text:
série změn 05.
 10.10. Smluvní strany, které uplatňují tento předpis, nesmí odmítnout udělit rozšíření schválení v případě vozidel, jichž se netýká série změn 05.
 10.11. Po uplynutí 48 měsíců od data vstupu série změn 06 v platnost udělí smluvní strany, které uplatňují tento předpis, schválení typu pouze tehdy, pokud typ vozidla, který se má schválit, splňuje požadavky tohoto předpisu ve znění série změn 06.
 10.12. Smluvní strany, které uplatňují tento předpis, nesmí odmítnout udělit rozšíření schválení typu pro stávající typy, jež byla vydána podle série změn 05 tohoto předpisu.
 10.13. Po uplynutí 60 měsíců od data vstupu série změn 06 tohoto předpisu v platnost nesmí žádná smluvní strana, která uplatňuje tento předpis, mít pro účely vnitrostátního nebo regionálního schválení typu povinnost uznat typ vozidla schválený podle série změn 05 tohoto předpisu.
 10.14. Počínaje úředním datem vstupu série změn 07 v platnost žádná ze smluvních stran, které uplatňují tento předpis, neodmítne udělit nebo uznat schválení typu podle tohoto předpisu ve znění série změn 07.
 10.15. Od 1. září 2020 udělí smluvní strany, které uplatňují tento předpis, schválení typu vozidel třídy I a třídy II pouze tehdy, pokud typ vozidla, který se má schválit, splňuje požadavky tohoto předpisu ve znění série změn 07.
 10.16. Smluvní strany, které uplatňují tento předpis, nesmí odmítnout udělit rozšíření schválení typu pro stávající typy, jež byla udělena podle série změn 06 tohoto předpisu.
 10.17. Od 1. září 2021 nesmí žádná smluvní strana, která uplatňuje tento předpis, mít pro účely vnitrostátního nebo regionálního schválení typu povinnost uznat typ vozidla třídy I nebo třídy II schválený podle série změn 06 tohoto předpisu.
 10.18. Bez ohledu na ustanovení bodů 10.14 a 10.16 musí smluvní strany, které uplatňují tento předpis, nadále uznávat schválení typu udělená podle série změn 06 vozidlům, jichž se netýká série změn 07.
 11. NÁZVY A ADRESY TECHNICKÝCH ZKUŠEBEN ODPOVĚDNÝCH ZA PROVÁDĚNÍ SCHVALOVACÍCH ZKOUŠEK A NÁZVY A ADRESY SCHVALOVACÍCH ORGÁNŮ
 Smluvní stany dohody, které uplatňují tento předpis, sdělí sekretariátu Organizace spojených národů názvy a adresy technických zkušeben odpovědných za provádění schvalovacích zkoušek a názvy a adresy schvalovacích orgánů, které schválení vydávají a kterým se zasílají osvědčení o udělení schválení nebo o rozšíření nebo odmítnutí či odnětí schválení vydaných v jiných zemích.
 12. VYHRAZENO
 (1) Podle definice v Úplném usnesení o konstrukci vozidel (R.E.3), dokument ECE/TRANS/WP.29/78/Rev.3, bod 2 – www.unece.org/trans/main/wp29/wp29wgs/wp29gen/wp29resolutions.html
 (2) Na užívání těchto vozidel se mohou vztahovat pravidla stanovená vnitrostátními orgány.
 (3) Rozlišovací čísla smluvních stran dohody z roku 1958 jsou uvedena v příloze 3 Úplného usnesení o konstrukci vozidel (R.E.3), dokument ECE/TRANS/WP.29/78/Rev.3, příloha 3 – www.unece.org/trans/main/wp29/wp29wgs/wp29gen/wp29resolutions.html
 PŘÍLOHA 1
 ČÁST 1
 Dodatek 1
 SCHVALOVACÍ DOKUMENTACE
 Vzory informačních dokumentů
 Vzor informačního dokumentu podle předpisu č. 107 ke schvalování typu vozidel kategorie M2 nebo M3 z hlediska jejich celkové konstrukce
 Následující informace, přicházejí-li v úvahu, se spolu se soupisem obsahu předkládají trojmo. Předkládají-li se výkresy, musí být dodány ve vhodném měřítku a s dostatečnými podrobnostmi na archu formátu A4, nebo musí být na tento formát složeny. Předkládají-li se fotografie, musí být dostatečně podrobné.
 Mají-li systémy, konstrukční části nebo samostatné technické


text:
celky elektronické řízení, musí být dodány informace o jeho vlastnostech.
 1. OBECNĚ
 1.1. Značka (obchodní název výrobce): ...
 1.2. Typ: ...
 1.2.1. Podvozek: ...
 1.2.2. Karoserie/úplné vozidlo: ...
 1.3. Způsob označení typu, je-li na vozidle vyznačen (b): ...
 1.3.1. Podvozek: ...
 1.3.2. Karoserie/úplné vozidlo: ...
 1.3.3. Umístění tohoto značení: ...
 1.3.3.1. Podvozek: ...
 1.3.3.2. Karoserie/úplné vozidlo: ...
 1.4. Kategorie vozidla (c): ...
 1.5. Název a adresa výrobce: ...
 1.6. Adresa (adresy) montážního závodu (montážních závodů): ...
 2. OBECNÉ KONSTRUKČNÍ VLASTNOSTI VOZIDLA
 2.1. Fotografie a/nebo výkresy představitele typu vozidla: ...
 2.2. Rozměrový výkres celého vozidla: ...
 2.3. Počet náprav a kol: ...
 2.3.1. Počet a umístění náprav s dvojitou montáží kol: ...
 2.3.2. Počet a umístění řízených náprav: ...
 2.4. Podvozek (existuje-li) (celkový výkres): ...
 2.5. Materiál podélníků (d): ...
 2.6. Umístění a uspořádání motoru: ...
 2.7. Kabina řidiče (před nápravou nebo kapotová) (z): ...
 2.8. Řízení:
 2.8.1. Vozidlo je vybaveno pro řízení v pravostranném/levostranném (1) provozu.
 2.9. Upřesněte, je-li motorové vozidlo určeno k tažení přívěsů a je-li přívěsem návěs, přívěs s ojí nebo s nápravami uprostřed. ...
 3. HMOTNOSTI A ROZMĚRY (E) (V KG A MM) (VIZ PŘÍPADNĚ VÝKRES)
 3.1. Rozvor (rozvory) náprav (plně naloženého vozidla) (f): ...
 3.2. Rozsah (vnějších) rozměrů vozidla: ...
 3.2.1. U podvozku s karoserií: ...
 3.2.1.1.
 Délka (j): ...
 3.2.1.2.
 Šířka (k): ...
 3.2.1.3.
 Výška (v provozním stavu) (l) (u výškově nastavitelného zavěšení náprav uveďte obvyklou jízdní polohu): ...
 3.2.1.4.
 Přední převis (m): ...
 3.2.1.5.
 Zadní převis (n): ...
 3.3. Poloha těžiště naloženého vozidla v podélném, příčném a svislém směru při jeho maximální technicky přípustné hmotnosti: ...
 3.4. Hmotnost vozidla s karoserií v provozním stavu, v případě tažného vozidla kategorie jiné než M1 včetně spojovacího zařízení, je-li namontováno výrobcem, nebo hmotnost podvozku či podvozku s kabinou, bez karoserie a/nebo spojovacího zařízení, jestliže výrobce nenamontoval karoserii a/nebo spojovací zařízení (včetně kapalin, nářadí, náhradního kola a řidiče, a u autobusů a autokarů včetně člena posádky, je-li ve vozidle sedadlo pro posádku) (o) (maximální a minimální hodnota pro každou variantu): ...
 3.4.1. Rozložení této hmotnosti na nápravy a v případě návěsu nebo přívěsu s nápravami uprostřed zatížení ve spojovacím bodě (maximální a minimální hodnota pro každou variantu): ...
 3.5. Maximální technicky přípustná hmotnost naloženého vozidla uvedená výrobcem (y) (maximální a minimální hodnota pro každou variantu): ...
 3.5.1. Rozložení této hmotnosti na nápravy (maximální a minimální hodnota pro každou variantu): ...
 3.6. Maximální technicky přípustná hmotnost na každou z náprav: ...
 3.7. Maximální technicky přípustná hmotnost ve spojovacím bodě: ...
 3.7.1. Motorového vozidla: ...
 4. KAROSERIE
 4.1. Typ karoserie: jednopodlažní/dvoupodlažní/kloubová/nízkopodlažní (1)
 4.2. Použité materiály a způsoby konstrukce: ...
 4.3. Hasicí systém
 4.3.1. Značka a typ hasicího systému: ...
 4.3.2. Číslo schválení typu hasicího systému (v příslušných případech): ...
 4.3.3. Hasicí systém pro určitý motorový prostor (v příslušných případech) (2):
 4.3.3.1.
 Hasicí látka (značka a typ): ...
 4.3.3.2.
 Hmotnost hasicí látky: ...
 4.3.3.3.
 Typ místa/míst vypouštění: ...
 4.3.3.4.
 Počet míst vypouštění: ...
 4.3.3.5.
 Typ hnacího plynu (v příslušných případech):
 5. ZVLÁŠTNÍ USTANOVENÍ PRO VOZIDLA PRO PŘEPRAVU OSOB, KTERÁ MAJÍ VÍCE

type: contracts

jurisdiction: EU


text:
NEŽ OSM SEDADEL KROMĚ SEDADLA ŘIDIČE
 5.1. Třída vozidla (třída I, třída II, třída III, třída A, třída B):
 5.2. Plocha pro cestující (m2): ...
 5.2.1. Celkem (So): ...
 5.2.2. Horní podlaží (Soa) (1): ...
 5.2.3. Dolní podlaží (Sob) (1): ...
 5.2.4. Pro stojící cestující (S1): ...
 5.3. Počet cestujících (sedících i stojících): ...
 5.3.1. Celkem (N) (3)
 (4): ...
 5.3.2. Horní podlaží (Na) (1)
 (3)
 (4): ...
 5.3.3. Dolní podlaží (Nb) (1)
 (3)
 (4): ...
 5.4. Počet cestujících (sedících) (2): ...
 5.4.1. Celkem (A) (3)
 (4): ...
 5.4.2. Horní podlaží (Aa) (1)
 (3)
 (4): ...
 5.4.3. Dolní podlaží (Ab) (1)
 (3)
 (4): ...
 5.5. Sedadlo pro posádku: ano/ne (1)
 5.6. Počet provozních dveří: ...
 5.7. Počet únikových východů (nouzových dveří, únikových oken, únikových poklopů, spojovacích schodišť a polovičních schodišť): ...
 5.7.1. Celkem: ...
 5.7.2. Horní podlaží (1): ...
 5.7.3. Dolní podlaží (1): ...
 5.8. Objem prostoru pro zavazadla (m3): ...
 5.9. Plocha pro přepravu zavazadel na střeše (m2): ...
 5.10. Technická zařízení pro usnadnění přístupu do vozidel (např. rampa, zdvihací plošina, systém snížení výšky podlahy), pokud jsou namontována: ...
 6. ZVLÁŠTNÍ USTANOVENÍ PRO TROLEJBUSY
 6.1. Zvláštní podmínky okolního prostředí pro spolehlivý provoz:
 6.1.1.
 Teplota ...
 6.1.2.
 Okolní vlhkost ...
 6.1.3.
 Atmosférický tlak ...
 6.1.4.
 Nadmořská výška ...
 6.2. Vozidlo
 6.2.1.
 Rozměry se zablokovanými tyčovými sběrači ...
 6.2.2.
 Napájení ...
 6.2.3.
 Jmenovité napětí trolejového vedení (V) ...
 6.2.4.
 Jmenovitý napájecí proud vozidla (A) včetně pomocných hnacích mechanismů, klimatizace ...
 6.2.5.
 Výkon ...
 6.2.6.
 Maximální rychlost (km/h: běžný provoz/autonomní provoz) ...
 6.2.7.
 Maximální sklon (%: běžný provoz/autonomní provoz) ...
 6.2.8.
 Popis hlavních silových obvodů ...
 6.2.9.
 Schémata obvodů ...
 6.2.10.
 Ochranná opatření (schémata a výkresy) ...
 6.2.11.
 Sledování izolace (pokud existuje) ...
 6.2.12.
 Značka a typ sledovacího zařízení ...
 6.2.13.
 Zásada sledování, popis ...
 6.2.14.
 Popis úrovní izolace konstrukčních částí ...
 6.3. Elektromotor
 6.3.1.
 Značka a typ elektromotoru ...
 6.3.2.
 Typ (vinutí, buzení) ...
 6.3.3.
 Maximální hodinový/trvalý výkon (kW) ...
 6.3.4.
 Jmenovité napětí (V) ...
 6.3.5.
 Jmenovitý proud (A) ...
 6.3.6.
 Jmenovitý kmitočet (Hz) ...
 6.3.7.
 Umístění ve vozidle ...
 6.4. Výkonová elektronika
 6.4.1.
 Značka a typ trakčního střídače ...
 6.4.2.
 Maximální trvalý výkon ...
 6.4.3.
 Chladicí systém ...
 6.4.4.
 Značka a typ nabíječky pro 24V baterii ...
 6.4.5.
 Maximální trvalý výkon ...
 6.4.6.
 Chladicí systém ...
 6.4.7.
 Značka a typ zdroje třífázového střídavého napájení ...
 6.4.8.
 Maximální trvalý výkon ...
 6.4.9.
 Chladicí systém ...
 6.5. Napájení v případě autonomního provozu:
 6.5.1.
 Systém pro uchovávání energie ...
 6.5.2.
 Baterie/superkondenzátory ...
 6.5.3.
 Značka a typ systému pro uchovávání energie ...
 6.5.4.
 Hmotnost (kg) ...
 6.5.5.
 Kapacita (Ah) ...
 6.5.6.
 Umístění ve vozidle ...
 6.5.7.
 Značka a typ řídicí jednotky ...
 6.5.8.
 Značka a typ nabíječky ...
 6.5.9.
 Jmenovité napětí (V)/minimální napětí (V), konečné nabíjecí napětí (V) ...
 6.5.10.
 Jmenovitý proud (A)/max. vybíjecí proud (A), max. nabíjecí proud (A) ...
 6.5.11.
 Pracovní schéma, ovladače a bezpečnost ...
 6.5.12.
 Charakteristiky nabíjecích period ...
 6.5.13.
 Jednotka motor-generátor ...
 6.5.14.
 Hodinový/trvalý výkon (kW) ...
 6.5.15.
 Značka a typ jednotky nebo motoru a generátoru ...
 6.5.16.
 Palivo


text:
a palivový systém ...
 6.5.17.
 Umístění ve vozidle ...
 6.6. Sběrač proudu
 6.6.1.
 Značka a typ sběrače proudu ...
 6.6.2.
 Provoz sběrače proudu
 Vysvětlivky:
 b)
 Pokud způsob označení typu obsahuje znaky, které nejsou důležité pro popis typů vozidla, konstrukční části nebo samostatného technického celku, kterých se týká tento informační dokument, nahradí se tyto znaky v dokumentaci znakem „?“ (např. ABC??123??).
 c)
 Podle definice v Úplném usnesení o konstrukci vozidel (R.E.3), dokument ECE/TRANS/WP.29/78/Rev.3.
 d)
 Je-li to možné, uveďte označení podle euronormy, pokud nikoli, uveďte:
 i)
 popis materiálu,
 ii)
 mez kluzu,
 iii)
 mez pevnosti v tahu,
 iv)
 prodloužení (v %),
 v)
 tvrdost podle Brinella.
 e)
 Pokud existuje jedna verze se standardní kabinou a jiná s kabinou s lůžky, uveďte obě řady údajů o hmotnosti a rozměrech.
 f)
 Norma ISO 612-1978 bod č. 6.4.
 j)
 Příloha 11 bod 2.2.1.
 k)
 Příloha 11 bod 2.2.2.
 l)
 Příloha 11 bod 2.2.3.
 m)
 Norma ISO 612-1978 bod č. 6.6.
 n)
 Norma ISO 612-1978 bod č. 6.7.
 o)
 Hmotnost řidiče a případně člena posádky se uvažuje 75 kg (podle normy ISO 2416-1992, z toho připadá na hmotnost osoby 68 kg a 7 kg na hmotnost zavazadla), palivová nádrž se naplní na 90 % a ostatní systémy plněné kapalinami (s výjimkou systémů na odpadní vodu) se naplní na 100 % objemu podle údaje výrobce.
 y)
 U přívěsů nebo návěsů, které na spojovací zařízení nebo točnici působí výrazným svislým silovým zatížením, se toto zatížení vydělené standardním gravitačním zrychlením zahrne do maximální technicky přípustné hmotnosti.
 z)
 Přední ovládání znamená uspořádání, kdy více než polovina délky motoru za nejpřednějším bodem základny čelního skla a hlavice volantu je v přední čtvrtině délky vozidla.
 Dodatek 2
 VZOR INFORMAČNÍHO DOKUMENTU
 podle předpisu č. 107 ke schvalování typu karoserie vozidel kategorie M2 nebo M3 z hlediska jejich celkové konstrukce
 Následující informace, přicházejí-li v úvahu, se spolu se soupisem obsahu předkládají trojmo. Předkládají-li se výkresy, musí být dodány ve vhodném měřítku a s dostatečnými podrobnostmi na archu formátu A4, nebo musí být na tento formát složeny. Předkládají-li se fotografie, musí být dostatečně podrobné.
 Mají-li systémy, konstrukční části nebo samostatné technické celky elektronické řízení, musí být dodány informace o jeho vlastnostech.
 1. OBECNĚ
 1.1. Značka (obchodní název výrobce): ...
 1.2. Typ: ...
 1.3. Způsob označení typu, je-li na vozidle vyznačen (b): ...
 1.3.1. Karoserie/úplné vozidlo: ...
 1.3.2. Umístění tohoto označení: ...
 1.3.3. Karoserie/úplné vozidlo: ...
 1.4. Umístění a připevnění značky schválení typu v případě konstrukčních částí a samostatných technických celků ...
 1.5. Adresa (adresy) montážního závodu (montážních závodů): ...
 2. OBECNÉ KONSTRUKČNÍ VLASTNOSTI VOZIDLA
 2.1. Fotografie a/nebo výkresy představitele typu vozidla: ...
 2.2. Rozměrový výkres celého vozidla: ...
 2.3. Počet náprav a kol: ...
 2.4. Podvozek (existuje-li) (celkový výkres): ...
 2.5. Materiál podélníků (d): ...
 2.6. Umístění a uspořádání motoru: ...
 2.7. Kabina řidiče (trambusová s čelním řízením nebo kapotová) (z): ...
 2.8. Řízení: ...
 3. HMOTNOSTI A ROZMĚRY (E) (V KG A MM) (VIZ PŘÍPADNĚ VÝKRES)
 3.1. Rozvor (rozvory) náprav (plně naloženého vozidla) (f): ...
 3.2. Rozsah (vnějších) rozměrů vozidla: ...
 3.2.1. U karoserie schválené bez


text:
podvozku: ...
 3.2.1.1. Délka (j): ...
 3.2.1.2. Šířka (k): ...
 3.2.1.3. Výška (v provozním stavu) (l) (u výškově nastavitelného zavěšení náprav uveďte obvyklou jízdní polohu): ...
 4. KAROSERIE
 4.1. Typ karoserie: jednopodlažní/dvoupodlažní/kloubová/nízkopodlažní (5)
 4.2. Použité materiály a způsoby konstrukce: ...
 5. ZVLÁŠTNÍ USTANOVENÍ PRO VOZIDLA PRO PŘEPRAVU OSOB, KTERÁ MAJÍ VÍCE NEŽ OSM SEDADEL KROMĚ SEDADLA ŘIDIČE
 5.1. Třída vozidla (třída I, třída II, třída III, třída A, třída B):
 5.1.1. Typy podvozků, na něž lze namontovat schválený typ karoserie (výrobce/výrobci a typy vozidla/vozidel): ...
 5.2. Plocha pro cestující (m2): ...
 5.2.1. Celkem (So): ...
 5.2.1.1. Horní podlaží (Soa) (5): ...
 5.2.1.2. Dolní podlaží (Sob) (5): ...
 5.2.2. Pro stojící cestující (S1): ...
 5.3. Počet cestujících (sedících i stojících): ...
 5.3.1. Celkem (N) (6)
 (7): ...
 5.3.2. Horní podlaží (Na) (5)
 (6)
 (7): ...
 5.3.3. Dolní podlaží (Nb) (5)
 (6)
 (7): ...
 5.4. Počet sedadel pro cestující (6): ...
 5.4.1. Celkem (A) (6)
 (7): ...
 5.4.2. Horní podlaží (Aa) (5)
 (6)
 (7): ...
 5.4.3. Dolní podlaží (Ab) (5)
 (6)
 (7): ...
 5.5. Počet provozních dveří: ...
 5.6. Počet únikových východů (nouzových dveří, únikových oken, únikových poklopů, spojovacích schodišť a polovičních schodišť): ...
 5.6.1. Celkem: ...
 5.6.2. Horní podlaží (5): ...
 5.6.3. Dolní podlaží (5): ...
 5.7. Objem prostoru pro zavazadla (m3): ...
 5.8. Plocha pro přepravu zavazadel na střeše (m2): ...
 5.9. Technická zařízení pro usnadnění přístupu do vozidel (např. rampa, zdvihací plošina, systém snížení výšky podlahy), pokud jsou namontována: ...
 5.10. Body tohoto předpisu, jež musí být splněny a prokázány pro tento samostatný technický celek: ...
 6. ZVLÁŠTNÍ USTANOVENÍ PRO TROLEJBUSY
 6.1. Zvláštní podmínky okolního prostředí pro spolehlivý provoz:
 6.1.1.
 Teplota ...
 6.1.2.
 Okolní vlhkost ...
 6.1.3.
 Atmosférický tlak ...
 6.1.4.
 Nadmořská výška ...
 6.2. Vozidlo
 6.2.1.
 Rozměry se zablokovanými tyčovými sběrači ...
 6.2.2.
 Napájení ...
 6.2.3.
 Jmenovité napětí trolejového vedení (V) ...
 6.2.4.
 Jmenovitý napájecí proud vozidla (A) včetně pomocných hnacích mechanismů, klimatizace ...
 6.2.5.
 Výkon ...
 6.2.6.
 Maximální rychlost (km/h: běžný provoz/autonomní provoz) ...
 6.2.7.
 Maximální sklon (%: běžný provoz/autonomní provoz) ...
 6.2.8.
 Popis hlavních silových obvodů ...
 6.2.9.
 Schémata obvodů ...
 6.2.10.
 Ochranná opatření (schémata a výkresy) ...
 6.2.11.
 Sledování izolace (pokud existuje) ...
 6.2.12.
 Značka a typ sledovacího zařízení ...
 6.2.13.
 Zásada sledování, popis ...
 6.2.14.
 Popis úrovní izolace konstrukčních částí ...
 6.3. Elektromotor
 6.3.1.
 Značka a typ elektromotoru ...
 6.3.2.
 Typ (vinutí, buzení) ...
 6.3.3.
 Maximální hodinový/trvalý výkon (kW) ...
 6.3.4.
 Jmenovité napětí (V) ...
 6.3.5.
 Jmenovitý proud (A) ...
 6.3.6.
 Jmenovitý kmitočet (Hz) ...
 6.3.7.
 Umístění ve vozidle ...
 6.4. Výkonová elektronika
 6.4.1.
 Značka a typ trakčního střídače ...
 6.4.2.
 Maximální trvalý výkon ...
 6.4.3.
 Chladicí systém ...
 6.4.4.
 Značka a typ nabíječky pro 24V baterii ...
 6.4.5.
 Maximální trvalý výkon ...
 6.4.6.
 Chladicí systém ...
 6.4.7.
 Značka a typ zdroje třífázového střídavého napájení ...
 6.4.8.
 Maximální trvalý výkon ...
 6.4.9.
 Chladicí systém ...
 6.5. Napájení v případě autonomního provozu:
 6.5.1.
 Systém pro uchovávání energie ...
 6.5.2.
 Baterie/superkondenzátory ...
 6.5.3.
 Značka a typ systému pro uchovávání energie ...
 6.5.4.
 Hmotnost (kg) ...
 6.5.5.


text:
Kapacita (Ah) ...
 6.5.6.
 Umístění ve vozidle ...
 6.5.7.
 Značka a typ řídicí jednotky ...
 6.5.8.
 Značka a typ nabíječky ...
 6.5.9.
 Jmenovité napětí (V)/minimální napětí (V), konečné nabíjecí napětí (V) ...
 6.5.10.
 Jmenovitý proud (A)/max. vybíjecí proud (A), max. nabíjecí proud (A) ...
 6.5.11.
 Pracovní schéma, ovladače a bezpečnost ...
 6.5.12.
 Charakteristiky nabíjecích period ...
 6.5.13.
 Jednotka motor-generátor ...
 6.5.14.
 Hodinový/trvalý výkon (kW) ...
 6.5.15.
 Značka a typ jednotky nebo motoru a generátoru ...
 6.5.16.
 Palivo a palivový systém ...
 6.5.17.
 Umístění ve vozidle ...
 6.6. Sběrač proudu
 6.6.1.
 Značka a typ sběrače proudu ...
 6.6.2.
 Provoz sběrače proudu
 Vysvětlivky: viz dodatek 1.
 Dodatek 3
 VZOR INFORMAČNÍHO DOKUMENTU
 podle předpisu č. 107 ke schvalování typu vozidel M2 nebo M3 z hlediska jejich celkové konstrukce, jejichž karoserie již dříve obdržela schválení typu jako samostatný technický celek
 Následující informace, přicházejí-li v úvahu, se spolu se soupisem obsahu předkládají trojmo. Předkládají-li se výkresy, musí být dodány ve vhodném měřítku a s dostatečnými podrobnostmi na archu formátu A4, nebo musí být na tento formát složeny. Předkládají-li se fotografie, musí být dostatečně podrobné.
 Mají-li systémy, konstrukční části nebo samostatné technické celky elektronické řízení, musí být dodány informace o jeho vlastnostech.
 1. OBECNĚ
 1.1. Značka (obchodní název výrobce): ...
 1.2. Typ: ...
 1.2.1. Podvozek: ...
 1.2.2. Karoserie/úplné vozidlo: ...
 1.3. Způsob označení typu, je-li na vozidle vyznačen (b): ...
 1.3.1. Podvozek: ...
 1.3.2. Karoserie/úplné vozidlo: ...
 1.3.3. Umístění označení: ...
 1.3.3.1. Podvozek: ...
 1.3.3.2. Karoserie/úplné vozidlo: ...
 1.4. Kategorie vozidla (c): ...
 1.5. Název a adresa výrobce: ...
 1.6. Adresa (adresy) montážního závodu (montážních závodů): ...
 2. OBECNÉ KONSTRUKČNÍ VLASTNOSTI VOZIDLA
 2.1. Fotografie a/nebo výkresy představitele typu vozidla: ...
 2.2. Rozměrový výkres celého vozidla: ...
 2.3. Počet náprav a kol: ...
 2.3.1. Počet a umístění náprav s dvojitou montáží kol: ...
 2.4. Podvozek (existuje-li) (celkový výkres): ...
 2.5. Materiál podélníků (d): ...
 2.6. Umístění a uspořádání motoru: ...
 2.7. Řízení:
 2.7.1. Vozidlo je vybaveno pro řízení v pravostranném/levostranném (8) provozu.
 3. HMOTNOSTI A ROZMĚRY (E) (V KG A MM) (VIZ PŘÍPADNĚ VÝKRES)
 3.1. Rozvor (rozvory) náprav (plně naloženého vozidla) (f): ...
 3.2. Rozsah (vnějších) rozměrů vozidla: ...
 3.2.1. U podvozku s karoserií:
 3.2.1.1. Délka (j): ...
 3.2.1.2. Šířka (k): ...
 3.2.1.2.1. Maximální šířka: ...
 3.2.1.3. Výška (v provozním stavu) (l) (u výškově nastavitelného zavěšení náprav uveďte obvyklou jízdní polohu): ...
 3.3. Hmotnost vozidla s karoserií v provozním stavu, v případě tažného vozidla kategorie jiné než M1 včetně spojovacího zařízení, je-li namontováno výrobcem, nebo hmotnost podvozku či podvozku s kabinou, bez karoserie a/nebo spojovacího zařízení, jestliže výrobce nenamontoval karoserii a/nebo spojovací zařízení (včetně kapalin, nářadí, náhradního kola a řidiče, a u autobusů a autokarů včetně člena posádky, je-li ve vozidle sedadlo pro posádku): (o) (maximální a minimální hodnota pro každou variantu): ...
 3.3.1. Rozložení této hmotnosti na nápravy a v případě návěsu nebo přívěsu s nápravami uprostřed zatížení ve spojovacím bodě (maximální a minimální hodnota pro každou variantu): ...
 3.4. Maximální technicky přípustná hmotnost naloženého vozidla podle údaje výrobce (y) (maximální a minimální hodnota): ...
 3.4.1.


text:
Rozložení této hmotnosti na nápravy a v případě návěsu nebo přívěsu s nápravami uprostřed zatížení ve spojovacím bodě (maximální a minimální hodnota pro každou variantu): ...
 3.5. Maximální technicky přípustná hmotnost na každou z náprav: ...
 4. HASICÍ SYSTÉM
 4.1. Značka a typ hasicího systému: ...
 4.2. Číslo schválení typu hasicího systému (v příslušných případech): ...
 4.3. Hasicí systém pro určitý motorový prostor (v příslušných případech) (3):
 4.3.1. Hasicí látka (značka a typ): ...
 4.3.2. Hmotnost hasicí látky: ...
 4.3.3. Typ místa/míst vypouštění: ...
 4.3.4. Počet míst vypouštění: ...
 4.3.5. Typ hnacího plynu (v příslušných případech):
 5. VYHRAZENO
 6. ZVLÁŠTNÍ USTANOVENÍ PRO TROLEJBUSY
 6.1. Zvláštní podmínky okolního prostředí pro spolehlivý provoz:
 6.1.1.
 Teplota ...
 6.1.2.
 Okolní vlhkost ...
 6.1.3.
 Atmosférický tlak ...
 6.1.4.
 Nadmořská výška ...
 6.2. Vozidlo
 6.2.1.
 Rozměry se zablokovanými tyčovými sběrači ...
 6.2.2.
 Napájení ...
 6.2.3.
 Jmenovité napětí trolejového vedení (V) ...
 6.2.4.
 Jmenovitý napájecí proud vozidla (A) včetně pomocných hnacích mechanismů, klimatizace ...
 6.2.5.
 Výkon ...
 6.2.6.
 Maximální rychlost (km/h: běžný provoz/autonomní provoz) ...
 6.2.7.
 Maximální sklon (%: běžný provoz/autonomní provoz) ...
 6.2.8.
 Popis hlavních silových obvodů ...
 6.2.9.
 Schémata obvodů ...
 6.2.10.
 Ochranná opatření (schémata a výkresy) ...
 6.2.11.
 Sledování izolace (pokud existuje) ...
 6.2.12.
 Značka a typ sledovacího zařízení ...
 6.2.13.
 Zásada sledování, popis ...
 6.2.14.
 Popis úrovní izolace konstrukčních částí ...
 6.3. Elektromotor
 6.3.1.
 Značka a typ elektromotoru ...
 6.3.2.
 Typ (vinutí, buzení) ...
 6.3.3.
 Maximální hodinový/trvalý výkon (kW) ...
 6.3.4.
 Jmenovité napětí (V) ...
 6.3.5.
 Jmenovitý proud (A) ...
 6.3.6.
 Jmenovitý kmitočet (Hz) ...
 6.3.7.
 Umístění ve vozidle ...
 6.4. Výkonová elektronika
 6.4.1.
 Značka a typ trakčního střídače ...
 6.4.2.
 Maximální trvalý výkon ...
 6.4.3.
 Chladicí systém ...
 6.4.4.
 Značka a typ nabíječky pro 24V baterii ...
 6.4.5.
 Maximální trvalý výkon ...
 6.4.6.
 Chladicí systém ...
 6.4.7.
 Značka a typ zdroje třífázového střídavého napájení ...
 6.4.8.
 Maximální trvalý výkon ...
 6.4.9.
 Chladicí systém ...
 6.5. Napájení v případě autonomního provozu:
 6.5.1.
 Systém pro uchovávání energie ...
 6.5.2.
 Baterie/superkondenzátory ...
 6.5.3.
 Značka a typ systému pro uchovávání energie ...
 6.5.4.
 Hmotnost (kg) ...
 6.5.5.
 Kapacita (Ah) ...
 6.5.6.
 Umístění ve vozidle ...
 6.5.7.
 Značka a typ řídicí jednotky ...
 6.5.8.
 Značka a typ nabíječky ...
 6.5.9.
 Jmenovité napětí (V)/minimální napětí (V), konečné nabíjecí napětí (V) ...
 6.5.10.
 Jmenovitý proud (A)/max. vybíjecí proud (A), max. nabíjecí proud (A) ...
 6.5.11.
 Pracovní schéma, ovladače a bezpečnost ...
 6.5.12.
 Charakteristiky nabíjecích period ...
 6.5.13.
 Jednotka motor-generátor ...
 6.5.14.
 Hodinový/trvalý výkon (kW) ...
 6.5.15.
 Značka a typ jednotky nebo motoru a generátoru ...
 6.5.16.
 Palivo a palivový systém ...
 6.5.17.
 Umístění ve vozidle ...
 6.6. Sběrač proudu
 6.6.1.
 Značka a typ sběrače proudu ...
 6.6.2.
 Provoz sběrače proudu
 Vysvětlivky: viz dodatek 1.
 Dodatek 4
 VZOR INFORMAČNÍHO DOKUMENTU
 podle předpisu č. 107 ke schvalování typu hasicího systému jako konstrukční části
 Následující informace, přicházejí-li v úvahu, se spolu se soupisem obsahu předkládají trojmo. Předkládají-li se výkresy, musí být dodány ve vhodném měřítku a s dostatečnými podrobnostmi na archu formátu A4, nebo musí být na tento formát složeny. Předkládají-li se


text:
fotografie, musí být dostatečně podrobné.
 Mají-li konstrukční části elektronické řízení, musí být dodány informace o jeho vlastnostech.
 1. OBECNĚ
 1.1. Značka (obchodní název výrobce): ...
 1.2. Typ a obecný obchodní popis: ...
 1.5. Název a adresa výrobce: ...
 2. HASICÍ SYSTÉM
 2.1. Hasicí látka (značka a typ): ...
 2.2. Hmotnost hasicí látky (potřebná pro motorový prostor o objemu 4 m3): ...
 2.3. Typ místa/míst vypouštění (např. typ trysek): ...
 2.4. Počet míst vypouštění (potřebný pro motorový prostor o objemu 4 m3): ...
 2.5. Délka výpustné trubky (potřebná pro motorový prostor o objemu 4 m3): ...
 2.6. Typ hnacího plynu: ...
 2.7. Tlak hnacího plynu: ...
 2.8. Maximální provozní teplota: ...
 2.9. Rozměry trubek a úchytů: ...
 2.10. Podrobný popis, dispoziční výkresy a instalační příručka hasicího systému a jeho konstrukčních částí: ...
 ČÁST 2
 Dodatek 1
 Text obrazu
 SDĚLENÍ
 (Maximální formát: A4 (210 × 297 mm))
 (1)
 vydal: Název správního orgánu
 týkající se (2): udělení schválení
 rozšíření schválení
 zamítnutí schválení
 odnětí schválení
 definitivního ukončení výroby
 typu vozidla / konstrukční části / samostatného technického celku (2) podle předpisu č. 107
 Schválení č.: Rozšíření č.:
 Část I
 1. Značka (obchodní název výrobce):
 2. Typ:
 3. Způsoby označení typu, je-li označení na vozidle / konstrukční části / samostatném technickém celku (2) (3):
 3.1. Umístění tohoto označení:
 4. Kategorie vozidla (4):
 5. Název a adresa výrobce:
 6. Umístění a připevnění značky schválení typu v případě konstrukčních částí a samostatných technických celků:
 7. Adresa (adresy) montážního závodu (montážních závodů):
 Část II
 1. Případné doplňující informace: viz doplněk
 2. Technická zkušebna odpovědná za provedení zkoušek:
 3. Datum zkušebního protokolu:
 4. Číslo zkušebního protokolu:
 5. Případné poznámky: viz doplněk
 6. Místo:
 7. Datum:
 8. Podpis:
 9. Je přiložen seznam informačních dokumentů uložených u schvalovacího orgánu, které lze obdržet na požádání.
 Text obrazu
 Doplněk k certifikátu schválení typu č. týkajícímu se schválení typu vozidla podle předpisu č. 107
 1. Doplňující informace
 1.1. Kategorie vozidla (M2, M3) (2):
 1.2. Koncepce karoserie (jednopodlažní/dvoupodlažní, kloubová, nízkopodlažní) (2)
 1.3. Maximální technicky přípustná hmotnost (kg):
 1.4. Délka (celková): mm
 1.5. Šířka (celková): mm
 1.6. Výška (celková): mm
 1.7. Počet cestujících (sedících i stojících):
 1.7.1. Celkem (N) (5) (6):
 1.7.2. Horní podlaží (Na) (2) (5) (6)
 1.7.3. Dolní podlaží (Nb) (2) (5) (6)
 1.7.4. Počet sedících cestujících:
 1.7.4.1. Celkem (A) (5) (6):
 1.7.4.2. Horní podlaží (Aa) (2) (5) (6)
 1.7.4.3. Dolní podlaží (Ab) (2) (5) (6)
 1.8. Objem prostoru pro zavazadla (m3):
 1.9. Plocha pro přepravu zavazadel na střeše (m2):
 1.10. Technická zařízení usnadňující přístup do vozidel (rampa, zdvihací plošina, systém snížení výšky podlahy):
 1.11. Poloha těžiště naloženého vozidla v podélném, příčném a svislém směru:
 1.12. Trolejbusy
 1.12.1. Zvláštní podmínky okolního prostředí pro spolehlivý provoz:
 1.12.1.1. Teplota
 1.12.1.2. Okolní vlhkost
 1.12.1.3. Atmosférický tlak
 1.12.1.4. Nadmořská výška
 2. Poznámky:
 (1) Rozlišovací číslo země, která schválení udělila/rozšířila/zamítla/odňala (viz ustanovení o schválení v tomto předpisu).
 (2) Nehodící se škrtněte.
 (3) Pokud způsob označení typu obsahuje znaky, které nejsou důležité pro popis typů vozidla, konstrukční části nebo samostatného technického celku, kterých se týká tento certifikát schválení typu, nahradí se


text:
tyto znaky v dokumentaci znakem „?“ (např. ABC??123??).
 (4) Podle definice v Úplném usnesení o konstrukci vozidel (R.E.3), dokument ECE/TRANS/WP.29/78/Rev.3, bod 2.
 (5) U kloubového vozidla uveďte počet sedadel v každé tuhé části.
 (6) Pokud je vozidlo uzpůsobeno k přepravě invalidních vozíků, uveďte jejich maximální možný počet. Pokud kapacita pro přepravu cestujících závisí na počtu přepravovaných invalidních vozíků, uveďte přípustné kombinace sedících a stojících cestujících a cestujících na invalidním vozíku.
 Dodatek 2
 Text obrazu
 SDĚLENÍ
 (Maximální formát: A4 (210 × 297 mm))
 (1)
 vydal: Název správního orgánu
 týkající se (2): udělení schválení
 rozšíření schválení
 zamítnutí schválení
 odnětí schválení
 definitivního ukončení výroby
 typu vozidla / konstrukční části / samostatného technického celku (2) podle předpisu č. 107
 Schválení č.: Rozšíření č.:
 Část I
 1. Značka (obchodní název výrobce):
 2. Typ:
 3. Způsoby označení typu, je-li označení na vozidle / konstrukční části / samostatném technickém celku (2) (3):
 3.1. Umístění tohoto označení:
 4. Kategorie vozidla (4):
 5. Název a adresa výrobce:
 6. Umístění a připevnění značky schválení typu v případě konstrukčních částí a samostatných technických celků:
 7. Adresa (adresy) montážního závodu (montážních závodů):
 Část II
 1. Případné doplňující informace: viz doplněk
 2. Technická zkušebna odpovědná za provedení zkoušek:
 3. Datum zkušebního protokolu:
 4. Číslo zkušebního protokolu:
 5. Případné poznámky: viz doplněk
 6. Místo:
 7. Datum:
 8. Podpis:
 9. Je přiložen seznam informačních dokumentů uložených u schvalovacího orgánu, které lze obdržet na požádání.
 Text obrazu
 Doplněk k certifikátu schválení typu č týkajícímu se schválení typu karoserie jako samostatného technického celku podle předpisu č. 107
 1. Doplňující informace
 1.1. Kategorie vozidla, na které lze karoserii namontovat (M2, M3) (2):
 1.2. Koncepce karoserie (jednopodlažní/dvoupodlažní, kloubová, nízkopodlažní) (2):
 1.3. Typ/typy podvozku, na které lze karoserii namontovat:
 1.4. Počet cestujících (sedících i stojících):
 1.4.1. Celkem (N) (5) (6):
 1.4.2. Horní podlaží (Na) (2) (5) (6):
 1.4.3. Dolní podlaží (Nb) (2) (5) (6):
 1.4.4. Počet sedících cestujících:
 1.4.4.1. Celkem (A) (5) (6):
 1.4.4.2. Horní podlaží (Aa) (2) (5) (6):
 1.4.4.3. Dolní podlaží (Ab) (2) (5) (6):
 1.5. Objem prostoru pro zavazadla (m3):
 1.6. Plocha pro přepravu zavazadel na střeše (m2):
 1.7. Technická zařízení usnadňující přístup do vozidel (rampa, zdvihací plošina, systém snížení výšky podlahy):
 1.8. Trolejbusy
 1.8.1. Zvláštní podmínky okolního prostředí pro spolehlivý provoz:
 1.8.1.1. Teplota
 1.8.1.2. Okolní vlhkost
 1.8.1.3. Atmosférický tlak
 1.8.1.4. Nadmořská výška
 2. Poznámky:
 3. Body, jež byly splněny a prokázány pro tento samostatný technický celek:
 (1) Rozlišovací číslo země, která schválení udělila/rozšířila/zamítla/odňala (viz ustanovení o schválení v tomto předpisu).
 (2) Nehodící se škrtněte.
 (3) Pokud způsob označení typu obsahuje znaky, které nejsou důležité pro popis typů vozidla, konstrukční části nebo samostatného technického celku, kterých se týká tento certifikát schválení typu, nahradí se tyto znaky v dokumentaci znakem „?“ (např. ABC??123??).
 (4) Podle definice v Úplném usnesení o konstrukci vozidel (R.E.3), dokument ECE/TRANS/WP.29/78/Rev.3, bod 2.
 (5) U kloubového vozidla uveďte počet sedadel v každé tuhé části.
 (6) Pokud je vozidlo uzpůsobeno k přepravě invalidních vozíků, uveďte jejich maximální možný počet. Pokud kapacita pro přepravu cestujících závisí na počtu přepravovaných invalidních vozíků, uveďte přípustné kombinace sedících a


text:
stojících cestujících a cestujících na invalidním vozíku.
 Dodatek 3
 Text obrazu
 SDĚLENÍ
 (Maximální formát: A4 (210 × 297 mm))
 (1)
 vydal: Název správního orgánu
 týkající se (2): udělení schválení
 rozšíření schválení
 zamítnutí schválení
 odnětí schválení
 definitivního ukončení výroby
 typu vozidla / konstrukční části / samostatného technického celku (2) podle předpisu č. 107
 Schválení č.: Rozšíření č.:
 Část I
 1. Značka (obchodní název výrobce):
 2. Typ:
 3. Způsoby označení typu, je-li označení na vozidle / konstrukční části / samostatném technickém celku (2) (3):
 3.1. Umístění tohoto označení:
 4. Kategorie vozidla (4):
 5. Název a adresa výrobce:
 6. Umístění a připevnění značky schválení typu v případě konstrukčních částí a samostatných technických celků:
 7. Adresa (adresy) montážního závodu (montážních závodů):
 Část II
 1. Případné doplňující informace: viz doplněk
 2. Technická zkušebna odpovědná za provedení zkoušek:
 3. Datum zkušebního protokolu:
 4. Číslo zkušebního protokolu:
 5. Případné poznámky: viz doplněk
 6. Místo:
 7. Datum:
 8. Podpis:
 9. Je přiložen seznam informačních dokumentů uložených u schvalovacího orgánu, které lze obdržet na požádání.
 Text obrazu
 Doplněk k certifikátu schválení typu č. týkajícímu se schválení typu vozidla s namontovanou karoserií, která již byla schválena jako samostatný technický celek podle předpisu č. 107
 1. Doplňující informace
 1.1. Kategorie vozidla (M2, M3) (2):
 1.2. Maximální technicky přípustná hmotnost (kg) (1):
 1.3. Poloha těžiště naloženého vozidla v podélném, příčném a svislém směru:
 1.4. Trolejbusy
 1.4.1. Zvláštní podmínky okolního prostředí pro spolehlivý provoz:
 1.4.1.1. Teplota
 1.4.1.2. Okolní vlhkost
 1.4.1.3. Atmosférický tlak
 1.4.1.4. Nadmořská výška
 2. Poznámky:
 (1) Rozlišovací číslo země, která schválení udělila/rozšířila/zamítla/odňala (viz ustanovení o schválení v tomto předpisu).
 (2) Nehodící se škrtněte.
 (3) Pokud způsob označení typu obsahuje znaky, které nejsou důležité pro popis typů vozidla, konstrukční části nebo samostatného technického celku, kterých se týká tento certifikát schválení typu, nahradí se tyto znaky v dokumentaci znakem „?“ (např. ABC??123??).
 (4) Podle definice v Úplném usnesení o konstrukci vozidel (R.E.3), dokument ECE/TRANS/WP.29/78/Rev.3, bod 2.
 Dodatek 4
 Text obrazu
 SDĚLENÍ
 (Maximální formát: A4 (210 × 297 mm))
 (1)
 vydal: Název správního orgánu
 týkající se (2): udělení schválení
 rozšíření schválení
 zamítnutí schválení
 odnětí schválení
 definitivního ukončení výroby
 typu konstrukční části podle předpisu č. 107
 Schválení č.: Rozšíření č.:
 Část I
 1. Značka (obchodní název výrobce):
 2. Typ:
 3. Způsob označení typu, je-li na konstrukční části vyznačen:
 3.1. Umístění tohoto označení:
 4. Název a adresa výrobce:
 5. Případně název a adresa zástupce výrobce:
 6. Umístění a způsob připevnění značky schválení typu:
 Část II
 1. Případné doplňující informace: viz doplněk
 2. Technická zkušebna odpovědná za provedení zkoušek:
 3. Datum zkušebního protokolu:
 4. Číslo zkušebního protokolu:
 5. Případné poznámky: viz doplněk
 6. Místo:
 7. Datum:
 8. Podpis:
 9. Je přiložen seznam informačních dokumentů uložených u schvalovacího orgánu, které lze obdržet na požádání.
 Text obrazu
 Doplněk k certifikátu schválení typu č. týkajícímu se schválení typu hasicího systému jako konstrukční části podle předpisu č. 107
 1. Doplňující informace
 1.1. Hasicí látka (značka a typ):
 1.2. Hmotnost hasicí látky (potřebná pro motorový prostor o objemu 4 m3):
 1.3. Typ místa/míst vypouštění (např. typ trysek) (3):
 1.4. Počet míst vypouštění


text:
(potřebný pro motorový prostor o objemu 4 m3) (3):
 1.5. Délka výpustné trubky (potřebná pro motorový prostor o objemu 4 m3) (3) (v příslušných případech):
 1.6. Typ hnacího plynu (3) (v příslušných případech):
 1.7. Tlak hnacího plynu (potřebný pro motorový prostor o objemu 4 m3) (3) (v případě systémů pod tlakem):
 1.8. Minimální provozní teplota:
 1.9. Rozměry trubek a úchytů (v příslušných případech):
 (1) Rozlišovací číslo země, která schválení udělila/rozšířila/zamítla/odňala (viz ustanovení o schválení v tomto předpisu).
 (2) Nehodící se škrtněte.
 (3) Nehodící se škrtněte (v případech, kdy platí více než jedna možnost, není třeba nic škrtat).
 (1) Nehodící se škrtněte (v případech, kdy platí více než jedna možnost, není třeba nic škrtat).
 (2) Poznámka: V příslušných případech se připojí i dokumentace požadovaná podle přílohy 13 části 2 bodu 1.3.
 (3) U kloubového vozidla uveďte počet sedadel v každé tuhé části.
 (4) Pokud je vozidlo uzpůsobeno k přepravě invalidních vozíků, uveďte jejich maximální možný počet. Pokud kapacita pro přepravu cestujících závisí na počtu přepravovaných invalidních vozíků, uveďte přípustné kombinace sedících a stojících cestujících a cestujících na invalidním vozíku.
 (5) Nehodící se škrtněte (v případech, kdy platí více než jedna možnost, není třeba nic škrtat).
 (6) U kloubového vozidla uveďte počet sedadel v každé tuhé části.
 (7) Pokud je vozidlo uzpůsobeno k přepravě invalidních vozíků, uveďte jejich maximální možný počet. Pokud kapacita pro přepravu cestujících závisí na počtu přepravovaných invalidních vozíků, uveďte přípustné kombinace sedících a stojících cestujících a cestujících na invalidním vozíku.
 (8) Nehodící se škrtněte (v případech, kdy platí více než jedna možnost, není třeba nic škrtat).
 PŘÍLOHA 2
 USPOŘÁDÁNÍ ZNAČEK SCHVÁLENÍ TYPU
 VZOR A
 (viz bod 4.4 tohoto předpisu)
 Výše uvedená značka schválení typu umístěná na vozidle udává, že tento typ vozidla byl vzhledem ke svým konstrukčním znakům schválen v Nizozemsku (E 4) pro třídu III podle předpisu č. 107 pod číslem schválení 062439. Číslo schválení udává, že schválení bylo uděleno podle požadavků předpisu č. 107 ve znění série změn 06.
 VZOR B
 (viz bod 4.5 tohoto předpisu)
 Výše uvedená značka schválení typu umístěná na vozidle udává, že tento typ vozidla byl schválen v Nizozemsku (E4) podle předpisů č. 107 a 43 (*1). První dvě číslice čísel schválení typu udávají, že v době, kdy byla tato schválení typu udělena, obsahoval předpis č. 107 sérii změn 06 a předpis č. 43 byl ve svém původním znění.
 VZOR C
 (viz bod 4.4.3 tohoto předpisu)
 Výše uvedená značka schválení typu umístěná na karoserii vozidla udává, že tento typ karoserie byl vzhledem ke svým konstrukčním znakům samostatně schválen v Nizozemsku (E 4) pro třídu III jako samostatná karoserie (písmeno S) podle předpisu č. 107 pod číslem schválení 062439. Číslo schválení udává, že schválení bylo uděleno podle požadavků předpisu č. 107 ve znění série změn 06.
 VZOR D
 Výše uvedená značka schválení typu umístěná na hasicím systému udává, že tento typ hasicího systému byl schválen v Nizozemsku (E 4) jako konstrukční část podle předpisu č. 107 pod číslem schválení 072439. Číslo schválení udává, že schválení bylo uděleno podle požadavků předpisu č. 107 ve


text:
znění série změn 07.
 (*1) Toto číslo je uvedeno jen jako příklad.
 PŘÍLOHA 3
 POŽADAVKY, KTERÉ MUSÍ SPLŇOVAT VŠECHNA VOZIDLA
 1.–6. (Vyhrazeno)
 7. POŽADAVKY
 7.1 Obecně
 7.1.1. Pokud prostor pro řidiče nemá střechu, měl by mít řidič k dispozici zvláštní ochranu proti prudkému větru, prachu, silnému dešti atd.
 7.2. Hmotnosti a rozměry
 7.2.1. Vozidla musí splňovat požadavky přílohy 11.
 7.2.2. Plocha pro cestující.
 7.2.2.1. Celková plocha povrchu S0 pro cestující se z celkové plochy podlahy vozidla vypočítá odečtením:
 7.2.2.1.1.
 plochy prostoru pro řidiče;
 7.2.2.1.2.
 plochy schodů u dveří a plochy jakéhokoli dalšího schodu s hloubkou menší než 300 mm a plochy potřebné pro pohyb dveří a jejich mechanismu;
 7.2.2.1.3.
 plochy jakékoli části, nad kterou je světlá výška měřená od podlahy menší než 1 350 mm, bez ohledu na přípustné výčnělky uvedené v bodech 7.7.8.6.3 a 7.7.8.6.4 této přílohy. U vozidel třídy A nebo B může být tento rozměr snížen na 1 200 mm;
 7.2.2.1.4.
 plochy jakékoli části vozidla, ke které je cestujícím zabráněn přístup, jak je stanoveno v bodě 7.9.4 této přílohy;
 7.2.2.1.5.
 plochy jakéhokoli prostoru vyhrazeného pouze pro přepravu zboží nebo zavazadel, z níž jsou cestující vyloučeni;
 7.2.2.1.6.
 plochy potřebné k zajištění čisté pracovní plochy u výdejen jídel;
 7.2.2.1.7.
 plochy podlahy zabrané jakýmkoli schodištěm, polovičním schodištěm, spojovacím schodištěm nebo povrchem jakéhokoli schodu.
 7.2.2.2. Plocha povrchu S1 pro stojící cestující (pouze v případě vozidel třídy A, I a II, v nichž je povolena přeprava stojících cestujících) se z plochy S0 vypočítá odečtením:
 7.2.2.2.1.
 plochy všech částí podlahy, jejichž sklon přesahuje maximální přípustné hodnoty stanovené v bodě 7.7.6 této přílohy;
 7.2.2.2.2.
 plochy všech částí, které nejsou přístupné stojícím cestujícím, když jsou všechna sedadla obsazena, s výjimkou sklápěcích sedadel;
 7.2.2.2.3.
 plochy všech částí, jejichž světlá výška nad podlahou je menší než výška uličky uvedená v bodě 7.7.5.1 této přílohy (držadla se v této souvislosti neberou v úvahu);
 7.2.2.2.4.
 plochy před příčnou svislou rovinou procházející středem sedáku řidičova sedadla (v jeho nejzadnější poloze);
 7.2.2.2.5.
 plochy 300 mm před všemi sedadly jinými než sklápěcími, kromě míst, kde jsou bočně orientovaná sedadla, a v tomto případě lze rozměr snížit na 225 mm. V případě proměnného uspořádání sedadel platí pro kterékoli sedadlo uvažované pro použití bod 7.2.2.4 výše;
 7.2.2.2.6.
 jakékoli plochy nevyloučené ustanoveními v bodech 7.2.2.2.1 až 7.2.2.2.5, na kterou se nevejde obdélník o rozměrech 400 mm × 300 mm;
 7.2.2.2.7.
 u vozidel třídy II plochy, na níž není povoleno stání;
 7.2.2.2.8.
 u dvoupodlažních vozidel jakékoli plochy v horním podlaží;
 7.2.2.2.9.
 plochy prostoru/prostorů pro invalidní vozík uvažované pro obsazení uživatelem/uživateli invalidního vozíku, viz bod 7.2.2.4 výše;
 7.2.2.2.10.
 plochy prostoru/prostorů pro invalidní vozík určené pouze pro použití uživatelem/uživateli invalidního vozíku.
 7.2.2.3. Ve vozidle musí být určitý počet sedadel (P) jiných než sklápěcích sedadel, která jsou v souladu s požadavky bodu 7.7.8 níže. Jde-li o vozidlo třídy I, II nebo A, musí být počet sedadel alespoň roven počtu čtverečných metrů podlahy na podlaží vyhrazené cestujícím a (případně) členům posádky, zaokrouhlenému směrem dolů na nejbližší celé číslo; toho číslo může být u vozidel třídy I s vyloučením horního podlaží


text:
sníženo o 10 procent.
 7.2.2.4. U vozidla s variabilním počtem sedadel musí být plocha pro stojící cestující (S1) a ustanovení bodu 3.3.1 přílohy 11 stanovena podle situace pro každou z následujících okolností:
 7.2.2.4.1.
 při obsazení všech možných sedadel a následném obsazení zbývající plochy pro stojící cestující a, jestliže zbývá prostor, při obsazení všech prostorů pro invalidní vozíky;
 7.2.2.4.2.
 při obsazení všech možných ploch pro stojící cestující a následném obsazení zbývajících sedadel pro sedící cestující a, jestliže zbývá prostor, při obsazení všech prostorů pro invalidní vozíky;
 7.2.2.4.3.
 při obsazení všech ploch pro invalidní vozíky a následném obsazení zbývající plochy pro stojící cestující a pak při obsazení všech zbývajících dostupných sedadel.
 7.2.3. Označení vozidel
 7.2.3.1. V prostoru pro řidiče musí být v místě dobře viditelném pro řidiče v sedící poloze prostor pro označení podle bodu 3.3 přílohy 11:
 7.2.3.1.1. maximálního počtu míst k sezení, pro který je vozidlo konstruováno;
 7.2.3.1.2. případně maximálního počtu míst k stání, pro který je vozidlo konstruováno;
 7.2.3.1.3. případně maximálního počtu invalidních vozíků, pro jejichž dopravu je vozidlo konstruováno.
 7.2.3.2. (Vyhrazeno)
 7.2.3.3. (Vyhrazeno)
 7.3. Prevence nehod
 7.3.1. Nachází-li se motorový prostor vozidla za prostorem pro řidiče, nesmí být možné nastartovat motor z pozice řidiče, jestliže jsou otevřena hlavní přístupová dvířka motoru nacházející se v zadní stěně vozidla, která umožňují přímý přístup k součástem, jež představují nebezpečí, když je motor v chodu (např. kotouče řemenových převodů).
 7.4. Zkouška stability
 7.4.1. Stabilita vozidla musí být taková, aby bod, při kterém dochází k převrácení, nebyl překročen, jestliže se povrch, na kterém vozidlo stojí, nakloní na obě strany o 28 stupňů od vodorovné roviny.
 7.4.2. Pro účely výše uvedené zkoušky musí hmotnost vozidla odpovídat hmotnosti v provozním stavu vymezené v bodě 2.18 tohoto předpisu, a zároveň musí platit tyto podmínky:
 7.4.2.1.
 Na každé sedadlo pro cestující (u dvoupodlažních vozidel pouze v horním podlaží) se umístí zátěž o hmotnosti Q (jak je stanoveno v bodě 3.2.3.2.1 přílohy 11).
 Pokud je jednopodlažní vozidlo určeno pro přepravu stojících cestujících nebo člena posádky, který nesedí, musí být těžiště zátěží o hmotnosti Q nebo 75 kg, které představují stojící osoby, rozmístěny rovnoměrně v ploše pro stojící cestující nebo pro posádku ve výšce 875 mm. Pokud je dvoupodlažní vozidlo určeno pro přepravu člena posádky, který nesedí, musí se těžiště zátěže o hmotnosti 75 kg, která představuje člena posádky, nacházet v uličce horního podlaží ve výšce 875 mm.
 Pokud je vozidlo vybaveno k převozu zavazadel na střeše, je třeba na střeše umístit a zajistit rovnoměrně rozloženou hmotnost (BX), která není menší než hmotnost deklarovaná výrobcem podle bodu 3.2.3.2.1 přílohy 11 a která představuje taková zavazadla. Ostatní prostory pro zavazadla nesmí obsahovat žádné zavazadlo.
 7.4.2.2.
 Pokud má vozidlo z hlediska jakékoliv plochy prostoru pro cestující, v níž dochází ke změnám, proměnlivou kapacitu pro sedící cestující, stojící cestující, nebo je konstruováno k přepravě jednoho nebo více invalidních vozíků, musí být zátěž podle bodu 7.4.2.1 výše vždy větší než:
 a)
 hmotnost představovaná počtem sedících cestujících, kteří mohou obsadit plochu včetně hmotností na kterémkoli odnímatelném sedadle, nebo
 b)
 hmotnost představovaná počtem stojících cestujících,


text:
kteří mohou plochu obsadit, nebo
 c)
 hmotnost invalidních vozíků a jejich uživatelů, kteří mohou plochu obsadit, představovaná pro každý vozík celkovou hmotností 250 kg umístěnou ve výši 500 mm nad podlahou ve středu plochy pro každý invalidní vozík, nebo
 d)
 hmotnost sedících cestujících, stojících cestujících a uživatelů invalidních vozíků v kterékoli kombinaci, v níž mohou tito cestující plochu obsadit.
 7.4.3. Výška jakéhokoli dorazu určeného k zamezení bočního vychýlení kola vozidla na nakloněném zkušebním zařízení nesmí být větší než dvě třetiny vzdálenosti mezi povrchem, na kterém vozidlo stojí, než je nakloněno, a tou částí ráfku, která je nejblíže povrchu, když je vozidlo naloženo podle bodu 7.4.2 výše.
 7.4.4. Během zkoušky nesmí žádné části vozidla přijít do vzájemného styku, pokud nejsou takto konstruovány pro běžné použití, a žádné části nesmí být ani zničeny, ani poškozeny.
 7.4.5. Alternativně lze použít výpočetní metodu ke znázornění toho, že se vozidlo nepřevrátí za podmínek popsaných v bodech 7.4.1 a 7.4.2 výše. Při takovém výpočtu musí být přihlédnuto k těmto parametrům:
 7.4.5.1.
 hmotnosti a rozměry;
 7.4.5.2.
 výška těžiště;
 7.4.5.3.
 tuhost pružin;
 7.4.5.4.
 svislá a vodorovná tuhost pneumatik;
 7.4.5.5.
 vlastnosti řízení tlaku vzduchu ve vzduchových pružinách;
 7.4.5.6.
 poloha momentového středu;
 7.4.5.7.
 odolnost karoserie proti krutu.
 Metoda výpočtu je popsána v dodatku k této příloze.
 7.5. Ochrana proti riziku požáru
 7.5.1. Motorový prostor
 7.5.1.1. V motorovém prostoru se nesmí používat žádný hořlavý protihlukový materiál nebo materiál náchylný k nasáknutí palivem, mazivy či jinými hořlavými materiály, pokud materiál není krytý nepropustnou krycí vrstvou.
 7.5.1.2. Je třeba zajistit opatření, která buď vhodným uspořádáním motorového prostoru, nebo odváděcími otvory pokud možno vyloučí hromadění paliva, mazacího oleje nebo jakéhokoli jiného hořlavého materiálu v kterékoli části motorového prostoru.
 7.5.1.3. Mezi motorovým prostorem nebo jakýmkoli jiným zdrojem tepla (např. zařízením určeným k pohlcování energie, když je vozidlo v pohybu na svahu s velkým spádem, jakým je například retardér, nebo zařízení pro vytápění vnitřku karoserie, které však funguje jinak než na principu oběhu horké vody) a zbytkem vozidla se musí vytvořit přepážka z tepelně odolného materiálu. Veškeré upevňovací spony, těsnění atd. použité v souvislosti s takovou přepážkou musí být odolné proti ohni.
 7.5.1.4. Zařízení pro vytápění fungující jinak než na principu horké vody může být instalováno v prostoru pro cestující, pokud je uzavřeno v pouzdře z materiálu odolného proti teplotám vytvářeným tímto zařízením, neuvolňuje jedovatý kouř a je umístěno tak, aby žádný cestující nemohl přijít do styku s jakýmkoli horkým povrchem.
 7.5.1.5. U vozidel se spalovacím motorem nebo spalovacím topením umístěným za prostorem pro řidiče, musí být tento prostor vybavený poplašným zařízením, jež řidiče akusticky i vizuálně upozorní a aktivuje výstražný signál nebezpečí v případě překročení teploty v motorovém prostoru a v každém prostoru, v němž se nachází spalovací topení.
 Kromě poplašného zařízení musí být vozidla tříd I, II a III vybavena systémem hlášení požáru v motorovém prostoru a v každém prostoru, v němž se nachází spalovací topení. Vozidla tříd A a B mohou být vybavena systémem hlášení požáru v motorovém prostoru a v každém prostoru, v němž se nachází spalovací topení.
 7.5.1.5.1. Systém hlášení požáru


text:
musí automaticky aktivovat poplašné zařízení a hasicí systém, je-li jimi vozidlo vybaveno. Systém hlášení je konstruován tak, aby zjistil takovou teplotu v motorovém prostoru a v každém prostoru, v němž se nachází spalovací topení, která překračuje teplotu při normálním provozu.
 7.5.1.5.2. Podmínky bodu 7.5.1.5.1 výše se považují za splněné, pokud jsou z hlediska překročení teploty sledovány tyto části motorového prostoru a každého prostoru, v němž se nachází spalovací topení:
 7.5.1.5.2.1.
 části, kde se v případě úniku mohou hořlavé kapaliny (tekutiny nebo plyn) dostat do kontaktu s nekrytými konstrukčními částmi, např. přeplňovacím dmychadlem nebo výfukovým systémem, včetně konstrukčních částí přimontovaných k motoru, jejichž pracovní teplota je stejná jako teplota vznícení hořlavých kapalin (tekutin nebo plynů) nebo vyšší;
 7.5.1.5.2.2.
 části, kde se v případě úniku mohou hořlavé kapaliny (tekutiny nebo plyn) dostat do kontaktu s krytými konstrukčními částmi, např. nezávislým topením, jejichž pracovní teplota je stejná jako teplota vznícení hořlavých kapalin (tekutin nebo plynů) nebo vyšší, a
 7.5.1.5.2.3.
 části, kde se v případě úniku mohou hořlavé kapaliny (tekutiny nebo plyn) dostat do kontaktu s konstrukčními částmi, např. alternátorem, jejichž teplota v případě poruchy může být stejná jako teplota vznícení hořlavých kapalin (tekutin nebo plynů) nebo vyšší.
 7.5.1.5.3. Poplašné zařízení a hasicí systém musí být v provozu vždy, je-li spuštěn startér motoru, a to až do okamžiku, kdy je spuštěno zařízení k zastavení motoru, bez ohledu na chování vozidla. Mohou zůstat v provozu i po vypnutí zapalování nebo po deaktivaci hlavního spínače ovládání vozidla, podle dané situace. Poplašné zařízení musí zůstat v provozu vždy, je-li v provozu spalovací topení.
 7.5.1.5.4. Instalace hasicího systému musí být v souladu s následujícími požadavky:
 7.5.1.5.4.1. Hasicí systém musí být nainstalován podle instalační příručky výrobce systému.
 7.5.1.5.4.2. Před zahájením instalace musí být provedena analýza, pomocí které se stanoví umístění a nasměrování místa/míst vypouštění hasicí látky (např. trysek, generátorů hasicí látky nebo výpustné trubky hasicí látky nebo jiných distribučních bodů). Zjistí se potenciální nebezpečí požáru v motorovém prostoru a v každém prostoru, v němž se nachází spalovací topení, a místo/místa vypouštění se umístí tak, aby v případě aktivace systému byla hasicí látka rozptýlena způsobem, jenž eliminuje nebezpečí požáru. S cílem eliminovat zjištěná nebezpečí požáru se zajistí odpovídající struktura pokrytí rozptylované hasicí látky a nasměrování míst vypouštění, stejně jako jejich vhodný dosah pokrytí. Musí být také zajištěno, aby systém fungoval řádně bez ohledu na chování vozidla.
 Při analýze nebezpečí požáru musí být vzaty v úvahu alespoň tyto konstrukční části:
 a)
 konstrukční části, jejichž povrch může dosahovat teplot vyšších než teplota samovznícení tekutin, plynů nebo nebo látek nacházejících se v daném prostoru;
 b)
 elektrické konstrukční části a kabely s elektrickým proudem nebo napětím dostatečně vysokým na to, aby došlo ke vznícení;
 c)
 hadičky a nádobky obsahující hořlavou kapalinu nebo plyn (zejména je-li daná kapalina nebo plyn pod tlakem).
 Analýza musí být plně zdokumentována.
 7.5.1.5.4.3. Při dimenzování hasicího systému se vychází ze zkoušeného systému, a to z celkového hrubého objemu motoru a prostorů se spalovacím topením, kde má být systém nainstalován. Při měření motorového prostoru a prostorů, v nichž se nachází spalovací


text:
topení, se měří hrubý objem těchto prostorů, tzn. neodečítá se objem motoru a jeho konstrukčních částí.
 Při dimenzování systému se v příslušných případech zohlední hmotnost hasicí látky, všechna místa vypouštění a hmotnost nádoby s hnacím plynem. Tlak v systému musí zůstat stejný jako ve zkoušeném systému. Pokud systém zahrnuje výpustnou trubku hasicí látky, musí být délka této trubky dimenzována bez trysek. Je přípustné, aby měl hasicí systém více hasicí látky a/nebo více míst vypouštění a/nebo delší výpustnou trubku hasicí látky a/nebo více hnacího plynu, než je požadováno podle níže uvedených dimenzovacích modelů.
 Pokud hrubý objem motoru a prostorů, v nichž se nachází spalovací topení, přesahuje 4 m3, musí být hasicí systém zvětšen s použitím níže vypočteného dimenzovacího faktoru (1). Je-li hrubý objem menší než 4 m3, je přípustné hasicí systém zmenšit s použitím níže uvedeného dimenzovacího faktoru (2). Hodnota Sx je dimenzovací faktor a hodnota x je celkový hrubý objem zahrnující motor a prostory, v nichž se nachází spalovací topení [m3].
 Sx = 0,1 · x + 0,6
 (1)
 Sx = 0,15 · x + 0,4
 (2)
 Má-li hasicí systém více než jedno místo vypouštění, může být počet trysek nebo jiných míst vypouštění odpovídající danému dimenzování zaokrouhlen na nejbližší celé číslo.
 7.5.2. Elektrická zařízení a kabely
 7.5.2.1. Všechny kabely musí mít dobrou izolaci a všechny kabely a elektrická zařízení musí být schopny odolávat teplotám a vlhkosti, kterým jsou vystaveny. V motorovém prostoru musí být zvláštní pozornost věnována jejich schopnosti odolávat teplotním podmínkám a účinkům všech možných škodlivin.
 7.5.2.2. Žádné kabely použité pro elektrické okruhy nesmějí být proudově zatěžovány více, než je pro ně stanoveno z hlediska způsobu instalace a maximální okolní teploty.
 7.5.2.3. Každý elektrický obvod napájející nějakou součást zařízení jinou než startér, obvod zapalování (u zážehových motorů), žhavicí svíčky, zařízení k zastavení motoru, obvod nabíjení baterie a zemnicí spojka baterie musí mít pojistku nebo jistič. Obvody napájející jiná zařízení však mohou být chráněny společnou pojistkou nebo společným jističem, pokud součet jejich jmenovité kapacity nepřekročí kapacitu pojistky nebo jističe. V případě více obvodů musí výrobce na žádost technické zkušebny odpovědné za provádění zkoušek dodat veškeré související technické informace.
 7.5.2.4. Všechny kabely musí být dobře chráněny a uchyceny bezpečně v takové poloze, aby nemohly být poškozeny přeříznutím, otěrem nebo prodřením.
 7.5.2.5. Pokud napětí v jednom nebo více elektrických obvodech vozidla přesáhne 100 Vef (efektivní hodnota), musí být v každém přívodu napájení, který není elektricky spojen s kostrou, zapojen ručně ovládaný odpojovač, který umožňuje odpojení všech těchto obvodů od hlavního přívodu elektrické energie, a musí být umístěn uvnitř vozidla tak, aby byl řidiči snadno dostupný, a podmínkou je, aby žádný takový odpojovač nebyl schopen odpojit jakýkoli elektrický obvod, který napájí předepsaná vnější zařízení pro osvětlení a světelnou signalizaci vozidla. Tento bod se nevztahuje na obvody vysokonapěťového zapalování, ani na samostatné vnitřní obvody v rámci vybavení vozidla.
 7.5.2.6. Všechny elektrické kabely musí být umístěny tak, aby žádná jejich část nepřišla do styku s vedením paliva ani s kteroukoli částí výfukového systému nebo aby nebyla vystavena nadměrnému teplu, pokud není zajištěna vhodná zvláštní izolace


text:
a ochrana, jako je tomu u elektromagnetického ovládání výfukového ventilu.
 7.5.3. Baterie
 7.5.3.1. Všechny baterie musí být dobře zajištěné a snadno přístupné.
 7.5.3.2. Prostor pro baterie musí být oddělen od prostoru pro cestující a od prostoru pro řidiče a musí být odvětrán do okolního ovzduší.
 7.5.3.3. Vývody baterie musí být chráněny proti nebezpečí zkratu.
 7.5.4. Hasicí přístroje a vybavení pro první pomoc
 7.5.4.1. Vozidlo musí mít prostor pro upevnění jednoho nebo více hasicích přístrojů, z nichž jeden musí být umístěn v blízkosti sedadla řidiče. Ve vozidlech třídy A nebo B musí prostor pro každý požadovaný hasicí přístroj činit alespoň 8 dm3 a ve vozidlech třídy I, II nebo III alespoň 15 dm3. U dvoupodlažních vozidel musí být zajištěn přídavný prostor pro umístění hasicího přístroje v horním podlaží.
 7.5.4.2. Musí být zajištěn prostor pro instalaci jedné nebo více skřínek první pomoci. Vyhrazený prostor nesmí být menší 7 dm3, minimální rozměr nesmí být menší než 80 mm.
 7.5.4.3. Hasicí přístroje a skříňky první pomoci mohou být zabezpečeny proti krádeži nebo vandalismu (např. vnitřním zámkem nebo za rozbitelným sklem) za předpokladu, že umístění těchto předmětů je zřetelně označeno a je zajištěno, aby uvedené prostředky bylo možné v případě nouze snadno použít.
 7.5.5. Materiály
 Do vzdálenosti 100 mm od výfukové soustavy, jakéhokoliv zařízení s vysokým elektrickým napětím nebo jiného významného zdroje tepla se nesmí nacházet žádný hořlavý materiál, pokud není účinně krytý. Pokud je třeba, musí být zajištěno krytí, aby se do styku s výfukovým systémem nebo jiným významným zdrojem tepla nedostal tuk či jiné hořlavé materiály. Pro účely tohoto bodu se za hořlavý materiál považuje materiál, který není uzpůsoben k tomu, aby odolával teplotám, které se mohou v daném místě vyskytovat.
 7.5.6. Detekce požáru
 7.5.6.1. Vozidla musí být vybavena poplašným zařízením, jež zjistí nárůst teploty nebo přítomnost kouře v prostoru toalety, spací kabině řidiče či v jiných oddělených prostorách.
 7.5.6.2. V případě, že zařízení uvedené v bodě 7.5.6.1 zjistí zvýšenou teplotu nebo kouř, musí na to řidiče upozornit akustickým i vizuálním signálem v prostoru pro řidiče a musí aktivovat výstražný signál nebezpečí.
 7.5.6.3. Poplašné zařízení musí být v provozu minimálně vždy, je-li spuštěn startér motoru, a to až do okamžiku, kdy je spuštěno zařízení k zastavení motoru, bez ohledu na chování vozidla.
 7.6. Východy
 7.6.1. Počet východů
 7.6.1.1. Ve vozidle musí být minimálně dvoje dveře, a to buď dvoje provozní dveře, nebo jedny provozní a jedny nouzové. Každé dvoupodlažní vozidlo musí mít dvoje dveře v dolním podlaží (viz také bod 7.6.2.3 níže). Minimální počet požadovaných provozních dveří je tento:
 Počet cestujících
 Minimální počet provozních dveří
 Třídy I a A
 Třída II
 Třídy III a B
 9–45
 1
 1
 1
 46–70
 2
 1
 1
 71–100
 3
 (2 u dvoupodlažních vozidel)
 2
 1
 > 100
 4
 3
 1
 7.6.1.2. V každé tuhé části kloubového vozidla musí být minimálně jedny provozní dveře, kromě přední části kloubového vozidla třídy I, kde musí být dveře dvoje.
 7.6.1.3. Pro účely tohoto požadavku se za nouzové dveře nepovažují provozní dveře vybavené systémem servomotoru, pokud nemohou být v případě potřeby pohotově


text:
otevřeny ručně v době, kdy bylo aktivováno ovládání uvedené v bodě 7.6.5.1 níže.
 7.6.1.4. Minimální počet nouzových východů musí být takový, aby celkový počet východů v každém odděleném prostoru byl tento:
 Počet cestujících a členů posádky připadajících na každý prostor nebo podlaží
 Minimální celkový počet východů
 1–8
 2
 9–16
 3
 17–30
 4
 31–45
 5
 46–60
 6
 61–75
 7
 76–90
 8
 91–110
 9
 111–130
 10
 > 130
 11
 Počet východů na každém jednotlivém podlaží (u dvoupodlažního vozidla) a v každém odděleném prostoru musí být stanoven samostatně. Prostory toalet nebo kuchyňky se za účelem stanovení počtu únikových východů nepovažují za samostatné prostory. Únikové poklopy lze považovat pouze za jeden z výše uvedených únikových východů.
 7.6.1.5. Každá z tuhých částí kloubového vozidla se pro účely stanovení minimálního počtu a umístění východů považuje za samostatné vozidlo, s výjimkou bodu 7.6.2.4 níže. Spojovací ulička mezi těmito částmi se nepovažuje za východ. Prostory toalet nebo kuchyňky se za účelem stanovení počtu únikových východů nepovažují za samostatné prostory. Počet cestujících se stanoví pro každou z tuhých částí. Za hranici mezi tuhými částmi se považuje rovina, ve které leží vodorovná osa kloubu mezi propojenými tuhými částmi a která je kolmá k podélné ose vozidla, které se pohybuje přímým směrem.
 7.6.1.6. Dvojdílné provozní dveře se považují za dvoje dveře a dvojdílné nebo vícedílné okno za dvě úniková okna.
 7.6.1.7. Jestliže prostor pro řidiče není spojen s prostorem pro cestující uličkou, která umožňuje:
 (a)
 aby přední okraj válcového kalibru uvedeného na obrázku 6 v příloze 4 podle dosahoval alespoň k příčné svislé rovině tečné k nejpřednějšímu bodu opěradla sedadla řidiče v jeho nejzadnější podélné poloze, a
 (b)
 aby panelem znázorněným na obrázku 7 v příloze 4 šlo pohybovat směrem dopředu od bodu dotyku s válcovým kalibrem až k bodu, kde dosáhne alespoň ke svislé rovině tečné k nejpřednějšímu bodu sedáku sedadla řidiče,
 musí být splněny požadavky níže uvedených bodů 7.6.1.7.1 až 7.6.1.7.5:
 7.6.1.7.1.
 Prostor pro řidiče musí mít dva východy, které nesmějí být ve stejné boční stěně. Pokud je jedním východem okno, musí mít toto okno plochu alespoň 400 000 mm2, musí být možné vepsat do této plochy obdélník o rozměrech 500 mm × 700 mm a toto okno musí splňovat požadavky stanovené v bodě 7.6.8 níže pro úniková okna.
 7.6.1.7.2.
 Vedle sedadla řidiče smí být jedno nebo dvě sedadla pro další osoby a v tomto případě musí být oba východy uvedené v bodě 7.6.1.7.1 výše dveřmi.
 Dveře řidiče lze považovat za nouzové dveře pro osoby sedící na těchto sedadlech, pokud je možné projít zkušebním kalibrem od těchto sedadel ven z vozidla dveřmi řidiče (viz příloha 4 obrázek 27).
 Přístup ke dveřím řidiče se ověřuje podle požadavků bodu 7.7.3.2 níže s použitím zkušebního kalibru o rozměrech 600 × 400 mm, jak je popsáno v bodě 7.7.3.3 níže.
 Provozní dveře musí být na straně vozidla protilehlé vůči straně, kde jsou dveře řidiče, a musí se považovat za nouzové dveře pro řidiče.
 7.6.1.7.3.
 Body 7.6.3 až 7.6.7, 7.7.1, 7.7.2 a 7.7.7 této přílohy se nevztahují na východy vytvořené v prostoru pro řidiče


text:
podle bodů 7.6.1.7.1 a 7.6.1.7.2 výše.
 7.6.1.7.4.
 Za okolností popsaných v bodech 7.6.1.7.1 a 7.6.1.7.2 výše se východy vytvořené v prostoru pro řidiče a pro cestující na případných sedadlech vedle sedadla řidiče nepočítají jako jedny z dveří požadovaných v bodech 7.6.1.1 a 7.6.1.2 výše ani jako jeden z únikových východů požadovaných v bodě 7.6.1.4 této přílohy pro jakýkoli další prostor pro cestující.
 7.6.1.7.5.
 Do prostoru zahrnujícího prostor pro řidiče a případná sedadla vedle sedadla řidiče lze namontovat až pět přídavných sedadel za předpokladu, že tato přídavná sedadla a prostor pro ně vyhovuje všem požadavkům tohoto předpisu a že alespoň jeden z únikových východů požadovaných v bodě 7.6.1.4 výše přestavují dveře vedoucí do prostoru pro cestující, jež vyhovují požadavkům na nouzové dveře stanoveným v bodě 7.6.3.1.2 této přílohy.
 7.6.1.8. Jestliže je prostor pro řidiče přístupný z prostoru pro cestující uličkou, která vyhovuje požadavkům v bodě 7.6.1.7 písm. a) a b) výše, a jestliže případná sedadla sousedící s tímto prostorem pro řidiče jsou přístupná z téhož prostoru pro cestující uličkou, která vyhovuje jedné z podmínek uvedených v bodě 7.7.5.1.1 této přílohy, nepožaduje se žádný vnější východ z prostoru pro řidiče.
 7.6.1.9. Pokud jsou vozidla třídy A nebo B za podmínek popsaných v bodě 7.6.1.8 výše vybavena dveřmi řidiče, mohou se tyto dveře považovat za nouzové dveře pro cestující za předpokladu, že:
 7.6.1.9.1.
 vyhovují požadavkům na rozměry nouzových dveří uvedeným v bodě 7.6.3.1.2 této přílohy;
 7.6.1.9.2.
 vyhovují požadavkům bodu 7.6.1.7.2 výše;
 7.6.1.9.3.
 prostor vyhrazený pro sedadlo řidiče je propojen s hlavním prostorem pro cestující vhodnou uličkou; tento požadavek se považuje za splněný, pokud lze zkušebním kalibrem popsaným v bodě 7.7.5.1 níže bez překážek pohybovat z uličky, dokud přední část kalibru nedosáhne na svislou rovinu tečnou k nejpřednějšímu bodu opěradla sedadla řidiče (přičemž toto sedadlo je ve své nejzadnější podélné poloze) a pokud je možné z této roviny pohybovat zkušebním kalibrem popsaným v bodě 7.7.3.3 níže směrem k nouzovým dveřím ve směru stanoveném v tomto bodě (viz příloha 4 obrázek 28), přičemž sedadlo a volant jsou nastaveny do střední polohy.
 7.6.1.10. Body 7.6.1.8 a 7.6.1.9 výše nevylučují, aby mezi sedadlem řidiče a prostorem pro cestující byly dveře nebo jiná překážka za předpokladu, že taková překážka může být ve stavu nouze řidičem rychle uvolněna. Dveře pro řidiče, které jsou v jeho prostoru chráněny takovou překážkou, se nesmějí považovat za východ pro cestující.
 7.6.1.11. Vozidla tříd II, III a B musí být kromě nouzových dveří a únikových oken vybavena i únikovými poklopy. U dvoupodlažních vozidel musí být tyto poklopy namontovány pouze ve střeše horního podlaží. Minimální počet poklopů je následující:
 Počet cestujících (u dvoupodlažních vozidel v horním podlaží)
 Minimální počet poklopů
 nepřesahující 30
 l
 přesahující 30
 2
 S výjimkou ustanovení bodu 7.6.1.12 mohou být poklopy namontovány i u vozidel tříd I a A. Žádné únikové poklopy nesmí být namontovány ve střeše trolejbusu.
 7.6.1.12. Poklopy nesmí být umístěny tam, kde jsou nainstalovány technické prvky, jež by pro cestující při použití únikového poklopu představovaly možné nebezpečí (např. vysokonapěťové systémy, systémy obsahující nebezpečné kapaliny a/nebo plyn atd.).
 7.6.1.13. Každé


text:
spojovací schodiště se považuje za jeden východ z horního podlaží dvoupodlažního vozidla.
 7.6.1.14. Všechny osoby nacházející se v dolním podlaží dvoupodlažního vozidla musí mít v nouzové situaci možnost úniku ven z vozidla bez nutnosti vystupovat do horního podlaží.
 7.6.1.15. Ulička v horním podlaží dvoupodlažního vozidla musí být napojena jedním nebo několika spojovacími schodišti k přístupovému průchodu k provozním dveřím nebo do uličky dolního podlaží do vzdálenosti 3 m od provozních dveří:
 7.6.1.15.1.
 pokud lze v horním podlaží přepravovat více než 50 cestujících, musí být u vozidel třídy I alespoň jedno spojovací schodiště a jedno poloviční schodiště;
 7.6.1.15.2.
 pokud lze v horním podlaží přepravovat více než 30 cestujících, musí být u vozidel tříd II a III alespoň jedno spojovací schodiště a jedno poloviční schodiště.
 7.6.1.16. U vozidla bez střechy musí být východy na podlaží bez střechy takové, aby splňovaly uvedené předpisy, pokud nejsou neslučitelné s chybějící střechou.
 7.6.1.17. Pokud se u vozidel třídy A nebo B na straně vozidla protilehlé vůči straně, kde jsou dveře řidiče, nachází dveře, lze je považovat za jeden z požadovaných východů pro cestující za předpokladu, že:
 7.6.1.17.1.
 vedle prostoru pro řidiče se nenachází více než jedno sedadlo pro cestující, a
 7.6.1.17.2.
 předmětné dveře splňují ustanovení bodu 7.6.1.9 výše.
 7.6.2. Umístění východů
 7.6.2.1. Vozidla tříd I, II a III musí splňovat níže uvedené požadavky.
 7.6.2.1.1. Provozní dveře musí být umístěny na té straně vozidla, která je blíže straně vozovky odpovídající směru provozu, pro který je vozidlo konstruováno, v souladu s tím, co uvádí výrobce ve formuláři sdělení podle přílohy 1 části I dodatku 1 bodu 2.8 tohoto předpisu. Alespoň jedny z nich musí být v přední polovině vozidla. To nevylučuje:
 7.6.2.1.1.1.
 zabudování dveří speciálně konstruovaných pro užití cestujícími na invalidním vozíku v zadní stěně nebo v bočních stěnách vozidla, které slouží jako provozní dveře, nebo
 7.6.2.1.1.2.
 zabudování dalších dveří v zadní stěně vozidla, určených zejména pro nakládání/vykládání zboží nebo zavazadel, které ale mohou použít i cestující, pokud tak vyžadují okolnosti, nebo
 7.6.2.1.1.3.
 zabudování jedněch nebo několika dalších provozních dveří na opačné straně vozidla u vozidel konstruovaných pro situace, které vyžadují nástup/výstup cestujících z obou stran vozidla. Takto vybavená vozidla musí mít zařízení, které řidiči umožňuje zamezit používání dveří, které nejsou právě v provozu.
 7.6.2.2. Vozidla tříd A a B musí splňovat tyto požadavky:
 7.6.2.2.1.
 Provozní dveře musí být umístěny na té straně vozidla, která je blíže straně vozovky odpovídající směru provozu, pro který je vozidlo konstruováno, v souladu s tím, co uvádí výrobce ve formuláři sdělení podle přílohy 1 části I dodatku 1 bodu 2.8 tohoto předpisu.
 7.6.2.2.2.
 Východy musí být umístěny tak, aby byl alespoň jeden východ na každé straně vozidla.
 7.6.2.2.3.
 V přední a zadní polovině prostoru pro cestující musí být vždy alespoň jeden východ.
 7.6.2.3. Je-li plocha prostoru pro cestující S0 rovna nebo větší než 10 m2 musí být dvoje ze dveří uvedených v bodě 7.6.1.1 výše od sebe odděleny tak, že vzdálenost mezi příčnými svislými rovinami procházejícími středy jejich plochy není menší než:
 7.6.2.3.1.
 U jednopodlažního vozidla 40 % celkové délky prostoru pro


text:
cestující měřené rovnoběžně s podélnou osou vozidla.
 U kloubového vozidla je tento požadavek splněn, pokud jsou dvoje dveře v různých částech od sebe odděleny tak, že vzdálenost mezi dveřmi není menší než 40 % celkové délky veškerého prostoru pro cestující (všech částí).
 Jestliže jedny z těchto dvou dveří tvoří část dvojdílných dveří, měří se tato vzdálenost mezi dvěma částmi dveří, které jsou od sebe nejdále.
 7.6.2.3.2.
 V případě dvoupodlažního vozidla musí být dvoje dveře podle bodu 7.6.1.1 výše odděleny tak, aby vzdálenost mezi příčnými svislými rovinami procházejícími středy jejich plochy byla nejméně 25 % celkové délky vozidla nebo 40 % celkové délky prostoru pro cestující v dolním podlaží; to neplatí, jestliže jsou tyto dvoje dveře na opačných stranách vozidla. Pokud jedny z těchto dvou dveří tvoří část dvojdílných dveří, tato vzdálenost se měří mezi těmi dvěma částmi dveří, které jsou od sebe nejdále.
 7.6.2.4. Východy (u dvoupodlažních vozidel na každém podlaží) musí být umístěny tak, aby jejich počet na každé straně vozidla byl v podstatě tentýž. (Neznamená to, že je třeba zajistit další východy nad počet uvedený v bodě 7.6.1 výše). Počet východů nad rámec požadovaného minimálního počtu nemusí být na obou stranách tentýž.
 7.6.2.5. Nejméně jeden východ musí být umístěn buď na zadní stěně, nebo na přední stěně vozidla.
 7.6.2.5.1.
 U vozidel tříd I a A jsou požadavky bodu 7.6.2.5 výše splněny, jestliže je namontován únikový poklop, nebo, použije-li se bod 7.6.1.12, jestliže je kromě východů uvedených v bodě 7.6.1 výše ještě jeden východ na každé straně vozidla.
 7.6.2.5.2.
 U dvoupodlažních vozidel se požadavky bodu 7.6.2.5 výše vztahují pouze na horní podlaží.
 7.6.2.6. Východy na téže straně vozidla musí být vhodně rozmístěny po délce prostoru pro cestující.
 7.6.2.7. Přípustné jsou dveře na zadní stěně vozidla za předpokladu, že nejsou provozními dveřmi.
 7.6.2.8. Požadované únikové poklopy musí být umístěny takto:
 a)
 jestliže existuje pouze jeden poklop, musí být umístěn ve střední třetině prostoru pro cestující; nebo
 b)
 jestliže existují dva poklopy, musí být odděleny vzdáleností nejméně 2 m, měřeno rovnoběžně s podélnou osou vozidla mezi bližšími okraji otvorů.
 7.6.3. Minimální rozměry východů
 7.6.3.1. Vozidla třídy I, II nebo III musí splňovat tyto požadavky:
 7.6.3.1.1.
 Otvor provozních dveří, který tvoří přístup do vozidla, musí splňovat požadavky bodu 7.7.1 této přílohy.
 7.6.3.1.2.
 Otvor nouzových dveří musí mít výšku alespoň 1 450 mm a šířku alespoň 600 mm.
 7.6.3.1.3.
 Únikové okno musí mít plochu alespoň 400 000 mm2. Do této plochy musí být možné vepsat obdélník o rozměrech 500 mm × 700 mm.
 7.6.3.1.4.
 V případě únikového okna umístěného v zadní stěně vozidla musí toto okno splňovat požadavky uvedené v bodě 7.6.3.1.3 výše, nebo musí být možné do otvoru tohoto únikového okna vepsat obdélník o rozměrech 350 mm × 1 550 mm a jeho hrany musí být zaobleny v poloměru nepřesahujícím 250 mm.
 7.6.3.1.5.
 Otvor únikového poklopu musí mít plochu alespoň 450 000 mm2. Do této plochy musí být možné vepsat obdélník o rozměrech 600 mm × 700 mm.
 7.6.3.2. Vozidla třídy A nebo B mohou splňovat buď požadavky uvedené v bodě 7.6.3.1


text:
výše (třída A musí splňovat požadavky pro třídu I a třída B musí splňovat požadavky pro třídu II a III), nebo požadavky uvedené v příloze 7 bodě 1.1.
 7.6.4. Technické požadavky na veškeré provozní dveře
 7.6.4.1. Pokud vozidlo stojí, musí být všechny provozní dveře snadno otevíratelné zevnitř i zvnějšku vozidla (ale ne nezbytně, když je vozidlo v pohybu). Tento požadavek však nelze vykládat tak, aby vylučoval možnost uzamčení dveří zvnějšku za předpokladu, že dveře lze kdykoli otevřít zevnitř.
 7.6.4.2. Každý ovladač nebo zařízení pro otevírání dveří zvnějšku musí být umístěn ve výšce mezi 1 000 mm a 1 500 mm nad zemí a ne dále než 500 mm od dveří. U vozidel tříd I, II a III musí být každý ovladač nebo zařízení pro otevírání dveří zevnitř umístěn ve výšce mezi 1 000 mm až 1 500 mm nad horním povrchem podlahy nebo nad nejbližším schodem k ovladači a ne dále než 500 mm od dveří. Toto neplatí pro ovladače umístěné v prostoru pro řidiče.
 7.6.4.3. Každé jednodílné ručně ovládané provozní dveře, které jsou zavěšeny nebo otočně uloženy, musí být zavěšeny nebo otočně uloženy tak, aby otevřené dveře, pokud se dostanou za pohybu vozidla do styku s nehybným předmětem, měly tendenci se uzavřít.
 7.6.4.4. Jsou-li u ručně ovládaných provozních dveří namontovány zámky, kterými se dveře zavírají přibouchnutím, musí se jednat o zámky dvoupolohového typu.
 7.6.4.5. Na vnitřní straně provozních dveří nesmí být žádné zařízení určené k zakrytí vnitřních schodů, když jsou dveře zavřené. Pokud jsou dveře zavřené, není vyloučeno, aby do prostoru schodiště vyčníval mechanismus zavírání dveří nebo jiné vybavení připevněné k vnitřní straně dveří, které netvoří rozšíření podlahy, na němž by cestující mohl stát. Tento mechanismus nebo vybavení by pro cestující neměly představovat žádné nebezpečí.
 7.6.4.6. Není-li dostatečný přímý výhled, musí se namontovat optická nebo jiná zařízení umožňující řidiči zjišťovat ze svého sedadla přítomnost cestujících v bezprostřední blízkosti uvnitř i vně všech bočních provozních dveří, které nejsou automaticky ovládanými provozními dveřmi.
 U dvoupodlažních vozidel třídy I tento požadavek platí i pro vnitřní stranu všech provozních dveří a pro bezprostřední okolí každého spojovacího schodiště v horním podlaží.
 U provozních dveří v zadní stěně vozidla s kapacitou nepřesahující 22 cestujících je tento požadavek splněn, pokud je řidič schopen zjistit přítomnost osoby vysoké 1,3 m, která stojí 1 m za vozidlem.
 Pro splnění požadavků tohoto bodu lze používat zpětná zrcátka za předpokladu, že jsou stále splněny požadavky na pole výhledu za jízdy.
 U dveří umístěných za kloubovou částí kloubového vozidla se zrcátka nepovažují za dostačující optické zařízení.
 7.6.4.7. Všechny dveře, které se otevírají směrem do vnitřního prostoru vozidla, včetně jejich mechanismu, musí být konstruovány tak, aby jejich pohyb nemohl za běžných podmínek použití způsobit zranění cestujících. Pokud je to nezbytné, musí se namontovat vhodné ochranné zařízení.
 7.6.4.8. Jsou-li provozní dveře umístěny vedle dveří na toaletu nebo jiného vnitřního prostoru, musí být provozní dveře zabezpečeny proti bezděčné manipulaci. Tento požadavek se však nepoužije, jsou-li dveře automaticky uzamčeny při pohybu vozidla, jehož rychlostí překročí 5 km/h.
 7.6.4.9. U vozidel s kapacitou nepřesahující 22 cestujících


text:
nesmí být u provozních dveří, které jsou v zadní stěně vozidla, možno otevřít křídla dveří o více než 115° ani o méně než 85°, a pokud jsou otevřena, musí být schopna se automaticky udržet v této poloze. To nevylučuje možnost překročit tento doraz a otevřít dveře za uvedený úhel, pokud je to bezpečné; například pro nacouvání k nakládací plošině nebo pro otevření dveří o 270° k zajištění volného nakládacího prostoru za vozidlem.
 7.6.4.10. Provozní dveře v jakékoliv otevřené poloze nesmí bránit použití povinného východu nebo požadovanému přístupu k takovému východu.
 7.6.4.11. Je-li vozidlo vybaveno systémem uzamykání přes noc, platí následující:
 7.6.4.11.1.
 Systém uzamykání musí být automaticky deaktivován, je-li zapalování v pozici „zapnuto“, nebo
 7.6.4.11.2.
 řidič musí být upozorněn varovným signálem, jestliže systém uzamykání přes noc zůstane aktivován u jedněch nebo více dveří, když je zapalování v pozici „zapnuto“. Jeden signál může být použit pro více než jedny dveře.
 7.6.5. Dodatečné technické požadavky na provozní dveře ovládané servomotorem
 7.6.5.1. V případě nouze musí být možné s vozidlem v klidu nebo v pohybu rychlostí do 3 km/h otevřít všechny provozní dveře ovládané servomotorem zevnitř, a pokud nejsou dveře zamknuty, musí být možno otevřít je z venku nezávisle na tom, zda je napájení energií v činnosti, či nikoliv, a to pomocí ovladačů, které:
 7.6.5.1.1.
 jsou nadřazeny všem ostatním ovladačům dveří;
 7.6.5.1.2.
 v případě vnitřních ovladačů jsou umístěny na dveřích nebo do vzdálenosti 300 mm od nich ve výšce nejméně 1 000 mm nad prvním schodem (s výjimkou případu vnitřních ovladačů pro dveře podle přílohy 8 bodu 3.9.1.);
 7.6.5.1.3.
 jsou snadno viditelné a zřetelně identifikovatelné při přiblížení se ke dveřím a při stání přede dveřmi a, jsou-li tato zařízení přídavná k běžným ovladačům pro otevírání, musí být zřetelně označena pro použití v případě nouze;
 7.6.5.1.4.
 lze je obsluhovat jednou osobou stojící bezprostředně přede dveřmi;
 7.6.5.1.5.
 mohou aktivovat ochranné zařízení proti rozjezdu;
 7.6.5.1.6.
 mohou dveře otevřít na šířku, kterou může projít kalibr uvedený v bodě 7.7.1.1 níže během 8 sekund po spuštění ovladače, nebo umožnit, aby se dveře daly snadno otevřít rukou na šířku, kterou může projít kalibr uvedený v bodě 7.7.1.1 níže během 8 sekund po spuštění ovladače;
 7.6.5.1.7.
 mohou být chráněny zařízením, které lze snadno odstranit nebo rozbít za účelem získání přístupu k nouzovému ovladači; chod nouzového ovládání nebo odejmutí ochranného krytu nad ovladačem musí být oznámeny řidiči zvukově i opticky;
 7.6.5.1.8.
 v případě dveří ovládaných řidičem, které nesplňují požadavky bodu 7.6.5.6.2 výše, se po otevření dveří a vrácení ovladačů do jejich normální polohy dveře nesmějí zavřít do doby, než řidič aktivuje ovladač pro zavírání dveří;
 7.6.5.1.9.
 v případě vnitřních ovladačů musí být deaktivovány v případě, že se vozidlo pohybuje rychlostí vyšší než 3 km/h. Tento požadavek může být uplatněn u vnějších ovladačů.
 7.6.5.2. Může být použito zařízení, které je ovládáno řidičem z jeho sedadla a které učiní vnější nouzové ovladače neúčinnými za účelem uzamčení provozních dveří zvnějšku. V tomto případě musí být vnější nouzové ovladače znovu automaticky uvedeny v činnost buď nastartováním motoru, nebo dříve, než vozidlo dosáhne rychlosti 20 km/h. Následné


text:
vyřazení vnějších nouzových ovladačů z činnosti nesmí nastat automaticky, ale musí vyžadovat další zásah řidiče.
 7.6.5.3. Všechny provozní dveře ovládané řidičem musí být ovladatelné řidičem sedícím na sedadle řidiče, a to pomocí ovladačů, které jsou s výjimkou nožního ovládání jasně a zřetelně označeny.
 7.6.5.4. Každými provozními dveřmi ovládanými servomotorem musí být uvedeny v činnost optické sdělovače, které musí být za jakýchkoli běžných světelných podmínek zřetelně viditelné řidiči sedícímu v obvyklé poloze při řízení tak, aby jej upozornily na to, že určité dveře nejsou zcela zavřené. Tento sdělovač musí signalizovat vždy, pokud je tuhá konstrukce dveří v poloze mezi zcela otevřenou polohou a bodem vzdáleným 30 mm od plně uzavřené polohy. Jeden sdělovač může sloužit pro jedny dveře nebo více dveří. Žádný takový sdělovač však nesmí být namontován pro přední provozní dveře, které nevyhovují požadavkům bodů 7.6.5.6.1.1 a 7.6.5.6.1.2.
 7.6.5.5. Pokud má řidič k dispozici ovladače pro otevírání a uzavírání provozních dveří ovládaných servomotorem, musí být takové, aby řidiči umožnily změnit směr pohybu dveří v libovolném okamžiku procesu jejich zavírání nebo otvírání.
 7.6.5.6. Konstrukce a systém ovládání všech provozních dveří ovládaných servomotorem musí být takové, aby při zavírání nemohly cestující zranit ani zachytit.
 7.6.5.6.1. Tento požadavek se považuje za splněný, jestliže jsou splněny tyto dva požadavky:
 7.6.5.6.1.1.
 Prvním požadavkem je, aby se při uzavírání dveří v kterémkoli měřicím bodě popsaném v příloze 6 a při reakci proti síle sevření nepřesahující 150 N dveře znovu automaticky plně otevřely a aby, s výjimkou automaticky ovládaných provozních dveří, zůstaly otevřené, dokud není aktivován ovladač pro zavírání. Síla sevření se může měřit jakoukoli metodou, kterou uzná schvalovací orgán. Pokyny jsou uvedeny v příloze 6 tohoto předpisu. Špičková síla může být po krátký časový úsek vyšší než 150 N za předpokladu, že nepřesáhne 300 N. Systém opětovného otevření lze zkontrolovat pomocí zkušební tyče s průřezem o výšce 60 mm, šířce 30 mm a s poloměrem zaoblení hran 5 mm.
 7.6.5.6.1.2.
 Druhým požadavkem je, aby v případě, kdy je mezi dveře sevřeno zápěstí nebo prsty cestujícího:
 7.6.5.6.1.2.1.
 se dveře znovu automaticky plně otevřely a, s výjimkou automaticky ovládaných provozních dveří, zůstaly otevřené, dokud není aktivován ovladač zavírání; nebo
 7.6.5.6.1.2.2.
 se zápěstí nebo prsty mohly snadno vyjmout ze dveří bez nebezpečí poranění cestujícího. Tento požadavek lze zkontrolovat rukou nebo pomocí zkušební tyče uvedené v bodě 7.6.5.6.1.1 výše, zúžené na jednom konci na délce 300 mm z tloušťky 30 mm na tloušťku 5 mm. Tyč nesmí být vyleštěná ani namazaná. Jestliže dveře tyč sevřou, musí být možné ji snadno vyjmout; nebo
 7.6.5.6.1.2.3.
 dveře zůstaly v poloze umožňující volný průchod zkušební tyče o průřezu s výškou 60 mm, šířkou 20 mm a s poloměrem zaoblení hran 5 mm. Tato poloha nesmí být dále než 30 mm od zcela uzavřené polohy.
 7.6.5.6.2. Pro přední provozní dveře se požadavek bodu 7.6.5.6 výše považuje za splněný, jestliže dveře:
 7.6.5.6.2.1.
 splňují požadavky bodů 7.6.5.6.1.1 a 7.6.5.6.1.2 výše, nebo
 7.6.5.6.2.2.
 jsou opatřeny měkkými hranami; ty však nesmějí být tak měkké, aby, pokud se dveře uzavřou okolo zkušební tyče podle bodu 7.6.5.6.1.1 výše, dosáhla tuhá konstrukce


text:
dveří zcela uzavřené polohy.
 7.6.5.7. Pokud jsou provozní dveře ovládané servomotorem udržovány v uzavřené poloze jen stálou dodávkou energie, musí být použito optické varovné zařízení, které řidiče informuje o jakékoli závadě v dodávce energie pro ovládání dveří.
 7.6.5.8. Je-li ve vozidle instalováno ochranné zařízení proti rozjezdu, musí být toto zařízení účinné jen při rychlostech nižších než 5 km/h a nad tuto rychlost musí být neúčinné.
 7.6.5.9. Není-li vozidlo opatřeno ochranným zařízením proti rozjezdu, musí se uvést v činnost zvuková výstraha hlásící řidiči při rozjezdu vozidla, že některé z dveří ovládaných servomotorem nejsou zcela zavřené. Tato zvuková výstraha se musí uvést v činnost při rychlosti přesahující 5 km/h u dveří, které splňují požadavky bodu 7.6.5.6.1.2.3 výše.
 7.6.6. Dodatečné technické požadavky na automaticky ovládané provozní dveře
 7.6.6.1. Uvedení ovladačů otvírání v činnost
 7.6.6.1.1. S výjimkou podmínek uvedených v bodě 7.6.5.1 výše musí být možné uvést v činnost ovladače všech automaticky ovládaných provozních dveří a vypnout je jen řidičem z jeho sedadla.
 7.6.6.1.2. Uvedení v činnost a vypnutí může být buď přímé pomocí vypínače, nebo nepřímé, například otevřením a uzavřením předních provozních dveří.
 7.6.6.1.3. Uvedení ovladačů otvírání řidičem v činnost musí být signalizováno uvnitř vozidla, a pokud se dveře mají otvírat zvnějšku, musí být uvedení v činnost signalizováno také vně vozidla; indikátor (např. osvětlené tlačítko, osvětlená značka) musí být umístěn na příslušných dveřích nebo v jejich bezprostřední blízkosti.
 7.6.6.1.4. V případě přímého uvedení v činnost pomocí spínače musí být funkční stav systému jasně signalizován řidiči, například polohou spínače nebo kontrolkou či osvětleným spínačem. Spínač musí být zvlášť označen a umístěn tak, aby nemohl být zaměněn s žádnými jinými ovladači.
 7.6.6.2. Otevírání automaticky ovládaných provozních dveří
 7.6.6.2.1. Po uvedení ovladačů otevírání dveří řidičem v činnost musí mít cestující možnost otevřít dveře takto:
 7.6.6.2.1.1.
 zevnitř, například stisknutím tlačítka nebo průchodem světelnou bariérou, a
 7.6.6.2.1.2.
 z vnějšku, s výjimkou dveří určených jen jako východ a takto označených, například stisknutím osvětleného tlačítka, tlačítka pod osvětlenou značkou nebo podobným zařízením označeným vhodným pokynem.
 7.6.6.2.2. Stisknutí tlačítek uvedených v bodě 7.6.6.2.1.1 výše a použitím prostředků pro komunikaci s řidičem uvedených v bodě 7.7.9.1 níže může být vyvolán signál, který je uložen a který poté, co řidič uvede ovladač otevírání v činnost, otevře dveře.
 7.6.6.3. Uzavírání automaticky ovládaných provozních dveří
 7.6.6.3.1. Pokud se automaticky ovládané provozní dveře otevřely, musí se opět po uplynutí určitého časového intervalu automaticky uzavřít. Jestliže cestující během tohoto časového intervalu nastupuje nebo vystupuje z vozidla, musí bezpečnostní zařízení (např. nášlapný kontakt, světelná bariéra, jednocestný průchod) zajistit, aby se doba do zavření dveří dostatečně prodloužila.
 7.6.6.3.2. Jestliže cestující nastupuje nebo vystupuje z vozidla, když se dveře zavírají, uzavírání se automaticky přeruší a dveře se vrátí do otevřené polohy. Změna chodu může být uvedena v činnost jedním z bezpečnostních zařízení uvedených v bodě 7.6.6.3.1 výše nebo jakýmkoli jiným zařízením.
 7.6.6.3.3. Dveře, které se automaticky uzavřely podle bodu 7.6.6.3.1 výše, musí mít cestující možnost opět otevřít podle bodu 7.6.6.2 níže; to neplatí, pokud řidič vypnul ovladače otevírání.
 7.6.6.3.4. Poté, co řidič vypnul ovladače otevírání automaticky ovládaných provozních dveří, musí


text:
se otevřené dveře zavřít podle bodů 7.6.6.3.1 a 7.6.6.3.2 výše.
 7.6.6.4. Pozastavení automatického zavírání dveří označených pro zvláštní použití, například pro cestující s kočárky, cestující s omezenou schopností pohybu a orientace apod.
 7.6.6.4.1. Řidič musí mít možnost pozastavit automatické zavírání pomocí zvláštního ovladače. Cestující musí mít také možnost pozastavit automatické zavírání přímo stisknutím zvláštního tlačítka.
 7.6.6.4.2. Pozastavení automatického zavírání musí být signalizováno řidiči, např. optickým sdělovačem.
 7.6.6.4.3. Řidič musí mít v každém případě možnost automatické zavírání obnovit.
 7.6.6.4.4. Bod 7.6.6.3 výše platí pro následující zavření dveří.
 7.6.7. Technické požadavky na nouzové dveře
 7.6.7.1. Nouzové dveře vozidla v klidu musí být možné snadno otevřít zevnitř i zvnějšku. Tento požadavek však nesmí být vykládán tak, že vylučuje možnost uzamčení dveří zvnějšku za předpokladu, že dveře lze vždy otevřít zevnitř pomocí běžného otvíracího mechanismu.
 7.6.7.2. Nouzové dveře smějí být dveřmi typu ovládaného servomotorem jen tehdy, pokud se poté, co byl buď ovladač provozních dveří předepsaný v bodě 7.6.5.1 výše, nebo ovladač speciálních nouzových dveří vyhovující ustanovením bodu 7.6.5.1 uveden do činnosti a pak znovu vrácen do své obvyklé polohy, nezavřou do doby, než řidič následně spustí ovladač zavírání. Uvedením jednoho z ovladačů předepsaných v bodě 7.6.5.1 výše v činnost se dveře musí otevřít na šířku, kterou může projít kalibr uvedený v bodě 7.7.2.1 níže během maximálně 8 sekund po spuštění ovladače, nebo umožnit, aby se dveře daly snadno otevřít rukou na šířku, kterou může projít uvedený kalibr během 8 sekund po spuštění ovladače. Kromě toho nouzové dveře nesmějí být dveřmi posuvného typu, s výjimkou vozidel, jejichž kapacita nepřevyšuje 22 cestujících. U těchto vozidel mohou být za nouzové dveře uznány dveře posuvné, u nichž se prokáže, že je možné je otevřít bez použití nářadí po zkoušce čelním nárazem do bariéry podle předpisu č. 33.
 7.6.7.3. Každý ovladač nebo zařízení k otevírání nouzových dveří (ve spodním podlaží u dvoupodlažního vozidla) zvnějšku vozidla musí být umístěny ve výšce od 1 000 mm do 1 500 mm od země a maximálně ve vzdálenosti 500 mm od dveří. U vozidel třídy I, II a III musí být každý ovladač nebo zařízení pro otevírání nouzových dveří zvnitřku vozidla umístěny ve výšce 1 000 mm až 1 500 mm od horního povrchu podlahy či schodu nejbližšího k ovladači a maximálně ve vzdálenosti 500 mm od dveří. Tento požadavek se nevztahuje na ovladače umístěné v prostoru pro řidiče.
 Ovladač pro otvírání dveří ovládaných servomotorem uvedený v bodě 7.6.7.2 výše může být případně umístěn podle bodu 7.6.5.1.2 výše.
 7.6.7.4. Zavěšené nouzové dveře namontované na boku vozidla, musí být zavěšeny na své přední hraně a otevírat se směrem ven. Zádržné pásy, řetězy nebo jiná zádržná zařízení jsou povolena jen za předpokladu, že nebrání otevření dveří do úhlu alespoň 100° a umožňují jim zůstat otevřené v této poloze. Je-li zajištěna dostatečná volná šířka přístupové cesty nouzovými dveřmi, požadavek na minimální úhel 100° neplatí.
 7.6.7.5. Nouzové dveře musí být zajištěny proti bezděčné manipulaci. Tento požadavek však neplatí, jestliže se nouzové dveře automaticky uzamknou, pohybuje-li se vozidlo rychlostí vyšší než 5 km/h.
 7.6.7.6. Všechny nouzové dveře