nesplňuje požadavky tohoto předpisu ve znění doplňku 8 k sérii změn 01, na nové vozidlo, pro které bylo uděleno vnitrostátní nebo individuální schválení typu více než 24 měsíců poté, co doplněk 8 k sérii změn 01 tohoto předpisu vstoupil v platnost.
 14.13.
 Po uplynutí 60 měsíců od data vstupu v platnost mohou smluvní strany, které uplatňují tento předpis, zakázat montáž směrových svítilen, které nesplňují požadavky tohoto předpisu ve znění doplňku 8 k sérii změn 01, na nová vozidla prvně registrovaná později než 60 měsíců od data vstupu doplňku 8 k sérii změn 01 tohoto předpisu v platnost.
 14.14.
 Stávající schválení typu udělená směrovým svítilnám kategorií 3 a 4 schváleným podle tohoto předpisu před zavedením doplňku 16 k


text:
sérii změn 01 zůstanou v platnosti na dobu neurčitou.
 (1) Podle definice úplného usnesení pro konstrukci vozidel (R.E.3) (dokument ECE/TRANS/WP.29/78/Rev.2, bod 2).
 (2) Rozlišovací čísla smluvních stran dohody z roku 1958 jsou uvedena v příloze 3 úplného usnesení o konstrukci vozidel (R.E.3), dokument ECE/TRANS/WP.29/78/Rev.2.
 (3) Dobrá viditelnost (meteorologický optický rozsah MOR > 2 000 m podle definice WMO Guide to Meteorological Instruments and Methods of Observation – Návod pro meteorologické pomůcky a metody pozorování, šesté vydání, ISBN: 92-63-16008-2, body 1.9.1/1.9.11, Ženeva 1996) a čisté rozptylové sklo.
 (4) Pro účely tohoto předpisu znamená pojem „je součástí svítilny“, že je zahrnut do tělesa svítilny, nebo že je vně svítilny, též odděleně, ale že je dodáván výrobcem svítilny jako součást systému svítilny.
 PŘÍLOHA 1
 Kategorie směrových svítilen: požadované minimální úhly prostorového rozložení světla těchto kategorií směrových svítilen
 (1)
 Minimální svislé úhly prostorového rozložení světla směrových svítilen jsou ve všech případech 15° nad vodorovnou rovinou a 15° pod ní. Výjimku činí:
 a)
 směrové svítilny určené k montáži s rovinou H svítilny v montážní výšce menší než 750 mm nad povrchem vozovky, pro které jsou tyto úhly 15° nad vodorovnou rovinou a 5° pod ní;
 b)
 nepovinné směrové svítilny určené k montáži s rovinou H svítilny v montážní výšce větší než 2 100 mm nad povrchem vozovky, pro které jsou tyto úhly 5° nad vodorovnou rovinou a 15° pod ní;
 c)
 směrové svítilny kategorie 6.
 Minimální vodorovné úhly viditelnosti
 Směrové svítilny pro předek vozidla
 Kategorie 1
 :
 pro užití ve vzdálenosti nejméně 40 mm od potkávacího světlometu a/nebo předního mlhového světlometu;
 Kategorie 1a
 :
 pro užití ve vzdálenosti větší než 20 mm, ale menší než 40 mm od potkávacího světlometu a/nebo předního mlhového světlometu;
 Kategorie1b
 :
 pro užití ve vzdálenosti od potkávacího světlometu a/nebo předního mlhového světlometu, která je menší nebo rovna 20 mm.
 U všech svítilen na rovině a nad rovinou H. U svítilen určených pro vozidla kategorií M2, M3, N2 nebo N3 pod rovinou H
 Pod rovinou H u vozidel kategorií M1 a N1
 Rovina H: „vodorovná rovina procházející vztažným středem svítilny“
 Kategorie 2a a 2b
 :
 směrové svítilny pro předek vozidla
 Kategorie 2a
 :
 zadní směrové svítilny s konstantní svítivostí
 Kategorie 2b
 :
 zadní směrové svítilny s proměnnou svítivostí
 Pod rovinou H u svítilen určených k montáži s touto rovinou v montážní výšce menší než 750 mm nad povrchem vozovky.
 Kategorie 5 a 6
 :
 doplňkové boční směrové svítilny pro vozidla, která jsou vybavena také směrovými svítilnami kategorie 1, 1a nebo 1b a 2a nebo 2b
 (1) Úhly v těchto nákresech platí pro zařízení určená k montáži na pravou stranu vozidla. Šipky v těchto schématech směřují k předku vozidla.
 PŘÍLOHA 2
 SDĚLENÍ
 (Maximální formát: A4 (210 × 297 mm))
 PŘÍLOHA 3
 PŘÍKLADY USPOŘÁDÁNÍ ZNAČEK SCHVÁLENÍ
 Zařízení opatřené výše zobrazenou značkou schválení je zařízení kategorie 4 (přední směrová svítilna), které bylo schváleno v Itálii (E3) pod číslem schválení 216 a může být použito i v sestavě dvou svítilen. Vodorovná šipka ukazuje stranu, na které má být namontováno zařízení, které nemůže být montováno na


text:
libovolné straně vozidla. Šipka směřuje k předku vozidla. Svislá šipka, která vychází z vodorovné úsečky a směřuje dolů, ukazuje, že povolená montážní výška tohoto zařízení je nejvýše 750 mm od povrchu vozovky.
 Číslo uvedené v blízkosti symbolu „4D“ udává, že schválení bylo uděleno v souladu s požadavky předpisu č. 6 ve znění série změn 01.
 Směry, do kterých ukazují šipky značky schválení podle kategorie zařízení, jsou uvedeny zde:
 Obrázek 1
 Poznámka: Číslo schválení a doplňkové symboly musí být umístěny blízko kružnice a buď nad, nebo pod písmenem „E“ nebo vlevo či vpravo od tohoto písmene. Číslice čísla schválení musí být na téže straně písmene „E“ a musí směřovat stejným směrem. U čísla schválení by se neměly používat římské číslice, aby se předešlo možnosti záměny s jinými symboly.
 Obrázek 2
 Zjednodušené značení skupinových, sdružených nebo sloučených svítilen pro případ, že jsou dvě svítilny nebo více svítilen součástí téže sestavy
 Svislé a vodorovné čáry vyznačují tvar zařízení pro světelnou signalizaci. Čáry nejsou součástí značky schválení.
 Vzor A
 Vzor B
 Vzor C
 Poznámka: Výše uvedené tři příklady značek schválení, vzor A, vzor B a vzor C, představují tři možné varianty značení světelného zařízení v případě, že dvě svítilny nebo více svítilen je součástí téže sestavy skupinových, sdružených nebo sloučených svítilen.
 Tyto značky udávají, že zařízení bylo schváleno v Nizozemsku (E4) pod schvalovacím číslem 3333 a že sestává z/ze:
 zadní směrové svítilny s proměnnou svítivostí (kategorie 2b) schválené podle série změn 01 předpisu č. 6,
 červené zadní obrysové svítilny s proměnnou svítivostí (R2) schválené podle série změn 01 předpisu č. 7,
 zadní mlhové svítilny s proměnnou svítivostí (F2) schválené podle předpisu č. 38 v jeho původním znění,
 zpětného světlometu (AR) schváleného podle předpisu č. 23 v původním znění,
 brzdové svítilny s proměnnou svítivostí (S2) schválené podle série změn 01 předpisu č. 7.
 Poznámka: Výše uvedené tři příklady odpovídají světelnému zařízení opatřenému značkou schválení, která zahrnuje:
 přední obrysovou svítilnu schválenou podle série změn 01 předpisu č. 7;
 světlomet s potkávacím světlem pro pravostranný i levostranný provoz a dálkovým světlem s maximální svítivostí mezi 86 250 a 101 250 cd schváleného podle série změn 02 předpisu č. 20;
 přední mlhovou svítilnu schválenou podle série změn 02 předpisu č. 19;
 přední směrovou svítilnu kategorie 1a schválenou podle série změn 01 předpisu č.6.
 Obrázek 3
 Svítilna sloučená se světlometem
 Výše znázorněný příklad odpovídá značení rozptylového skla určeného pro různé typy světlometů, a to konkrétně:
 buď pro
 :
 světlomet s potkávacím světlem pro pravostranný i levostranný provoz a dálkovým světlem s maximální svítivostí mezi 86 250 a 101 250 cd, schválený v Německu (E1) v souladu s požadavky předpisu č. 8 ve znění série změn 04, který je sloučen s přední směrovou svítilnou schválenou podle série změn 01 předpisu č. 6;
 nebo pro
 :
 světlomet s potkávacím světlem pro pravostranný i levostranný provoz a dálkovým světlem, schválený v Německu (E1) v souladu s požadavky předpisu č. 1 ve znění série změn 01, který je sloučen se stejnou přední směrovou svítilnou jako výše;
 nebo také pro
 :
 kterýkoliv výše uvedený


text:
světlomet schválený jako jednotlivá svítilna.
 Hlavní těleso světlometu musí být označeno pouze platným číslem schválení, jako například:
 Obrázek 4
 Značení samostatných svítilen
 Výše znázorněný příklad odpovídá značení rozptylového skla určeného pro různé typy svítilen. Tyto značky schválení udávají, že zařízení bylo schváleno ve Španělsku (E9) pod číslem schválení 1432 a že sestává z/ze:
 zadní mlhové svítilny (F) schválené podle předpisu č. 38 v původním znění,
 zadní směrové svítilny kategorie 2a schválené podle série změn 01 předpisu č. 6,
 zpětného světlometu (AR) schváleného podle předpisu č. 23 v původním znění,
 červené zadní obrysové svítilny (R) schválené podle série změn 02 předpisu č. 7,
 brzdové svítilny s jedním stupněm svítivosti (S1) schválené podle série změn 02 předpisu č. 7.
 Moduly zdroje světla
 Modul zdroje světla opatřený výše uvedeným identifikačním kódem byl schválen společně se svítilnou schválenou v Itálii (E3) pod číslem schválení 17325.
 Značení vzájemně závislých svítilen
 Značení vzájemně závislých svítilen, které jsou součástí systému vzájemně závislých svítilen, jenž sestává z/ze:
 zadní směrové svítilny (kategorie 2a) schválené podle série změn 01 předpisu č. 6. Ta je rovněž označena písmenem Y, neboť se jedná o vzájemně závislou svítilnu, která je součástí systému vzájemně závislých svítilen,
 zadní mlhové svítilny s proměnnou svítivostí (F2) schválené podle předpisu č. 38 v původním znění.
 Značení vzájemně závislých svítilen, které jsou součástí systému vzájemně závislých svítilen, jenž sestává z/ze:
 zadní směrové svítilny (kategorie 2a) schválené podle série změn 01 předpisu č. 6. Ta je rovněž označena písmenem Y, neboť se jedná o vzájemně závislou svítilnu, která je součástí systému vzájemně závislých svítilen,
 červené zadní obrysové svítilny (R1) schválené podle série změn 02 předpisu č. 7,
 brzdové svítilny (S1) schválené podle předpisu č. 7 v původním znění.
 PŘÍLOHA 4
 FOTOMETRICKÁ MĚŘENÍ
 1. METODY MĚŘENÍ
 1.1.
 Při fotometrických měřeních je nutné vhodným maskováním zabránit rozptýleným odrazům.
 1.2.
 V případě, že jsou výsledky měření sporné, musí se měření provést tak, aby byly splněny následující požadavky:
 1.2.1.
 vzdálenost při měření musí být taková, aby platilo pravidlo nepřímé úměrnosti vůči druhé mocnině vzdálenosti;
 1.2.2.
 měřicí zařízení musí být takové, aby snímač svíral s osou vztažného středu světla úhel v rozmezí 10’ až 1°;
 1.2.3.
 požadavek na svítivost v určitém směru pozorování se považuje za splněný, je-li tento požadavek splněn ve směru odchylujícím se od směru pozorování nejvýše o jednu čtvrtinu stupně.
 1.3.
 V případě, kdy může být zařízení namontováno na vozidlo ve více než jedné poloze nebo v poli různých poloh, se musí fotometrická měření opakovat pro každou polohu nebo pro krajní polohy pole vztažné osy specifikované výrobcem.
 2. TABULKA STANDARDNÍHO PROSTOROVÉHO ROZLOŽENÍ SVĚTLA PRO SMĚROVÉ SVÍTILNY KATEGORIÍ 1, 1A, 1B, 2A A 2B
 Pro směrové svítilny kategorie 6
 2.1.
 Směr H = 0° a V = 0° odpovídá vztažné ose. (Na vozidle je tento směr vodorovný, rovnoběžný se střední podélnou rovinou vozidla a orientovaný v požadovaném směru viditelnosti.) Prochází vztažným středem. V tabulce jsou pro různé směry měření uvedeny hodnoty minimální svítivosti jako procentuální část minima svítivosti požadované v tabulce v bodě 6.1:
 2.1.1.
 ve směru H = 0° a V =


text:
0° pro kategorie 1, 1a, 1b, 2a, 2b a v případě kategorie 5 uvnitř úhlu ve směru A, jak je uvedeno v příloze 1;
 2.1.2.
 ve směru H = 5° a V = 0° pro kategorii 6.
 2.1.3.
 U zařízení, jež se mají montovat s rovinou H v montážní výšce menší než 750 mm nad povrchem vozovky, se však fotometrická svítivost ověřuje pouze do úhlu 5° pod horizontálou.
 2.2.
 Uvnitř pole rozložení světla podle bodu 2, schematicky znázorněného jako mřížka, by rozložení světla mělo být v zásadě rovnoměrné, tj. aby svítivost v každém směru části pole tvořené čarami mřížky dosahovala alespoň minimální procentuální hodnoty uvedené na čarách mřížky obklopujících dotyčný směr.
 3. FOTOMETRICKÁ MĚŘENÍ SVÍTILEN
 Fotometrické vlastnosti se ověřují:
 3.1.
 U nevýměnných zdrojů světla (žárovky a jiné zdroje):
 se zdroji světla namontovanými ve svítilně v souladu s příslušným odstavcem bodu 7.1 tohoto předpisu.
 3.2.
 U výměnných zdrojů světla:
 pokud jsou vybaveny žárovkami napájenými 6,75 V, 13,5 V nebo 28,0 V, musí být hodnoty produkované svítivosti korigovány. Korekčním faktorem je poměr mezi vztažným světelným tokem a střední hodnotou světelného toku zjištěnou při užitém napětí (6,75 V, 13,5 V nebo 28,0 V).
 V případě zdrojů světla LED je korekčním faktorem poměr mezi požadovaným světelným tokem a střední hodnotou světelného toku zjištěnou při užitém napětí (6,75 V, 13,5 V nebo 28,0 V).
 Skutečný světelný tok každého použitého zdroje světla se od střední hodnoty nesmí odchylovat o více než 5 %. Alternativně a pouze v případě žárovek lze použít postupně na každé jednotlivé pozici standardní žárovku svítící jejím vztažným světelným tokem, přičemž jednotlivá měření z každé pozice se sčítají.
 3.3.
 U všech směrových svítilen, s výjimkou svítilen vybavených žárovkou (žárovkami), musí svítivost naměřená po jedné a po třiceti minutách provozu v blikavém režimu (f = 1,5 Hz, činitel využití = 50 %) splňovat požadavky na minimální i maximální svítivost. Rozložení svítivosti po jedné minutě svícení lze spočítat tak, že se na každý zkušební bod uplatní poměr hodnot svítivosti naměřených v HV po jedné minutě a po třiceti minutách výše popsaného provozu.
 PŘÍLOHA 5
 MINIMÁLNÍ POŽADAVKY NA POSTUPY KONTROLY SHODNOSTI VÝROBY
 1. OBECNĚ
 1.1.
 Požadavky na shodnost jsou z mechanického a geometrického hlediska považovány za splněné, pokud rozdíly nepřekračují nevyhnutelnou míru výrobní odchylky v rámci požadavků tohoto předpisu.
 1.2.
 Pokud jde o fotometrické vlastnosti, není shodnost sériově vyráběných svítilen zpochybněna, jestliže při zkouškách fotometrických vlastností svítilny namátkou vybrané podle bodu 7 tohoto předpisu platí následující:
 1.2.1.
 Žádná měřená hodnota se neodchyluje nepříznivě od hodnot předepsaných v tomto předpise o více než 20 %.
 1.2.2.
 Pokud v případě směrové svítilny vybavené výměnným zdrojem světla výsledky výše popsané zkoušky neodpovídají požadavkům, zkoušky na směrových svítilnách se zopakují, přičemž se použije jiný standardní zdroj světla.
 1.3.
 Chromatické souřadnice musí být při zkoušce dodrženy za podmínek podle bodu 7 tohoto předpisu.
 2. MINIMÁLNÍ POŽADAVKY NA OVĚŘOVÁNÍ SHODNOSTI VÝROBCEM
 Pro každý typ směrové svítilny musí držitel značky schválení provádět v přiměřených intervalech alespoň následující zkoušky. Zkoušky se provedou v souladu s ustanoveními tohoto předpisu.
 Pokud některý ze vzorků nevyhoví v


text:
rámci daného typu zkoušky požadavkům, odeberou se a přezkouší další vzorky. Výrobce podnikne kroky k zajištění shodnosti dotčené výroby.
 2.1. Povaha zkoušek
 Zkoušky shodnosti podle tohoto předpisu zahrnují fotometrické a kolorimetrické vlastnosti.
 2.2. Metody použité při zkouškách
 2.2.1.
 Zkoušky se v zásadě provádějí metodami stanovenými v tomto předpise.
 2.2.2.
 Při jakékoli zkoušce shodnosti prováděné výrobcem lze se souhlasem příslušného orgánu odpovědného za schvalovací zkoušky použít rovnocenné metody. Výrobce odpovídá za prokázání, že použité metody jsou rovnocenné těm, které jsou stanoveny v tomto předpise.
 2.2.3.
 Použití bodů 2.2.1 a 2.2.2 vyžaduje pravidelnou kalibraci zkušebního zařízení a jeho korelaci s měřeními, která provádí příslušný orgán.
 2.2.4.
 Ve všech případech jsou referenčními metodami metody tohoto předpisu, zejména pro účely úředního ověřování a odběru vzorků.
 2.3. Způsob odběru vzorků
 Vzorky směrových svítilen se vybírají namátkou z výroby jednotné série. Jednotnou sérií se rozumí soubor směrových svítilen téhož typu, definovaný podle výrobních metod výrobce.
 Posouzení se obecně vztahuje na sériovou výrobu jednotlivých závodů. Výrobce však může soustředit záznamy týkající se stejného typu z různých závodů do jedné skupiny za předpokladu, že tyto závody provádějí svou činnost ve stejném systému kvality a se stejným řízením kvality.
 2.4. Měřené a zaznamenávané fotometrické vlastnosti
 U vybraných svítilen se provedou fotometrická měření z hlediska minimálních hodnot v bodech uvedených v příloze 4 a požadovaných chromatických souřadnic.
 2.5. Kritéria přijatelnosti
 Výrobce je odpovědný za statistický rozbor výsledků zkoušek a v součinnosti s příslušným orgánem za definici kritérií přijatelnosti svých výrobků tak, aby byly splněny požadavky pro ověřování shodnosti výrobků stanovené v bodě 10.1 tohoto předpisu.
 Kritéria přijatelnosti musí být taková, aby minimální pravděpodobnost vyhovění namátkové kontrole v souladu s přílohou 6 (první odběr vzorků) byla při 95 % spolehlivosti 0,95.
 PŘÍLOHA 6
 MINIMÁLNÍ POŽADAVKY NA ODBĚR VZORKŮ INSPEKTOREM
 1. OBECNĚ
 1.1.
 Požadavky na shodnost se podle požadavků tohoto předpisu považují z mechanického a geometrického hlediska za splněné, pokud rozdíly nepřekračují nevyhnutelnou míru výrobní odchylky.
 1.2.
 Pokud jde o fotometrické vlastnosti, není shodnost sériově vyráběných svítilen zpochybněna, jestliže při zkouškách fotometrických vlastností svítilny namátkou vybrané podle bodu 7 tohoto předpisu platí následující:
 1.2.1.
 Žádná měřená hodnota se neodchyluje nepříznivě od hodnot předepsaných v tomto předpise o více než 20 %.
 1.2.2.
 Pokud v případě směrové svítilny vybavené výměnným zdrojem světla výsledky výše popsané zkoušky neodpovídají požadavkům, zkoušky na směrových svítilnách se zopakují, přičemž se použije jiný standardní zdroj světla.
 1.2.3.
 Směrové svítilny se zjevnými vadami se neberou v úvahu.
 1.3.
 Chromatické souřadnice musí být při zkoušce dodrženy za podmínek podle bodu 7 tohoto předpisu.
 2. PRVNÍ ODBĚR VZORKŮ
 Při prvním odběru vzorků se namátkou vyberou čtyři směrové svítilny. První vzorek dvou svítilen se označí písmenem A, druhý vzorek dvou svítilen se označí písmenem B.
 2.1. Shodnost není zpochybněna
 2.1.1.
 Po provedení odběru vzorků podle obrázku 1 této přílohy není shodnost sériově vyráběných směrových svítilen zpochybněna, pokud jsou odchylky naměřených hodnot v nepříznivém směru u směrových svítilen následující:
 2.1.1.1.
 Vzorek A
 A1:
 jedna směrová svítilna
 0 procent
 jedna směrová svítilna ne více než
 20 procent
 A2:
 obě směrové svítilny více než
 0


text:
procent
 avšak ne více než
 20 procent
 přejít ke vzorku B
 2.1.1.2.
 Vzorek B
 B1:
 obě směrové svítilny
 0 procent
 2.1.2.
 Nebo pokud jsou u vzorku A splněny podmínky bodu 1.2.2.
 2.2. Shodnost je zpochybněna
 2.2.1.
 Po provedení odběru vzorků podle obrázku 1 této přílohy je shodnost sériově vyráběných směrových svítilen zpochybněna a výrobce musí být vyzván, aby uvedl výrobu do souladu s požadavky (nápravná opatření), pokud jsou odchylky naměřených hodnot u směrových svítilen následující:
 2.2.1.1.
 Vzorek A
 A3:
 jedna směrová svítilna ne více než
 20 procent
 jedna směrová svítilna více než
 20 procent
 avšak ne více než
 30 procent
 2.2.1.2.
 Vzorek B
 B2:
 v případě A2
 jedna směrová svítilna více než
 0 procent
 avšak ne více než
 20 procent
 jedna směrová svítilna ne více než
 20 procent
 B3:
 v případě A2
 jedna směrová svítilna
 0 procent
 jedna směrová svítilna více než
 20 procent
 avšak ne více než
 30 procent
 2.2.2.
 Nebo pokud nejsou u vzorku A splněny podmínky bodu 1.2.2.
 2.3. Odnětí schválení
 Shodnost je zpochybněna a použije se bod 11, pokud po provedení odběru vzorků podle obrázku 1 této přílohy jsou odchylky naměřených hodnot u směrových svítilen následující:
 2.3.1.
 Vzorek A
 A4:
 jedna směrová svítilna ne více než
 20 procent
 jedna směrová svítilna více než
 30 procent
 A5:
 obě směrové svítilny více než
 20 procent
 2.3.2.
 Vzorek B
 B4:
 v případě A2
 jedna směrová svítilna více než
 0 procent
 avšak ne více než
 20 procent
 jedna směrová svítilna více než
 20 procent
 B5:
 v případě A2
 obě směrové svítilny více než
 20 procent
 B6:
 v případě A2
 jedna směrová svítilna
 0 procent
 jedna směrová svítilna více než
 30 procent
 2.3.3.
 Nebo pokud nejsou u vzorků A a B splněny podmínky bodu 1.2.2.
 3. OPAKOVANÝ ODBĚR VZORKŮ
 V případech A3, B2 a B3 je do dvou měsíců po oznámení nutné odebrat třetí vzorek dvou směrových svítilen C a čtvrtý vzorek dvou směrových svítilen D ze zásob vyrobených po přijetí nápravných opatření.
 3.1. Shodnost není zpochybněna
 3.1.1.
 Po provedení odběru vzorků podle obrázku 1 této přílohy není shodnost sériově vyráběných směrových svítilen zpochybněna, pokud jsou odchylky naměřených hodnot u směrových svítilen následující:
 3.1.1.1.
 Vzorek C
 C1:
 jedna směrová svítilna
 0 procent
 jedna směrová svítilna ne více než
 20 procent
 C2:
 obě směrové svítilny více než
 0 procent
 avšak ne více než
 20 procent
 přejít ke vzorku D
 3.1.1.2.
 Vzorek D
 D1:
 v případě C2
 obě směrové svítilny
 0 procent
 3.1.2.
 Nebo pokud jsou u vzorku C splněny podmínky bodu 1.2.2.
 3.2. Shodnost je zpochybněna
 3.2.1.
 Po provedení odběru vzorků podle obrázku 1 této přílohy je shodnost sériově vyráběných směrových svítilen zpochybněna a výrobce musí být vyzván, aby uvedl výrobu do souladu s požadavky (nápravná opatření), pokud jsou odchylky naměřených hodnot u směrových svítilen následující:
 3.2.1.1.
 Vzorek D
 D2:
 v případě C2
 jedna směrová svítilna více než
 0 procent
 avšak ne více než
 20 procent
 jedna směrová svítilna ne více než
 20 procent
 3.2.1.2.
 Nebo pokud nejsou u vzorku C splněny podmínky bodu 1.2.2.
 3.3. Odnětí schválení
 Shodnost je zpochybněna a


text:
použije se bod 11, pokud po provedení odběru vzorků podle obrázku 1 této přílohy jsou odchylky naměřených hodnot u směrových svítilen následující:
 3.3.1.
 Vzorek C
 C3:
 jedna směrová svítilna ne více než
 20 procent
 jedna směrová svítilna více než
 20 procent
 C4:
 obě směrové svítilny více než
 20 procent
 3.3.2.
 Vzorek D
 D3:
 v případě C2
 jedna směrová svítilna 0 procent nebo více než
 0 procent
 jedna směrová svítilna více než
 20 procent
 3.3.3.
 Nebo pokud nejsou u vzorků C a D splněny podmínky bodu 1.2.2.
 Obrázek 1


text:
 Důležité právní upozornění
 |
 22001D0035
 Úřední věstník L 158 , 14/06/2001 S. 0026 - 0027
 Rozhodnutí Smíšeného výboru EHPč. 35/2001ze dne 30. března 2001,kterým se mění příloha I (Veterinární a rostlinolékařské předpisy) Dohody o EHPSMÍŠENÝ VÝBOR EHP,s ohledem na Dohodu o Evropském hospodářském prostoru ve znění Protokolu o úpravě Dohody o Evropském hospodářském prostoru (dále jen "Dohoda"), a zejména s ohledem na článek 98 této dohody,vzhledem k těmto důvodům:(1) Příloha I Dohody byla změněna rozhodnutím Smíšeného výboru EHP č. 189/1999 ze dne 17. prosince 1999 [1].(2) Rozhodnutí Komise 1999/399/ES ze dne 2. června 1999 o změně rozhodnutí 93/24/EHS a 93/244/EHS a o dalších zárukách týkajících se Aujeszkyho choroby u prasat, jež jsou určena pro území Lucemburska [2], by mělo být začleněno do Dohody.(3) Rozhodnutí Komise 1999/579/ES ze dne 28. července 1999, kterým se mění rozhodnutí 93/42/EHS a 95/109/ES o dalších zárukách týkajících se infekční bovinní rhinotracheitidy u skotu určeného pro některé části území Společenství a kterým se zrušuje rozhodnutí 97/250/ES [3], by mělo být začleněno do Dohody.(4) Rozhodnutí Komise 2000/159/ES ze dne 8. února 2000 o prozatímním schválení plánů třetích zemí týkajících se reziduí podle směrnice Rady 96/23/ES [4] by mělo být začleněno do Dohody.(5) Toto rozhodnutí by se nemělo vztahovat na Island a Lichtenštejnsko,ROZHODL TAKTO:Článek 1V bodech 9 (rozhodnutí Komise 93/24/EHS) a 19 (rozhodnutí Komise 93/244/EHS) části 4.2 kapitoly I přílohy I Dohody se doplňuje nová odrážka, která zní:"— 399 D 0399: rozhodnutí Komise 1999/399/ES ze dne 2. června 1999 (Úř. věst. L 150, 17.6.1999, s. 32)."Článek 2V bodech 12 (rozhodnutí Komise 93/42/EHS) a 27 (rozhodnutí Komise 95/109/ES) části 4.2 kapitoly I přílohy I Dohody se doplňuje nová odrážka, která zní:"— 399 D 0579: rozhodnutí Komise 1999/579/ES ze dne 28. července 1999 (Úř. věst. L 219, 19.8.1999, s. 53)."Článek 3V části 4.2 kapitoly I přílohy I Dohody se pod nadpisem "Akty, které berou státy ESVO a kontrolní úřad ESVO náležitě v úvahu", zrušuje bod 42 (rozhodnutí Komise 97/250/ES).Článek 4V části 7.2 kapitoly I přílohy I Dohody se za bod 15 (rozhodnutí Rady 1999/534/ES) vkládá nový bod, který zní:"16. 32000 D 0159: rozhodnutí Komise 2000/159/ES ze dne 8. února 2000 o prozatímním schválení plánů třetích zemí týkajících se reziduí podle směrnice Rady 96/23/ES (Úř. věst. L 51, 24.2.2000, s. 30)."Článek 5Znění rozhodnutí 1999/399/ES, 1999/579/ES a 2000/159/ES v norském jazyce, které má být zveřejněno v dodatku EHP Úředního věstníku Evropských společenství, je platné.Článek 6Toto rozhodnutí vstupuje v platnost dnem 31. března 2001 za předpokladu, že Smíšenému výboru EHP jsou učiněna veškerá oznámení podle čl. 103 odst. 1 Dohody [5].Článek 7Toto rozhodnutí bude zveřejněno v oddíle EHP a v dodatku EHP Úředního věstníku Evropských společenství.V Bruselu dne 30. března 2001.Za Smíšený výbor EHPpředsedaP. Westerlund[1] Úř. věst. L 74, 15.3.2001, s. 24.[2] Úř. věst. L 150, 17.6.1999, s. 32.[3] Úř. věst. L 219, 19.8.1999, s. 53.[4] Úř. věst. L 51, 24.2.2000, s. 30.[5] Nebyly oznámeny žádné ústavní požadavky.--------------------------------------------------


text:
 Důležité právní upozornění
 |
 22003D0122
 Úřední věstník L 331 , 18/12/2003 S. 0048 - 0049
 Rozhodnutí Smíšeného výboru EHPč. 122/2003ze dne 26. září 2003,kterým se mění příloha XVIII (Zdraví a bezpečnost při práci, pracovní právo a stejné zacházení pro muže a ženy) Dohody o EHPSMÍŠENÝ VÝBOR EHP,s ohledem na Dohodu o Evropském hospodářském prostoru ve znění Protokolu o úpravě Dohody o Evropském hospodářském prostoru (dále jen "Dohoda"), a zejména s ohledem na článek 98 této dohody,vzhledem k těmto důvodům:(1) Příloha XVIII Dohody byla změněna rozhodnutím Smíšeného výboru EHP č. 54/2003 ze dne 16. května 2003 [1].(2) Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/74/ES ze dne 23. září 2002, kterou se mění směrnice Rady 80/987/EHS o sbližování právních předpisů členských států týkajících se ochrany zaměstnanců v případě platební neschopnosti zaměstnavatele [2], by měla být začleněna do Dohody,ROZHODL TAKTO:Článek 1V bodě 24 (směrnice Rady 80/987/EHS) přílohy XVIII Dohody se doplňuje nová odrážka, která zní:"— 32002 L 0074: směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/74/ES ze dne 23. září 2002 (Úř. věst. L 270, 8.10.2002, s. 10)."Článek 2Znění směrnice 2002/74/ES v islandském a norském jazyce, která mají být zveřejněna v dodatku EHP Úředního věstníku Evropské unie, jsou platná.Článek 3Toto rozhodnutí vstupuje v platnost dnem 27. září 2003 za předpokladu, že Smíšenému výboru EHP jsou učiněna veškerá oznámení podle čl. 103 odst. 1 Dohody [3].Článek 4Toto rozhodnutí bude zveřejněno v oddíle EHP a v dodatku EHP Úředního věstníku Evropské unie.V Bruselu dne 26. září 2003.Za Smíšený výbor EHPpředsedaJ. K. J. Prinz Nikolaus von Liechtenstein[1] Úř. věst. L 193, 31.7.2003, s. 32.[2] Úř. věst. L 270, 8.10.2002, s. 10.[3] Byly oznámeny ústavní požadavky.--------------------------------------------------


text:
 12.12.2006
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 L 350/10
 ROZHODNUTÍ VÝBORU VELVYSLANCŮ AKT-ES č. 4/2006
 ze dne 27. září 2006
 o stanovách a jednacím řádu Technického střediska pro spolupráci v oblasti zemědělství a venkova (CTA)
 (2006/878/ES)
 VÝBOR VELVYSLANCŮ AKT-ES,
 s ohledem na Dohodu o partnerství mezi členy skupiny afrických, karibských a tichomořských států na jedné straně a Evropským společenstvím a jeho členskými státy na straně druhé, podepsanou v Cotonou dne 23. června 2000 (1) (dále jen „dohoda“), a zejména na čl. 3 odst. 4 přílohy III uvedené dohody,
 s ohledem na vnitřní dohodu ze dne 18. září 2000 mezi zástupci vlád členských států, kteří se scházejí v Radě, o financování a správní pomoci Společenství v rámci finančního protokolu k Dohodě o partnerství mezi africkými, karibskými a tichomořskými státy a Evropským společenstvím a jeho členskými státy, podepsané v Cotonou (Benin) dne 23. června 2000, a o přídělu finanční pomoci zámořským zemím a územím, pro které platí čtvrtá část Smlouvy o ES (2),
 vzhledem k těmto důvodům:
 (1)
 Podle čl. 3 odst. 4 přílohy III dohody má Výbor velvyslanců po podpisu dohody vypracovat stanovy a jednací řád Technického střediska pro spolupráci v oblasti zemědělství a venkova (dále jen „středisko“), včetně jeho subjektů dohledu. Měla by být zřízena správní rada jako subjekt dohledu ve smyslu čl. 3 odst. 4 písm. a) přílohy III dohody.
 (2)
 Podle čl. 1 druhého pododstavce protokolu 2 o výsadách a imunitách, připojeného k dohodě, se tyto výsady a imunity vztahují i na zaměstnance střediska,
 ROZHODL TAKTO:
 Článek 1
 1. Středisko má právní subjektivitu a ve všech státech, které jsou stranami dohody, má nejširší způsobilost k právům a právním úkonům, jakou jejich vnitrostátní právo přiznává právnickým osobám.
 2. Zaměstnanci střediska mají obvyklé výsady, imunity a prostředky stanovené v protokolu 2 o výsadách a imunitách a uvedené v prohlášeních VI a VII, která jsou přiložena k dohodě.
 3. Středisko je neziskovým subjektem.
 4. Středisko má dočasné ústředí ve Wageningenu (Nizozemsko) a místní pracoviště v Bruselu.
 Článek 2
 Úkoly a cíle střediska jsou stanoveny v čl. 3 odst. 1, 2 a 3 přílohy III dohody.
 Středisko stanoví podrobnosti těchto cílů v souhrnném strategickém dokumentu.
 Článek 3
 1. Výbor velvyslanců je orgánem dohledu nad střediskem v souladu s čl. 3 odst. 4 a 5 přílohy III dohody.
 2. V souladu s článkem 4 se zřizuje správní rada.
 3. Středisko vykonává svou činnost v úzké spolupráci s orgány a jinými subjekty uvedenými v dohodě nebo v přiložených prohlášeních. Středisko se může v případě potřeby obracet na regionální a mezinárodní instituce, zejména instituce, které se nacházejí ve Společenství nebo ve státech AKT a které se zabývají otázkami rozvoje zemědělství a venkova.
 4. Z podnětu správní rady jsou činnosti střediska pravidelně hodnoceny.
 Článek 4
 1. Zřizuje se správní rada za účelem podpory, sledování a kontroly technických, správních a finančních aspektů všech činností střediska.
 2. Správní rada je sestavena paritně ze šesti členů jmenovaných pro svou osobní a odbornou způsobilost v oblastech rozvoje zemědělství a venkova nebo informační a komunikační politiky, vědy, řízení a technologie. Své


text:
úkoly vykonávají nezávisle, nesmějí žádat ani přijímat pokyny od třetích stran a jednají výhradně svým jménem v zájmu střediska.
 3. Členy správní rady jsou občané států, které jsou stranami dohody, a dotyčné strany je vybírají na základě požadavků na způsobilost. Jmenování potvrzuje Výbor velvyslanců. Výbor velvyslanců jmenuje šest členů na období nejvýše pěti let s výhradou přezkumu v polovině období.
 4. Jako pozorovatelé se jednání správní rady účastní zástupce Komise, generálního sekretariátu Rady Evropské unie a sekretariátu AKT.
 5. Členové správní rady volí svého předsedu a místopředsedu na období nejvýše pěti let v souladu s jednacím řádem. Předseda je volen ze zástupců strany (AKT nebo Společenství), která neposkytla ředitele střediska. Místopředseda je volen ze zástupců strany, jejíž zástupce není předsedou správní rady.
 6. Správní rada přijímá rozhodnutí prostou většinou přítomných nebo v souladu s jednacím řádem zastoupených členů. Každý člen správní rady má jeden hlas. V případě rovnosti hlasů rozhoduje hlas předsedy.
 7. Po každém zasedání se vypracuje zápis z jednání. Jednání správní rady jsou důvěrná.
 8. Správní rada zajišťuje přísný dohled nad činností střediska. Koná až čtyři řádná zasedání ročně. Rovněž se může sejít pokaždé, kdy to vyžaduje plnění jejích úkolů, buď z podnětu Výboru velvyslanců nebo předsedy, nebo na žádost ředitele.
 9. Ředitel střediska se podílí na činnosti správní rady v poradní funkci. Středisko zajišťuje sekretariát správní rady. V případě konkrétních otázek může správní rada vyzvat jiné členy vedení a zaměstnance střediska nebo externí odborníky k poradě.
 10. Správní rada:
 a)
 poskytuje řediteli rady a podporu ve věcech týkajících se řízení střediska a zajišťuje řádné plnění pravidel a cílů stanovených Výborem velvyslanců;
 b)
 na návrh ředitele střediska
 i)
 přijímá souhrnný strategický dokument střediska, který předkládá Výboru velvyslanců ke schválení,
 ii)
 schvaluje roční a víceleté pracovní programy,
 iii)
 schvaluje organizační strukturu, personální politiku a plán pracovních míst,
 iv)
 schvaluje přijímání nových zaměstnanců a obnovu, prodloužení nebo ukončení stávajících smluv se zaměstnanci,
 v)
 schvaluje roční rozpočet střediska,
 vi)
 schvaluje roční účetní závěrku
 a
 vii)
 schvaluje výroční zprávu a předává ji Výboru velvyslanců k prověření souladu činností střediska s cíli stanovenými dohodou a souhrnným strategickým dokumentem;
 c)
 informuje Výbor velvyslanců o všech závažných otázkách, které se vyskytnou při plnění jejích úkolů.
 11. Správní rada odpovídá za svou činnost Výboru velvyslanců.
 12. Na základě nabídkového řízení vybere správní rada nejméně ze tří nabídek mezinárodně uznávanou auditorskou společnost na období tří let. Tito auditoři přezkoumají, zda byly roční účetní závěrky sestaveny řádně v souladu s mezinárodními účetními standardy (IAS) a podávají věrný a poctivý obraz finanční situace střediska. Auditoři se rovněž vyjádří k řádnosti finančního řízení střediska.
 13. Správní rada předkládá roční účetní závěrku Výboru velvyslanců ke konečnému schválení. Výbor velvyslanců odpovídá za udělení absolutoria řediteli, pokud jde o plnění rozpočtu.
 14. Správní rada přijme svůj jednací řád.
 Článek 5
 1. Středisko řídí ředitel jmenovaný Výborem velvyslanců na období nejvýše pěti let.
 Výbor velvyslanců zmocňuje své spolupředsedy k podpisu smlouvy s ředitelem. Tato smlouva je sestavena a prováděna v souladu se zaměstnaneckými předpisy střediska. Výbor velvyslanců je způsobilý přijímat veškerá nezbytná rozhodnutí týkající


text:
se ředitele.
 2. Ředitel je právním zástupcem střediska a provádí obecné pokyny stanovené Výborem velvyslanců. Za svou činnost odpovídá Výboru velvyslanců.
 3. Po obdržení souhlasu správní rady předkládá ředitel roční pracovní program a rozpočet střediska, odrážející úkoly a cíle střediska uvedené v článku 2, Výboru velvyslanců ke schválení.
 4. Ředitel pravidelně informuje správní radu o činnosti střediska.
 5. Ředitel každoročně vypracovává zprávu o činnosti a účetnictví střediska, kterou předkládá Výboru velvyslanců ve lhůtě devíti měsíců od konce každého kalendářního roku výboru poté, co obdrží souhlas správní rady.
 6. Ředitel odpovídá za organizaci a řízení střediska. Informuje správní radu o veškerých opatřeních týkajících se jednacího řádu střediska, která mohla být přijata v zájmu podpory uplatňování pravidel týkajících se střediska.
 Článek 6
 Rozpočet střediska je financován v souladu s pravidly stanovenými ve finančním protokolu k dohodě. Rozpočet může využívat i jiné zdroje.
 Článek 7
 Stanovy a jednací řád střediska může Výbor velvyslanců na doporučení správní rady změnit.
 Článek 8
 Státy AKT, členské státy a Společenství jsou povinny přijmout odpovídající opatření, která jsou nutná k provedení tohoto rozhodnutí.
 Článek 9
 Zrušují se rozhodnutí Výboru velvyslanců AKT-EHS č. 1/91 ze dne 19. dubna 1991 o pravidlech fungování Technického střediska pro spolupráci v oblasti zemědělství a venkova (CTA), rozhodnutí Výboru velvyslanců AKT-EHS č. 3/91 ze dne 19. dubna 1991 o stanovách a pravidlech fungování Poradního výboru Technického střediska pro spolupráci v oblasti zemědělství a venkova (CTA), rozhodnutí Výboru velvyslanců AKT-EHS č. 2/97 ze dne 30. dubna 1997, kterým se mění rozhodnutí Výboru velvyslanců AKT-EHS č. 3/91, a rozhodnutí Výboru velvyslanců AKT-ES č. 1/2003 ze dne 11. dubna 2003, č. 10/2003 ze dne 23. prosince 2003 a č. 6/2004 ze dne 17. prosince 2004 o jmenování členů Poradního výboru Technického střediska pro spolupráci v oblasti zemědělství a venkova (CTA).
 Článek 10
 Toto rozhodnutí vstupuje v platnost dnem přijetí.
 V Bruselu dne 27. září 2006.
 Za Výbor velvyslanců AKT-ES
 předseda
 R. MAKONGO
 (1) Úř. věst. L 317, 15.12.2000, s. 3. Dohoda naposledy pozměněná dohodou podepsanou v Lucemburku dne 25. června 2005 (Úř. věst. L 287, 28.10.2005, s. 4).
 (2) Úř. věst. L 317, 15.12.2000, s. 355.


text:
 13.9.2012
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 L 248/35
 ROZHODNUTÍ SMÍŠENÉHO VÝBORU EHP
 č. 97/2012
 ze dne 30. dubna 2012,
 kterým se mění příloha XX (Životní prostředí) Dohody o EHP
 SMÍŠENÝ VÝBOR EHP,
 s ohledem na Dohodu o Evropském hospodářském prostoru, ve znění Protokolu o úpravě Dohody o Evropském hospodářském prostoru (dále jen „Dohoda“), a zejména na článek 98 této dohody,
 vzhledem k těmto důvodům:
 (1)
 Příloha XX Dohody byla změněna rozhodnutím Smíšeného výboru EHP č. 71/2012 ze dne 30. března 2012 (1).
 (2)
 Nařízení Komise (EU) č. 413/2010 ze dne 12. května 2010, kterým se mění přílohy III, IV a V nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1013/2006 o přepravě odpadů, aby se zohlednily změny přijaté rozhodnutím Rady OECD C(2008) 156 (2), by mělo být začleněno do Dohody,
 PŘIJAL TOTO ROZHODNUTÍ:
 Článek 1
 V bodě 32c (nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1013/2006) přílohy XX Dohody se doplňuje nová odrážka, která zní:
 „—
 32010 R 0413: nařízení Komise (EU) č. 413/2010 ze dne 12. května 2010 (Úř. věst. L 119, 13.5.2010, s. 1).“
 Článek 2
 Znění nařízení (EU) č. 413/2010 v islandském a norském jazyce, která mají být zveřejněna v dodatku EHP Úředního věstníku Evropské unie, jsou platná.
 Článek 3
 Toto rozhodnutí vstupuje v platnost dnem 1. května 2012 za předpokladu, že Smíšenému výboru EHP jsou učiněna veškerá oznámení podle čl. 103 odst. 1 Dohody (3).
 Článek 4
 Toto rozhodnutí bude zveřejněno v oddíle EHP a v dodatku EHP Úředního věstníku Evropské unie.
 V Bruselu dne 30. dubna 2012.
 Za Smíšený výbor EHP
 pověřený předseda
 Gianluca GRIPPA
 (1) Úř. věst. L 207, 2.8.2012, s. 50.
 (2) Úř. věst. L 119, 13.5.2010, s. 1.
 (3) Nebyly oznámeny žádné ústavní požadavky.


text:
 Důležité právní upozornění
 |
 22003D0150(01)
 Úřední věstník L 041 , 12/02/2004 S. 0039 - 0040
 Rozhodnutí Smíšeného výboru EHPč. 150/2003ze dne 7. listopadu 2003,kterým se mění příloha II (Technické předpisy, normy, zkoušení a certifikace) Dohody o EHPSMÍŠENÝ VÝBOR EHP,s ohledem na Dohodu o Evropském hospodářském prostoru ve znění Protokolu o úpravě Dohody o Evropském hospodářském prostoru (dále jen "Dohoda"), a zejména s ohledem na článek 98 této dohody,vzhledem k těmto důvodům:(1) Příloha II Dohody byla změněna rozhodnutím Smíšeného výboru EHP č. 34/2003 ze dne 19. dubna 2003 [1].(2) Rozhodnutí Komise 2002/359/ES ze dne 13. května 2002 o postupu ověřování shody stavebních výrobků přicházejících do styku s vodou určenou pro lidskou spotřebu, ve smyslu čl. 20 odst. 2 směrnice Rady 89/106/EHS [2], by mělo být začleněno do Dohody,ROZHODL TAKTO:Článek 1V bodě 1 (směrnice Rady 89/106/EHS) kapitoly XXI přílohy II Dohody se doplňuje nová odrážka, která zní:"— 32002 D 0359: rozhodnutí Komise 2002/359/ES ze dne 13. května 2002 (Úř. věst. L 127, 14.5.2002, s. 16)."Článek 2Znění rozhodnutí 2002/359/ES v islandském a norském jazyce, která mají být zveřejněna v dodatku EHP Úředního věstníku Evropské unie, jsou platná.Článek 3Toto rozhodnutí vstupuje v platnost dnem 8. listopadu 2003 za předpokladu, že Smíšenému výboru EHP jsou učiněna veškerá oznámení podle čl. 103 odst. 1 Dohody [3].Článek 4Toto rozhodnutí bude zveřejněno v oddíle EHP a v dodatku EHP Úředního věstníku Evropské unie.V Bruselu dne 7. listopadu 2003.Za Smíšený výbor EHPpředsedaJ. K. J. Prinz Nikolaus von Liechtenstein[1] Úř. věst. L 154, 13.6.2003, s. 16.[2] Úř. věst. L 127, 14.5.2002, s. 16.[3] Nebyly oznámeny žádné ústavní požadavky.--------------------------------------------------


text:
 27.9.2012
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 L 259/6
 ROZHODNUTÍ č. 3/2012 VÝBORU VELVYSLANCŮ AKT-EU
 ze dne 13. září 2012
 o převedení části nepřidělených zdrojů 10. Evropského rozvojového fondu (ERF) na spolupráci uvnitř AKT
 (2012/522/EU)
 VÝBOR VELVYSLANCŮ AKT-EU,
 s ohledem na Dohodu o partnerství mezi africkými, karibskými a tichomořskými státy na jedné straně a Evropským společenstvím a jeho členskými státy na straně druhé, podepsanou v Cotonou dne 23. června 2000 (1), poprvé pozměněnou v Lucemburku dne 25. června 2005 (2) a podruhé pozměněnou v Ouagadougou dne 22. června 2010 (3) (dále jen „dohoda o partnerství AKT-EU“), a zejména na bod 6 přílohy Ib této dohody,
 vzhledem k těmto důvodům:
 (1)
 Zbývající finanční prostředky 10. Evropského rozvojového fondu (ERF) na spolupráci uvnitř AKT nedostačují na pokrytí potřeb programů, jak vyplývá z přezkumu 10. ERF v polovině období týkajícího se spolupráce uvnitř AKT.
 (2)
 Aby bylo možné i nadále rychle a účinně reagovat na situace související s násilnými konflikty v Africe, je nutno doplnit finanční prostředky Afrického mírového projektu.
 (3)
 V zájmu financování priorit EU a AKT by měla být nezbytná částka převedena z nepřidělených zdrojů 10. ERF do přídělu na spolupráci uvnitř AKT.
 (4)
 Je vhodné, aby Výbor velvyslanců AKT-EU bezodkladně přijal toto rozhodnutí,
 PŘIJAL TOTO ROZHODNUTÍ:
 Článek 1
 Spolupráce uvnitř AKT
 Z nepřidělených zdrojů 10. ERF se v souladu s cíli uvedenými v článcích 11, 28, 29 a 30 dohody o partnerství AKT-EU převádí částka 195 milionů EUR do přídělu na spolupráci uvnitř AKT.
 Článek 2
 Žádost o financování
 V souladu s čl. 12b písm. a) přílohy IV dohody o partnerství AKT-EU žádá Výbor velvyslanců AKT-EU Komisi o financování činností navržených EU a skupinou zemí AKT, a zejména o poskytnutí dodatečných prostředků na Africký mírový projekt v celkové výši 100 milionů EUR na podporu snah Africké unie a regionálních organizací o řešení bezpečnostních problémů v Africe.
 Toto rozhodnutí vstupuje v platnost dnem přijetí.
 V Bruselu dne 13. září 2012.
 Za Výbor velvyslanců AKT-EU
 předseda
 D. EVINA ABE’E
 (1) Úř. věst. L 317, 15.12.2000, s. 3.
 (2) Dohoda, kterou se mění Dohoda o partnerství mezi členy skupiny afrických, karibských a tichomořských států na jedné straně a Evropským společenstvím a jeho členskými státy na straně druhé, podepsaná v Cotonou dne 23. června 2000 (Úř. věst. L 287, 28.10.2005, s. 27).
 (3) Dohoda, kterou se podruhé mění Dohoda o partnerství mezi členy skupiny afrických, karibských a tichomořských států na jedné straně a Evropským společenstvím a jeho členskými státy na straně druhé, podepsaná v Cotonou dne 23. června 2000 a poprvé pozměněná v Lucemburku dne 25. června 2005 (Úř. věst. L 287, 4.11.2010, s. 3).


text:
27.12.2006 CS Úřední věstník Evropské unie L 373/131
 Pouze původní znění EHK OSN má právní účinek podle mezinárodního veřejného práva. Je nutné
 ověřit status a datum vstupu v platnost tohoto předpisu v nejnovější verzi dokumentu EHK OSN o
 statusu TRANS/WP.29/343/Rev.X, který je k dispozici na internetové adrese:
 http://www.unece.org/trans/main/wp29/wp29wgs/wp29gen/wp29fdocstts.html.
 Předpis Evropské hospodářské komise Organizace spojených národů (EHK OSN) č. 107
 – Jednotná ustanovení pro schvalování vozidel kategorie M2 nebo M3 z hlediska jejich
 celkové konstrukce
 Dodatek 106: Předpis č. 107
 Revize 1
 Obsahuje platné znění včetně:
 Série změn 01 předpisu - den vstupu v platnost: 12. srpna 2004
 Opravy 1 – 19.10.2004
 Opravy 2 – 25.1.2006
 1. ROZSAH
 1.1. Tento předpis platí pro všechna jednopodlažní, dvoupodlažní, tuhá nebo
 kloubová vozidla kategorie M2 nebo M3 1/
 1.2. Požadavky tohoto předpisu ale neplatí pro následující vozidla:
 1.2.1. Vozidla zkonstruovaná pro zabezpečenou dopravu osob, např. vězňů;
 1.2.2. Vozidla speciálně zkonstruovaná pro dopravu zraněných nebo nemocných
 osob (sanitní vozidla);
 1.2.3. Terénní vozidla;
 1.2.4. Vozidla speciálně zkonstruovaná pro dopravu školáků;
 1.3. Požadavky tohoto předpisu platí pro následující vozidla jen v rozsahu, ve
 kterém jsou slučitelné se zamýšleným použitím a funkcí těchto vozidel:
 1.3.1. Vozidla zkonstruovaná pro užívání u policie, bezpečnostních a ozbrojených
 složek;
 1.3.2. Vozidla se sedadly určenými výhradně pro použití, když vozidlo stojí, ale
 která nejsou určena pro dopravu více než 8 osob (kromě řidiče) za jízdy.
 Příklady takových vozidel zahrnují: pojízdné knihovny, pojízdné svatyně a
 pojízdné nemocniční jednotky. U takových vozidel musí být sedadla, která
 jsou zkonstruována pro používání za jízdy vozidla, pro jejich uživatele
 zřetelně identifikovatelná.
 1/ Jak je stanoveno v příloze 7 k Souhrnnému usnesení o konstrukci vozidel (R.E.3)
 (TRANS/WP.29/78/Rev.1/Amend.2).
 ---pagebreak--- L 373/132 CS Úřední věstník Evropské unie 27.12.2006
 2. DEFINICE
 Pro účely tohoto předpisu:
 2.1. „Vozidlo“ znamená vozidlo kategorie M2 nebo M3 v rozsahu stanoveném
 výše v bodu 1.
 2.1.1. U vozidel s kapacitou větší než 22 cestujících kromě řidiče jsou tři třídy
 vozidel:
 2.1.1.1. „Třída I“: vozidla vyrobená s prostory pro stojící cestující a umožňující častý
 pohyb cestujících.
 2.1.1.2. „Třída II“: vozidla vyrobená hlavně pro dopravu sedících cestujících a
 konstruovaná pro převoz stojících cestujících v uličce a/nebo v prostoru, jenž
 není vyšší než prostor určený pro dvě zdvojená sedadla.
 2.1.1.3. „Třída III“: vozidla vyrobená výhradně pro dopravu sedících cestujících.
 2.1.1.4. Určité vozidlo může být považováno za vozidlo patřící do více než do jedné
 třídy. V takovém případě může být schváleno pro každou třídu, do které
 náleží.
 2.1.2. U vozidel s kapacitou větší než 22 cestujících kromě řidiče jsou dvě třídy
 vozidel:
 2.1.2.1. „Třída A“: vozidla zkonstruovaná pro dopravu stojících cestujících; vozidlo
 této třídy je opatřeno sedadly a je vybaveno pro stojící cestující.
 2.1.2.2. „Třída B“: vozidla nezkonstruovaná pro dopravu stojících cestujících; vozidlo
 této třídy není vybaveno pro stojící cestující.
 2.1.3. „Kloubové vozidlo“ znamená vozidlo, které sestává ze dvou nebo více tuhých
 částí, které jsou vzájemně kloubově propojeny; plochy pro cestující jsou
 vzájemně propojeny tak, že cestujícím mezi nimi umožňují volný pohyb; tuhé
 části jsou pevně propojeny tak, že mohou být odděleny pouze postupem
 vyžadujícím pomůcky, které jsou běžně dostupné pouze


text:
v dílnách.
 2.1.3.1. „Kloubové dvoupodlažní vozidlo“ znamená vozidlo, které sestává ze dvou
 nebo více tuhých částí, které jsou vzájemně kloubově propojeny; plochy pro
 cestující jsou vzájemně propojeny, přinejmenším v jednom podlaží tak, že
 cestujícím mezi nimi umožňují volný pohyb; tuhé části jsou pevně propojeny
 tak, že mohou být odděleny pouze postupem vyžadujícím pomůcky, které
 jsou běžně dostupné pouze v dílnách.
 2.1.4. „Nízkopodlažní vozidlo“ znamená vozidlo třídy I, II nebo A, v kterém
 alespoň 35 % prostoru pro stojící cestující (v jeho přední části v případě
 kloubových vozidel, nebo v dolním podlaží v případě dvoupodlažních
 vozidel), tvoří plochu bez schodů a má přístup k nejméně jedněm provozním
 dveřím.
 2.1.5. „Karoserie“ znamená samostatný technický celek, obsahující veškeré zvláštní
 vnitřní i vnější vybavení vozidla.
 ---pagebreak--- 27.12.2006 CS Úřední věstník Evropské unie L 373/133
 2.1.6. „Dvoupodlažní vozidlo“ znamená vozidlo, v němž jsou prostory určené pro
 cestující upraveny, přinejmenším v jedné části, do dvou nad sebou
 umístěných úrovní, přičemž v horním podlaží nejsou prostory pro stojící
 cestující.
 2.1.7. „Samostatný technický celek“ znamená zařízení určené jako součást vozidla,
 které může být samostatně schváleno z hlediska typu, ale jen pro jeden nebo
 více konkrétních druhů vozidel.
 2.2. „Definice typu (typů)“
 2.2.1. „Typ vozidla“ znamená vozidla, která se neliší v následujících podstatných
 hlediscích:
 a) výrobce karoserie,
 b) výrobce podvozku;
 c) koncepce vozidla (> 22 cestujících nebo < 22 cestujících);
 d) koncepce karoserie (jednopodlažní/dvoupodlažní, kloubová,
 nízkopodlažní);
 e) typ karoserie, jestliže karoserie byla schválena jako samostatný
 technický celek.
 2.2.2. „Typ karoserie“ znamená pro účely schválení typu jako samostatného
 technického celku kategorii karoserií, která se zásadně neliší v následujících
 hlediscích:
 a) výrobce karoserie;
 b) koncepce vozidla (> 22 cestujících nebo < 22 cestujících);
 c) koncepce karoserie (jednopodlažní/dvoupodlažní, kloubová,
 nízkopodlažní).
 d) hmotnost zcela vybavené karoserie vozidla, s odchylkou do10 %;
 e) stanovené typy vozidel, na které lze typ karoserie namontovat.
 2.3. „Schválení vozidla jako samostatného technického celku“ znamená schválení
 typu vozidla nebo typu karoserie podle definice v bodu 2.2. z hlediska
 konstrukčních znaků určených tímto předpisem.
 2.4. „Nástavba“ znamená část karoserie, která přispívá k pevnosti vozidla v
 případě převržení.
 2.5. „Provozní dveře“ znamenají dveře určené k používání cestujícími za
 normálních okolností s řidičem sedícím.
 2.6. „Dvojdílné dveře“ znamenají dveře umožňující dva přístupové průchody
 nebo průchody jim rovnocenné.
 ---pagebreak--- L 373/134 CS Úřední věstník Evropské unie 27.12.2006
 2.7. „Posuvné dveře“ znamenají dveře, které lze otevírat nebo zavírat jen jejich
 posouváním po jedné nebo více přímých nebo přibližně přímých kolejnicích.
 2.8. „Nouzové dveře“ znamenají dveře určené k použití pro cestující jako východ
 jen výjimečně, zejména v případě nouze.
 2.9. „Únikové okno“ znamená okno, ne nutně zasklené, určené k použití pro
 cestující jako východ jen v případě nouze.
 2.10. „Dvojdílné nebo vícedílné okno“ znamená únikové okno, které při rozdělení
 na dvě nebo více částí pomyslnou svislou čarou/svislými čarami (nebo
 rovinou/rovinami) vytváří dvě nebo více částí, z nichž každá splňuje
 požadavky na rozměry a přístup platné pro běžné únikové okno.
 2.11. „Únikový poklop“ znamená otvor ve střeše nebo podlaze, určený k použití
 pro cestující jako únikový východ jen v případě nouze.
 2.12. „Únikový východ“ znamená nouzové


text:
dveře, únikové okno nebo únikový
 poklop.
 2.13. „Východ“ znamená provozní dveře, spojovací schodiště, poloviční schodiště
 nebo únikový východ.
 2.14. „Podlaha nebo podlaží“ znamená tu část karoserie, jejíž horní povrch nese
 stojící cestující, nohy sedících cestujících, řidiče a členů posádky a může nést
 upevnění sedadel.
 2.15. „Ulička“ znamená prostor umožňující cestujícím pohyb z libovolného sedadla
 nebo řady sedadel na libovolné jiné sedadlo nebo k řadě sedadel nebo ke
 kterémukoliv přístupovému průchodu od provozních dveří nebo k nim nebo
 ke spojovacímu schodišti a ke kterékoliv ploše pro stojící cestující; ulička
 nezahrnuje:
 2.15.1. prostor 300 mm před každým sedadlem kromě případů, kdy je bočně
 orientované sedadlo umístěno nad podběhem kola, v takovémto případě lze
 tento rozměr zmenšit na 225 mm;
 2.15.2. prostor nad povrchem schodu nebo schodiště, nebo
 2.15.3. jakýkoli prostor, který umožňuje přístup výhradně k jednomu sedadlu nebo
 řadě sedadel nebo k páru sedadel či řadě sedadel umístěných příčně proti
 sobě.
 2.16. „Přístupový průchod“ znamená prostor, který se od provozních dveří
 rozprostírá do vozidla až k nejzazší hraně horního schodu (hrana uličky),
 spojovacího schodiště nebo polovičního schodiště. Jestliže není u dveří žádný
 schod, považuje se za přístupový průchod prostor měřený podle přílohy 3,
 bodu 7.7.1., až do vzdálenosti 300 mm od počáteční polohy vnitřního povrchu
 dvojdílného panelu.
 2.17. „Prostor pro řidiče“ znamená prostor určený výhradně pro řidiče kromě
 případů nouze a zahrnující sedadlo řidiče, volant, ovladače, přístroje a jiná
 zařízení nezbytná pro řízení nebo provozování vozidla.
 ---pagebreak--- 27.12.2006 CS Úřední věstník Evropské unie L 373/135
 2.18. „Pohotovostní hmotnost vozidla“ znamená hmotnost nenaloženého vozidla
 s karoserií v provozním stavu, v případě tažného vozidla včetně spojovacího
 zařízení, nebo hmotnost podvozku s kabinou, jestliže výrobce nemontuje
 karoserii a/nebo spojovací zařízení (včetně chladicí kapaliny, oleje, 90 %
 paliva, 100 % ostatních kapalin kromě použité vody, dále včetně nářadí,
 náhradního kola a řidiče (75 kg) a u autobusů a autokarů též včetně hmotnosti
 člena posádky (75 kg), je-li ve vozidle sedadlo pro posádku.
 2.19. „Maximální technicky přípustná hmotnost (M) naloženého vozidla“ znamená
 maximální hmotnost vozidla, vycházející z jeho konstrukce a vlastností,
 uvedenou výrobcem. Maximální technicky přípustná hmotnost naloženého
 vozidla se používá k určení kategorie vozidla.
 2.20. „Cestující“ znamená osobu jinou než řidič nebo člen posádky.
 2.21. „Cestující se sníženou pohyblivostí“ znamená všechny cestující, kteří mají
 potíže při používání veřejné dopravy, jako jsou tělesně postižení lidé (včetně
 osob smyslově nebo duševně postižených, osob na invalidním vozíku), osoby
 postižením končetin, osoby malého vzrůstu, osoby s těžkými zavazadly,
 starších osoby, těhotné ženy, lidí s pojízdnými nákupními taškami a lidí s
 dětmi (včetně dětí usazených v kočárku).
 2.22. „Uživatel invalidního vozíku“ znamená osobu, která z důvodu nemoci nebo
 postižení používá pro svoji pohyblivost invalidní vozík.
 2.23. „Člen posádky“ znamená osobu určenou ke střídání řidiče nebo případně k
 práci jako pomocník.
 2.24. „Prostor pro cestující“ znamená prostor určený pro cestující kromě jakéhokoli
 prostoru obsazeného vestavěnými zařízeními, jako jsou bary, kuchyňky,
 toalety nebo prostory pro zavazadla či zboží.
 2.25. „Provozní dveře ovládané servomotorem“ znamená dveře, které jsou
 ovládány výlučně jinou energií, než je svalová, a jejichž otvírání a zavírání,
 není-li automatické, dálkově ovládá


text:
řidič nebo člen posádky.
 2.26. „Automaticky ovládané provozní dveře“ znamená dveře ovládané
 servomotorem, které lze otvírat (jinak než pomocí nouzového ovládání) jen
 po zapojení ovládače cestujícím a po aktivaci ovládání řidičem a které se opět
 zavírají automaticky.
 2.27. „Ochranné zařízení proti rozjezdu“ znamená zařízení, které zabraňuje, aby
 mohlo být vozidlo uvedeno z klidu do pohybu.
 2.28. „Provozní dveře ovládané řidičem“ znamená provozní dveře, které jsou běžně
 otevírané a zavírané řidičem.
 2.29. „Vyhrazené sedadlo“ znamená sedadlo s přilehlým prostorem pro
 cestujícího se sníženou pohyblivostí, jenž je příslušně označeno.
 2.30. „Nástupní zařízení“ znamená zařízení k usnadnění přístupu invalidního
 vozíku do vozidla, jako jsou například zdviže, rampy apod.
 ---pagebreak--- L 373/136 CS Úřední věstník Evropské unie 27.12.2006
 2.31. „Systém snížení výšky podlahy“ znamená systém, který snižuje a zdvihá
 celou karoserii vozidla nebo jeho část vůči její obvyklé poloze při jízdě.
 2.32. „Zdviž“ znamená zařízení nebo systém s plošinou, které lze zdvihat nebo
 snižovat, aby se umožnil cestujícím přístup mezi podlahou prostoru pro
 cestující a zemí nebo okrajem chodníku.
 2.33. „Rampa“ znamená zařízení k překlenutí mezery mezi podlahou prostoru pro
 cestující a zemí nebo okrajem chodníku.
 2.34. „Přenosná rampa“ znamená rampu, kterou lze od konstrukce vozidla odpojit
 a kterou může umístit řidič nebo člen posádky.
 2.35. „Snímatelné sedadlo“ znamená sedadlo, které lze snadno z vozidla odstranit.
 2.36. „Přední část“ a „zadní část“ znamená přední nebo zadní část vozidla při
 obvyklém směru jízdy a názvosloví; „přední“, „nejpřednější“, „zadní“ a
 „nejzadnější“ atd. je nutno chápat obdobně.
 2.37. „Spojovací schodiště“ znamená schodiště, které umožňuje spojení mezi
 horním a dolním podlažím.
 2.38. „Oddělený prostor“ znamená prostor ve vozidle, který mohou za provozu
 obsazovat cestující nebo posádka a který je oddělen od ostatních prostor pro
 cestující nebo posádku, s tou výjimkou, že cestujícím je prostřednictvím
 vnitřního uspořádání umožněn výhled do dalšího prostoru pro cestující ,
 přičemž je tento prostor propojen uličkou bez dveří.
 2.39. „Poloviční schodiště“ je schodiště z horního podlaží, které končí u nouzových
 dveří.
 3. ŽÁDOST O SCHVÁLENÍ TYPU
 3.1. Žádost o schválení:
 a) typu vozidla nebo
 b) typu samostatného technického celku nebo
 c) typu vozidla, s namontovaným typem karosérie již schváleným jako
 samostatný technický celek
 vzhledem k jeho konstrukčním znakům předkládá příslušný výrobce nebo
 jeho řádně zmocněný zástupce.
 3.2. V případě žádosti o schválení vozidla vyrobeného spojením podvozku s
 typově schválenou karosérií se výraz výrobce vztahuje na toho, kdo takovéto
 spojení provede.
 3.3. Příklad informačního dokumentu ohledně konstrukčních znaků je uveden v
 části 1 přílohy 1..
 3.3.1. Dodatek 1: pro typ vozidla,
 ---pagebreak--- 27.12.2006 CS Úřední věstník Evropské unie L 373/137
 3.3.2. Dodatek 2: pro typ karosérie,
 3.3.3. Dodatek 3: pro typ vozidla s již schválenou karosérií jako samostatným
 technickým celkem.
 3.4. Technické zkušebně provádějící zkoušky pro schválení typu se předloží
 vozidlo/vozidla nebo karoserie zastupující typ, který má být schválen.
 4. SCHVÁLENÍ TYPU
 4.1. Typu vozidla nebo karosérie se udělí schválení, jestliže vozidlo nebo
 karosérie předložené ke schválení podle tohoto předpisu splňuje požadavky
 bodu 5.
 4.2. Každému schválenému typu vozidla se přidělí číslo schválení typu. Jeho
 první dvě číslice (v současnosti 01, odpovídající znění změn 01)


text:
udávají
 pořadové číslo série změn, zahrnující aktuální závažné technické změny
 předpisu v době udělení schválení.Táž smluvní strana nesmí přidělit stejné
 číslo jinému vozidlu nebo karosérii ve smyslu bodu 2.2.
 4.3. Oznámení o schválení nebo rozšíření schválení typu vozidla či karoserie
 podle tohoto předpisu se sdělí smluvním stranám dohody, které používají
 tento předpis, a to na formuláři podle vzoru v příloze 1 tohoto předpisu.
 4.4. Všechny vozidla nebo karosérie shodující se s typy schválenými podle tohoto
 předpisu musí být zřetelně a na dostupném místě, uvedeném ve formuláři
 schválení typu opatřeny mezinárodní značkou schválení typu obsahující:
 4.4.1. kružnici ohraničující písmeno „E“, následovaný rozlišovacím číslem státu,
 který schválení udělil 2/; a
 4.4.2. napravo od kružnice podle bodu 4.4.1. číslo tohoto předpisu, následované
 písmenem „R“, pomlčkou a číslem schválení typu; a
 2/ 1 pro Německo, 2 pro Francii, 3 pro Itálii, 4 pro Nizozemsko, 5 pro Švédsko, 6 pro Belgii, 7
 pro Maďarsko, 8 pro Českou republiku, 9 pro Španělsko, 10 pro Srbsko a Černou Horu, 11 pro
 Spojené království, 12 pro Rakousko, 13 pro Lucembursko, 14 pro Švýcarsko, 15 (neobsazeno),
 16 pro Norsko, 17 pro Finsko, 18 pro Dánsko, 19 pro Rumunsko, 20 pro Polsko, 21 pro
 Portugalsko, 22 pro Ruskou federaci, 23 pro Řecko, 24 pro Irsko, 25 pro Chorvatsko, 26 pro
 Slovinsko, 27 pro Slovensko, 28 pro Bělorusko, 29 pro Estonsko, 30 (neobsazeno), 31 pro
 Bosnu a Hercegovinu, 32 pro Lotyšsko, 33 (neobsazeno), 34 pro Bulharsko, 35 (neobsazeno),
 36 pro Litvu, 37 pro Turecko, 38 (neobsazeno), 39 pro Ázerbajdžán, 40 pro Bývalou
 jugoslávskou republiku Makedonii, 41 (neobsazeno), 42 pro Evropské společenství (schválení
 udělují členské státy a užívají své příslušné EHK symboly), 43 pro Japonsko, 44 (neobsazeno),
 45 pro Austrálii, 46 pro Ukrajinu, 47 pro Jižní Afriku, 48 pro Nový Zéland, 49 pro Kypr a 50
 pro Maltu. Další čísla se přidělí ostatním zemím v chronologickém pořadí, ve kterém budou
 ratifikovat nebo přistupovat k Dohodě o přijetí jednotných technických pravidel pro kolová
 vozidla, zařízení a části, které se mohou montovat a/nebo používat na kolových vozidlech a o
 podmínkách vzájemného uznávání schválení udělených na základě těchto pravidel, a takto
 přidělená čísla oznámí generální tajemník Organizace spojených národů smluvním stranám
 dohody.
 ---pagebreak--- L 373/138 CS Úřední věstník Evropské unie 27.12.2006
 4.4.3. doplňkový symbol tvořený římskými číslicemi pro třídu/třídy, ve
 které/kterých byly vozidlo nebo karosérie schváleny. Samostatně schválená
 karosérie musí být navíc opatřena písmenem S.
 4.5. Jestliže se vozidlo shoduje se schváleným typem vozidla podle jednoho nebo
 více dalších předpisů, uvedených v příloze dohody, ve státu, který udělil
 schválení podle tohoto předpisu, nemusí se symbol uvedený v bodu 4.4.1.
 opakovat; v takovém případě se do svislých sloupců napravo od symbolu
 podle bodu 4.4.1. uvedou předpis, čísla schválení a doplňková čísla všech
 předpisů, podle nichž bylo schválení uděleno ve státě, který udělil schválení
 podle tohoto předpisu.
 4.6. Značka schválení typu musí být jasně čitelná a nesmazatelná.
 4.7. Značka schválení typu musí být umístěna blízko nebo na štítku s údaji o
 vozidle či karosérii, který připevňuje výrobce.
 4.8. Příloha 2 tohoto předpisu obsahuje příklady značek schválení typu.