text:
ODST. 17 TOHOTO ROZHODNUTÍ
 Odrážka uvedená v čl. 5 odst. 17 se vloží na následující místo přílohy XXI (Statistika) Dohody:
 —
 bod 7c (směrnice Rady 95/57/ES).
 PŘÍLOHA XXI
 SEZNAM PODLE ČL. 6 ODST. 1 TOHOTO ROZHODNUTÍ
 Odrážka uvedená v čl. 6 odst. 1 se vloží na následující místa kapitoly I (Veterinární předpisy) přílohy I (Veterinární a rostlinolékařské předpisy):
 —
 část 3.2 bod 32 (rozhodnutí Komise 2005/176/ES).
 PŘÍLOHA XXII
 SEZNAM PODLE ČL. 6 ODST. 2 TOHOTO ROZHODNUTÍ
 Odrážka uvedená v čl. 6 odst. 2 se vloží na následující místa kapitoly I (Veterinární předpisy) přílohy I (Veterinární a rostlinolékařské předpisy) Dohody:
 —
 část 1.2 bod 39 (rozhodnutí Komise 2001/881/ES).
 PŘÍLOHA XXIII
 SEZNAM PODLE ČL. 6 ODST. 3 TOHOTO ROZHODNUTÍ
 Odrážka uvedená v čl. 6 odst. 3 se vloží na následující místa kapitoly I (Veterinární předpisy) přílohy I (Veterinární a rostlinolékařské předpisy) Dohody:
 —
 část 1.2 bod 46 (směrnice Komise 2002/459/ES).


text:
20.7.2011 CS Úřední věstník Evropské unie L 189/3
 PŘEKLAD
 MĚNOVÁ DOHODA
 mezi Evropskou unií a Francouzskou republikou týkající se zachování eura na Svatém Bartoloměji
 v důsledku změny jeho statusu vůči Evropské unii
 EVROPSKÁ UNIE zastoupená Evropskou komisí
 a
 FRANCOUZSKÁ REPUBLIKA jednající ve prospěch ostrova Svatý Bartoloměj,
 vzhledem k těmto důvodům:
 (1) Svatý Bartoloměj je nedílnou součástí Francouzské republiky, avšak od 1. ledna 2012 v souladu s rozhodnutím
 Evropské rady 2010/718/EU ze dne 29. října 2010, kterým se mění status ostrova Svatý Bartoloměj vůči Evropské
 unii (1), již nebude součástí Evropské unie.
 (2) Francouzská republika vyjadřuje přání, aby si Svatý Bartoloměj ponechal tutéž měnu jako metropolitní Francie,
 a za tímto účelem hodlá i nadále na jeho území přiznávat status zákonného platidla výhradně eurobankovkám
 a euromincím vydaným Eurosystémem a členskými státy, které přijaly euro.
 (3) Na Svatém Bartoloměji je třeba zajistit kontinuitu používání stávajících i budoucích právních předpisů Evropské
 unie, jež jsou nezbytné pro fungování hospodářské a měnové unie, aby byla zajištěna zejména jednotnost měnové
 politiky Eurosystému, vyrovnány podmínky hospodářské soutěže mezi finančními institucemi usazenými
 v eurozóně a aby se předcházelo podvodům a padělání hotovostních i bezhotovostních platebních prostředků
 a praní peněz.
 (4) Tato dohoda se uzavírá s členským státem jednajícím ve prospěch subjektu bez suverenity a z toho důvodu
 nestanoví právo razit mince. Měna, bankovní a finanční právo spadají do pravomoci francouzského státu.
 V oblastech nezbytných pro řádné fungování hospodářské a měnové unie se na Svatém Bartoloměji na základě
 jeho statusu plně použijí francouzské právní a správní předpisy,
 SE DOHODLY TAKTO:
 Článek 1 d) opatření nezbytná pro používání eura jako jednotné měny,
 jež jsou přijata na základě článku 133 Smlouvy o fungování
 Euro nadále zůstává měnou Svatého Bartoloměje. Evropské unie;
 Článek 2 e) bankovní a finanční právní předpisy, včetně právních aktů
 Francouzská republika bude na Svatém Bartoloměji nadále přijatých Evropskou centrální bankou;
 přiznávat status zákonného platidla eurobankovkám
 a euromincím.
 f) předcházení praní peněz;
 Článek 3
 g) povinnost sdělovat statistické údaje stanovená Eurosys
 1. Francouzská republika bude na Svatém Bartoloměji nadále témem.
 uplatňovat právní akty a pravidla Evropské unie nezbytné pro
 fungování hospodářské a měnové unie v těchto oblastech:
 2. Francouzská republika se zavazuje na území Svatého
 Bartoloměje plně spolupracovat s Europolem v oblasti předchá
 a) eurobankovky a euromince; zení podvodům a padělání platebních prostředků a dále pak
 v oblasti předcházení praní peněz a boji proti němu.
 b) předcházení podvodům a padělání hotovostních i
 bezhotovostních platebních prostředků; Článek 4
 Opatření, která přijaly příslušné francouzské orgány s cílem
 provést akty přijaté Evropskou unií – včetně aktů Evropské
 c) medaile a žetony; centrální banky – v oblastech uvedených v čl. 3 odst. 1, se
 automaticky a za týchž podmínek uplatňují na Svatém Bartolo
 (1) Úř. věst. L 325, 9.12.2010, s. 4. měji.
 ---pagebreak--- L 189/4 CS Úřední věstník Evropské unie 20.7.2011
 Článek 5 3. Smíšený výbor se schází na žádost jednoho z členů dele
 gace Evropské unie nebo Francouzské republiky za účelem
 Akty Evropské unie přijaté v oblastech uvedených v čl. 3 odst. přezkumu všech případných problémů, ke kterým by mohlo
 1, včetně aktů

type: contracts

jurisdiction: EU


text:
Evropské centrální banky, které se přímo uplat dojít při uplatňování této dohody.
 ňují v členských státech, se automaticky a za týchž podmínek
 uplatňují na Svatém Bartoloměji.
 Článek 9
 Článek 6 Pro urovnání jakéhokoli sporu, jenž by mohl pro smluvní
 strany vyplynout z uplatňování této dohody a který nemohl
 Úvěrové instituce a případně jiné finanční instituce, které jsou být vyřešen v rámci smíšeného výboru, je příslušný výhradně
 oprávněné provozovat činnost na Svatém Bartoloměji, mají Soudní dvůr Evropské unie.
 přístup k mezibankovním vypořádacím a platebním systémům
 a k systémům vypořádání obchodů s cennými papíry
 v eurozóně za týchž podmínek, jaké mají instituce usazené Článek 10
 v metropolitní Francii.
 Evropská unie a Francouzská republika mohou tuto dohodu
 s roční výpovědní lhůtou vypovědět.
 Článek 7
 Francouzská republika každé dva roky předloží Komisi Článek 11
 a Evropské centrální bance zprávu o tom, jak se na Svatém
 Bartoloměji uplatňují právní akty a pravidla Evropské unie Tato dohoda vstupuje v platnost dne 1. ledna 2012 poté, co si
 spadající do působnosti této dohody. Zpráva obsahuje zejména smluvní strany navzájem sdělily, že ukončily své ratifikační
 seznam přímo uplatňovaných aktů Evropské unie, včetně aktů postupy.
 Evropské centrální banky, které se na základě článku 5 auto
 maticky uplatňují na Svatém Bartoloměji. První zpráva se
 předloží před koncem roku 2012. Článek 12
 Tato dohoda je sepsána ve dvou vyhotoveních v anglickém
 a francouzském jazyce, přičemž obě znění mají stejnou plat
 Článek 8 nost.
 1. Smíšený výbor se svolává podle potřeby. Předsedá mu
 Komise a je složen ze zástupců Evropské unie a Francouzské
 republiky. V Bruselu dne dvanáctého července roku dva tisíce jedenáct.
 2. Komise předsedá rovněž delegaci Evropské unie, která
 zahrnuje zástupce Evropské centrální banky. Za Evropskou unii, Za Francouzskou republiku,


text:
 2.8.2012
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 L 207/49
 ROZHODNUTÍ SMÍŠENÉHO VÝBORU EHP
 č. 70/2012
 ze dne 30. března 2012,
 kterým se mění příloha XX (Životní prostředí) Dohody o EHP
 SMÍŠENÝ VÝBOR EHP,
 s ohledem na Dohodu o Evropském hospodářském prostoru, ve znění Protokolu o úpravě Dohody o Evropském hospodářském prostoru (dále jen „Dohoda“), a zejména na článek 98 této dohody,
 vzhledem k těmto důvodům:
 (1)
 Příloha XX Dohody byla změněna rozhodnutím Smíšeného výboru EHP č. 29/2012 ze dne 10. února 2012 (1).
 (2)
 Nařízení Komise (EU) č. 664/2011 ze dne 11. července 2011, kterým se mění nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1013/2006 o přepravě odpadů s cílem zařadit některé směsi odpadů do přílohy IIIA uvedeného nařízení (2), by mělo být začleněno do Dohody,
 PŘIJAL TOTO ROZHODNUTÍ:
 Článek 1
 V bodě 32c (nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1013/2006) přílohy XX Dohody se doplňuje nová odrážka, která zní:
 „—
 32011 R 0664: nařízení Komise (EU) č. 664/2011 ze dne 11. července 2011 (Úř. věst. L 182, 12.7.2011, s. 2).“
 Článek 2
 Znění nařízení (EU) č. 664/2011 v islandském a norském jazyce, která mají být zveřejněna v dodatku EHP Úředního věstníku Evropské unie, jsou platná.
 Článek 3
 Toto rozhodnutí vstupuje v platnost dnem 31. března 2012 za předpokladu, že Smíšenému výboru EHP jsou učiněna veškerá oznámení podle čl. 103 odst. 1 Dohody (3).
 Článek 4
 Toto rozhodnutí bude zveřejněno v oddíle EHP a v dodatku EHP Úředního věstníku Evropské unie.
 V Bruselu dne 30. března 2012.
 Za Smíšený výbor EHP
 pověřený předseda
 Gianluca GRIPPA
 (1) Úř. věst. L 161, 21.6.2012, s. 36.
 (2) Úř. věst. L 182, 12.7.2011, s. 2.
 (3) Nebyly oznámeny žádné ústavní požadavky.


text:
 Důležité právní upozornění
 |
 22000D0921(07)
 Úřední věstník L 237 , 21/09/2000 S. 0068 - 0069
 Rozhodnutí Smíšeného výboru EHPč. 54/2000ze dne 28. června 2000,kterým se mění příloha II (Technické předpisy, normy, zkoušení a certifikace) Dohody o EHPSMÍŠENÝ VÝBOR EHP,s ohledem na Dohodu o Evropském hospodářském prostoru ve znění Protokolu o úpravě Dohody o Evropském hospodářském prostoru (dále jen "Dohoda"), a zejména s ohledem na článek 98 této dohody,vzhledem k těmto důvodům:(1) Příloha II Dohody byla změněna rozhodnutím Smíšeného výboru EHP č. 26/2000 ze dne 31. března 2000 [1].(2) Směrnice Komise 96/4/ES ze dne 16. února 1996, kterou se mění směrnice 91/321/EHS o počáteční a pokračovací kojenecké výživě [2], by měla být začleněna do Dohody.(3) Směrnice Komise 1999/50/ES ze dne 25. května 1999, kterou se mění směrnice 91/321/EHS o počáteční a pokračovací kojenecké výživě [3], by měla být začleněna do Dohody.(4) Směrnice Evropského parlamentu a Rady 1999/41/ES ze dne 7. června 1999, kterou se mění směrnice 89/398/EHS o sbližování právních předpisů členských států týkajících se potravin určených pro zvláštní výživu [4], by měla být začleněna do Dohody,ROZHODL TAKTO:Článek 11. V bodě 51 (směrnice Rady 89/398/EHS) kapitoly XII přílohy II Dohody se doplňuje nová odrážka, která zní:"— 399 L 0041: směrnice Evropského parlamentu a Rady 1999/41/ES ze dne 7. června 1999 (Úř. věst. L 172, 8.7.1999, s. 38)."2. V bodě 54a (směrnice Komise 91/321/EHS) kapitoly XII přílohy II Dohody se doplňují slova:"ve znění:- 396 L 0004: směrnice Komise 96/4/ES ze dne 16. února 1996 (Úř. věst. L 49, 28.2.1996, s. 12),- 399 L 0050: směrnice Komise 1999/50/ES ze dne 25. května 1999 (Úř. věst. L 139, 2.6.1999, s. 29)."Článek 2Znění směrnice 1999/75/ES v islandském a norském jazyce, která mají být zveřejněna v dodatku EHP Úředního věstníku Evropských společenství, jsou platná.Článek 3Toto rozhodnutí vstupuje v platnost dnem 29. června 2000 za předpokladu, že Smíšenému výboru EHP jsou učiněna veškerá oznámení podle čl. 103 odst. 1 Dohody [5].Článek 4Toto rozhodnutí bude zveřejněno v oddíle EHP a v dodatku EHP Úředního věstníku Evropských společenství.V Bruselu dne 28. června 2000.Za Smíšený výbor EHPpředsedaF. Barbaso[1] Úř. věst. L 141, 15.6.2000, s. 46.[2] Úř. věst. L 49, 28.2.1996, s. 12.[3] Úř. věst. L 139, 2.6.1999, s. 29.[4] Úř. věst. L 172, 8.7.1999, s. 38.[5] Nebyly oznámeny žádné ústavní požadavky.--------------------------------------------------


text:
 20.11.2008
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 L 309/33
 ROZHODNUTÍ SMÍŠENÉHO VÝBORU EHP
 č. 106/2008
 ze dne 26. září 2008,
 kterým se mění příloha XX (Životní prostředí) Dohody o EHP
 SMÍŠENÝ VÝBOR EHP,
 s ohledem na Dohodu o Evropském hospodářském prostoru, ve znění Protokolu o úpravě Dohody o Evropském hospodářském prostoru (dále jen „Dohoda“), a zejména na článek 98 této dohody,
 vzhledem k těmto důvodům:
 (1)
 Příloha XX Dohody byla změněna rozhodnutím Smíšeného výboru EHP č. 89/2008 ze dne 4. července 2008 (1).
 (2)
 Rozhodnutí Komise 2008/276/ES ze dne 17. března 2008, kterým se mění rozhodnutí 2005/338/ES, aby se prodloužila platnost ekologických kritérií pro udělení ekoznačky Společenství službám v kempech (2), by mělo být začleněno do Dohody.
 (3)
 Rozhodnutí Komise 2008/277/ES ze dne 26. března 2008, kterým se mění rozhodnutí 2001/405/ES, aby se prodloužila platnost ekologických kritérií pro udělování ekoznačky Společenství výrobkům z hedvábného papíru (3), by mělo být začleněno do Dohody,
 ROZHODL TAKTO:
 Článek 1
 Příloha XX Dohody se mění takto:
 1)
 V bodě 2i (rozhodnutí Komise 2001/405/ES) se doplňuje nová odrážka, která zní:
 „—
 32008 D 0277: rozhodnutí Komise 2008/277/ES ze dne 26. března 2008 (Úř. věst. L 87, 29.3.2008, s. 14).“
 2)
 V bodě 2p (rozhodnutí Komise 2005/338/ES) se doplňují tato slova:
 „ , ve znění:
 —
 32008 D 0276: rozhodnutí Komise 2008/276/ES ze dne 17. března 2008 (Úř. věst. L 87, 29.3.2008, s. 12).“
 Článek 2
 Znění rozhodnutí 2008/276/ES a 2008/277/ES v islandském a norském jazyce, která mají být zveřejněna v dodatku EHP Úředního věstníku Evropské unie, jsou platná.
 Článek 3
 Toto rozhodnutí vstupuje v platnost dnem 27. září 2008 za předpokladu, že Smíšenému výboru EHP jsou učiněna veškerá oznámení podle čl. 103 odst. 1 Dohody (4).
 Článek 4
 Toto rozhodnutí bude zveřejněno v oddílu EHP a v dodatku EHP Úředního věstníku Evropské unie.
 V Bruselu dne 26. září 2008.
 Za Smíšený výbor EHP
 předseda
 J. K. J. Prinz Nikolaus von LIECHTENSTEIN
 (1) Úř. věst. L 280, 23.10.2008, s. 27.
 (2) Úř. věst. L 87, 29.3.2008, s. 12.
 (3) Úř. věst. L 87, 29.3.2008, s. 14.
 (4) Nebyly oznámeny žádné ústavní požadavky.


text:
9.5.2008 CS Úřední věstník Evropské unie C 115/201
 PROTOKOLY
 ---pagebreak--- ---pagebreak--- 9.5.2008 CS Úřední věstník Evropské unie C 115/203
 PROTOKOL (č. 1)
 O ÚLOZE VNITROSTÁTNÍCH PARLAMENTŮ
 V EVROPSKÉ UNII
 VYSOKÉ SMLUVNÍ STRANY,
 MAJÍCE NA PAMĚTI, že způsob kontroly vlád vnitrostátními parlamenty, pokud jde o činnosti Evropské
 unie, je záležitostí ústavního uspořádání a praxe každého členského státu,
 PŘEJÍCE SI podnítit větší zapojení vnitrostátních parlamentů do činností Evropské unie a zvýšit jejich
 možnost vyjadřovat se k návrhům legislativních aktů Evropské unie, jakož i k jiným záležitostem, které
 pro ně mohou mít zvláštní význam,
 SE DOHODLY na následujících ustanoveních, která se připojují ke Smlouvě o Evropské unii, ke Smlouvě
 o fungování Evropské unie a ke Smlouvě o založení Evropského společenství pro atomovou energii:
 HLAVA I
 INFORMOVÁNÍ VNITROSTÁTNÍCH PARLAMENTŮ
 Článek 1
 Podklady pro konzultace vydané Komisí (zelené a bílé knihy a sdělení) předává Komise při jejich
 zveřejnění přímo vnitrostátním parlamentům. Komise rovněž předává vnitrostátním parlamentům,
 a to současně jako Evropskému parlamentu a Radě, roční legislativní program a veškeré další nástroje
 legislativního plánování nebo politické strategie.
 Článek 2
 Návrhy legislativních aktů zasílané Evropskému parlamentu a Radě se postupují vnitrostátním
 parlamentům.
 Pro účely tohoto protokolu se „návrhem legislativního aktu“ rozumějí návrhy Komise, podněty skupiny
 členských států, podněty Evropského parlamentu, žádosti Soudního dvora, doporučení Evropské
 centrální banky nebo žádosti Evropské investiční banky za účelem přijetí legislativního aktu.
 Návrhy legislativních aktů pocházející od Komise postoupí Komise přímo vnitrostátním parlamentům,
 a to současně jako Evropskému parlamentu a Radě.
 Návrhy legislativních aktů pocházející od Evropského parlamentu postoupí Evropský parlament přímo
 vnitrostátním parlamentům.
 ---pagebreak--- C 115/204 CS Úřední věstník Evropské unie 9.5.2008
 Návrhy legislativních aktů pocházející od skupiny členských států, Soudního dvora, Evropské centrální
 banky nebo Evropské investiční banky postoupí vnitrostátním parlamentům Rada.
 Článek 3
 Vnitrostátní parlamenty mohou zaslat postupem uvedeným v Protokolu o používání zásad subsidiarity
 a proporcionality předsedům Evropského parlamentu, Rady a Komise odůvodněné stanovisko k tomu,
 zda je návrh legislativního aktu v souladu se zásadou subsidiarity.
 Pochází-li návrh legislativního aktu od skupiny členských států, předá předseda Rady odůvodněné
 stanovisko či odůvodněná stanoviska vládám těchto členských států.
 Pochází-li návrh legislativního aktu od Soudního dvora, Evropské centrální banky nebo Evropské
 investiční banky, předá předseda Rady odůvodněné stanovisko či odůvodněná stanoviska dotyčnému
 orgánu nebo dotyčné instituci.
 Článek 4
 Mezi okamžikem, kdy je návrh legislativního aktu zpřístupněn vnitrostátním parlamentům v úředních
 jazycích Unie, a okamžikem, kdy je zařazen na předběžný pořad jednání Rady ke svému přijetí nebo
 k přijetí postoje v rámci legislativního postupu, musí uplynout lhůta osmi týdnů. Výjimky jsou možné
 v případě naléhavosti, přičemž se důvody pro ně uvedou v aktu nebo postoji Rady. Kromě náležitě
 odůvodněných naléhavých případů nesmí v průběhu těchto osmi týdnů dojít k žádné dohodě o daném
 návrhu legislativního aktu. Kromě náležitě odůvodněných naléhavých případů musí mezi zařazením
 návrhu legislativního aktu na předběžný pořad jednání Rady a přijetím postoje uplynout lhůta deseti
 dní.
 Článek 5
 Pořady jednání a výsledky zasedání Rady včetně zápisů ze zasedání, na nichž Rada jedná o návrzích
 legislativních aktů, se předávají přímo vnitrostátním parlamentům současně jako vládám členských
 států.
 Článek 6
 Hodlá-li


text:
Evropská rada využít čl. 48 odst. 7 první nebo druhý pododstavec Smlouvy o Evropské unii,
 musí být vnitrostátní parlamenty informovány o iniciativě Evropské rady nejméně šest měsíců před
 přijetím rozhodnutí.
 Článek 7
 Účetní dvůr předá svou výroční zprávu pro informaci vnitrostátním parlamentům současně jako
 Evropskému parlamentu a Radě.
 ---pagebreak--- 9.5.2008 CS Úřední věstník Evropské unie C 115/205
 Článek 8
 V případě vícekomorových vnitrostátních parlamentů se články 1 až 7 vztahují na všechny komory,
 z nichž se skládají.
 HLAVA II
 MEZIPARLAMENTNÍ SPOLUPRÁCE
 Článek 9
 Evropský parlament a vnitrostátní parlamenty společně vymezí organizaci a podporu účinné
 a pravidelné meziparlamentní spolupráce v Evropské unii.
 Článek 10
 Konference parlamentních výborů pro evropské záležitosti může Evropskému parlamentu, Radě
 a Komisi dávat veškeré podněty, které považuje za účelné. Tato konference kromě toho podporuje
 výměnu informací a osvědčených postupů mezi vnitrostátními parlamenty a Evropským parlamentem,
 což platí i pro jejich specializované výbory. Může rovněž pořádat meziparlamentní přednášky na
 zvláštní témata, zejména jednat o otázkách společné zahraniční a bezpečnostní politiky, včetně
 společné bezpečnostní a obranné politiky. Podněty konference nezavazují vnitrostátní parlamenty ani
 nepředjímají jejich postoje.
 ---pagebreak--- C 115/206 CS Úřední věstník Evropské unie 9.5.2008
 PROTOKOL (č. 2)
 O POUŽÍVÁNÍ ZÁSAD SUBSIDIARITY
 A PROPORCIONALITY
 VYSOKÉ SMLUVNÍ STRANY,
 PŘEJÍCE SI zajistit, aby rozhodnutí byla přijímána nejblíže občanům Unie,
 ODHODLÁNY stanovit podmínky použití zásad subsidiarity a proporcionality, zakotvených v článku 5
 Smlouvy o Evropské unii, a vytvořit systém kontroly používání těchto zásad,
 SE DOHODLY na následujících ustanoveních, která se připojují ke Smlouvě o Evropské unii a ke Smlouvě
 o fungování Evropské unie:
 Článek 1
 Každý orgán neustále dbá na dodržování zásad subsidiarity a proporcionality vymezených v článku 5
 Smlouvy o Evropské unii.
 Článek 2
 Před předložením návrhu legislativního aktu vede Komise rozsáhlé konzultace. Tyto konzultace musí
 případně přihlížet k regionálnímu a místnímu rozměru zamýšlené činnosti. V mimořádně naléhavých
 případech Komise tyto konzultace nevede. Své rozhodnutí odůvodní v návrhu.
 Článek 3
 Pro účely tohoto protokolu se „návrhem legislativního aktu“ rozumějí návrhy Komise, podněty skupiny
 členských států, podněty Evropského parlamentu, žádosti Soudního dvora, doporučení Evropské
 centrální banky a žádosti Evropské investiční banky za účelem přijetí legislativního aktu.
 Článek 4
 Komise postoupí své návrhy legislativních aktů a své pozměněné návrhy vnitrostátním parlamentům
 členských států současně jako normotvůrci Unie.
 Evropský parlament postoupí své návrhy legislativních aktů a své pozměněné návrhy vnitrostátním
 parlamentům.
 Návrhy legislativních aktů pocházející od skupiny členských států, Soudního dvora, Evropské centrální
 banky nebo Evropské investiční banky, jakož i pozměněné návrhy postoupí vnitrostátním
 parlamentům členských států Rada.
 ---pagebreak--- 9.5.2008 CS Úřední věstník Evropské unie C 115/207
 Po přijetí legislativních usnesení Evropského parlamentu a postojů Rady je tyto orgány postoupí
 vnitrostátním parlamentům.
 Článek 5
 Návrhy legislativních aktů se odůvodňují s ohledem na zásady subsidiarity a proporcionality. Každý
 návrh legislativního aktu by měl obsahovat zevrubnou informaci umožňující posoudit soulad se
 zásadami subsidiarity a proporcionality. Tato informace by měla obsahovat zhodnocení finančního
 dopadu návrhu, a jde-li o směrnici, zhodnocení důsledků pro předpisy, jež mají být členskými státy
 přijaty, případně včetně důsledků pro regionální předpisy. Důvody umožňující dospět k závěru, že cílů
 Unie lze lépe dosáhnout na


text:
její úrovni, se opírají o kvalitativní, a kdekoli je to možné, kvantitativní
 údaje. Návrhy legislativních aktů přihlížejí k nutnosti postupovat tak, aby každá zátěž, finanční nebo
 správní, dopadající na Unii, vlády členských států, regionální nebo místní orgány, hospodářské subjekty
 a občany byla co nejmenší a přiměřená cíli, jehož má být dosaženo.
 Článek 6
 Ve lhůtě osmi týdnů ode dne postoupení návrhu legislativního aktu v úředních jazycích Unie může
 každý vnitrostátní parlament nebo kterákoli komora vnitrostátního parlamentu zaslat předsedům
 Evropského parlamentu, Rady a Komise odůvodněné stanovisko uvádějící, proč soudí, že dotyčný
 návrh není v souladu se zásadou subsidiarity. Je věcí vnitrostátního parlamentu nebo komory
 vnitrostátního parlamentu případně konzultovat regionální parlamenty, které mají normotvornou
 pravomoc.
 Pochází-li návrh legislativního aktu od skupiny členských států, předá předseda Rady stanovisko
 vládám těchto členských států.
 Pochází-li návrh legislativního aktu od Soudního dvora, Evropské centrální banky nebo Evropské
 investiční banky, předá předseda Rady stanovisko dotyčnému orgánu nebo dotyčné instituci.
 Článek 7
 1. Evropský parlament, Rada a Komise a případně skupina členských států, Soudní dvůr, Evropská
 centrální banka nebo Evropská investiční banka, pochází-li od nich návrh legislativního aktu, přihlížejí
 k odůvodněným stanoviskům, která vydaly vnitrostátní parlamenty nebo komora některého z těchto
 vnitrostátních parlamentů.
 Každý vnitrostátní parlament má dva hlasy rozdělené na základě vnitrostátního parlamentního
 systému. V dvoukomorovém parlamentním systému má každá komora jeden hlas.
 ---pagebreak--- C 115/208 CS Úřední věstník Evropské unie 9.5.2008
 2. Pokud odůvodněná stanoviska o nedodržení zásady subsidiarity v návrhu legislativního aktu
 představují nejméně jednu třetinu všech hlasů přidělených vnitrostátním parlamentům podle odst. 1
 druhého pododstavce, musí být návrh přezkoumán. Jde-li o návrh legislativního aktu předloženého na
 základě článku 76 Smlouvy o fungování Evropské unie a týkajícího se prostoru svobody, bezpečnosti
 a práva, je třeba jedné čtvrtiny hlasů.
 Po takovém přezkoumání může Komise a případně skupina členských států, Evropský parlament,
 Soudní dvůr, Evropská centrální banka nebo Evropská investiční banka, pochází-li od nich návrh
 legislativního aktu, rozhodnout, že návrh buď zachová, změní nebo jej stáhne. Toto rozhodnutí musí
 být odůvodněno.
 3. Pokud dále v rámci řádného legislativního postupu odůvodněná stanoviska o nedodržení zásady
 subsidiarity v návrhu legislativního aktu představují nejméně prostou většinu hlasů přidělených
 vnitrostátním parlamentům podle odst. 1 druhého pododstavce, musí být návrh přezkoumán. Po
 takovém přezkoumání může Komise rozhodnout, že návrh buď zachová, změní nebo jej stáhne.
 Pokud Komise rozhodne o zachování návrhu, musí v odůvodněném stanovisku uvést, proč se
 domnívá, že daný návrh je v souladu se zásadou subsidiarity. Toto odůvodněné stanovisko
 a odůvodněná stanoviska vnitrostátních parlamentů musí být předložena normotvůrci Unie ke zvážení
 v rámci tohoto postupu:
 a) před ukončením prvního čtení posoudí normotvůrce (Evropský parlament a Rada) soulad
 legislativního návrhu se zásadou subsidiarity, přičemž zohlední zejména odůvodnění předložená
 a sdílená většinou vnitrostátních parlamentů, jakož i odůvodněné stanovisko Komise;
 b) pokud normotvůrce zaujme většinou 55 % členů Rady nebo většinou odevzdaných hlasů
 v Evropském parlamentu stanovisko, že návrh není v souladu se zásadou subsidiarity, není
 legislativní návrh dále zvažován.
 Článek 8
 Soudní dvůr Evropské unie má pravomoc rozhodovat o žalobách týkajících se porušení zásady
 subsidiarity některým legislativním aktem, které podal podle článku


text:
263 Smlouvy o fungování
 Evropské unie členský stát nebo které členský stát předal v souladu se svým právním řádem jménem
 svého vnitrostátního parlamentu či některé jeho komory.
 Podle stejného článku může takové žaloby podávat rovněž Výbor regionů v případě legislativních aktů,
 pro jejichž přijetí Smlouva o fungování Evropské unie stanoví, že má být konzultován.
 ---pagebreak--- 9.5.2008 CS Úřední věstník Evropské unie C 115/209
 Článek 9
 Komise každoročně předkládá Evropské radě, Evropskému parlamentu, Radě a vnitrostátním
 parlamentům zprávu o používání článku 5 Smlouvy o Evropské unii. Tuto výroční zprávu rovněž
 předloží Hospodářskému a sociálnímu výboru a Výboru regionů.
 ---pagebreak--- C 115/210 CS Úřední věstník Evropské unie 9.5.2008
 PROTOKOL (č. 3)
 O STATUTU SOUDNÍHO DVORA EVROPSKÉ UNIE
 VYSOKÉ SMLUVNÍ STRANY,
 PŘEJÍCE SI stanovit statut Soudního dvora Evropské unie podle článku 281 Smlouvy o fungování
 Evropské unie,
 SE DOHODLY na následujících ustanoveních, která se připojují ke Smlouvě o Evropské unii, ke Smlouvě
 o fungování Evropské unie a ke Smlouvě o založení Evropského společenství pro atomovou energii:
 Článek 1
 Soudní dvůr Evropské unie je zřízen a vykonává své funkce v souladu s ustanoveními Smluv a Smlouvy
 o založení Evropského společenství pro atomovou energii (Smlouva o ESAE) a tohoto statutu.
 HLAVA I
 POSTAVENÍ SOUDCŮ A GENERÁLNÍCH ADVOKÁTŮ
 Článek 2
 Každý soudce je povinen před nastoupením do své funkce složit na veřejném zasedání před Soudním
 dvorem přísahu, že bude vykonávat svou funkci zcela nestranně a podle svého nejlepšího svědomí a že
 bude zachovávat tajnost porad Soudního dvora.
 Článek 3
 Soudci jsou vyňati z pravomoci soudů. Pokud jde o úkony spojené s výkonem jejich funkce, včetně
 ústních a písemných projevů, jsou vyňati z pravomoci soudů i po skončení svých funkcí.
 Soudní dvůr je může rozhodnutím přijatým v plénu této imunity zbavit. Týká-li se rozhodnutí člena
 Tribunálu nebo člena specializovaného soudu, rozhodne Soudní dvůr po konzultaci dotyčného soudu.
 Je-li po zbavení imunity zahájeno proti některému soudci trestní řízení, může být tento soudce
 v každém členském státě postaven pouze před takový soud, který je příslušný k trestnímu řízení proti
 soudcům nejvyšších soudních instancí v tomto členském státě.
 ---pagebreak--- 9.5.2008 CS Úřední věstník Evropské unie C 115/211
 Články 11 až 14 a článek 17 Protokolu o výsadách a imunitách Evropské unie se vztahují na soudce,
 generální advokáty, vedoucího soudní kanceláře a pomocné zpravodaje Soudního dvora Evropské unie,
 aniž jsou dotčena ustanovení týkající se imunity soudců, která jsou uvedena v předchozích
 pododstavcích.
 Článek 4
 Soudci nesmí vykonávat žádnou politickou nebo správní funkci.
 Neudělí-li Rada prostou většinou mimořádně výjimku z tohoto pravidla, nesmějí během funkčního
 období vykonávat žádnou výdělečnou nebo nevýdělečnou profesionální činnost.
 Při svém nástupu se slavnostně zavazují během výkonu své funkce i po jejím skončení zachovávat
 povinnosti vyplývající z jejich funkce, zejména povinnost čestného a zdrženlivého jednání při přijímání
 některých funkcí nebo některých výhod po tomto skončení funkce.
 V případě pochybnosti rozhoduje Soudní dvůr. Týká-li se rozhodnutí člena Tribunálu nebo člena
 specializovaného soudu, rozhodne Soudní dvůr po konzultaci dotyčného soudu.
 Článek 5
 Funkce soudce zaniká kromě pravidelných obměn a smrti odstoupením.
 V případě odstoupení soudce se dopis o odstoupení zasílá


text:
předsedovi Soudního dvora s tím, aby jej
 předložil předsedovi Rady. Jeho uvědoměním se místo uvolňuje.
 Mimo případy, na které se použije článek 6, zastává každý soudce svou funkci, dokud se jí neujme jeho
 nástupce.
 Článek 6
 Soudce může být zbaven funkce nebo mu může být odňat nárok na důchod nebo jej nahrazující
 požitky pouze tehdy, nesplňuje-li nadále podle jednomyslného názoru soudců a generálních advokátů
 Soudního dvora požadované podmínky nebo neplní-li nadále povinnosti vyplývající ze své funkce.
 Dotyčný soudce se těchto jednání neúčastní. Je-li dotyčná osoba členem Tribunálu nebo
 specializovaného soudu, rozhodne Soudní dvůr po konzultaci dotyčného soudu.
 Vedoucí soudní kanceláře Soudního dvora sdělí rozhodnutí Soudního dvora předsedům Evropského
 parlamentu a Komise a oznámí je předsedovi Rady.
 V případě rozhodnutí o zbavení některého soudce jeho funkce se místo uvolňuje oznámením tohoto
 rozhodnutí předsedovi Rady.
 ---pagebreak--- C 115/212 CS Úřední věstník Evropské unie 9.5.2008
 Článek 7
 Skončí-li výkon funkce soudce před uplynutím jeho funkčního období, je nahrazen na zbývající část
 funkčního období.
 Článek 8
 Články 2 až 7 se vztahují i na generální advokáty.
 HLAVA II
 ORGANIZACE SOUDNÍHO DVORA
 Článek 9
 Částečná obměna, k níž dochází každé tři roky, se střídavě týká čtrnácti a třinácti soudců.
 Částečná obměna generálních advokátů, k níž dochází každé tři roky, se týká vždy čtyř generálních
 advokátů.
 Článek 10
 Vedoucí soudní kanceláře Soudního dvora skládá před Soudním dvorem přísahu, že bude vykonávat
 svou funkci zcela nestranně a podle svého nejlepšího svědomí a že bude zachovávat tajnost porad
 Soudního dvora.
 Článek 11
 Soudní dvůr zajistí zastupování vedoucího soudní kanceláře v případě překážky na jeho straně.
 Článek 12
 Soudnímu dvoru jsou přiděleni úředníci a jiní zaměstnanci, aby zajistili jeho chod. Jsou podřízeni
 vedoucímu soudní kanceláře Soudního dvora pod dohledem předsedy.
 Článek 13
 Na žádost Soudního dvora mohou Evropský parlament a Rada řádným legislativním postupem
 rozhodnout o jmenování pomocných zpravodajů a upravit jejich postavení. Pomocní zpravodajové
 mohou být za podmínek stanovených jednacím řádem povoláni k účasti na přípravném šetření
 k věcem předloženým Soudnímu dvoru a ke spolupráci se soudcem zpravodajem.
 Pomocné zpravodaje jmenuje Rada prostou většinou z osob, které poskytují veškeré záruky
 nezávislosti a mají požadovanou právnickou kvalifikaci. Před Soudním dvorem skládají přísahu, že
 budou svou funkci vykonávat zcela nestranně a podle svého nejlepšího svědomí a že budou zachovávat
 tajnost porad Soudního dvora.
 ---pagebreak--- 9.5.2008 CS Úřední věstník Evropské unie C 115/213
 Článek 14
 Soudci, generální advokáti a vedoucí soudní kanceláře musí mít bydliště v místě sídla Soudního dvora.
 Článek 15
 Soudní dvůr vykonává svou činnost nepřetržitě. Trvání soudních prázdnin stanoví Soudní dvůr
 s ohledem na své úřední potřeby.
 Článek 16
 Soudní dvůr zřizuje senáty složené ze tří a pěti soudců. Soudci volí ze svého středu předsedy senátů.
 Předsedové senátů složených z pěti soudců jsou voleni na dobu tří let. Mohou být zvoleni dvakrát po
 sobě.
 Velký senát je složen z třinácti soudců. Předsedá mu předseda Soudního dvora. Členy velkého senátu
 jsou rovněž předsedové senátů složených z pěti soudců a jiní soudci určení za podmínek stanovených
 jednacím řádem.
 Soudní dvůr zasedá ve velkém senátu, požádá-li o to členský stát nebo


text:
orgán Unie, který je účastníkem
 řízení.
 Soudní dvůr zasedá v plénu při řízení na základě čl. 228 odst. 2, čl. 245 druhého pododstavce,
 článku 247 nebo čl. 286 odst. 6 Smlouvy o fungování Evropské unie.
 Navíc může Soudní dvůr po vyslechnutí generálního advokáta rozhodnout, že věc bude předložena
 plénu, má-li za to, že věc, kterou se zabývá, má mimořádný význam.
 Článek 17
 Soudní dvůr může platně rozhodovat jen v lichém počtu soudců.
 Rozhodnutí senátů složených ze tří nebo pěti soudců jsou platná, pouze pokud jsou přijata třemi
 soudci.
 Rozhodnutí velkého senátu jsou platná, pouze pokud je přítomno devět soudců.
 Rozhodnutí pléna Soudního dvora jsou platná, pouze pokud je přítomno patnáct soudců.
 V případě překážky na straně jednoho soudce senátu může být za podmínek stanovených jednacím
 řádem povolán soudce, který je členem jiného senátu.
 ---pagebreak--- C 115/214 CS Úřední věstník Evropské unie 9.5.2008
 Článek 18
 Soudci a generální advokáti se nemohou účastnit rozhodování v žádné věci, ve které dříve vystupovali
 jako zmocněnci, poradci nebo advokáti některého z účastníků řízení nebo o níž byli povoláni
 rozhodnout jako členové soudu či vyšetřovací komise nebo v jakémkoli jiném postavení.
 Jestliže má soudce nebo generální advokát ze zvláštního důvodu za to, že se nemůže účastnit
 projednávání a rozhodování v určité věci, sdělí to předsedovi. V případě, že se předseda domnívá, že se
 některý soudce nebo generální advokát nemá ze zvláštního důvodu účastnit projednávání
 a rozhodování v určité věci, upozorní na to dotyčného.
 V případě obtíží při použití tohoto článku rozhoduje Soudní dvůr.
 Účastník řízení se nemůže dovolávat státní příslušnosti soudce nebo skutečnosti, že soudce jeho státní
 příslušnosti není členem Soudního dvora nebo některého senátu, za tím účelem, aby žádal změnu
 složení Soudního dvora nebo některého senátu.
 HLAVA III
 ŘÍZENÍ PŘED SOUDNÍM DVOREM
 Článek 19
 Členské státy a orgány Unie zastupuje před Soudním dvorem zmocněnec jmenovaný pro každou
 jednotlivou věc; zmocněnci může být nápomocen poradce nebo advokát.
 Stejným způsobem jsou zastupovány státy, které jsou stranami Dohody o Evropském hospodářském
 prostoru a nejsou členskými státy, jakož i Kontrolní úřad ESVO uvedený ve zmíněné dohodě.
 Jiní účastníci řízení musí být zastoupeni advokátem.
 Zastupovat některého účastníka řízení před Soudním dvorem nebo mu být nápomocen může pouze
 advokát oprávněný k výkonu advokacie podle práva některého členského státu nebo jiného státu, který
 je stranou Dohody o Evropském hospodářském prostoru.
 Zmocněnci, poradci a advokáti vystupující před Soudním dvorem požívají práv a záruk nezbytných
 k nezávislému výkonu svých funkcí za podmínek, které určí jednací řád.
 Soudní dvůr má vůči poradcům a advokátům, kteří před ním vystupují, pravomoci obvykle přiznávané
 soudům, a to za podmínek, které určí jednací řád.
 Vysokoškolští učitelé, kteří jsou státními příslušníky členských států, jejichž právní řád jim přiznává
 právo vystupovat před soudy, požívají u Soudního dvora práv, která tento článek přiznává advokátům.
 ---pagebreak--- 9.5.2008 CS Úřední věstník Evropské unie C 115/215
 Článek 20
 Řízení před Soudním dvorem má dvě části: písemnou a ústní.
 Písemná část řízení zahrnuje doručení žalob, spisů účastníků řízení, žalobních odpovědí a vyjádření
 a případně replik, jakož i veškerých podpůrných písemností a dokumentů nebo jejich ověřených opisů


text:
účastníkům řízení a orgánům Unie, jejichž rozhodnutí jsou předmětem sporu.
 Doručení zajistí vedoucí soudní kanceláře v pořadí a ve lhůtách stanovených jednacím řádem.
 Ústní část řízení zahrnuje přednesení zprávy soudce zpravodaje, slyšení zmocněnců, poradců
 a advokátů, jakož i stanoviska generálního advokáta a podle potřeby i výslechu svědků a znalců.
 Má-li Soudní dvůr za to, že věc neobsahuje žádnou novou právní otázku, může po vyslechnutí
 generálního advokáta rozhodnout, že věc bude projednána bez stanoviska generálního advokáta.
 Článek 21
 Žaloba k Soudnímu dvoru se podává prostřednictvím vedoucího soudní kanceláře. Musí obsahovat
 jméno a bydliště nebo sídlo žalobce, postavení podepsaného, označení strany nebo stran, proti nimž
 žaloba směřuje, předmět sporu, návrhové žádání a stručný popis žalobních důvodů.
 K žalobě musí být v případě potřeby připojen akt, jehož zrušení se požaduje, nebo v případě uvedeném
 v článku 265 Smlouvy o fungování Evropské unie doklad o datu výzvy zmíněné v uvedeném článku.
 Jestliže tyto písemnosti nebyly k žalobě připojeny, vyzve vedoucí soudní kanceláře žalobce, aby jej
 v přiměřené lhůtě dodal, přičemž žaloba nesmí být odmítnuta proto, že tato vada byla odstraněna
 teprve po uplynutí lhůty stanovené pro podání žaloby.
 Článek 22
 V případech podle článku 18 Smlouvy o ESAE se opravný prostředek podává k Soudnímu dvoru
 prostřednictvím vedoucího soudní kanceláře. Musí obsahovat jméno a bydliště nebo sídlo
 navrhovatele, postavení podepsaného, označení rozhodnutí, proti němuž se opravný prostředek
 podává, označení účastníků řízení, předmět sporu, návrhové žádání a stručný popis žalobních důvodů.
 K opravnému prostředku musí být připojen ověřený opis napadeného rozhodnutí rozhodčího výboru.
 Zamítne-li Soudní dvůr opravný prostředek, nabývá rozhodnutí rozhodčího výboru právní moci.
 Zruší-li Soudní dvůr rozhodnutí rozhodčího výboru, může být řízení před rozhodčím výborem na
 návrh některého z účastníků řízení znovu zahájeno. Rozhodčí výbor je přitom vázán právním názorem
 vyjádřeným v rozhodnutí Soudního dvora.
 ---pagebreak--- C 115/216 CS Úřední věstník Evropské unie 9.5.2008
 Článek 23
 V případech uvedených v článku 267 Smlouvy o fungování Evropské unie doručí příslušný vnitrostátní
 soud Soudnímu dvoru své rozhodnutí, jímž bylo řízení přerušeno a věc předložena Soudnímu dvoru.
 Toto rozhodnutí pak oznámí vedoucí soudní kanceláře Soudního dvora účastníkům řízení, členským
 státům a Komisi, jakož i orgánu, instituci nebo jinému subjektu Unie, který přijal akt, jehož platnost
 nebo výklad je předmětem sporu.
 Do dvou měsíců od tohoto oznámení mají účastníci řízení, členské státy, Komise a podle okolností
 i orgán, instituce nebo jiný subjekt Unie, který přijal akt, jehož platnost nebo výklad je předmětem
 sporu, právo předložit Soudnímu dvoru spisy účastníků řízení nebo vyjádření.
 V případech uvedených v článku 267 Smlouvy o fungování Evropské unie oznámí vedoucí soudní
 kanceláře Soudního dvora rozhodnutí vnitrostátního soudu státům, které jsou stranami Dohody
 o Evropském hospodářském prostoru a nejsou členskými státy, jakož i Kontrolnímu úřadu ESVO
 uvedenému ve zmíněné dohodě, a které mohou do dvou měsíců od tohoto oznámení, jedná-li se
 o některou z oblastí působnosti zmíněné dohody, předložit Soudnímu dvoru spisy účastníků řízení
 nebo vyjádření.
 Pokud dohoda týkající se určité oblasti uzavřená mezi Radou a jedním nebo více třetími státy stanoví,
 že tyto státy mají právo předkládat spisy účastníků řízení nebo vyjádření, pokud soud


text:
členského státu
 požádá Soudní dvůr o rozhodnutí o předběžné otázce spadající do oblasti působnosti dohody, je
 rozhodnutí vnitrostátního soudu obsahující uvedenou otázku také oznámeno dotyčným třetím
 státům, které mohou do dvou měsíců od tohoto oznámení předložit Soudnímu dvoru spisy účastníků
 řízení nebo vyjádření.
 Článek 23a (*)
 Jednací řád může upravit zrychlené řízení a, v souvislosti s žádostmi o rozhodnutí o předběžné otázce
 týkajícími se prostoru svobody, bezpečnosti a práva, naléhavé řízení.
 V těchto řízeních lze pro předkládání spisů nebo písemných vyjádření stanovit kratší lhůtu, než je lhůta
 stanovená v článku 23, a odchylně od čl. 20 čtvrtého pododstavce lze stanovit, že věc bude projednána
 bez stanoviska generálního advokáta.
 V naléhavém řízení lze mimoto omezit okruh účastníků řízení a ostatních zúčastněných uvedených
 v článku 23 oprávněných předkládat spisy nebo písemná vyjádření a v případech mimořádné
 naléhavosti lze upustit od písemné části řízení.
 (*) Článek vložený rozhodnutím 2008/79/ES, Euratom (Úř. věst. L 24, 29.1.2008, s. 42).
 ---pagebreak--- 9.5.2008 CS Úřední věstník Evropské unie C 115/217
 Článek 24
 Soudní dvůr může vyzvat účastníky řízení, aby předložili veškeré dokumenty a poskytli veškeré
 informace, které pokládá za žádoucí. V případě odmítnutí to Soudní dvůr vezme na vědomí.
 Soudní dvůr může rovněž požádat členské státy a orgány, instituce nebo jiné subjekty Unie, které
 nejsou účastníky řízení, o veškeré údaje, jež považuje za nezbytné pro účely řízení.
 Článek 25
 Soudní dvůr může kdykoli pověřit kteroukoli osobu, sdružení osob, úřad, výbor nebo orgán podle své
 volby vypracováním odborného posudku.
 Článek 26
 Výslech svědků se provádí za podmínek, které stanoví jednací řád.
 Článek 27
 Vůči svědkům, kteří odpírají plnit svědeckou povinnost, vykonává Soudní dvůr pravomoci soudům
 obvykle přiznávané a může ukládat peněžité tresty za podmínek, které stanoví jednací řád.
 Článek 28
 Svědci a znalci mohou být vyslechnuti pod přísahou ve formě, kterou stanoví jednací řád, anebo
 způsobem, který stanoví právní řád domovského státu svědka nebo znalce.
 Článek 29
 Soudní dvůr může přikázat, aby byl svědek nebo znalec vyslechnut soudním orgánem v místě svého
 bydliště.
 Tento příkaz se zašle k provedení příslušnému soudnímu orgánu způsobem, který stanoví jednací řád.
 Písemnosti, které byly získány na základě tohoto dožádání, se vracejí Soudnímu dvoru stejným
 způsobem.
 Soudní dvůr nese náklady, pokud je případně nepřenese na účastníky řízení.
 Článek 30
 Každý členský stát posuzuje porušení přísahy svědky nebo znalci jako obdobný trestný čin spáchaný
 před svým vnitrostátním soudem v občanskoprávním řízení. Na základě oznámení Soudního dvora
 stíhá pachatele tohoto činu před příslušným vnitrostátním soudem.
 ---pagebreak--- C 115/218 CS Úřední věstník Evropské unie 9.5.2008
 Článek 31
 Jednání je veřejné, nerozhodne-li Soudní dvůr z vážných důvodů z úřední povinnosti nebo na návrh
 účastníků řízení jinak.
 Článek 32
 V průběhu jednání může Soudní dvůr vyslýchat znalce, svědky i samotné účastníky řízení. Účastníci
 řízení však před ním mohou vystupovat pouze prostřednictvím svých zástupců.
 Článek 33
 O každém jednání se sepisuje protokol, který podepisují předseda a vedoucí soudní kanceláře.
 Článek 34
 Pořad jednání stanoví předseda.
 Článek 35
 Porady Soudního dvora jsou a zůstanou tajné.
 Článek 36
 Rozsudky musí být odůvodněny. Uvádějí se v nich jména soudců, kteří se účastnili


text:
rozhodování.
 Článek 37
 Rozsudky podepisují předseda a vedoucí soudní kanceláře. Vyhlašují se na veřejném zasedání.
 Článek 38
 Soudní dvůr rozhoduje o nákladech řízení.
 Článek 39
 Předseda Soudního dvora může ve zkráceném řízení, které se v nezbytném rozsahu může odchylovat
 od určitých pravidel obsažených v tomto statutu a které bude upraveno jednacím řádem, rozhodnout
 o návrzích na odklad provádění nebo vykonatelnosti napadeného aktu podle článku 278 Smlouvy
 o fungování Evropské unie nebo podle článku 157 Smlouvy o ESAE, na nařízení předběžných opatření
 podle článku 279 Smlouvy o fungování Evropské unie nebo na zastavení výkonu rozhodnutí podle
 čl. 299 čtvrtého pododstavce Smlouvy o fungování Evropské unie nebo podle čl. 164 třetího
 pododstavce Smlouvy o ESAE.
 ---pagebreak--- 9.5.2008 CS Úřední věstník Evropské unie C 115/219
 V případě překážky na straně předsedy jej zastoupí jiný soudce za podmínek stanovených jednacím
 řádem.
 Rozhodnutí vydané předsedou nebo jeho zástupcem má pouze předběžnou povahu a nepředjímá
 rozhodnutí Soudního dvora ve věci samé.
 Článek 40
 Členské státy a orgány Unie mohou ve sporech předložených Soudnímu dvoru vstoupit do řízení.
 Totéž právo mají instituce a jiné subjekty Unie a každá jiná osoba, které mohou prokázat zájem na
 rozhodnutí sporu předloženého Soudnímu dvoru. Fyzické nebo právnické osoby nesmějí zasahovat do
 sporů mezi členskými státy, sporů mezi orgány Unie nebo sporů mezi členskými státy a orgány Unie.
 Aniž je dotčen druhý pododstavec, mohou státy, které jsou stranami Dohody o Evropském
 hospodářském prostoru a které nejsou členskými státy, jakož i Kontrolní úřad ESVO uvedený ve
 zmíněné dohodě, vstoupit do řízení ve sporech týkajících se některé oblasti působnosti zmíněné
 dohody.
 Návrhová žádání obsažená v návrhu na vstup do řízení se omezí na podporu návrhového žádání
 jednoho z hlavních účastníků řízení.
 Článek 41
 Jestliže žalovaný nepodá písemné návrhové žádání, ačkoli byl řádně vyrozuměn, bude proti němu
 vydán rozsudek pro zmeškání. Proti rozsudku se lze odvolat ve lhůtě jednoho měsíce po jeho
 oznámení. Nerozhodne-li Soudní dvůr jinak, nemá odvolání odkladný účinek na výkon rozsudku pro
 zmeškání.
 Článek 42
 Členské státy, orgány, instituce a jiné subjekty Unie a ostatní fyzické nebo právnické osoby mohou
 v případech a za podmínek, které budou stanoveny jednacím řádem, vznést námitky třetí osoby proti
 rozsudkům, jestliže se tyto rozsudky týkají jejich práv a jestliže byly vydány bez jejich účasti.
 Článek 43
 V případě pochybností o smyslu a dosahu některého rozsudku je Soudní dvůr příslušný podat jeho
 výklad na žádost kteréhokoli účastníka řízení nebo orgánu Unie, jestliže prokáží, že mají na věci
 oprávněný zájem.
 ---pagebreak--- C 115/220 CS Úřední věstník Evropské unie 9.5.2008
 Článek 44
 Obnovu řízení lze u Soudního dvora žádat jen z toho důvodu, že byly zjištěny nové rozhodné
 skutečnosti, které před vynesením rozsudku nebyly známy Soudnímu dvoru ani účastníku řízení, který
 o obnovu žádá.
 Obnovené řízení se zahajuje rozhodnutím Soudního dvora, které výslovně uvádí existenci nové
 skutečnosti, přiznává jí význam odůvodňující obnovení řízení a prohlašuje proto žádost za přípustnou.
 Žádost o obnovu řízení není přípustná po uplynutí lhůty deseti let od vydání rozsudku.
 Článek 45
 Jednací řád stanoví prodloužení procesních lhůt z důvodu vzdálenosti.
 Zánik nároku pro zmeškání lhůty


text:
nelze namítat, jestliže dotyčná strana prokáže působení náhody
 nebo vyšší moci.
 Článek 46
 Nároky vůči Unii z mimosmluvní odpovědnosti se promlčují za pět let ode dne, kdy nastala skutečnost,
 na níž se zakládají. Promlčení se přerušuje buď podáním žaloby u Soudního dvora, nebo předběžnou
 žádostí, kterou poškozený předloží příslušnému orgánu Unie. V naposledy uvedeném případě musí být
 žaloba podána ve lhůtě dvou měsíců stanovené v článku 263 Smlouvy o fungování Evropské unie;
 podle okolností se použije čl. 265 druhý pododstavec Smlouvy o fungování Evropské unie.
 Tento článek se rovněž vztahuje na nároky vůči Evropské centrální bance z mimosmluvní
 odpovědnosti.
 HLAVA IV
 TRIBUNÁL
 Článek 47
 Ustanovení čl. 9 prvního pododstavce, článků 14 a 15, čl. 17 prvního, druhého, čtvrtého a pátého
 pododstavce a článku 18 se použijí na Tribunál a jeho členy.
 Ustanovení čl. 3 čtvrtého pododstavce a článků 10, 11 a 14 se přiměřeně použijí pro vedoucího soudní
 kanceláře Tribunálu.
 Článek 48
 Tribunál se skládá ze dvaceti sedmi soudců.
 ---pagebreak--- 9.5.2008 CS Úřední věstník Evropské unie C 115/221
 Článek 49
 Členové Tribunálu mohou být povoláni, aby plnili úkoly generálního advokáta.
 Úlohou generálního advokáta je předkládat veřejně, zcela nestranně a nezávisle odůvodněná stanoviska
 v některých věcech předložených Tribunálu a být mu tím nápomocen při plnění jeho poslání.
 Kritéria pro výběr těchto věcí a postup povolávání generálních advokátů stanoví jednací řád Tribunálu.
 Člen povolaný k výkonu funkce generálního advokáta v určité věci se nesmí účastnit rozhodování
 v téže věci.
 Článek 50
 Tribunál zasedá v senátech o třech nebo pěti soudcích. Soudci volí ze svého středu předsedy senátů.
 Předsedové senátů složených z pěti soudců jsou voleni na dobu tří let. Mohou být zvoleni dvakrát po
 sobě.
 Složení senátů a přidělování věcí jednotlivým senátům určí jednací řád. Ve věcech vymezených
 jednacím řádem může Tribunál zasedat v plénu nebo jako samosoudce.
 Jednací řád může rovněž stanovit, ve kterých věcech a za jakých podmínek Tribunál zasedá ve velkém
 senátu.
 Článek 51
 Odchylně od pravidla obsaženého v čl. 256 odst. 1 Smlouvy o fungování Evropské unie je Soudní dvůr
 příslušný rozhodovat o žalobách uvedených v článcích 263 a 265 Smlouvy o fungování Evropské unie
 podaných členským státem proti
 a) aktu nebo nečinnosti Evropského parlamentu nebo Rady nebo obou těchto orgánů jednajících
 společně, kromě:
 — rozhodnutí přijatých Radou podle čl. 108 odst. 2 třetího pododstavce Smlouvy o fungování
 Evropské unie,
 — aktů Rady přijatých podle nařízení Rady týkajícího se opatření na ochranu obchodu
 ve smyslu článku 207 Smlouvy o fungování Evropské unie,
 — aktů Rady, kterými Rada vykonává prováděcí pravomoci v souladu s čl. 291 odst. 2 Smlouvy
 o fungování Evropské unie;
 ---pagebreak--- C 115/222 CS Úřední věstník Evropské unie 9.5.2008
 b) aktu nebo nečinnosti Komise podle čl. 331 odst. 1 Smlouvy o fungování Evropské unie.
 Dále je Soudní dvůr příslušný rozhodovat o žalobách uvedených v týchž článcích podaných orgánem
 Unie proti aktu nebo nečinnosti Evropského parlamentu, Rady, obou těchto orgánů jednajících
 společně nebo Komise nebo podaných orgánem Unie proti aktu nebo nečinnosti Evropské centrální
 banky.
 Článek 52
 Předseda Soudního dvora a předseda Tribunálu určí vzájemnou dohodou, za


text:
jakých podmínek budou
 úředníci a jiní zaměstnanci Soudního dvora poskytovat služby Tribunálu, aby zajistili jeho chod.
 Někteří úředníci a jiní zaměstnanci jsou podřízeni vedoucímu soudní kanceláře Tribunálu pod
 dohledem předsedy Tribunálu.
 Článek 53
 Řízení před Tribunálem se řídí hlavou III.
 Řízení před Tribunálem bude podle potřeby upřesněno a doplněno jednacím řádem. Jednací řád se
 může odchýlit od čl. 40 čtvrtého pododstavce a článku 41 s ohledem na zvláštnosti sporů v oblasti
 práv duševního vlastnictví.
 Odchylně od čl. 20 čtvrtého pododstavce může generální advokát předkládat odůvodněná stanoviska
 písemně.
 Článek 54
 Je-li žaloba nebo jiné podání určené Tribunálu omylem podáno vedoucímu soudní kanceláře Soudního
 dvora, předá je neprodleně vedoucímu soudní kanceláře Tribunálu; obdobně je-li žaloba nebo jiné
 podání určené Soudnímu dvoru omylem podáno vedoucímu soudní kanceláře Tribunálu, předá je
 neprodleně vedoucímu soudní kanceláře Soudního dvora.
 Pokud Tribunál zjistí, že není příslušný k řízení ve věci, ve které je příslušný Soudní dvůr, postoupí věc
 Soudnímu dvoru; obdobně pokud Soudní dvůr zjistí, že je k řízení příslušný Tribunál, postoupí věc
 Tribunálu, který již poté nemůže prohlásit svou nepříslušnost.
 Jsou-li Soudnímu dvoru i Tribunálu předloženy věci, které mají stejný předmět, týkají se stejné otázky
 výkladu nebo otázky platnosti stejného právního aktu, může Tribunál po vyslechnutí účastníků řízení
 přerušit řízení, dokud Soudní dvůr nevynese rozsudek, nebo je-li žaloba podána podle článku 263
 Smlouvy o fungování Evropské unie, upustit od projednání věci, aby umožnil Soudnímu dvoru
 o těchto věcech rozhodnout. Za stejných okolností může Soudní dvůr rovněž rozhodnout o přerušení
 řízení, které před ním probíhá; v tom případě řízení před Tribunálem pokračuje.
 Pokud členský stát a orgán Unie napadají tentýž akt, upustí Tribunál od projednání věci, aby umožnil
 Soudnímu dvoru rozhodnout o těchto žalobách.
 ---pagebreak--- 9.5.2008 CS Úřední věstník Evropské unie C 115/223
 Článek 55
 Vedoucí soudní kanceláře Tribunálu oznámí konečná rozhodnutí Tribunálu, rozhodnutí, která řeší věc
 pouze částečně, nebo rozhodnutí o otázce týkající se příslušnosti Tribunálu nebo přípustnosti žaloby
 všem účastníkům řízení, jakož i všem členským státům a orgánům Unie, přestože nevstoupily do řízení
 před Tribunálem.
 Článek 56
 Proti konečným rozhodnutím Tribunálu, proti rozhodnutím, která řeší věc pouze částečně, nebo proti
 rozhodnutím o otázce týkající se příslušnosti Tribunálu nebo přípustnosti žaloby lze ve lhůtě dvou
 měsíců od oznámení napadeného rozhodnutí podat opravný prostředek k Soudnímu dvoru.
 Tento opravný prostředek může podat kterýkoli účastník řízení, jehož návrhovému žádání nebylo zcela
 nebo zčásti vyhověno. Jiní vedlejší účastníci řízení než členské státy nebo orgány Unie mohou podat
 opravný prostředek, pouze pokud se jich rozhodnutí Tribunálu přímo týká.
 S výjimkou sporů mezi Unií a jejich zaměstnanci mohou tento opravný prostředek podat rovněž
 členské státy a orgány Unie, které nevstoupily do řízení před Tribunálem. Tyto členské státy a orgány
 mají stejné postavení jako členské státy nebo orgány, které vstoupily do řízení v prvním stupni.
 Článek 57
 Opravný prostředek k Soudnímu dvoru proti rozhodnutí Tribunálu, kterým byl zamítnut návrh na
 vstup do řízení, může osoba, jejíž návrh byla zamítnut, podat ve lhůtě dvou týdnů od oznámení
 rozhodnutí o zamítnutí.
 Účastníci řízení mohou podat opravný prostředek k Soudnímu dvoru proti rozhodnutím Tribunálu
 přijatým


text:
podle článku 278 nebo 279 nebo podle čl. 299 čtvrtého pododstavce Smlouvy o fungování
 Evropské unie nebo podle článku 157 nebo podle čl. 164 třetího pododstavce Smlouvy o ESAE ve
 lhůtě dvou měsíců od jejich oznámení.
 O opravných prostředcích uvedených v prvním a druhém pododstavci tohoto článku se rozhoduje
 postupem podle článku 39.
 Článek 58
 Opravné prostředky k Soudnímu dvoru jsou omezeny na právní otázky. Jsou přípustné pro
 nepříslušnost Tribunálu, pro nedostatky řízení před Tribunálem, které poškozují zájmy účastníka řízení
 podávajícího opravný prostředek, či pro porušení právních předpisů Unie Tribunálem.
 Opravný prostředek jen proti určení výše náhrady nákladů řízení nebo proti rozhodnutí, který
 z účastníků řízení je má platit, není přípustný.
 ---pagebreak--- C 115/224 CS Úřední věstník Evropské unie 9.5.2008
 Článek 59
 Je-li podán opravný prostředek proti rozhodnutí Tribunálu, má řízení před Soudním dvorem písemnou
 a ústní část. Za podmínek stanovených v jednacím řádu může Soudní dvůr poté, co byli vyslechnuti
 účastníci řízení a generální advokát, rozhodnout bez ústního jednání.
 Článek 60
 Aniž jsou dotčeny články 278 a 279 Smlouvy o fungování Evropské unie nebo článek 157 Smlouvy
 o ESAE, nemá opravný prostředek odkladný účinek.
 Odchylně od článku 280 Smlouvy o fungování Evropské unie nabývá rozhodnutí Tribunálu, které ruší
 nařízení, právní moci až dnem, kdy uplyne lhůta stanovená v čl. 56 prvním pododstavci tohoto
 statutu, nebo pokud je v této lhůtě podán opravný prostředek, dnem jeho zamítnutí, aniž je dotčeno
 právo účastníka řízení požádat Soudní dvůr na základě článků 278 a 279 Smlouvy o fungování
 Evropské unie a článku 157 Smlouvy o ESAE o pozastavení účinků rozhodnutí, které bylo prohlášeno
 za neplatné, nebo o nařízení jiného předběžného opatření.
 Článek 61
 Je-li opravný prostředek opodstatněný, zruší Soudní dvůr rozhodnutí Tribunálu. Soudní dvůr může
 vydat sám konečné rozhodnutí ve věci, pokud to soudní řízení dovoluje, nebo věc vrátit zpět Tribunálu
 k rozhodnutí.
 Je-li věc vrácena Tribunálu, je tento tribunál vázán právním názorem obsaženým v rozhodnutí
 Soudního dvora.
 Je-li opravný prostředek podaný členským státem nebo orgánem Unie, který nevstoupil do řízení před
 Tribunálem, opodstatněný, může Soudní dvůr určit, považuje-li to za nezbytné, které účinky
 zrušeného rozhodnutí Tribunálu jsou pro účastníky řízení zachovány.
 Článek 62
 V případech uvedených v čl. 256 odst. 2 a 3 Smlouvy o fungování Evropské unie může první generální
 advokát navrhnout Soudnímu dvoru, aby přezkoumal rozhodnutí Tribunálu, má-li za to, že existuje
 vážné nebezpečí narušení jednoty nebo souladu práva Unie.
 Návrh musí podat ve lhůtě jednoho měsíce od vyhlášení rozhodnutí Tribunálu. Soudní dvůr rozhodne
 ve lhůtě jednoho měsíce ode dne, kdy mu první generální advokát podal návrh, zda je rozhodnutí třeba
 přezkoumat.
 Článek 62a
 Soudní dvůr rozhoduje o otázkách, které jsou předmětem přezkumu, postupem pro naléhavé situace
 na základě spisu, který mu předá Tribunál.
 ---pagebreak--- 9.5.2008 CS Úřední věstník Evropské unie C 115/225
 Osoby uvedené v článku 23 a v případech stanovených v čl. 256 odst. 2 Smlouvy o fungování
 Evropské unie i účastníci řízení před Tribunálem mají právo předložit Soudnímu dvoru ve lhůtě
 stanovené k tomuto účelu své spisy nebo vyjádření k otázkám, které jsou předmětem přezkumu.
 Před vydáním


text:
rozhodnutí může Soudní dvůr rozhodnout o zahájení ústního jednání.
 Článek 62b
 V případech stanovených v čl. 256 odst. 2 Smlouvy o fungování Evropské unie a aniž jsou dotčeny
 články 278 a 279 Smlouvy o fungování Evropské unie, nemají návrh na přezkoumání a rozhodnutí
 o zahájení přezkumného řízení odkladný účinek. Shledá-li Soudní dvůr, že rozhodnutí Tribunálu
 ohrožuje jednotu nebo soulad práva Unie, vrátí případ Tribunálu, který je vázán právním názorem
 Soudního dvora; Soudní dvůr může určit účinky rozhodnutí Tribunálu, které jsou pro účastníky řízení
 zachovány. Pokud však řešení sporu vyplývá, s přihlédnutím k výsledku přezkumu, ze skutkových
 zjištění, na nichž se zakládá rozhodnutí Tribunálu, rozhodne Soudní dvůr s konečnou platností.
 V případech stanovených v čl. 256 odst. 3 Smlouvy o fungování Evropské unie, není-li navržen
 přezkum nebo rozhodnuto o zahájení přezkumu, nabývají odpověď nebo odpovědi Tribunálu na
 otázky, které mu byly předloženy, účinku uplynutím lhůt stanovených k tomuto účelu v čl. 62 druhém
 pododstavci. Je-li zahájen přezkum, nabývají odpověď nebo odpovědi, které jsou předmětem
 přezkumu, účinku po jeho skončení, pokud Soudní dvůr nerozhodne jinak. Shledá-li Soudní dvůr, že
 rozhodnutí Tribunálu narušuje jednotu nebo soulad práva Unie, nahrazuje odpověď Soudního dvora
 na otázky, které jsou předmětem přezkumu, odpověď Tribunálu.
 HLAVA IVa
 SPECIALIZOVANÉ SOUDY
 Článek 62c
 Ustanovení o pravomocích, složení a organizaci specializovaných soudů zřízených podle článku 257
 Smlouvy o fungování Evropské unie a o řízení před nimi jsou obsažena v příloze tohoto statutu.
 HLAVA V
 ZÁVĚREČNÁ USTANOVENÍ
 Článek 63
 Jednací řády Soudního dvora a Tribunálu obsahují veškerá další ustanovení nezbytná k provádění
 a případnému doplňování tohoto statutu.
 ---pagebreak--- C 115/226 CS Úřední věstník Evropské unie 9.5.2008
 Článek 64
 Pravidla o užívání jazyků vztahující se na Soudní dvůr Evropské unie stanoví Rada jednomyslně
 nařízením. Toto nařízení se přijme buď na žádost Soudního dvora a po konzultaci s Komisí
 a Evropským parlamentem, nebo na návrh Komise a po konzultaci se Soudním dvorem a Evropským
 parlamentem.
 Až do přijetí těchto pravidel zůstávají v účinnosti ustanovení jednacího řádu Soudního dvora
 a jednacího řádu Tribunálu týkající se užívání jazyků. Odchylně od článků 253 a 254 Smlouvy
 o fungování Evropské unie mohou být tato ustanovení změněna nebo zrušena pouze s jednomyslným
 souhlasem Rady.
 PŘÍLOHA I
 SOUD PRO VEŘEJNOU SLUŽBU EVROPSKÉ UNIE
 Článek 1
 Soud pro veřejnou službu Evropské unie (dále jen „Soud pro veřejnou službu“) má pravomoc rozhodovat v prvním stupni
 spory mezi Unií a jejími zaměstnanci podle článku 270 Smlouvy o fungování Evropské unie, včetně sporů mezi každou
 institucí nebo subjektem a jeho zaměstnanci, které spadají do pravomoci Soudního dvora Evropské unie.
 Článek 2
 Soud pro veřejnou službu se skládá ze sedmi soudců. Na žádost Soudního dvora může Rada kvalifikovanou většinou
 rozhodnout, že zvýší počet soudců.
 Soudci jsou jmenováni na dobu šesti let. Soudci, jejichž funkční období končí, mohou být jmenováni opakovaně.
 Každé uvolněné místo se obsazuje jmenováním nového soudce na dobu šesti let.
 Článek 3
 1. Soudce jmenuje Rada postupem stanoveným v čl. 257 čtvrtém pododstavci Smlouvy o fungování Evropské unie po
 konzultaci s výborem zřízeným tímto článkem. Při jmenování soudců dbá Rada na vyvážené složení


text:
Soudu pro veřejnou
 službu na co nejširším zeměpisném základě z řad státních příslušníků členských států a z hlediska zastoupení vnitrostátních
 právních systémů.
 2. Každá osoba, která má občanství Unie a která splňuje podmínky stanovené v čl. 257 čtvrtém pododstavci Smlouvy
 o fungování Evropské unie, může předložit svou kandidaturu. Rada stanoví na doporučení Soudního dvora podmínky
 a postupy pro předkládání a vyřizování kandidatur.
 3. Zřizuje se výbor složený ze sedmi osob z řad bývalých členů Soudního dvora a Tribunálu a obecně uznávaných
 právníků. Rada rozhoduje na doporučení předsedy Soudního dvora o jmenování členů výboru a pravidlech jeho fungování.
 ---pagebreak--- 9.5.2008 CS Úřední věstník Evropské unie C 115/227
 4. Výbor vydává stanovisko ke vhodnosti kandidátů na výkon funkce soudce Soudu pro veřejnou službu. Výbor připojí
 k tomuto stanovisku seznam kandidátů, kteří mají nejvhodnější zkušenosti na nejvyšší úrovni. Tento seznam musí
 obsahovat počet kandidátů, který odpovídá alespoň dvojnásobku počtu soudců, které má Rada jmenovat.
 Článek 4
 1. Soudci volí ze svého středu předsedu Soudu pro veřejnou službu na dobu tří let. Předseda může být zvolen
 opakovaně.
 2. Soud pro veřejnou službu zasedá v senátech o třech soudcích. Ve věcech vymezených jednacím řádem může
 rozhodovat v plénu, v senátu o pěti soudcích nebo jako samosoudce.
 3. Předseda Soudu pro veřejnou službu předsedá plénu a senátu o pěti soudcích. Předsedové senátů o třech soudcích
 jsou jmenováni za podmínek stanovených v odstavci 1. Je-li předseda Soudu pro veřejnou službu přidělen senátu o třech
 soudcích, předsedá mu.
 4. Pravomoci a usnášeníschopnost pléna, jakož i složení senátů a přidělování věcí jednotlivým senátům určí jednací
 řád.
 Článek 5
 Články 2 až 6, 14 a 15, čl. 17 první, druhý a pátý pododstavec a článek 18 statutu Soudního dvora Evropské unie se použijí
 na Soud pro veřejnou službu a jeho členy.
 Přísaha uvedená v článku 2 statutu se skládá před Soudním dvorem a rozhodnutí uvedená v článcích 3, 4 a 6 tohoto statutu
 přijímá Soudní dvůr po konzultaci se Soudem pro veřejnou službu.
 Článek 6
 1. Soud pro veřejnou službu se opírá o útvary Soudního dvora a Tribunálu. Předseda Soudního dvora, popřípadě
 předseda Tribunálu určí vzájemnou dohodou s předsedou Soudu pro veřejnou službu, za jakých podmínek budou úředníci
 a ostatní zaměstnanci Soudního dvora nebo Tribunálu poskytovat služby Soudu pro veřejnou službu, aby zajistili jeho chod.
 Někteří úředníci nebo jiní zaměstnanci jsou podřízeni vedoucímu soudní kanceláře Soudu pro veřejnou službu pod
 dohledem předsedy tohoto soudu.
 2. Soud pro veřejnou službu jmenuje vedoucího své soudní kanceláře a upraví jeho postavení. Ustanovení čl. 3 čtvrtého
 pododstavce a články 10, 11 a 14 statutu Soudního dvora Evropské unie se použijí na vedoucího soudní kanceláře tohoto
 soudu.
 Článek 7
 1. Řízení před Soudem pro veřejnou službu se řídí hlavou III statutu Soudního dvora Evropské unie, s výjimkou
 článků 22 a 23 uvedeného statutu. Podle potřeby bude upřesněno a doplněno jednacím řádem tohoto Soudu.
 2. Pravidla pro používání jazyků u Tribunálu se vztahují na Soud pro veřejnou službu.
 3. Písemná část řízení zahrnuje podání návrhu a žalobní odpovědi, nerozhodne-li Soud pro veřejnou službu
 o nezbytnosti druhé


text:
výměny spisů účastníků řízení. Uskutečnila-li se druhá výměna spisů účastníků řízení, může Soud pro
 veřejnou službu se souhlasem účastníků řízení rozhodnout bez ústního jednání.
 ---pagebreak--- C 115/228 CS Úřední věstník Evropské unie 9.5.2008
 4. V každém stadiu řízení, včetně podání návrhu, může Soud pro veřejnou službu zkoumat možnosti smírného
 narovnání a může se pokusit o jeho usnadnění.
 5. Soud pro veřejnou službu rozhoduje o nákladech řízení. S výhradou zvláštních ustanovení jednacího řádu se
 účastníku řízení, který neměl úspěch ve věci, uloží náhrada nákladů řízení, pokud to účastník řízení, který měl ve věci
 úspěch, požadoval.
 Článek 8
 1. Je-li návrh nebo jiné podání určené Soudu pro veřejnou službu omylem podáno vedoucímu soudní kanceláře
 Soudního dvora nebo Tribunálu, předá je neprodleně vedoucímu soudní kanceláře Soudu pro veřejnou službu. Obdobně,
 je-li návrh nebo jiné podání určené Soudnímu dvoru nebo Tribunálu omylem podáno vedoucímu soudní kanceláře Soudu
 pro veřejnou službu, předá je neprodleně vedoucímu soudní kanceláře Soudního dvora nebo Tribunálu.
 2. Pokud Soud pro veřejnou službu zjistí, že není příslušný k řízení ve věci, ve které je příslušný Soudní dvůr nebo
 Tribunál, postoupí věc Soudnímu dvoru nebo Tribunálu. Obdobně pokud Soudní dvůr nebo Tribunál zjistí, že je k řízení
 příslušný Soud pro veřejnou službu, postoupí věc Soudu pro veřejnou službu, který již poté nemůže prohlásit svou
 nepříslušnost.
 3. Jsou-li Soudu pro veřejnou službu i Tribunálu předloženy věci týkající se stejné otázky výkladu nebo otázky platnosti
 stejného právního aktu, může Soud pro veřejnou službu po vyslechnutí účastníků řízení přerušit řízení, dokud Tribunál
 nevynese rozsudek.
 Jsou-li Soudu pro veřejnou službu i Tribunálu předloženy věci, které mají stejný předmět, prohlásí Soud pro veřejnou
 službu svou nepříslušnost, aby umožnil Tribunálu o věcech rozhodnout.
 Článek 9
 Proti konečným rozhodnutím Soudu pro veřejnou službu, proti rozhodnutím tohoto soudu, která řeší věc pouze částečně,
 nebo proti rozhodnutím o otázce týkající se příslušnosti soudu nebo přípustnosti žaloby lze ve lhůtě dvou měsíců od
 oznámení napadeného rozhodnutí podat opravný prostředek k Tribunálu.
 Tento opravný prostředek může podat kterýkoli účastník řízení, jehož návrhovým žádáním nebylo zcela nebo zčásti
 vyhověno. Jiní vedlejší účastníci řízení než členské státy nebo orgány Unie mohou podat opravný prostředek, pouze pokud
 se jich rozhodnutí Soudu pro veřejnou službu přímo týká.
 Článek 10
 1. Opravný prostředek k Tribunálu proti rozhodnutí Soudu pro veřejnou službu, kterým byl zamítnut návrh na vstup
 do řízení, může osoba, jejíž návrh byl zamítnut, podat ve lhůtě dvou týdnů od oznámení rozhodnutí o zamítnutí.
 2. Účastníci řízení mohou podat opravný prostředek k Tribunálu proti rozhodnutím Soudu pro veřejnou službu
 přijatým podle článku 278 nebo 279 nebo podle čl. 299 čtvrtého pododstavce Smlouvy o fungování Evropské unie a podle
 článku 157 nebo podle čl. 164 třetího pododstavce Smlouvy o ESAE ve lhůtě dvou měsíců od jejich oznámení.
 3. Předseda Tribunálu může o opravných prostředcích uvedených v odstavcích 1 a 2 rozhodnout ve zkráceném řízení,
 které se v nezbytném rozsahu může odchylovat od určitých pravidel obsažených v této příloze a které bude upraveno
 jednacím řádem Tribunálu.
 ---pagebreak--- 9.5.2008 CS Úřední věstník Evropské unie C 115/229
 Článek 11
 1. Opravné


text:
prostředky k Tribunálu jsou omezeny na právní otázky. Jsou přípustné pro nepříslušnost Soudu pro
 veřejnou službu, pro nedostatky řízení před tímto soudem, které poškozují zájmy účastníka řízení podávajícího opravný
 prostředek, či pro porušení právních předpisů Unie Soudem pro veřejnou službu.
 2. Opravný prostředek jen proti určení výše náhrady nákladů řízení nebo proti rozhodnutí, který z účastníků řízení je
 má platit, není přípustný.
 Článek 12
 1. Aniž jsou dotčeny články 278 a 279 Smlouvy o fungování Evropské unie a článek 157 Smlouvy o ESAE, nemá
 opravný prostředek k Tribunálu odkladný účinek.
 2. Je-li podán opravný prostředek proti rozhodnutí Soudu pro veřejnou službu, má řízení před Tribunálem písemnou
 a ústní část. Za podmínek stanovených v jednacím řádu Tribunálu může tento soud poté, co vyslechne účastníky řízení,
 rozhodnout bez ústního jednání.
 Článek 13
 1. Je-li opravný prostředek opodstatněný, zruší Tribunál rozhodnutí Soudu pro veřejnou službu a vydá rozhodnutí ve
 věci sám. Pokud spor nedovoluje rozhodnout ve věci, vrátí věc zpět k rozhodnutí Soudu pro veřejnou službu.
 2. Je-li věc vrácena Soudu pro veřejnou službu, je tento soud vázán právním názorem obsaženým v rozhodnutí
 Tribunálu.
 ---pagebreak--- C 115/230 CS Úřední věstník Evropské unie 9.5.2008
 PROTOKOL (č. 4)
 O STATUTU EVROPSKÉHO SYSTÉMU CENTRÁLNÍCH
 BANK A EVROPSKÉ CENTRÁLNÍ BANKY
 VYSOKÉ SMLUVNÍ STRANY,
 PŘEJÍCE SI přijmout statut Evropského systému centrálních bank a Evropské centrální banky, jak to
 stanoví čl. 129 odst. 2 Smlouvy o fungování Evropské unie,
 SE DOHODLY na následujících ustanoveních, která se připojují ke Smlouvě o Evropské unii a ke Smlouvě
 o fungování Evropské unie:
 KAPITOLA I
 EVROPSKÝ SYSTÉM CENTRÁLNÍCH BANK
 Článek 1
 Evropský systém centrálních bank
 V souladu s čl. 282 odst. 1 Smlouvy o fungování Evropské unie tvoří Evropská centrální banka (ECB)
 a národní centrální banky Evropský systém centrálních bank (ESCB). ECB a národní centrální banky
 členských států, jejichž měnou je euro, tvoří Eurosystém.
 ESCB a ECB plní své úkoly a vyvíjejí svou činnost v souladu s ustanoveními Smluv a tohoto statutu.
 KAPITOLA II
 CÍLE A ÚKOLY ESCB
 Článek 2
 Cíle
 Podle čl. 127 odst. 1 a čl. 282 odst. 2 Smlouvy o fungování Evropské unie je prvořadým cílem ESCB
 udržovat cenovou stabilitu. Aniž je dotčen cíl cenové stability, podporuje ESCB obecné hospodářské
 politiky v Unii se záměrem přispět k dosahování cílů Unie, jak jsou vymezeny v článku 3 Smlouvy
 o Evropské unii. ESCB jedná v souladu se zásadou otevřeného tržního hospodářství s volnou soutěží,
 čímž podporuje efektivní umisťování zdrojů, a ve shodě se zásadami stanovenými v článku 119
 Smlouvy o fungování Evropské unie.
 ---pagebreak--- 9.5.2008 CS Úřední věstník Evropské unie C 115/231
 Článek 3
 Úkoly
 3.1. Podle čl. 127 odst. 2 Smlouvy o fungování Evropské unie plní ESCB tyto základní úkoly:
 — vymezuje a provádí měnovou politiku Unie,
 — provádí devizové operace v souladu s článkem 219 uvedené smlouvy,
 — drží a spravuje oficiální devizové rezervy členských států,
 — podporuje plynulé fungování platebních systémů.
 3.2. Podle čl. 127 odst. 3 uvedené smlouvy se třetí odrážka článku 3.1 nevztahuje na držbu
 a správu devizových provozních zůstatků vládami členských států.
 3.3. Podle čl. 127


text:
odst. 5 uvedené smlouvy přispívá ESCB k řádnému řízení politik, které provádějí
 příslušné orgány v oblasti dohledu nad úvěrovými institucemi a stability finančního systému.
 Článek 4
 Poradní funkce
 Podle čl. 127 odst. 4 Smlouvy o fungování Evropské unie:
 a) je ECB konzultována:
 — ke všem návrhům aktů Unie v oblasti její působnosti,
 — vnitrostátními orgány ke všem návrhům právních předpisů z oblastí její působnosti, avšak
 v mezích a za podmínek stanovených Radou postupem podle článku 41;
 b) ECB může v záležitostech spadajících do oblastí její působnosti předkládat svá stanoviska
 orgánům, institucím nebo jiným subjektům Unie či vnitrostátním orgánům.
 Článek 5
 Shromažďování statistických informací
 5.1. Pro zajištění úkolů, kterými je pověřen ESCB, shromažďuje ECB ve spolupráci s národními
 centrálními bankami nezbytné statistické informace buď od příslušných vnitrostátních orgánů, nebo
 přímo od hospodářských subjektů. Za tím účelem spolupracuje s orgány, institucemi nebo jinými
 subjekty Unie, s příslušnými orgány členských států nebo třetích zemí a s mezinárodními
 organizacemi.
 ---pagebreak--- C 115/232 CS Úřední věstník Evropské unie 9.5.2008
 5.2. Úkoly popsané v článku 5.1 provádějí v rámci svých možností národní centrální banky.
 5.3. ECB je pověřena podle potřeby podporovat harmonizaci pravidel a postupů, kterými se řídí
 shromažďování, sestavování a šíření statistických údajů v oblastech její působnosti.
 5.4. Postupem podle článku 41 určí Rada fyzické a právnické osoby podléhající zpravodajské
 povinnosti, vymezí režim utajení a stanoví příslušná prováděcí a sankční ustanovení.
 Článek 6
 Mezinárodní spolupráce
 6.1. V oblasti mezinárodní spolupráce týkající se úkolů svěřených ESCB rozhoduje ECB o způsobu
 zastoupení ESCB.
 6.2. ECB a s jejím souhlasem rovněž národní centrální banky se podílejí na činnosti
 mezinárodních měnových institucí.
 6.3. Články 6.1 a 6.2 se použijí, aniž je dotčen článek 138 Smlouvy o fungování Evropské unie.
 KAPITOLA III
 ORGANIZACE ESCB
 Článek 7
 Nezávislost
 ECB, národní centrální banka ani žádný člen jejich rozhodovacích orgánů nesmějí v souladu
 s článkem 130 Smlouvy o fungování Evropské unie při výkonu pravomocí a plnění úkolů a povinností
 svěřených jim Smlouvami a tímto statutem vyžadovat ani přijímat pokyny od orgánů, institucí nebo
 jiných subjektů Unie, od žádné vlády členského státu či od jakéhokoli jiného subjektu. Orgány,
 instituce a jiné subjekty Unie a vlády členských států se zavazují zachovávat tuto zásadu a nesnažit se
 ovlivňovat členy rozhodovacích orgánů ECB ani národních centrálních bank při plnění jejich úkolů.
 Článek 8
 Obecná zásada
 ESCB je řízen rozhodovacími orgány ECB.
 ---pagebreak--- 9.5.2008 CS Úřední věstník Evropské unie C 115/233
 Článek 9
 Evropská centrální banka
 9.1. ECB, která má podle čl. 282 odst. 3 Smlouvy o fungování Evropské unie právní subjektivitu,
 má ve všech členských státech nejširší způsobilost k právním úkonům přiznávanou podle
 vnitrostátního práva právnickým osobám; ECB může zejména nabývat a zcizovat movitý majetek
 a nemovitosti a může vystupovat před soudy.
 9.2. ECB zajišťuje, aby úkoly svěřené ESCB podle čl. 127 odst. 2, 3 a 5 uvedené smlouvy byly
 plněny její vlastní činností ve smyslu tohoto statutu nebo prostřednictvím národních centrálních bank
 podle článků 12.1 a 14.
 9.3. Podle čl. 129 odst. 1 uvedené smlouvy jsou rozhodovacími orgány ECB Rada guvernérů
 a Výkonná rada.
 Článek 10


text:
Rada guvernérů
 10.1. Podle čl. 283 odst. 1 Smlouvy o fungování Evropské unie se Rada guvernérů skládá z členů
 Výkonné rady a z guvernérů národních centrálních bank členských států, jejichž měnou je euro.
 10.2. Každý člen Rady guvernérů má jeden hlas. Ode dne, kdy počet členů Rady guvernérů
 přesáhne 21, má každý člen Rady ředitelů jeden hlas a počet guvernérů s hlasovacím právem je 15.
 Tato hlasovací práva se rozdělí a střídají takto:
 — ode dne, kdy počet guvernérů přesáhne 15, až do dne, kdy dosáhne počtu 22, jsou guvernéři
 rozděleni do dvou skupin podle pořadí založeného na velikosti podílu členského státu dané
 národní centrální banky na souhrnném hrubém domácím produktu v tržních cenách a na celkové
 souhrnné rozvaze měnových finančních institucí členských států, jejichž měnou je euro. Podílu na
 souhrnném hrubém domácím produktu v tržních cenách se přiděluje váha 5/6 a podílu na
 celkové souhrnné rozvaze měnových finančních institucí se přiděluje váha 1/6. První skupina se
 skládá z pěti guvernérů a druhá skupina se skládá ze zbývajících guvernérů. Frekvence hlasovacích
 práv guvernérů v první skupině není nižší než frekvence hlasovacích práv guvernérů ve druhé
 skupině. S výhradou předchozí věty se první skupině přidělují čtyři hlasovací práva a druhé
 skupině 11 hlasovacích práv;
 — ode dne, kdy počet guvernérů dosáhne 22, se guvernéři rozdělí do tří skupin podle pořadí
 založeném na výše uvedených kritériích. První skupina se skládá z pěti guvernérů a jsou jí
 přidělena čtyři hlasovací práva. Druhá skupina se skládá z poloviny celkového počtu guvernérů,
 přičemž se jakýkoli zlomek zaokrouhlí na celé vyšší číslo, a je jí přiděleno osm hlasovacích práv.
 Třetí skupina se skládá ze zbývajících guvernérů a jsou jí přidělena tři hlasovací práva;
 ---pagebreak--- C 115/234 CS Úřední věstník Evropské unie 9.5.2008
 — uvnitř každé skupiny mají guvernéři hlasovací právo po stejnou dobu;
 — pro výpočet podílů na souhrnném hrubém domácím produktu v tržních cenách se použije
 článek 29.2. Celková souhrnná rozvaha měnových finančních institucí se vypočítá v souladu se
 statistickým rámcem, který se v Unii používá v době výpočtu;
 — při jakékoli úpravě souhrnného hrubého domácího produktu v tržních cenách podle článku 29.3
 nebo při jakémkoli zvýšení počtu guvernérů se podle výše uvedených zásad upraví velikost nebo
 složení skupin;
 — Rada guvernérů přijme dvoutřetinovou většinou všech svých členů, s hlasovacím právem i bez něj,
 veškerá opatření nezbytná pro provádění výše uvedených zásad a může rozhodnout o odložení
 zavedení rotačního systému až do dne, kdy počet guvernérů překročí 18.
 Hlasovací právo se vykonává osobně. Odchylně od tohoto pravidla může jednací řád uvedený
 v článku 12.3 stanovit, že členové Rady guvernérů mohou hlasovat prostřednictvím telekonference.
 Jednací řád dále stanoví, že člen Rady guvernérů, který se delší dobu nemůže účastnit jejích zasedání,
 smí za sebe jmenovat náhradníka jako člena Rady guvernérů.
 Předchozími odstavci nejsou dotčena hlasovací práva všech členů Rady guvernérů, s hlasovacím
 právem i bez něj, podle článků 10.3, 40.2 a 40.3.
 Nestanoví-li tento statut jinak, rozhoduje Rada guvernérů prostou většinou členů s hlasovacím právem.
 V případě rovnosti hlasů je rozhodující hlas prezidenta.
 Rada guvernérů je schopna


text:
se usnášet za přítomnosti alespoň dvou třetin členů s hlasovacím právem.
 Není-li tato podmínka splněna, může prezident svolat mimořádné zasedání, na němž mohou být
 rozhodnutí přijímána bez ohledu na uvedené kvórum.
 10.3. Při rozhodování podle článků 28, 29, 30, 32 a 33 mají hlasy členů Rady guvernérů váhu
 podle podílů národních centrálních bank na upsaném základním kapitálu ECB. Hlasy členů Výkonné
 rady mají nulovou váhu. Rozhodnutí vyžadující kvalifikovanou většinu je přijato, jestliže odevzdané
 souhlasné hlasy představují alespoň dvě třetiny upsaného základního kapitálu ECB a současně alespoň
 polovinu podílníků. Nemůže-li být některý z guvernérů přítomen, může určit náhradníka, který
 odevzdá jeho vážený hlas.
 10.4. Zasedání jsou důvěrná. Rada guvernérů však může rozhodnout o zveřejnění výsledku svého
 jednání.
 10.5. Rada guvernérů zasedá alespoň desetkrát ročně.
 ---pagebreak--- 9.5.2008 CS Úřední věstník Evropské unie C 115/235
 Článek 11
 Výkonná rada
 11.1. Podle čl. 283 odst. 2 prvního pododstavce Smlouvy o fungování Evropské unie se Výkonná
 rada skládá z prezidenta, viceprezidenta a dalších čtyř členů.
 Členové vykonávají svou funkci na plný pracovní úvazek. Žádný člen nesmí vykonávat jinou
 výdělečnou nebo nevýdělečnou profesionální činnost, pokud mu Rada guvernérů k tomu výjimečně
 neudělí souhlas.
 11.2. Podle čl. 283 odst. 2 druhého pododstavce uvedené smlouvy jsou prezident, viceprezident
 a další členové Výkonné rady jmenováni z uznávaných osobností s profesionální zkušeností
 v měnových nebo bankovních záležitostech Evropskou radou, která rozhoduje kvalifikovanou většinou
 na základě doporučení Rady, po konzultaci s Evropským parlamentem a Radou guvernérů.
 Jejich funkční období je osmileté a nemohou být jmenováni opakovaně.
 Členy Výkonné rady mohou být pouze státní příslušníci členských států.
 11.3. Pracovní řád členů Výkonné rady, zejména jejich platy, důchody a jiné dávky sociálního
 zabezpečení, jsou předmětem smluv s ECB a stanoví je Rada guvernérů na návrh výboru skládajícího se
 ze tří členů jmenovaných Radou guvernérů a ze tří členů jmenovaných Radou. Členové Výkonné rady
 nemají právo hlasovat o záležitostech uvedených v tomto odstavci.
 11.4. Přestane-li kterýkoli člen Výkonné rady splňovat podmínky nezbytné k výkonu své funkce
 nebo se dopustí vážného pochybení, může být odvolán Soudním dvorem na žádost Rady guvernérů
 nebo Výkonné rady.
 11.5. Každý osobně přítomný člen Výkonné rady má právo hlasovat a má k tomu účelu jeden hlas.
 Není-li stanoveno jinak, rozhoduje Výkonná rada prostou většinou odevzdaných hlasů. Při rovnosti
 hlasů rozhoduje hlas prezidenta. Pravidla hlasování jsou upřesněna v jednacím řádu uvedeném
 v článku 12.3.
 11.6. Výkonná rada odpovídá za běžné záležitosti ECB.
 11.7. Jakékoli uvolněné místo ve Výkonné radě se obsazuje jmenováním nového člena podle
 článku 11.2.
 ---pagebreak--- C 115/236 CS Úřední věstník Evropské unie 9.5.2008
 Článek 12
 Úkoly rozhodovacích orgánů
 12.1. Rada guvernérů přijímá obecné zásady a činí rozhodnutí nezbytná pro zajištění plnění úkolů
 svěřených ESCB Smlouvami a tímto statutem. Rada guvernérů určuje měnovou politiku Unie
 a popřípadě přijímá rozhodnutí týkající se střednědobých měnových cílů, klíčových úrokových sazeb
 a vytváření měnových rezerv ESCB, přičemž přijme obecné zásady nezbytné k jejich provedení.
 Výkonná rada provádí měnovou politiku v souladu s obecnými zásadami a rozhodnutími Rady
 guvernérů. V tomto směru dává Výkonná rada nezbytné pokyny národním centrálním bankám. Navíc
 na ni může


text:
Rada guvernérů rozhodnutím přenést určité pravomoci.
 V míře považované za možnou a přiměřenou, a aniž je dotčen tento článek, se ECB obrací na národní
 centrální banky se žádostmi o provedení operací, které patří k úkolům ESCB.
 12.2. Výkonná rada odpovídá za přípravu zasedání Rady guvernérů.
 12.3. Rada guvernérů přijme jednací řád upravující vnitřní organizaci ECB a jejích rozhodovacích
 orgánů.
 12.4. Rada guvernérů vykonává poradní funkce uvedené v článku 4.
 12.5. Rada guvernérů přijímá rozhodnutí uvedená v článku 6.
 Článek 13
 Prezident
 13.1. Prezident ECB, nebo v jeho nepřítomnosti viceprezident, předsedá Radě guvernérů
 a Výkonné radě ECB.
 13.2. Aniž je dotčen článek 38, zastupuje ECB navenek prezident nebo osoba jím k tomuto
 určená.
 Článek 14
 Národní centrální banky
 14.1. Podle článku 131 Smlouvy o fungování Evropské unie zajistí každý členský stát, aby jeho
 vnitrostátní právní předpisy, včetně statutu národní centrální banky, byly slučitelné se Smlouvami
 a s tímto statutem.
 14.2. Statuty národních centrálních bank stanoví zejména, že funkční období guvernéra národní
 centrální banky trvá nejméně pět let.
 ---pagebreak--- 9.5.2008 CS Úřední věstník Evropské unie C 115/237
 Guvernér může být z funkce odvolán pouze tehdy, přestane-li splňovat podmínky požadované
 k jejímu výkonu nebo se dopustí vážného pochybení. V případě odvolání guvernéra z funkce může
 dotyčný guvernér národní centrální banky nebo Rada guvernérů podat žalobu k Soudnímu dvoru, a to
 z důvodu porušení Smluv nebo některé právní normy vydané k jejich provedení. Tyto žaloby je nutné
 podat do dvou měsíců ode dne vyhlášení či oznámení žalobci nebo v případě, že se tak nestalo, do
 dvou měsíců ode dne, kdy se žalobce o rozhodnutí dozvěděl.
 14.3. Národní centrální banky jsou nedílnou součástí ESCB a jednají v souladu s obecnými
 zásadami a pokyny ECB. K dodržování obecných zásad a pokynů ECB přijímá Rada guvernérů
 nezbytná opatření a vyžaduje, aby jí byly poskytovány veškeré dostupné informace.
 14.4. Národní centrální banky mohou vykonávat i jiné funkce než ty, jež jsou uvedeny v tomto
 statutu, pokud Rada guvernérů dvoutřetinovou většinou odevzdaných hlasů nerozhodne, že tyto
 funkce jsou v rozporu s cíli a úkoly ESCB. Tyto funkce jsou vykonávány na vlastní odpovědnost a na
 vlastní účet národních centrálních bank a nejsou pokládány za součást činnosti ESCB.
 Článek 15
 Povinnost předkládat zprávy
 15.1. ECB vypracovává a zveřejňuje zprávy o činnosti ESCB alespoň jednou za čtvrt roku.
 15.2. Každý týden je uveřejňován konsolidovaný finanční výkaz ESCB.
 15.3. Podle čl. 284 odst. 3 Smlouvy o fungování Evropské unie předkládá ECB výroční zprávu
 o činnosti ESCB a o měnové politice za uplynulý i běžný rok Evropskému parlamentu, Radě, Komisi
 a také Evropské radě.
 15.4. Zprávy a výkazy uvedené v tomto článku se poskytují zájemcům zdarma.
 Článek 16
 Bankovky
 Podle čl. 128 odst. 1 Smlouvy o fungování Evropské unie má Rada guvernérů výhradní právo
 povolovat vydávání eurobankovek v Unii. Tyto bankovky mohou vydávat ECB a národní centrální
 banky. Bankovky vydávané ECB a národními centrálními bankami jsou jedinými bankovkami, které
 mají v Unii status zákonného platidla.
 Je-li to možné, respektuje ECB stávající zvyklosti ve vydávání a v grafické úpravě bankovek.
 ---pagebreak--- C 115/238 CS Úřední


text:
věstník Evropské unie 9.5.2008
 KAPITOLA IV
 MĚNOVÉ FUNKCE A OPERACE ESCB
 Článek 17
 Účty u ECB a u národních centrálních bank
 ECB a národní centrální banky mohou pro provádění svých operací otevírat účty úvěrovým institucím,
 veřejnoprávním subjektům a jiným účastníkům trhu a jako zajištění přijímat aktiva včetně
 zaknihovaných cenných papírů.
 Článek 18
 Operace na volném trhu a úvěrové operace
 18.1. Pro dosažení cílů ESCB a uskutečnění jeho úkolů mohou ECB a národní centrální banky:
 — obchodovat na finančních trzích s pohledávkami a obchodovatelnými cennými papíry znějícími
 na euro nebo na jiné měny a s drahými kovy formou promptních nebo termínovaných nákupů
 a prodejů, formou dohod o zpětném odkupu nebo formou výpůjček či půjček,
 — provádět úvěrové operace s úvěrovými institucemi a s ostatními účastníky trhu s tím, že úvěry
 jsou dostatečně zajištěny.
 18.2. ECB stanoví obecné zásady operací na volném trhu a úvěrových operací prováděných ECB
 nebo národními centrálními bankami včetně zásad pro vyhlašování podmínek, za nichž jsou národní
 centrální banky připraveny takové operace provádět.
 Článek 19
 Minimální rezervy
 19.1. S výhradou článku 2 může ECB požadovat na úvěrových institucích usazených v členských
 státech, aby v souladu s cíli měnové politiky udržovaly na účtech u ECB a u národních centrálních bank
 minimální rezervy. Rada guvernérů může vydat nařízení týkající se výpočtu a určování požadované
 výše minimálních rezerv. V případech jejich nedodržení je ECB oprávněna vybírat úroky z prodlení
 a ukládat jiné sankce s rovnocenným účinkem.
 19.2. Za účelem použití tohoto článku určí Rada postupem podle článku 41 základ pro minimální
 rezervy a nejvýše přípustný poměr mezi těmito rezervami a jejich základem, jakož i přiměřené sankce
 pro případy jejich nedodržení.
 ---pagebreak--- 9.5.2008 CS Úřední věstník Evropské unie C 115/239
 Článek 20
 Jiné nástroje měnové kontroly
 Rada guvernérů může rozhodnout dvoutřetinovou většinou odevzdaných hlasů o použití dalších
 operativních metod měnové kontroly, které považuje s přihlédnutím k článku 2 za vhodné.
 Zakládá-li použití takových metod závazky pro třetí strany, stanoví Rada postupem podle článku 41
 rozsah jejich použití.
 Článek 21
 Operace s veřejnoprávními subjekty
 21.1. Podle článku 123 Smlouvy o fungování Evropské unie je zakázáno přečerpávání účtů nebo
 jakýkoli jiný typ úvěrování od ECB nebo od národních centrálních bank ve prospěch orgánů, institucí
 nebo jiných subjektů Unie, ústředních vlád, regionálních, místních nebo jiných veřejných orgánů,
 jiných veřejnoprávních subjektů nebo veřejných podniků členských států; ECB nebo národním
 centrálním bankám je rovněž zakázán přímý nákup jejich dluhových cenných nástrojů.
 21.2. ECB a národní centrální banky mohou působit pro subjekty uvedené v článku 21.1 jako
 fiskální agenti.
 21.3. Tento článek se nevztahuje na úvěrové instituce ve veřejném vlastnictví, kterým národní
 centrální banky a ECB poskytují stejné zacházení v souvislosti s poskytováním peněžních prostředků
 centrálními bankami jako soukromým úvěrovým institucím.
 Článek 22
 Zúčtovací a platební systémy
 ECB a národní centrální banky mohou poskytovat facility a ECB může vydávat nařízení proto, aby byly
 zajištěny účinné a spolehlivé zúčtovací a platební mechanismy uvnitř Unie a ve styku se třetími
 zeměmi.
 Článek 23
 Operace se třetími zeměmi a mezinárodními organizacemi
 ECB a národní centrální banky mohou:
 — navazovat vztahy s