text:
v příloze 4 předpisu č. 21. Po zkoušce s úplným vozidlem musí být možné vyjmout figurínu ze zádržného systému bez použití nástrojů.
 7.1.5 Tepelná odolnost
 7.1.5.1 Spony, navíječe, seřizovací zařízení a aretační zařízení, která mohou být ovlivněna teplotou, je nutno podrobit zkoušce tepelné odolnosti podle odstavce 8.2.8.
 7.1.5.2 Po zkoušce tepelné odolnosti předepsané v odstavci 8.2.8.1 nesmí kvalifikovaný pozorovatel vidět pouhým okem známky poškození, které by mohlo ohrozit správnou funkci dětského zádržného systému.
 7.2 Ustanovení platná pro jednotlivé součástí zádržného systému
 7.2.1 Spona
 7.2.1.1 Spona musí být konstruována tak, aby byla vyloučena jakákoli možnost nesprávné manipulace. To mimo jiné znamená, že nesmí být možné, aby zůstala v částečně zapnuté poloze; nesmí být možné neúmyslně zaměnit části spony, když se spona zapíná; spona se musí zapnout pouze tehdy, když do sebe zapadnou všechny části. V místech, kde se spona dotýká dítěte, nesmí být její šířka menší než nejmenší šířka popruhu stanovená v odstavci 7.2.4.1.1. Tento odstavec se nepoužije pro soupravy pásů již schválené podle předpisu EHK č. 16 nebo podle jakékoliv rovnocenné platné normy. V případě „speciálních zádržných systémů“ musí požadavkům odstavců 7.2.1.1 až 7.2.1.9 včetně vyhovět pouze spona na hlavním prostředku zádržného systému.
 7.2.1.2 Spona musí zůstat sepnutá v jakékoliv poloze, i tehdy, když není napnutá. Musí být snadno ovladatelná a uchopitelná. Musí být možné ji rozepnout tlakem na tlačítko nebo na podobné zařízení. Povrch, na který musí být takový tlak vyvozen, musí mít v poloze skutečného rozepnutí a při promítnutí do roviny svislé na původní směr pohybu tlačítka: u zapuštěných zařízení plochu nejméně 4,5 cm2 a šířku nejméně 15 mm; u nezapuštěných zařízení plochu 2,5 cm2 a šířku nejméně 10 mm. Šířka musí být menší z obou rozměrů tvořících předepsanou plochu a musí být měřena ve směru kolmém ke směru pohybu uvolňovacího tlačítka.
 7.2.1.3 Plocha uvolňovacího ústrojí spony musí mít červenou barvu; tuto barvu nesmí mít žádná jiná část spony.
 7.2.1.4 Dítě musí být možné uvolnit ze zádržného systému jednoduchou manipulací s jedinou sponou. Pro skupinu 0 a 0+ je přípustné vyjmout dítě spolu se zařízeními jako např. dětský nosič, brašna na přenášení dítěte, úchyty brašny, jestliže se zádržný systém může uvolnit manipulací s nejvýše dvěma sponami.
 7.2.1.4.1 Spona mezi ramenními popruhy postrojového pásu nemusí splňovat požadavek jednoduchého ovládání podle odstavce 7.2.1.4.
 7.2.1.5 Spona pro hmotnostní skupiny II a III musí být umístěna tak, aby na ni dítě cestující ve vozidle mohlo dosáhnout. Kromě toho musí být spona pro všechny hmotnostní skupiny umístěna tak, aby její účel a způsob rozepínání byly zachránci v případě nouze ihned zřejmé.
 7.2.1.6 Rozepnutí spony musí umožnit vyjmutí dítěte nezávisle na tom, zda jde o „sedačku“, „opěru sedačky“ nebo „nárazový štít“, pokud jsou namontovány, a jestliže zařízení obsahuje též rozkrokový popruh, musí být možno i tento popruh uvolnit rozepnutím téže spony.
 7.2.1.7 Spona musí vyhovět požadavkům zkoušce tepelné odolnosti uvedeným v odstavci 8.2.8.1, musí umožňovat opakovanou funkci a musí být před dynamickou zkouškou předepsanou v odstavci 8.1.3 podrobena zkoušce zahrnující 5 000 ± 5 cyklů rozepnutí a sepnutí za normálních podmínek použití.
 7.2.1.8 Spona


text:
se podrobí těmto zkouškám rozepínání:
 7.2.1.8.1 Zkouška při zatížení
 7.2.1.8.1.1 Pro tuto zkoušku se použije dětský zádržný systém, jenž byl již podroben dynamické zkoušce předepsané v odstavci 8.1.3.
 7.2.1.8.1.2 Síla potřebná k rozepnutí spony při zkoušce předepsané v odstavci 8.2.1.1 nesmí být větší než 80 N.
 7.2.1.8.2 Zkouška bez zatížení
 7.2.1.8.2.1 Pro tuto zkoušku se použije spona, která předtím nebyla ještě vystavena zatížení. Síla potřebná k rozepnutí spony, která není zatížená, musí být v rozsahu 40–80 N při zkouškách předepsaných v odstavci 8.2.1.2.
 7.2.1.9 Pevnost
 7.2.1.9.1 Při zkoušce podle odst. 8.2.1.3.2 se nesmí žádná část spony, přilehlých popruhů nebo seřizovacích zařízení porušit nebo oddělit.
 7.2.1.9.2 Spona postrojového pásu hmotnostní skupiny 0 a 0+ musí snést sílu 4 000 N.
 7.2.1.9.3 Spona postrojového pásu hmotnostní skupiny I a vyšších hmotnostních skupin musí snést sílu 10 000 N.
 7.2.1.9.4 Příslušný orgán může upustit od zkoušky pevnosti spony, pokud vzhledem k informacím, které jsou k dispozici, je taková zkouška zbytečná.
 7.2.2 Seřizovací zařízení
 7.2.2.1 Seřizovací rozsah musí být dostatečný, aby umožňoval správné seřízení dětského zádržného systému pro všechny figuríny dané hmotnostní skupiny, pro kterou je toto zařízení určeno, a umožňoval vyhovující montáž ve všech určených modelech vozidel.
 7.2.2.2 Všechna seřizovací zařízení musí být „rychloseřizovací zařízení“, kromě případů, kdy se seřizovací zařízení užívají jen k počáteční instalaci zádržného systému ve vozidle, v takových případech mohou být zařízení jiného druhu než „rychloseřizovací“.
 7.2.2.3 „Rychloseřizovací zařízení“ musí být snadno dosažitelná, je-li dětský zádržný systém správně nainstalovaný a dítě nebo figurína je ve své poloze.
 7.2.2.4 „Rychloseřizovací zařízení“ musí být možné snadno seřídit podle postavy dítěte. Zvláště při zkoušce prováděné podle odstavce 8.2.2.1 nesmí síla potřebná k ovládání ručního seřizovacího zařízení přesáhnout 50 N.
 7.2.2.5 Dva vzorky seřizovacích zařízení dětského zádržného systému se vyzkouší podle funkčních požadavků při zkoušce tepelné odolnosti, jak je předepsáno v odstavcích 8.2.8.1 a 8.2.3.
 7.2.2.5.1 Prokluz popruhu nesmí být u jednoho seřizovacího zařízení větší než 25 mm a u všech seřizovacích zařízení celkem větší než 40 mm.
 7.2.2.6 Zařízení se nesmí při zkoušce předepsané v odstavci 8.2.2.1 roztrhnout ani oddělit.
 7.2.2.7 Seřizovací zařízení namontované přímo na dětský zádržný systém musí být schopno snést opakovanou činnost a musí být před dynamickou zkouškou podle odstavce 8.1.3 podrobeno zkoušce skládající se z 5 000 ± 5 cyklů, která je popsána v odstavci 8.2.7.
 7.2.3 Navíječe
 7.2.3.1 Navíječe s automatickým blokováním
 7.2.3.1.1 Popruh bezpečnostního pásu vybaveného navíječem s automatickým blokováním se nesmí mezi blokovacími polohami navíječe odvinout o více než 30 mm. Po pohybu uživatele pásu dozadu musí pás buď zůstat ve své počáteční poloze, nebo se samočinně vrátit do této polohy po následujícím pohybu uživatele dopředu.
 7.2.3.1.2 Je-li navíječ součástí břišního pásu, nesmí být síla navíjení popruhu menší než 7 N, měřeno na volné délce mezi figurínou a navíječem, jak je předepsáno v odstavci 8.2.4.1. Je-li navíječ součástí zařízení k zadržování hrudníku, nesmí být síla navíjení popruhu menší než 2 N ani větší než 7 N, měřeno obdobným způsobem. Prochází-li popruh vodicím zařízením nebo kladkou, musí se síla navíjení měřit na volné délce mezi figurínou

type: contracts

jurisdiction: EU


text:
a vodicím zařízením nebo kladkou. Obsahuje-li souprava ruční nebo automatické zařízení zabraňující úplnému navinutí popruhu, nesmí být toto zařízení v činnosti při měření.
 7.2.3.1.3 Popruh se opakovaně odvíjí z navíječe a nechává se navinovat za podmínek stanovených v odstavci 8.2.4.2 až do provedení 5 000 cyklů. Navíječ se pak podrobí přezkoušení funkčních vlastností při zkoušce tepelné odolnosti podle požadavků odstavce 8.2.8.1, zkoušce odolnosti proti korozi popsané v odstavci 8.1.1 a zkoušce odolnosti proti prachu popsané v odstavci 8.2.4.5. Nato se s ním musí úspěšně provést dalších 5 000 cyklů rozvinutí a navinutí. Po těchto zkouškách musí navíječ nadále pracovat správně a musí vyhovovat požadavkům podle odstavců 7.2.3.1.1 a 7.2.3.1.2.
 7.2.3.2 Navíječe s nouzovým blokováním
 7.2.3.2.1 Navíječ s nouzovým blokováním musí při zkoušce podle odstavce 8.2.4.3 splňovat tyto podmínky:
 7.2.3.2.1.1
 musí blokovat, jakmile zpomalení vozidla dosáhne hodnoty 0,45 g;
 7.2.3.2.1.2
 nesmí blokovat při hodnotách zrychlení popruhu menších než 0,8 g, měřeno ve směru vytahování popruhu;
 7.2.3.2.1.3
 nesmí blokovat, je-li jeho čidlo odkloněno v kterémkoli směru o nejvýše 12° od montážní polohy stanovené výrobcem;
 7.2.3.2.1.4
 musí blokovat, je-li jeho čidlo v kterémkoli směru odkloněno o více než 27° od montážní polohy stanovené výrobcem.
 7.2.3.2.2 Je-li činnost navíječe závislá na nějakém vnějším signálu nebo zdroji energie, musí jeho konstrukce zajišťovat, aby se navíječ samočinně zablokoval při selhání nebo přerušení takového signálu nebo zdroje energie.
 7.2.3.2.3 Navíječ s nouzovým blokováním s vícenásobnou citlivostí musí splňovat výše uvedené požadavky. Kromě toho, je-li jedním z činitelů citlivost vytahování popruhu, musí dojít k zablokování při zrychlení popruhu 1,5 g, měřeném ve směru vytahování popruhu.
 7.2.3.2.4 Při zkouškách uvedených v odstavcích 7.2.3.2.1.1 a 7.2.3.2.3 nesmí být celková délka popruhu, která se může vytáhnout, než navíjecí zařízení zablokuje, větší než 50 mm, počínaje odvinutou délkou stanovenou v odstavci 8.2.4.3.1. Při zkoušce uvedené v odstavci 7.2.3.2.1.2 nesmí k blokování dojít během odvinování popruhu v délce 50 mm, počínaje vytaženou délkou stanovenou v odstavci 8.2.4.3.1.
 7.2.3.2.5 Je-li navíječ součástí břišního pásu, nesmí být síla navíjení popruhu menší než 7 N, měřeno na volné délce mezi figurínou a navíječem podle odstavce 8.2.4.1. Je-li navíječ součástí zařízení k zadržování hrudníku, nesmí být síla navíjení popruhu menší než 2 N ani větší než 7 N, měřeno obdobným způsobem. Prochází-li popruh vodicím zařízením nebo kladkou, musí se síla navíjení měřit na volné délce mezi figurínou a vodicím zařízením nebo kladkou. Obsahuje-li souprava ruční nebo automatické zařízení zabraňující úplnému navinutí popruhu, nesmí být toto zařízení v činnosti při měření.
 7.2.3.2.6 Popruh se opakovaně odvíjí z navíječe a nechává se navinout za podmínek stanovených v odstavci 8.2.4.2, dokud nebude provedeno 40 000 cyklů. Navíječ se pak podrobí přezkoušení funkčních vlastností při zkoušce tepelné odolnosti podle požadavků odstavce 8.2.8.1 a zkoušce odolnosti proti korozi popsané v odstavci 8.1.1 a zkoušce odolnosti proti prachu popsané v odstavci 8.2.4.5. Nato se s ním musí úspěšně provést dalších 5 000 cyklů rozvinutí a navinutí (celkem tedy 45 000 cyklů). Po těchto zkouškách musí navíječ nadále pracovat správně a musí vyhovovat požadavkům podle odstavců 7.2.3.2.1 až 7.2.3.2.5.
 7.2.4 Popruhy
 7.2.4.1 Šířka
 7.2.4.1.1


text:
Nejmenší šířka popruhů dětského zádržného systému, které se dotýkají figuríny, musí být 25 mm pro skupiny 0, 0+ a I a 38 mm pro skupiny II a III. Tyto rozměry se měří při zkoušce pevnosti popruhů předepsané v odstavci 8.2.5.1, aniž by se stroj zastavil, a při zatížení rovnajícímu se 75% zatížení na mezi pevnosti popruhu.
 7.2.4.2 Pevnost po stabilizaci za teploty okolí
 7.2.4.2.1 U dvou vzorků popruhu stabilizovaných podle odstavce 8.2.5.2.1 se stanoví mez pevnosti popruhu, jak je předepsáno v odstavci 8.2.5.1.2.
 7.2.4.2.2 Rozdíl mezi hodnotami zatížení, při nichž dojde k roztržení u obou vzorků, nesmí překročit 10 procent té vyšší ze dvou naměřených hodnot, při nichž dojde k roztržení.
 7.2.4.3 Pevnost po zvláštní stabilizaci
 7.2.4.3.1 U dvou popruhů stabilizovaných podle jednoho z ustanovení odstavce 8.2.5.2 (vyjma odstavce 8.2.5.2.1) nesmí zatížení, při kterém dojde k roztržení popruhu, být menší než 75 % průměrné hodnoty zatížení změřených při zkoušce uvedené v odstavci 8.2.5.1.
 7.2.4.3.2 Kromě toho nesmí být zatížení, při kterém dojde k roztržení popruhu, menší než 3,6 kN u zádržných zařízení skupin 0, 0+ a I, 5 kN u skupiny II a 7,2 kN u skupiny III.
 7.2.4.3.3 Příslušný orgán může upustit od některé nebo několika z těchto zkoušek, pokud tato zkouška nebo zkoušky jsou zbytečné v důsledku složení použitého materiálu nebo k informacím, které jsou již k dispozici.
 7.2.4.3.4 Zkouška odolnosti proti oděru typu 1 stanovená v odstavci 8.2.5.2.6 se provede jen v případě, že zkouška mikroprokluzu stanovená v odstavci 8.2.3 vede k výsledku, který je vyšší než 50 % mezní hodnoty stanovené v odstavci 7.2.2.5.1.
 7.2.4.4 Jakýmikoliv seřizovacími zařízeními, sponami nebo kotevními úchyty nesmí být možné vytáhnout celý popruh.
 7.2.5 Aretační zařízení
 7.2.5.1 Aretační zařízení musí být trvale připevněno k dětskému zádržnému systému.
 7.2.5.2 Aretační zařízení nesmí snížit životnost bezpečnostního pásu pro dospělé a musí být podrobeno zkoušce tepelné odolnosti podle provozních požadavků odstavce 8.2.8.1.
 7.2.5.3 Aretační zařízení nesmí bránit rychlému uvolnění dítěte.
 7.2.5.4 Zařízení třídy A
 Celkový prokluz popruhu nesmí po zkoušce předepsané v odstavci 8.2.6.2 přesáhnout 25 mm.
 7.2.5.5 Zařízení třídy B
 Celkový prokluz popruhu nesmí po zkoušce předepsané v odstavci 8.2.6.1 přesáhnout 25 mm.
 7.2.6 Specifikace úchytů ISOFIX
 „Úchyty ISOFIX“ a ukazatele použití záklapek musejí vydržet opakované používání a před dynamickou zkouškou předepsanou v odstavci 8.1.3 se podrobí zkoušce, která sestává z 2 000 ± 5 cyklů otevření a zavření za běžných podmínek používání.
 8. POPIS ZKOUŠEK (7)
 8.1 Zkoušky úplného zádržného zařízení
 8.1.1 Koroze
 8.1.1.1 Kovové součásti dětského zádržného systému se uloží do zkušební komory, jak je předepsáno v příloze 4. U dětského zádržného systému s navíječem se popruh odvine v celé délce, zmenšené o 100 ± 3 mm. Kromě krátkých přerušení, která mohou být nutná například pro kontrolu a doplňování solného roztoku, musí zkouška odolnosti proti korozi probíhat nepřetržitě po dobu 50 ± 0,5 hodin.
 8.1.1.2 Po skončení zkoušky odolnosti proti korozi se kovové součásti dětského zádržného systému opatrně omyjí čistou tekoucí vodou o teplotě nepřevyšující 38 °C nebo se do ní ponoří, aby se odstranily případné nánosy soli, jež se mohly


text:
vytvořit, a poté se nechají schnout po dobu 24 ± 1 hodin při teplotě místnosti 18 až 25 °C, než se podrobí kontrole podle odstavce 7.1.1.2.
 8.1.2 Převrácení
 8.1.2.1 Figurína se umístí do zádržného systému namontovaného podle tohoto předpisu a s přihlédnutím k návodu výrobce, se standardní vůlí stanovenou v odstavci 8.1.3.6.
 8.1.2.2 Zádržný systém se připevní ke zkušebnímu sedadlu nebo sedadlu vozidla. Celým sedadlem se otáčí kolem vodorovné osy ležící v podélné rovině sedadla o 360° rychlostí 2–5°/s. Pro účely této zkoušky se mohou ke zkušebnímu sedadlu popsanému v příloze 6 připojit zařízení určená k používání v určitých vozidlech.
 8.1.2.3 Tato zkouška se opakuje otáčením opačným směrem, v případě potřeby po uvedení figuríny do původní polohy. Při ose otáčení ve vodorovné rovině a v úhlu 90° k poloze při obou předcházejících zkouškách se postup zopakuje v obou směrech otáčení.
 8.1.2.4 Tyto zkoušky se provedou s použitím jak nejmenší, tak největší figuríny příslušné pro skupinu nebo skupiny, pro něž je zádržný systém určen.
 8.1.3 Dynamické zkoušky
 8.1.3.1 Zkoušky na vozíku a zkušebním sedadle
 8.1.3.1.1 Zařízení směřující dopředu
 8.1.3.1.1.1 Zkušební vozík a sedadlo použité pro dynamické zkoušky musí splňovat požadavky přílohy 6 tohoto předpisu, postup přípravy a instalace dynamické nárazové zkoušky musí být v souladu s přílohou 21.
 8.1.3.1.1.2 Vozík musí po celou dobu zpomalení nebo zrychlení zůstat ve vodorovné poloze.
 8.1.3.1.1.3 Zařízení pro zpomalení nebo zrychlení
 Žadatel zvolí jedno ze dvou následujících zařízení:
 8.1.3.1.1.3.1 Zařízení pro zpomalení
 Zpomalení vozíku se dosahuje zařízením předepsaným v příloze 6 tohoto předpisu nebo jakýmkoli jiným zařízením s rovnocennými výsledky. Toto zařízení musí mít vlastnosti stanovené v odstavci 8.1.3.4 a které jsou uvedeny dále:
 Postup kalibrace:
 Křivka zpomalení vozíku, který je v případě zkoušek dětského zádržného zařízení prováděných podle odstavce 8.1.3.1 zatížen závažími do hmotnosti 55 kg za účelem reprodukování jednoho obsazeného dětského zádržného zařízení, nebo který je v případě zkoušek dětského zádržného zařízení v karoserii vozidla prováděných podle odstavce 8.1.3.2 zatížen karoserií vozidla a závažími do hmotnosti xkrát 55 kg za účelem reprodukování počtu x obsazených dětských zádržných zařízení, musí zůstat při čelním nárazu ve šrafované oblasti diagramu v příloze 7 dodatku 1 tohoto předpisu, a při nárazu zezadu ve šrafované oblasti diagramu v příloze 7 dodatku 2 tohoto předpisu.
 Při kalibraci brzdného zařízení musí být brzdná dráha 650 ± 30 mm při čelním nárazu a 275 ± 20 mm při nárazu zezadu.
 8.1.3.1.1.3.2 Zařízení pro zrychlení
 Podmínky pro dynamickou zkoušku:
 U zkoušky čelním nárazem musí být vozík poháněn tak, aby celková změna jeho rychlosti ΔV v průběhu celé zkoušky byla 52 km/h + 0/–2 km/h a jeho křivka zrychlení byla ve šrafované oblasti diagramu v příloze 7 dodatku 1 a zůstala nad segmentem definovaným souřadnicemi (5 g, 10ms) a (9 g, 20ms). Začátek nárazu (T0) je definován, podle normy ISO 17 373 hodnotou zrychlení 0,5 g.
 U zkoušky nárazem zezadu musí být vozík poháněn tak, aby celková změna jeho rychlosti ΔV v průběhu celé zkoušky byla 32 km/h + 0/–2 km/h a jeho křivka zrychlení byla ve šrafované oblasti diagramu v příloze 7


text:
dodatku 2 a zůstala nad segmentem definovaným souřadnicemi (5 g, 5ms) a (10 g, 10ms). Začátek nárazu (T0) je definován, podle normy ISO 17 373 hodnotou zrychlení 0,5 g.
 I když jsou splněny výše uvedené požadavky, muže technická zkušebna použít vozík (vybavený svým sedadlem), jak je specifikován v příloze 6 odst. 1, o hmotnosti větší než 380 kg.
 Avšak jestliže výše uvedené zkoušky byly provedeny při vyšší rychlosti a/nebo křivka zrychlení překročila horní mez šrafované oblasti a dětské zádržné zařízení splňuje požadavky, zkouška se pokládá za vyhovující.
 8.1.3.1.1.4 Změří se:
 8.1.3.1.1.4.1
 rychlost vozíku bezprostředně před nárazem (jen u vozíků pracujících se zpomalením za účelem výpočtu dráhy zastavování),
 8.1.3.1.1.4.2
 brzdná dráha (jen u vozíků pracujících se zpomalením), kterou je možno vypočítat dvojitou integrací zaznamenaného zpomalení vozíku,
 8.1.3.1.1.4.3
 u skupiny I, II a III přestavení hlavy figuríny ve svislých a vodorovných rovinách a u skupin 0 a 0+ přestavení figuríny, přičemž její končetiny se neberou v úvahu,
 8.1.3.1.1.4.4
 zpomalení hrudníku ve třech vzájemně kolmých směrech, s výjimkou figuríny novorozence,
 8.1.3.1.1.4.5
 jakékoli viditelné známky průniku do modelovací hmoty v břišní krajině (viz odstavec 7.1.4.3.1), s výjimkou figuríny novorozence,
 8.1.3.1.1.4.6
 zrychlení nebo zpomalení vozíku nejméně v průběhu prvních 300 ms.
 8.1.3.1.1.5 Po nárazu se dětský zádržný systém, bez rozepnutí spony, podrobí vizuální kontrole, aby se zjistilo, zda došlo k nějakému poškození nebo zlomení.
 8.1.3.1.2 Zařízení směřující dozadu
 8.1.3.1.2.1 Zkušební sedadlo se pootočí o 180°, zkouší-li se v souladu s požadavky na zkoušku nárazem zezadu.
 8.1.3.1.2.2 Zkouší-li se dětský zádržný systém směřující dozadu určený k používání na místě k sezení vpředu, nahradí se přístrojová deska vozidla tuhou tyčí připevněnou k vozíku tak, aby k absorbování veškeré energie docházelo v dětském zádržném zařízení.
 8.1.3.1.2.3 Podmínky při zpomalení musí vyhovovat požadavkům podle odstavce 8.1.3.1.1.3.1.
 Podmínky při zrychlení musí vyhovovat požadavkům podle odstavce 8.1.3.1.1.3.2.
 8.1.3.1.2.4 Provedou se podobná měření jako měření uvedená v odstavcích 8.1.3.1.1.4 až 8.1.3.1.1.4.6.
 8.1.3.2 Zkouška na vozíku a na kostře karoserie vozidla
 8.1.3.2.1 Zařízení směřující dopředu
 8.1.3.2.1.1 Způsob použitý k připevnění vozidla během zkoušky nesmí být takový, aby došlo k zpevnění kotevních úchytů sedadel, bezpečnostních pásů pro dospělé a případných přídavných kotevních úchytů potřebných k připevnění dětského zádržného systému nebo ke zmenšení normální deformace nosné konstrukce. Nesmí být přítomna žádná část vozidla, která by omezovala pohyb figuríny a tím zmenšovala zatížení působící na dětský zádržný systém při zkoušce. Části nosné konstrukce, které byly odstraněny, se mohou nahradit součástmi stejné pevnosti za předpokladu, že nebrání pohybu figuríny.
 8.1.3.2.1.2 Zajišťovací zařízení se považuje za vyhovující, jestliže nevyvolává žádný účinek na oblast rozprostírající se po celé šířce nosné konstrukce a jestliže je vozidlo nebo nosná konstrukce zablokována nebo znehybněna vpředu ve vzdálenosti nejméně 500 mm před ukotvením zádržného systému. Vzadu musí být nosná konstrukce připevněna v dostatečné vzdálenosti za ukotvením tak, aby bylo zajištěno splnění všech požadavků podle odstavce 8.1.3.2.1.1.
 8.1.3.2.1.3 Sedadlo a dětské zádržné zařízení se seřídí a umístí do polohy zvolené technickou zkušebnou provádějící schvalovací zkoušky tak, aby se vytvořily co nejnepříznivější podmínky, pokud jde o pevnost, slučitelné s umístěním figuríny ve vozidle. Poloha opěradla


text:
sedadla a dětského zádržného systému se uvede v protokolu o zkouškách. Opěradlo sedadla, je-li jeho sklon seřiditelný, se zajistí v poloze stanovené výrobcem, nebo, není-li tato poloha stanovena, ve skutečném úhlu opěradla co nejbližším hodnotě 25°.
 8.1.3.2.1.4 Pokud návod pro montáž a používání nestanoví jinak, přední sedadlo se umístí do nejpřednější běžně užívané polohy pro dětský zádržný systém určený k používání na místě k sezení vpředu a do nejzadnější běžně používané polohy pro dětské zádržné zařízení určené k používání na místě k sezení vzadu.
 8.1.3.2.1.5 Podmínky při zpomalování musí vyhovovat požadavkům podle odstavce 8.1.3.4. Ke zkoušce se použije sedadlo ze skutečného vozidla.
 8.1.3.2.1.6 Změří se:
 8.1.3.2.1.6.1
 rychlost vozíku bezprostředně před nárazem (jen u vozíků pracujících se zpomalením za účelem výpočtu dráhy zastavování);
 8.1.3.2.1.6.2
 brzdná dráha (jen u vozíků pracujících se zpomalením), kterou je možno vypočítat dvojitou integrací zaznamenaného zpomalení vozíku;
 8.1.3.2.1.6.3
 jakýkoli dotyk hlavy figuríny s vnitřkem kostry karoserie vozidla;
 8.1.3.2.1.6.4
 zpomalení hrudníku ve třech vzájemně kolmých směrech, s výjimkou figuríny novorozence;
 8.1.3.2.1.6.5
 jakékoli viditelné známky průniku do modelovací hmoty v břišní krajině (viz odstavec 7.1.4.3.1), s výjimkou figuríny novorozence,
 8.1.3.2.1.6.6
 zrychlení nebo zpomalení vozíku a karoserie vozidla nejméně v průběhu prvních 300 ms.
 8.1.3.2.1.7 Po nárazu se dětský zádržný systém, bez rozepnutí spony, podrobí vizuální kontrole, aby se zjistilo, zda došlo k nějakému poškození.
 8.1.3.2.2 Zařízení směřující dozadu
 8.1.3.2.2.1 Ke zkouškám nárazem zezadu se kostra karoserie vozidla na zkušebním vozíku pootočí o 180°.
 8.1.3.2.2.2 Požadavky jsou stejné jako pro čelní náraz.
 8.1.3.3 Zkouška s celým vozidlem
 8.1.3.3.1 Podmínky při zpomalování musí vyhovovat požadavkům podle odstavce 8.1.3.4.
 8.1.3.3.2 Pro zkoušky čelním nárazem se použije postup stanovený v příloze 9 tohoto předpisu.
 8.1.3.3.3 Pro zkoušky nárazem zezadu se použije postup stanovený v příloze 10 tohoto předpisu.
 8.1.3.3.4 Změří se:
 8.1.3.3.4.1
 rychlost vozidla/nárazového tělesa bezprostředně před nárazem;
 8.1.3.3.4.2
 jakýkoli dotyk hlavy figuríny (u skupiny 0 nebereme v úvahu končetiny) s interiérem vozidla;
 8.1.3.3.4.3
 zrychlení hrudníku ve třech vzájemně kolmých směrech, s výjimkou figuríny novorozence;
 8.1.3.3.4.4
 jakékoli viditelné známky průniku do modelovací hmoty v břišní krajině (viz odstavec 7.1.4.3.1), s výjimkou figuríny novorozence.
 8.1.3.3.5 Přední sedadla, je-li sklon jejich opěradel seřiditelný, se zajistí v poloze stanovené výrobcem, nebo, není-li stanoven, ve skutečném úhlu opěradla sedadla co nejbližším k hodnotě 25°.
 8.1.3.3.6 Po nárazu se dětský zádržný systém, bez rozepnutí spony, podrobí vizuální kontrole, aby se zjistilo, zda došlo k nějakému poškození nebo zlomení.
 8.1.3.4 Podmínky pro dynamickou zkoušku jsou shrnuty v následující tabulce:
 ČELNÍ NÁRAZ
 NÁRAZ ZEZADU
 Zkouška
 Zádržný systém
 Rychlost
 (km/h)
 Zkušební impuls
 Brzdná dráha při zkoušce (mm)
 Rychlost
 (km/h)
 Zkušební impuls
 Brzdná dráha při zkoušce (mm)
 Vozík se zkušebním sedadlem
 dopředu směřující přední a zadní sedadla, univerzální, polouniverzální nebo omezená (8)
 50 + 0
 – 2
 1
 650 ± 50
 —
 —
 —
 dozadu směřující přední a zadní sedadla, univerzální, polo-univerzální nebo omezená (9)
 50 + 0
 – 2
 1
 650 ± 50
 30 + 2
 – 0
 2
 275 ± 25
 Karoserie na vozíku
 směřující dopředu (8)
 50 + 0
 – 2
 1 nebo 3
 650 ± 50
 —
 —


text:
—
 směřující dozadu (8)
 50 + 2
 – 2
 1 nebo 3
 650 ± 50
 30 + 2
 – 0
 2 nebo 4
 275 ± 25
 Bariérová zkouška celého vozidla
 směřující dopředu
 50 + 0
 – 2
 3
 není specifikováno
 —
 —
 —
 směřující dozadu
 50 + 0
 – 2
 3
 není specifikováno
 30 + 2
 – 0
 4
 není specifikováno
 Poznámka:
 Všechna zádržná zařízení pro skupinu 0 a 0+ se zkoušejí podle podmínek pro „zařízení směřující dozadu“ při nárazu zepředu i zezadu.
 Legenda:
 Zkušební impuls č. 1
 —
 jak je předepsáno v příloze 7 – čelní náraz.
 Zkušební impuls č. 2
 —
 jak je předepsáno v příloze 7 – náraz zezadu.
 Zkušební impuls č. 3
 —
 zpomalovací impuls vozidla vystaveného čelní nárazu.
 Zkušební impuls č. 4
 —
 zpomalovací impuls vozidla vystaveného nárazu zezadu.
 8.1.3.5 Dětské zádržné systémy s přídavnými kotevními úchyty
 8.1.3.5.1 U dětských zádržných systémů určených k používání podle odstavce 2.1.2.3 a obsahujících přídavné kotevní úchyty se požadavek na zkoušku čelním nárazem podle odstavce 8.1.3.4 provádí takto:
 8.1.3.5.2
 u zařízení s krátkými horními připevňovacími popruhy, určenými například k připevnění k zadní odkládací poličce, musí konfigurace horního ukotvení na zkušebním vozíku odpovídat příloze 6 dodatku 3;
 8.1.3.5.3
 u zařízení s dlouhými horními připojovacími popruhy, určenými například k použití v případech, kdy ve vozidle není tuhá odkládací polička a kdy horní připojovací popruhy jsou připevněny k podlaze vozidla, musí ukotvení na zkušebním vozíku odpovídat příloze 6 dodatku 3;
 8.1.3.5.4
 u zařízení určených k používání v obou konfiguracích se provedou zkoušky předepsané v odstavcích 8.1.3.5.2 a 8.1.3.5.3 s výjimkou toho, že v případě zkoušky podle ustanovení odstavce 8.1.3.5.3 se použije jen figurína s větší hmotností;
 8.1.3.5.5
 u zařízení směřujících dozadu musí konfigurace dolního ukotvení na zkušebním vozíku odpovídat ustanovením přílohy 6 dodatku 3.
 8.1.3.5.6
 U brašen na přenášení dítěte využívajících dodatečné popruhy, které jsou připevněny ke dvěma bezpečnostním popruhům pro dospělé a u nichž tlakový kanál prochází přímo bezpečnostním pásem pro dospělé k nižšímu kotevnímu úchytu bezpečnostního pásu pro dospělé, bude kotevní úchyt na zkušebním vozíku odpovídat odstavci 7 (A1, B1) dodatku 3 k příloze 7. Montáž na zkušební stav se provede podle poznámky 5 v příloze 21. Tento systém musí řádně fungovat i tehdy, je-li bezpečnostní pás pro dospělé odblokován, a pokud odpovídá odstavci 6.1.8, je považován za systém univerzální.
 8.1.3.6 Zkušební figuríny
 8.1.3.6.1 Dětské zádržné systémy a figuríny musejí být namontovány tak, aby byly splněny požadavky podle odstavce 8.1.3.6.3.
 8.1.3.6.2 Dětský zádržný systém se zkouší s figurínami předepsanými v příloze 8 tohoto předpisu.
 8.1.3.6.3 Usazení figuríny
 8.1.3.6.3.1 Figurína se umístí tak, aby mezi zadní částí figuríny a zádržným zařízením byla mezera. V případě brašny na přenášení dítěte se figurína umístí v přímé vodorovné poloze co možno nejblíže k ose brašny.
 8.1.3.6.3.2 Umístěte dětskou sedačku na zkušební sedadlo.
 Umístěte figurínu do dětské sedačky.
 V případě brašny na přenášení dítěte se figurína umístí v přímé vodorovné poloze co možno nejblíže k ose brašny. Umístěte dětskou sedačku na zkušební sedadlo. Umístěte figurínu do dětské sedačky.
 Mezi figurínu a opěradlo sedačky umístěte sklápěcí


text:
desku nebo podobné ohebné zařízení o tloušťce 2,5 cm, šířce 6 cm a délce rovnající se výšce ramene (v sedící poloze, příloha 8) zmenšené o výšku středu kyčle (v sedící poloze, v příloze 8 výška podkolenní oblasti zvýšená o polovinu výšky stehna, v sedící poloze) příslušející velikosti figuríny, která se zkouší. Deska má co nejtěsněji sledovat zakřivení sedačky a její dolní konec musí být ve výšce kyčelního kloubu figuríny. Seřiďte pás podle návodu výrobce, avšak na zatížení 250 ± 25 N nad úrovní síly seřizovacího zařízení, s úhlem ohybu popruhu v seřizovacím zařízení 45 ± 5°, popřípadě s úhlem předepsaným výrobcem.
 Dokončete nasazení dětské sedačky na zkušební sedadlo podle přílohy 21 tohoto předpisu.
 Vyjměte ohebné zařízení.
 Toto ustanovení se týká jen postrojových zádržných zařízení a zádržných zařízení, v nichž je dítě připoutáno tříbodovým bezpečnostním pásem pro dospělé a u nichž je použito aretační zařízení, a netýká se dětských zádržných popruhů připojených přímo k navíječi.
 8.1.3.6.3.3 Podélná rovina procházející střednicí zkušební figuríny musí být nastavena doprostřed mezi oba spodní kotevní úchyty pásů, je však také třeba vzít v úvahu odstavec 8.1.3.2.1.3. V případě dětských zádržných systémů, které se mají zkoušet s figurínou představující desetileté dítě, musí být podélná rovina procházející střednicí figuríny umístěna až 80 mm směrem ke straně kotevního úchytu C vůči bodu ležícímu uprostřed mezi oběma dolními kotevními úchyty. O míře přestavení rozhodne technická zkušebna tak, aby se optimalizoval průchod ramenního pásu na figuríně.
 8.1.3.6.3.4 V případě zařízení vyžadujících použití normalizovaného pásu může být dráha ramenního popruhu ponechána na figuríně před dynamickou zkouškou pomocí lehké krycí pásky maximální délky 250 mm a maximální šířky 20 mm. U zádržných zařízení směřujících dozadu může být hlava figuríny přidržovaná na zadní části zádržného systému pomocí lehké krycí pásky dostatečné délky a maximální šířky 20 mm.
 8.1.3.7 Kategorie figuríny, která se použije
 8.1.3.7.1 Zařízení skupiny 0: zkoušky s figurínou novorozence a s figurínou o hmotnosti 9 kg.
 8.1.3.7.2 Zařízení skupiny 0+: zkoušky s figurínou novorozence a s figurínou o hmotnosti 11 kg.
 8.1.3.7.3 Zařízení skupiny I: zkoušky s figurínou o hmotnosti 15 kg a 9 kg.
 8.1.3.7.4 Zařízení skupiny II: zkoušky s figurínou o hmotnosti 15 kg a 22 kg.
 8.1.3.7.5 Zařízení skupiny III: zkoušky s figurínou o hmotnosti 22 kg a 32 kg.
 8.1.3.7.6 Je-li dětský zádržný systém vhodný pro dvě nebo více hmotnostních skupin, provedou se zkoušky s použitím výše stanovených nejlehčích a nejtěžších figurín pro všechny dotyčné skupiny. Jestliže se však konfigurace zařízení některé skupiny značně liší od nejbližší skupiny, např. je-li změněno uspořádání postroje nebo jeho délka, může laboratoř provádějící zkoušky, uzná-li to za vhodné, provést i zkoušku s figurínou o střední hmotnosti.
 8.1.3.7.7 Jestliže je dětský zádržný systém konstruován pro dvě nebo více dětí, musí být jedna zkouška provedena s nejtěžšími figurínami posazenými na všech místech k sezení. Druhá zkouška se provede s výše specifikovanými nejlehčími a nejtěžšími figurínami. Zkoušky se musí provést za použití zkušebního sedadla znázorněného v příloze 6 dodatku 3 na obrázku 3. Laboratoř provádějící zkoušky může, uzná-li to za vhodné, doplnit třetí zkoušku jakoukoli


text:
kombinací figurín nebo neobsazených míst k sezení.
 8.1.3.7.8 Jestliže dětský zádržný systém ve skupině 0 nebo 0+ nabízí různé konfigurace podle hmotnosti dítěte, bude každá konfigurace podrobena zkoušce s figurínami obou hmotnostních skupin.
 8.1.3.7.9 Pokud dětský zádržný systém ISOFIX vyžaduje použití vrchního postroje, provede se jedna zkouška s nejmenší zkušební figurínou a s kratší vzdáleností vrchního postroje (bod ukotvení G1). Druhá zkouška se provede s těžší figurínou a s delší vzdáleností vrchního postroje (bod ukotvení G2). Nastavte vrchní část postroje tak, aby se síla tahu pohybovala v rozmezí 50 ± 5 N.
 8.1.3.7.10 Zkouška podle odstavce 7.1.4.1.10.1.2 se musí provádět pouze s největšími figurínami, pro které je dětský zádržný systém konstruován.
 8.1.4 Zádržný systém přídavných sedáků
 Na sedací plochu zkušebního stavu položte bavlněnou tkaninu. Umístěte přídavný sedák na zkušební stav, umístěte maketu dolní části trupu dle popisu v příloze 22 na obrázku 1 na povrch sedáku, nasaďte a připoutejte tříbodový bezpečnostní pás pro dospělé a napněte jej, jak je předepsáno v příloze 21. Popruhem o šířce 25 mm nebo podobným prostředkem obepínajícím přídavný sedák působte silou 250 ± 5 N ve směru šipky A na obrázku 2 v příloze 22, ve směru rovnoběžném se sedací plochou zkušebního stavu.
 8.2 Zkoušky jednotlivých součástí
 8.2.1 Spona
 8.2.1.1 Zkouška rozepínání při zatížení
 8.2.1.1.1 Pro tuto zkoušku se použije dětský zádržný systém, který byl již podroben dynamické zkoušce podle odstavce 8.1.3.
 8.2.1.1.2 Dětský zádržný systém se vyjme ze zkušebního vozíku nebo vozidla, aniž se rozepne spona. Spona se napne silou 200 ± 2 N. Je-li spona připevněna k tuhé části, použije se během dynamické zkoušky síla, která zohlední úhel, který svírá spona s touto tuhou částí.
 8.2.1.1.3 Na geometrický střed tlačítka pro rozepnutí spony se působí silou podél stanovené osy probíhající rovnoběžně s počátečním směrem pohybu tlačítka rychlostí 400 ± 20 mm/min; geometrický střed se vztahuje na tu část povrchu spony, na kterou působí uvolňovací tlak. Při působení rozpínací síly musí být spona opřena o tuhou opěru.
 8.2.1.1.4 Silou k rozepnutí spony se na sponu působí za použití siloměru nebo podobného zařízení způsobem a ve směru normálního používání. Dotykový konec musí mít tvar vyleštěné kovové polokoule s poloměrem 2,5 ± 0,1 mm.
 8.2.1.1.5 Změří se síla potřebné k rozepnutí spony a zaznamená se jakékoliv selhání.
 8.2.1.2 Zkouška rozpínání při nulovém zatížení
 8.2.1.2.1 Úplná spona, která dosud nebyla vystavena zatížení, se namontuje a nastaví do polohy v nezatíženém stavu.
 8.2.1.2.2 K měření síly potřebné k rozepnutí spony se použije způsob stanovený v odstavcích 8.2.1.1.3 a 8.2.1.1.4.
 8.2.1.2.3 Změří se síla potřebná k rozepnutí spony.
 8.2.1.3 Zkouška pevnosti
 8.2.1.3.1 Pro zkoušku pevnosti se použijí dva vzorky. Zkouška se provede se všemi seřizovacími zařízeními, s výjimkou seřizovacích zařízení přímo montovaných na dětský zádržný systém.
 8.2.1.3.2 V příloze 20 je znázorněno typické zařízení pro zkoušku pevnosti spony. Spona je umístěna na horní kruhovou desku (A) uvnitř reliéfu. Všechny popruhy připojené ke sponě jsou nejméně 250 mm dlouhé a visí dolů z horní desky jednotlivě podle polohy ve sponě. Volné konce popruhů jsou pak ovinuty okolo spodní kruhové desky


text:
(B), odkud pokračují do vnitřního otvoru desky. Všechny popruhy mají být svislé mezi A a B. Kruhová přítlačná deska (C) se pak lehce přitiskne na spodní plochu desky (B) tak, aby byl ještě možný určitý pohyb popruhů. Na trhacím stroji se malou silou napínají a protahují všechny popruhy mezi deskami (B) a (C) až do zatížení všech popruhů podle jejich uspořádání. V průběhu této operace a vlastní zkoušky se spona nesmí dotýkat desky (A) nebo jakékoli její části. Desky (B) a (C) se pak pevně sevřou k sobě a tahová síla se zvětšuje rychlostí 100 ± 20 mm/min až do dosažení požadovaných hodnot.
 8.2.2 Seřizovací zařízení
 8.2.2.1 Snadnost seřizování
 8.2.2.1.1 Při zkoušení ručního seřizovacího zařízení se popruh stejnoměrně protahuje seřizovacím zařízením, při zachování obvyklých podmínek používání, rychlostí 100 ± 20 mm/min a změří se maximální síla zaokrouhlená na nejbližší celou hodnotu N po prvních 25 ± 5 mm pohybu popruhu.
 8.2.2.1.2 Zkouška se provede v obou směrech průchodu popruhu zařízením, přičemž se popruh před změřením podrobí 10 cyklům úplného průchodu.
 8.2.3 Zkouška mikroprokluzu (viz příloha 5, obrázek 3)
 8.2.3.1 Součásti nebo zařízení, jež se mají podrobit zkoušce mikroprokluzu, se uchovávají před zkouškou po dobu nejméně 24 hodin v atmosféře mající teplotu 20 ± 5 °C a relativní vlhkost 65 ± 5 %. Zkouška se provede za teploty v rozmezí od 15 °C do 30 °C.
 8.2.3.2 Volný konec popruhu se uspořádá ve stejné konfiguraci, jako když se zařízení používá ve vozidle, přičemž nesmí být připevněn k žádné jiné části.
 8.2.3.3 Seřizovací zařízení se umístí na svislo část popruhu, jehož jeden konec nese zatížení 50 ± 0,5 N (vedeného tak, aby se zabránilo kolísání zatížení a kroucení popruhu). Volný konec popruhu směřuje ze seřizovacího zařízení svisle nahoru nebo dolů, tak, jako tomu je ve vozidle. Druhý konec prochází přes vodicí váleček, jehož vodorovná osa je rovnoběžná s rovinou části popruhu nesoucího zatížení, a úsek popruhu procházející přes váleček je vodorovný.
 8.2.3.4 Zkoušené zařízení se uspořádá tak, aby jeho střed v nejvyšší poloze, do které může být zvednut, byl vzdálen 300 ± 5 mm od podpůrného stolu a zátěž 50 N byla od tohoto stolu vzdálena 100 ± 5 mm.
 8.2.3.5 Před zkouškou se provede 20 ± 2 zkušebních cyklů a nato 1 000 ± 5 cyklů s frekvencí 30 ± 10 cyklů za minutu, při celkové amplitudě 300 ± 20 mm nebo podle ustanovení odstavce 8.2.5.2.6.2. Zatížením 50 N se působí jen po dobu odpovídající posuvu o 100 ± 20 mm při každé půlperiodě. Mikroprokluz se změří z polohy po ukončení 20 cyklů před zkouškou.
 8.2.4 Navíječ
 8.2.4.1 Navíjecí síla
 8.2.4.1.1 Navíjecí síly se musí měřit se soupravou bezpečnostních pásů nasazených na figurínu jako u dynamické zkoušky předepsané v odstavci 8.1.3. Napnutí popruhu se měří v místě dotyku s figurínou (avšak těsně před ním), zatímco popruh je navíjen rychlostí přibližně 0,6 m/min.
 8.2.4.2 Životnost mechanismu navíječe
 8.2.4.2.1 Popruh se vytahuje a nechává navíjet po požadovaný počet cyklů rychlostí nejvýše 30 cyklů za minutu. U navíječů s nouzovým blokováním se při každém


text:
pátém cyklu silněji trhne, aby se navíjecí zařízení zablokovalo. Stejný počet trhnutí se provede v každé z různých pěti poloh vytažení, a to při 90, 80, 75, 70 a 65 % celkové délky popruhu na navíječi. Je-li však tato délka větší než 900 mm, výše uvedená procenta se počítají jen z posledních 900 mm popruhu, které lze z navíječe vytáhnout.
 8.2.4.3 Blokování navíječů s nouzovým blokováním
 8.2.4.3.1 Blokování navíječe se zkouší jednou, když byla odvinuta celá délka popruhu snížená o 300 ± 3 mm.
 8.2.4.3.2 Je-li navíječ uváděn v činnost pohybem popruhu, musí se popruh vytahovat směrem, ve kterém se normálně vytahuje, je-li navíječ namontován ve vozidle.
 8.2.4.3.3 Zkoušejí-li se navíječe na citlivost k zrychlování vozidla, provedou se zkoušky při výše uvedené délce vytažení v obou směrech podél dvou vzájemně kolmých os, jež jsou vodorovné, jsou-li navíječe ve vozidle namontovány podle pokynů výrobce dětského zádržného systému. Není-li tato poloha předepsána, musí se technická zkušebna poradit s výrobcem dětského zádržného systému. Jeden z těchto směrů zkoušky zvolí technická zkušebna tak, aby byly vytvořeny nejnepříznivější podmínky pro uvádění blokovacího mechanismu v činnost.
 8.2.4.3.4 Konstrukce použitého zařízení musí zajistit, aby se požadovaného zrychlení dosáhlo průměrným nárůstem zrychlení nejméně 25 g/s (10).
 8.2.4.3.5 Aby se mohlo přezkoušet splnění požadavků podle odstavců 7.2.3.2.1.3 a 7.2.3.2.1.4, navíječ se namontuje na vodorovný stůl, který se naklání rychlostí nepřevyšující 2° za sekundu, až dojde k zablokování. Zkouška se opakuje s nakláněním v jiných směrech, aby se zajistilo, že požadavky jsou splněny.
 8.2.4.4 Zkouška odolnosti proti korozi
 8.2.4.4.1 Zkouška odolnosti proti korozi je popsána v odstavci 8.1.1.
 8.2.4.5 Zkouška odolnosti proti prachu
 8.2.4.5.1 Navíječ zařízení se vloží do zkušební komory popsané v příloze 3 tohoto předpisu. Musí se namontovat ve stejné poloze jako ve vozidle. Zkušební komora obsahuje prach, jehož složení je uvedeno v odstavci 8.2.4.5.2. Z navíječe se odvine popruh na délku 500 mm a ponechá se takto odvinutý s tím, že se do jedné až dvou minut po každém rozvíření prachu podrobí 10 úplným cyklům zatažení a odvinutí. Prach se rozviřuje po dobu 5 sekund každých 20 minut v průběhu 5 hodin stlačeným vzduchem neobsahujícím olej ani vlhkost a procházejícím otvorem o průměru 1,5 ± 0,1 mm při tlaku 5,5 ± 0,5 bar.
 8.2.4.5.2 Prach použitý při zkoušce popsané v odstavci 8.2.4.5.1 se skládá přibližně z 1 kg suchého křemene. Rozdělení velikosti částeček:
 a)
 průchod otvorem 150 μm, průměr drátu 104 μm: 99–100 %;
 b)
 průchod otvorem 105 μm, průměr drátu 64 μm: 76–86 %;
 c)
 průchod otvorem 75 μm, průměr drátu 52 μm: 60–70 %.
 8.2.5 Statická zkouška popruhů
 8.2.5.1 Zkouška pevnosti popruhu
 8.2.5.1.1 Každá zkouška se musí provést se dvěma novými vzorky popruhu stabilizovanými podle odstavce 7.2.4.
 8.2.5.1.2 Každý popruh se musí uchytit do čelistí stroje na zkoušení pevnosti v tahu. Čelisti musí být řešeny tak, aby nemohlo dojít k přetržení popruhu na nich nebo v jejich blízkosti. Rychlost posuvu musí být 100 ± 20 mm/min. Volná délka vzorku mezi čelistmi stroje při zahájení zkoušky musí být 200 ± 40 mm.
 8.2.5.1.3 Tah se zvětšuje


text:
tak dlouho, až se popruh přetrhne, a zaznamená se zatížení na mezi pevnosti.
 8.2.5.1.4 Jestliže popruh vyklouzne nebo se přetrhne na některé z čelistí nebo ve vzdálenosti menší než 10 mm od některé z nich, zkouška je neplatná a provede se nová zkouška s jiným vzorkem.
 8.2.5.2 Vzorky vyříznuté z popruhů podle odstavce 3.2.3 se stabilizují takto:
 8.2.5.2.1 Stabilizace při teplotě a vlhkosti okolí
 8.2.5.2.1.1 Popruh se uchovává 24 ± 1 hodin v atmosféře mající teplotu 23 ± 5 °C a relativní vlhkost 50 ± 10 %. Neprovede-li se zkouška ihned po stabilizaci, musí být vzorek až do zahájení zkoušky uložen ve vzduchotěsně uzavřené nádobě. Mez pevnosti se musí stanovit do pěti minut po vyjmutí popruhu ze stabilizační atmosféry nebo z nádoby.
 8.2.5.2.2 Vystavení účinkům světla
 8.2.5.2.2.1 Použije se ustanovení doporučení ISO 105-B 02(1978). Popruh se vystaví světlu na dobu potřebnou k vyblednutí standardní modře č. 7 na odstín rovnající se stupni 4 na stupnici šedi.
 8.2.5.2.2.2 Po vystavení se popruh ponechá nejméně 24 hodiny v atmosféře mající teplotu 23 ± 5 °C a relativní vlhkost 50 ± 10 %. Mez pevnosti se musí stanovit do 5 minut po vyjmutí popruhu ze stabilizačního zařízení.
 8.2.5.2.3 Stabilizace za nízké teploty
 8.2.5.2.3.1 Popruh se uchovává nejméně 24 hodiny v atmosféře mající teplotu 23 ± 5 °C a relativní vlhkost 50 ± 10 %.
 8.2.5.2.3.2 Popruh se potom uchovává po dobu 90 ± 5 minut na rovné ploše v nízkoteplotní komoře, v níž je teplota vzduchu –30 ± 5 °C. Potom se přehne a přehyb se zatíží závažím o hmotnosti 2 ± 0,2 kg, předem ochlazeným na –30 ± 5 °C. Po uchovávání zatíženého popruhu po dobu 30 ± 5 minut v téže mrazicí komoře se závaží sejme a do 5 minut po vyjmutí popruhu z mrazicí komory se změří mez pevnosti.
 8.2.5.2.4 Stabilizace za vysoké teploty
 8.2.5.2.4.1 Popruh se ponechá po dobu 180 ± 10 minut ve vyhřívací komoře v atmosféře mající teplotu 60 ± 5 °C a relativní vlhkost 65 ± 5 %.
 8.2.5.2.4.2 Mez pevnosti se musí stanovit do 5 minut po vyjmutí popruhu z vyhřívací komory.
 8.2.5.2.5 Vystavení účinkům vody
 8.2.5.2.5.1 Popruh se ponechá po dobu 180 ± 10 minut zcela ponořen v destilované vodě o teplotě 20 ± 5 °C s nepatrnou přísadou smáčedla. Smí se použít jakékoli smáčedlo vhodné pro zkoušené vlákno.
 8.2.5.2.5.2 Mez pevnosti se musí stanovit do 10 minut po vyjmutí popruhu z vody.
 8.2.5.2.6 Zkoušky odolnosti proti oděru
 8.2.5.2.6.1 Součásti nebo zařízení, jež se mají podrobit zkoušce odolnosti proti oděru, se před zkouškou ponechají nejméně 24 hodiny v atmosféře mající teplotu 23 ± 5 °C a relativní vlhkost 50 ± 10 %. Okolní teplota během zkoušení musí být v rozmezí od 15 °C do 30 °C.
 8.2.5.2.6.2 V následující tabulce jsou uvedeny všeobecné podmínky pro jednotlivé zkoušky:
 Zatížení (N)
 Počet cyklů za minutu
 Počet cyklů
 Zkouška typu 1
 10 ± 0,1
 30 ± 10
 1 000 ± 5
 Zkouška typu 2
 5 ± 0,05
 30 ± 10
 5 000 ± 5
 Nepostačuje-li délka popruhu


text:
pro zkoušení posunutí většího než 300 mm, může se zkouška provést s menší délkou, nejméně však s délkou 100 mm.
 8.2.5.2.6.3 Zvláštní zkušební podmínky
 8.2.5.2.6.3.1 Postup zkoušky typu 1: v případech, kdy popruh prokluzuje rychloseřizovacím zařízením. Na jeden z popruhů se působí ve svislém směru trvale zatížením 10 N. Druhý popruh, nastavený vodorovně, se připojí k zařízení, které popruhem pohybuje dozadu a dopředu. Seřizovací zařízení se umístí na vodorovný popruh tak, aby popruh zůstal napnutý (viz příloha 5, obrázek 1).
 8.2.5.2.6.3.2 Postup zkoušky typu 2: v případech, kdy popruh při průchodu některou tuhou částí mění směr. Při této zkoušce musí úhly obou popruhů odpovídat obrázku 2 v příloze 5. Zatížení 5 N musí působit trvale po celou dobu zkoušky. Pro případy, kde popruh při průchodu tuhou částí mění více než jednou svůj směr, může se zatížení 5 N zvýšit tak, aby se dosáhlo předepsaného posuvu popruhu 300 mm touto tuhou částí.
 8.2.6 Aretační zařízení
 8.2.6.1 Zařízení třídy A
 Zádržné zařízení a největší figurína, pro kterou je zařízení určeno, se usadí podle obrázku 5. Musí se použít popruhy uvedené v příloze 13 tohoto předpisu. Aretační zařízení se úplně sevře, pás se označí tam, kde vstupuje do aretačního zařízení. Na pás se připevní siloměry pomocí kroužku ve tvaru D. Po dobu 1 sekundy se působí silou, která se rovná dvojnásobku (±5 %) hmotnosti nejtěžší figuríny skupiny I. Dolní poloha se použije pro aretační zařízení v poloze A a horní poloha pro aretační zařízení v poloze B. Dále se touto silou působí ještě devětkrát. Potom se pás označí na vstupu do aretačního zařízení a změří se vzdálenost mezi dvěma značkami. V průběhu této zkoušky musí být navíječ odblokován.
 Obrázek 5
 8.2.6.2 Zařízení třídy B
 Dětské zádržné zařízení musí být pevně připevněno a popruhy, uvedené v příloze 13 tohoto předpisu, musí procházet aretačním zařízením a rámem sedačky podle postupu popsaného v návodu výrobce. Pás prochází zkušebním zařízením, které je popsáno na obrázku 6, na něj je připevněno závaží o hmotnosti 5,25 ± 0,05 kg. Mezi závažím a bodem, kde popruh opouští rám, musí být 650 ± 40 mm volné délky popruhu. Aretační zařízení se úplně sevře a pás se u vstupu do zařízení označí. Závaží se zvedne a uvolní tak, aby padalo volně po dráze 25 ± 1 mm. To se opakuje 100 ± 2krát s frekvencí 60 ± 2 cyklů za minutu, aby se simulovalo trhnutí zádržného zařízení ve vozidle. Potom se pás označí na vstupu do aretačního zařízení a změří se vzdálenost mezi dvěma značkami.
 Aretační zařízení musí pokrývat celou šířku popruhu v namontovaném stavu s usazenou figurínou 15 kg. Tato zkouška se vykoná také se stejnými úhly popruhu jako jsou v normálním provozu. Volný konec břišní části pásu se upevní. Zkouška se provede s dětským zádržným zařízením pevně uchyceným ke zkušebnímu stavu, jež se užije při zkoušce převrácením nebo při dynamické zkoušce. Zatěžovací popruh se může připevnit k simulované sponě.
 Obrázek 6
 Schéma zkoušky aretačního zařízení třídy B
 8.2.7 Zkouška odolnosti seřizovacích zařízení montovaných přímo na dětský zádržný systém proti opotřebení


text:
Usaďte největší figurínu, pro kterou je zařízení určeno, jako pro dynamickou zkoušku, včetně standardní vůle určené v odstavci 8.1.3.6. Na popruhu vyznačte referenční čáru v místě, kde jeho volný konec vstupuje do seřizovacího zařízení.
 Vyjměte figurínu a dětský zádržný systém umístěte do zařízení pro zkoušku podle obrázku 1 v příloze 19.
 Celková délka popruhu procházející seřizovacím zařízením při zkušebním cyklování musí být nejméně 150 mm. Tento pohyb musí být takový, že nejméně 100 mm popruhu na straně referenční čáry směrem k volnému konci popruhu a dále zbývající pohybující se část popruhu (přibližně 50 mm) na straně nedílného postrojového pásu se pohybují skrz seřizovací zařízení.
 Je-li délka popruhu od referenční čáry k volnému konci popruhu nedostatečná pro výše popsaný posuv, musí posuv popruhu seřizovacím zařízením o délce 150 mm vycházet z polohy plně vytaženého postrojového pásu.
 Frekvence musí být 10 ± 1 cyklů/min, s rychlostí v „B“ 150 ± 10 mm/s.
 8.2.8 Teplotní zkouška
 8.2.8.1 Části uvedené v odstavci 7.1.5.1 se vystaví trvalému působení teploty okolí nejméně 80 °C nad povrchem vody v uzavřeném prostoru po dobu nejméně 24 hodin a pak se ochladí v prostředí o teplotě nepřesahující 23 °C. Po periodě ochlazení bezprostředně následují za sebou tři cykly, každý v trvání 24 hodin; přitom každý cyklus obsahuje tyto po sobě následující sekvence:
 a)
 teplota okolí se trvale udržuje na hodnotě nejméně 100 °C po nepřetržitou dobu 6 hodin a této teploty okolí se dosáhne do 80 minut od začátku cyklu, potom
 b)
 se teplota okolí trvale udržuje na hodnotě nejvýše 0 °C po nepřetržitou dobu 6 hodin a této teploty okolí se dosáhne do 90 minut, potom
 c)
 se udržuje teplota okolí na hodnotě nejvýše 23 °C v průběhu zbývající části 24hodinového cyklu.
 8.3 Kalibrace sedáku zkušebního sedadla
 8.3.1 Kalibrační zkouška sedáku zkušebního sedadla se provádí u nového sedáku pro stanovení počátečních hodnot průniku při nárazu a špičkového zpoždění a pak po každé padesáté dynamické zkoušce nebo nejméně jednou měsíčně, podle toho, k čemu dojde dříve, nebo před každou zkouškou, pokud se zkušební zařízení používá často.
 8.3.2 Postupy certifikace a měření musí odpovídat poslední verzi normy ISO 6487; měřicí zařízení musí odpovídat specifikacím datového kanálu s filtrem kanálu třídy (CFC) 60.
 Na zkušebním zařízení určeném v příloze 17 tohoto předpisu se provedou 3 zkoušky, 150 ± 5 mm od přední hrany sedáku na střednici a pak ve vzdálenosti 150 ± 5 mm na každou stranu od střednice.
 Zařízení umístěte svisle na pevný a rovný povrch. Spouštějte závaží tak dlouho, až se dotkne povrchu, a nastavte ukazatel průniku do nulové polohy. Zařízení umístěte svisle nad zkušební bod, zdvihněte závaží na 500 ± 5 mm a pak je uvolněte, aby volným pádem narazilo na povrch sedadla. Zaznamenejte průnik a křivku zpomalení.
 8.3.3 Zaznamenané maximální hodnoty se nesmí lišit o více než 15 % od počátečních hodnot.
 8.4 Záznam dynamického chování
 8.4.1 Aby bylo možné určit chování figuríny a její posunutí, musí se všechny dynamické zkoušky zaznamenávat podle následujících podmínek.
 8.4.1.1
 Podmínky pro filmování a záznam:
 a)
 frekvence je alespoň 500 snímků


text:
za sekundu;
 b)
 zkoušky se zaznamenají na film, video nebo nosič digitálních údajů.
 8.4.1.2
 Odhad nejistoty:
 Zkušební laboratoře budou mít k dispozici a budou používat postupy pro odhadování nejistoty při měření posunutí hlavy figuríny. Nejistota se bude pohybovat v rozmezí ±25 mm.
 Vzory mezinárodních norem pro tyto postupy jsou EA-4/02 Evropské organizace pro akreditaci nebo ISO 5725:1994 nebo obecná metoda měření nejistoty.
 8.5 Postupy měření musí odpovídat postupům určeným v nejnovějším vydání normy ISO 6487:2002. Třídy frekvenčního kanálu musí být:
 Typ měření
 CFC (FH)
 Mezní kmitočet (FN)
 Zrychlení vozíku
 60
 viz ISO 6487:2002 příloha A
 Zatížení pásu
 60
 viz ISO 6487:2002 příloha A
 Zrychlení hrudi
 180
 viz ISO 6487:2002 příloha A
 Zrychlení hlavy
 1 000
 1 650
 Vzorkovací frekvence musí být minimálně desetinásobkem kmitočtové třídy kanálu (tj. v instalacích s kmitočtovou třídou kanálu 1 000 to odpovídá minimální vzorkovací frekvenci přibližně 10 000 vzorků za sekundu na jeden kanál).
 9. ZKUŠEBNÍ PROTOKOLY PRO SCHVÁLENÍ TYPU A KVALIFIKACE VÝROBY
 9.1 Ve zkušebním protokolu musí být zaznamenány výsledky všech zkoušek a měření, včetně následujících údajů o zkoušce:
 a)
 druh zařízení použitého při zkoušce (zařízení pracující se zrychlením nebo zpomalením),
 b)
 celková změna rychlosti,
 c)
 rychlost vozíku bezprostředně před nárazem, jen u zařízení pracujících se zpomalením,
 d)
 křivky zrychlení nebo zpomalení v celém průběhu změny rychlosti vozíku a nejméně v průběhu 300 ms,
 e)
 čas (v ms), za který dosáhla hlava figuríny maximální posuv v průběhu dynamické zkoušky,
 f)
 poloha spony při zkouškách, jestliže se může měnit, a
 g)
 každé porušení nebo přetržení.
 9.2 Jestliže nebyla dodržena ustanovení týkající se kotevních úchytů obsažená v příloze 6 dodatku 3 k tomuto předpisu, musí být ve zkušebním protokolu popsáno, jak byl dětský zádržný systém namontován, a musí zde být uvedeny důležité úhly a rozměry.
 9.3 Je-li dětský zádržný systém zkoušen ve vozidle nebo nosné konstrukci vozidla, musí se ve zkušebním protokolu uvést způsob připojení nosné konstrukce vozidla k vozíku, poloha dětského zádržného systému a sedadla a sklon opěradla sedadla.
 9.4 Ve zkušebních protokolech pro schválení typu a kvalifikaci výroby se zaznamená kontrola značek a pokynů k montáži a používání.
 10. ZMĚNY A ROZŠÍŘENÍ SCHVÁLENÍ TYPU DĚTSKÉHO ZÁDRŽNÉHO SYSTÉMU
 10.1 Každá změna dětského zádržného systému se oznámí orgánu státní správy, který tento zádržný systém schválil. Tento orgán potom může:
 10.1.1
 usoudit, že změny zřejmě nemají znatelný nepříznivý vliv a že dětský zádržný systém v každém případě ještě plní požadavky, nebo
 10.1.2
 požadovat od pověřené technické zkušebny další zkušební protokol.
 10.2 Potvrzení nebo odmítnutí schválení s uvedením změn se rozešle stranám Dohody, které používají tento předpis, podle postupu ve výše uvedeném odstavci 5.3.
 10.3 Příslušný orgán vydávající rozšíření schválení přidělí takovému rozšíření pořadové číslo a informuje o tom prostřednictvím formuláře sdělení podle vzoru v příloze 1 tohoto předpisu ostatní strany Dohody z roku 1958, které tento předpis používají.
 11. KVALIFIKACE VÝROBY
 11.1 Aby se zaručilo, že je systém výroby, který výrobce používá, uspokojivý, musí technická zkušebna, která provedla zkoušky pro schválení typu, provést zkoušky, aby ověřila shodnost výroby v souladu s odstavcem 11.2.
 11.2 Ověření shodnosti výroby


text:
dětských zádržných systémů
 Výroba každého nově schváleného typu dětského zádržného systému „univerzální“, „polouniverzální“ a „omezené“ kategorie se musí podrobit zkouškám kvalifikace výroby.
 Za tímto účelem se z první výrobní šarže náhodně vybere 5 dětských zádržných systémů.
 První výrobní šarží se rozumí výroba první série obsahující alespoň 50, nejvýše 5 000 dětských zádržných systémů.
 11.2.1 Dynamické zkoušky
 11.2.1.1 Pět dětských zádržných systémů se musí podrobit dynamické zkoušce předepsané odstavcem 8.1.3. Technická zkušebna, která provedla zkoušky pro schválení typu, zvolí podmínky, které během dynamických zkoušek pro schválení typu způsobily maximální vodorovné vychýlení hlavy, avšak kromě podmínek předepsaných odstavcem 7.1.4.1.10.1.2. Všech pět dětských zádržných systémů se zkoušce podrobí za stejných podmínek.
 11.2.1.2 U každé zkoušky předepsané v odstavci 11.2.1.1 se změří vodorovné vychýlení hlavy a zrychlení hrudi.
 a)
 Výsledky měření maximálního vodorovného vychýlení hlavy budou splňovat následující dvě podmínky:
 žádná hodnota nepřesáhne 1,05 L a
 X + S nepřesáhne L,
 kde:
 L
 =
 předepsaná mezní hodnota
 X
 =
 průměr hodnot
 S
 =
 standardní odchylky hodnot
 b)
 Výsledky měření zrychlení hrudi odpovídají požadavkům odstavce 7.1.4.2.1 a kromě toho se na výsledné hodnoty měření zrychlení hrudi po dobu 3 ms uplatní také podmínka X + S v odst. 11.2.1.3 písm. a) (podle odstavce 7.1.4.2.1) a tyto hodnoty se zaznamenají pouze pro informaci.
 11.2.2 Kontrola značek
 11.2.2.1 Technická zkušebna, která provedla zkoušky pro schválení typu, ověří, zda značky odpovídají požadavkům odstavce 4.
 11.2.3 Kontrola návodu pro montáž a návodu k užívání
 11.2.3.1 Technická zkušebna, která provedla zkoušky pro schválení typu, ověří, zda návod pro montáž a návod k užívání odpovídají požadavkům odstavce 15.
 12. SHODNOST VÝROBY A RUTINNÍ ZKOUŠKY
 Postupy pro zajištění shodnosti výroby musí odpovídat postupům stanoveným v Dohodě, dodatek 2 (E/EHK/324-E/EHK/TRANS/505/Rev.2), společně s následujícími požadavky:
 12.1
 Každý dětský zádržný systém schválený dle tohoto předpisu musí být vyroben tak, aby byl shodný se schváleným typem tím, že splní požadavky stanovené v předchozích odstavcích 6 až 8.
 12.2
 Minimální požadavky na postupy kontrolu shodnosti výroby stanovené v příloze 16 tohoto předpisu musí být splněny.
 12.3
 Orgán, který udělil schválení typu, může kdykoli ověřit způsoby kontroly shodnosti používané v každém výrobním závodě. Běžná četnost těchto ověření je dvakrát ročně.
 13. SANKCE ZA NESHODNOST VÝROBY
 13.1 Schválení pro dětské zádržné systémy udělená podle tohoto předpisu může být odňato, jestliže některý dětský zádržný systém opatřený údaji uvedenými v odstavci 5.4 neobstojí při namátkových kontrolách popsaných v odstavci 11 nebo pokud není shodný se schváleným typem.
 13.2 Pokud strana Dohody, která používá tento předpis, odejme schválení, které dříve udělila, musí o tom neprodleně informovat ostatní smluvní strany, které tento předpis používají, oznámením na formuláři podle vzoru v příloze 1 tohoto předpisu.
 14. UKONČENÍ VÝROBY
 14.1 Jestliže držitel schválení ukončí výrobu určitého typu dětského zádržného systému schváleného podle tohoto předpisu, musí o tom informovat orgán, který schválení udělil. Po obdržení tohoto sdělení musí tento orgán informovat ostatní strany Dohody, které používají tento předpis, oznámením na formuláři podle vzoru v příloze 1 tohoto předpisu.
 15. NÁVOD
 15.1 Ke každému dětskému zádržnému systému musí být připojen návod v jazyce státu, ve kterém bude


text:
zařízení prodáváno, s tímto obsahem:
 15.2 Návod k instalaci musí obsahovat tyto body:
 15.2.1
 Pro „univerzální“ kategorii dětského zádržného systému musí být při prodeji, i bez odstranění obalu, dobře viditelný tento štítek:
 UPOZORNĚNÍ
 Toto je „univerzální“ dětský zádržný systém. Je schválen podle předpisu č. 44 série změn 04, pro obecné použití ve vozidlech a vyhovuje pro většinu, ale ne pro všechna sedadla ve vozidle.
 Správnou instalaci lze očekávat, jestliže výrobce vozidla v příručce prohlašuje, že do vozidla je možné umístit „univerzální“ dětský zádržný systém pro tuto věkovou skupinu.
 Tento dětský zádržný systém je klasifikován jako „univerzální“ za podmínek přísnějších než podmínky, které byly použity pro dřívější konstrukce, které nejsou označeny tímto upozorněním.
 V případě pochybností se poraďte s výrobcem nebo prodejcem dětského zádržného systému.
 15.2.2
 U „omezené“ a „polouniverzální“ kategorie dětských zádržných systémů musí být při prodeji i bez odstranění obalu dobře viditelné tyto informace:
 Tento dětský zádržný systém je určen pro „omezené/polouniverzální“ použití a je vhodný pro montáž na místa k sezení následujících vozidel:
 VOZIDLO
 PŘEDNÍ
 ZADNÍ
 Vnější
 Střední
 (Model)
 ano
 ano
 ne
 Pro umístění tohoto dětského zádržného systému mohou být také vhodná místa k sezení v ostatních vozidlech. V případě pochybností se poraďte s výrobcem nebo prodejcem dětského zádržného systému.
 15.2.3
 U kategorie dětských zádržných systémů pro „určité vozidlo“ musí být při prodeji dětských zádržných systémů i bez odstranění obalu uvedena zřetelně viditelná informace o tom, pro které vozidlo je systém určen.
 15.2.4
 Jsou-li pro tyto systémy požadovány bezpečnostní pásy pro dospělé, musí být při prodeji i bez odstranění obalu dobře viditelný tento text:
 „Vhodné pouze v případě, že je schválené vozidlo vybaveno bezpečnostními pásy: břišním/tříbodovým/statickým/s navíječem, které jsou schváleny podle předpisu OSN/EHK č. 16 nebo jiných rovnocenných norem.“ (Nehodící se škrtněte.)
 V případě zádržných systémů „brašna na přenášení dítěte“ musí být přiložen seznam brašen na přenášení dítěte, pro které je zařízení vhodné.
 15.2.5
 Výrobce dětského zádržného systému musí na krabici obalu uvést adresu, na které si může zákazník písemně vyžádat další informace o instalaci dětského zádržného systému do určitých vozidel.
 15.2.6
 Způsob montáže musí být znázorněn fotografiemi a/nebo velmi zřetelnými nákresy.
 15.2.7
 Uživatel musí být poučen, že pevné části a plastové součásti dětského zádržného systému musí být umístěny a namontovány tak, aby za běžného užívání vozidla nemohly být zachyceny pohyblivým sedadlem nebo dveřmi vozidla.
 15.2.8
 Uživatel musí být upozorněn na to, že brašna na přenášení dítěte se musí umístit kolmo k podélné ose vozidla.
 15.2.9
 V případě dětských zádržných systémů směřujících dozadu musí být zákazník upozorněn, aby toto zařízení neužíval na místech k sezení, která jsou vybavena airbagem. Tato informace musí být při prodeji zřetelně viditelná bez vyjmutí sedačky z obalu.
 15.2.10
 Pro kategorii „speciální zádržný systém“ musí být při prodeji i bez odstranění obalu dobře viditelná tato informace:
 Tento „speciální zádržný systém“ je konstruován tak, aby poskytoval dodatečnou oporu dětem, které mají potíže se správným sezením v běžných sedačkách. O vhodnosti tohoto zádržného systému pro vaše dítě se vždy poraďte s lékařem. Návod k použití musí obsahovat tyto body.
 15.2.11
 U dětského zádržného systému ISOFIX musí


text:
být při prodeji, i bez odstranění obalu, dobře viditelný tento štítek:
 UPOZORNĚNÍ
 1.
 Toto je DĚTSKÝ ZÁDRŽNÝ SYSTÉM ISOFIX. Je homologován podle předpisu č. 44, série změn 04, pro všeobecné použití ve vozidlech vybavených kotevním systémem ISOFIX.
 2.
 Může být instalován do vozidel s místy homologovanými jako místa ISOFIX (jak je popsáno v příručce pro uživatele vozidla), v závislosti na kategorii dětského zádržného systému a přípravku pro sedadlo vozidla.
 3.
 Hmotnostní skupina a velikostní třída ISOFIX, pro kterou je tento systém určen, je: ...
 15.3 Návod k užívání bude obsahovat tyto body:
 15.3.1
 hmotnostní skupiny, pro něž je zařízení určeno:
 15.3.2
 je-li zařízení užíváno ve spojení s bezpečnostním pásem pro dospělé, uvést bezpečnostní pás, který se má použít, a následující údaj: vhodné pouze k používání ve vozidlech uvedených v seznamu, jsou-li vybavena bezpečnostními pásy: břišní/tříbodový/statický/s navíječem, které jsou schváleny podle předpisu EHK č. 16 nebo podle jiných rovnocenných norem (Nehodící se škrtněte.);
 15.3.3
 způsob užívání musí být znázorněn fotografiemi a/nebo velmi zřetelnými nákresy. Sedačky, které se mohou použít jako směřující dopředu i jako směřující dozadu, se musí označit jasným upozorněním, že zařízení se musí používat s orientací směřující dozadu, dokud se nepřekročí stanovená hodnota hmotnosti dítěte nebo jiné rozměrové kritérium;
 15.3.4
 musí být jasně vysvětlen způsob ovládání spony a seřizovacích zařízení;
 15.3.5
 musí být doporučeno, aby všechny popruhy přidržující zádržné zařízení k vozidlu byly utaženy, aby všechny popruhy zadržující dítě byly seřízeny podle těla dítěte a aby se popruhy nebyly zkrouceny;
 15.3.6
 musí být zdůrazněno, že je důležité, aby břišní popruh byl nasazen nízko dole tak, aby pevně zachycoval pánev;
 15.3.7
 musí být doporučeno, aby zařízení bylo vyměněno, jestliže již bylo vystaveno silnému namáhání při nehodě;
 15.3.8
 musí být uveden návod na čištění zařízení;
 15.3.9
 uživatel musí být upozorněn na nebezpečí vyplývající z provedení jakýchkoli změn nebo doplnění zařízení bez schválení příslušným orgánem a na nebezpečí vyplývající z nedůsledného dodržování montážních návodů, které dodává výrobce dětského zádržného systému;
 15.3.10
 není-li sedačka opatřena textilním potahem, musí být doporučeno, aby byla sedačka chráněna před slunečním zářením, poněvadž jinak by mohla být pro pokožku dítěte příliš horká;
 15.3.11
 doporučí se nenechávat děti v dětských zádržných systémech bez dozoru;
 15.3.12
 doporučí se, aby všechna zavazadla nebo jiné předměty, které by pravděpodobně mohly při srážce způsobit zranění, byly řádně zajištěny.
 15.3.13
 dále se doporučí:
 a)
 dětský zádržný systém se nesmí užívat bez potahu;
 b)
 potah sedadla se nesmí nahradit žádným jiným potahem, než doporučil výrobce, protože potah představuje nedílnou součást vlastností zařízení;
 15.3.14
 návod musí obsahovat text nebo schematický nákres udávající, jak může uživatel rozpoznat nevyhovující polohu spony bezpečnostního pásu pro dospělé vzhledem k nejvíce zatíženým místa styku na zádržném zařízení. V případě pochybností musí být uživatel odkázán na výrobce dětského zádržného systému;
 15.3.15
 jestliže dětský zádržný systém umožňuje alternativní styčné místo přenášející zatížení, musí být jasně popsáno jeho použití. Uživatel musí být informován, jak má posuzovat, zda použití této alternativní dráhu je vyhovující. V případě pochybností musí být uživatel odkázán na výrobce dětského zádržného systému. Uživatel musí být jasně informován o tom, že má


text:
začít instalovat dětský zádržný systém na místech k sezení, která jsou v příručce pro uživatele vozidla zařazena do kategorie „univerzální“, za použití hlavní dráhy pásu;
 15.3.16
 musí být učiněna opatření, aby návod mohl být trvale na dětském zádržném systému po celou dobu jeho životnosti nebo aby byl v případě zabudovaných zádržných zařízení v příručce k vozidlu;
 15.3.17
 výslovná výstraha musí varovat proti použití míst styku přenášejících zatížení jiných, než jsou popsány v návodu k užívání a vyznačeny na dětském zádržném systému;
 15.3.18
 u dětského zádržného systému ISOFIX se uvede pokyn, že je třeba si přečíst příručku výrobce vozidla.
 16. NÁZVY A ADRESY POVĚŘENÝCH TECHNICKÝCH ZKUŠEBEN A ORGÁNŮ STÁTNÍ SPRÁVY
 16.1 Smluvní stany Dohody, které používají tento předpis, sdělí sekretariátu Organizace spojených národů názvy a adresy pověřených technických zkušeben a orgánů státní správy, které udělují schválení a kterým se zasílají osvědčení o udělení schválení nebo o rozšíření nebo odmítnutí či odnětí schválení, vydaná v jiných státech.
 17. PŘECHODNÁ USTANOVENÍ
 17.1 Od data vstupu v platnost série změn 03 tohoto předpisu nesmí žádná smluvní strana, která používá tento předpis, odmítnout udělit schválení EHK podle tohoto předpisu ve znění série změn 03.
 17.2 Po uplynutí 12 měsíců od data vstupu v platnost musí smluvní strany, které používají tento předpis, udělovat schválení EHK pouze tehdy, pokud typ dětského zádržného systému splňuje požadavky tohoto předpisu ve znění série změn 03.
 17.3 Po dobu 12 měsíců od data vstupu v platnost série změn 03 smějí smluvní strany, které používají tento předpis, pokračovat v udělování schválení typu pro ty dětské zádržné systémy, které splňují požadavky tohoto předpisu ve znění série změn 02.
 17.4 Ve stejném časovém období dvanácti měsíců nesmějí smluvní strany, které používají tento předpis, odmítnout rozšíření schválení uděleného podle předchozích sérií změn tohoto předpisu.
 17.5 Od data vstupu v platnost série změn 03 se ustanovení přílohy 16 tohoto předpisu použijí také pro dětská zádržná zařízení, která už byla schválena podle série změn 02.
 17.6 Počínaje datem vstupu v platnost série změn 03 smějí smluvní strany, které používají tento předpis, zakázat prodej typu dětských zádržných zařízení, která nesplňují požadavky odstavců 6.2.2 a 6.2.14 série změn 03.
 17.7 Po uplynutí 36 měsíců od data vstupu v platnost série změn 03 smějí smluvní strany, které používají tento předpis, zakázat prodej dětských zádržných systému, které nesplňují požadavky série změn 03 tohoto předpisu.
 17.8 Od data vstupu v platnost doplňku 2 k sérii změn 03 musí být všechna nová dětská zádržná zařízení vyrobena ve shodě s tímto předpisem opatřena štítkem požadovaným odstavcem 4.5 tohoto předpisu.
 17.9 Od data vstupu v platnost série změn 04 tohoto předpisu nesmí žádná smluvní strana, která používá tento předpis, odmítnout udělit schválení podle tohoto předpisu ve znění série změn 04.
 17.10 Po uplynutí dvanácti měsíců od data vstupu v platnost série změn 04, musí smluvní strany, které používají tento předpis, udělovat schválení pouze tehdy, pokud typ dětského zádržného systému splňuje požadavky tohoto předpisu ve znění série změn 04.
 17.11 Po dobu dvanácti měsíců od data vstupu v platnost série změn 04 smějí smluvní strany, které


text:
používají tento předpis, pokračovat v udělování schválení typu pro ty dětské zádržné systémy, které splňují požadavky tohoto předpisu ve znění série změn 03.
 17.12 Po dobu 36 měsíců od data vstupu v platnost série změn 04 nesmějí smluvní strany, které používají tento předpis, odmítnout udělit rozšíření schválení podle předchozích sérií změn tohoto předpisu.
 17.13 Po uplynutí 48 měsíců od data vstupu v platnost série změn 04 smějí smluvní strany, které používají tento předpis, zakázat prodej dětských zádržných systému, které nesplňují požadavky série změn 04 tohoto předpisu.
 17.14 Po šesti měsících od data vstupu v platnost doplňku 4 k sérii změn 04 se ruší platnost schválení, udělených podle série změn 03 a 04 dětským zádržným systémům skupin 0, 0+ a I, pokud tyto systémy nesplňují požadavky odstavce 6.1.11 nebo 6.1.12.
 17.15 Od data vstupu doplňku 4 k sérii změn 04 v platnost mohou jako odchylku od povinností smluvních stran v době přechodných opatření podle odstavce 17.14 a založené na prohlášení Evropského společenství v době jeho přístupu k Dohodě z r. 1958 (Oznámení o uložení C.N.60.1998.TREATIES-28) členské státy Evropského společenství zakázat uvádění na trh dětských zádržných systému, které nesplňují požadavky doplňku 4 k sérii změn 04 tohoto předpisu.
 (1) 1 pro Německo, 2 pro Francii, 3 pro Itálii, 4 pro Nizozemsko, 5 pro Švédsko, 6 pro Belgii, 7 pro Maďarsko, 8 pro Českou republiku, 9 pro Španělsko, 10 pro Srbsko, 11 pro Spojené království, 12 pro Rakousko, 13 pro Lucembursko, 14 pro Švýcarsko, 15 (neobsazeno), 16 pro Norsko, 17 pro Finsko, 18 pro Dánsko, 19 pro Rumunsko, 20 pro Polsko, 21 pro Portugalsko, 22 pro Ruskou federaci, 23 pro Řecko, 24 pro Irsko, 25 pro Chorvatsko, 26 pro Slovinsko, 27 pro Slovensko, 28 pro Bělorusko, 29 pro Estonsko, 30 (neobsazeno), 31 pro Bosnu a Hercegovinu, 32 pro Lotyšsko, 33 (neobsazeno), 34 pro Bulharsko, 35 (neobsazeno), 36 pro Litvu, 37 pro Turecko, 38 (neobsazeno), 39 pro Ázerbajdžán, 40 pro Bývalou jugoslávskou republiku Makedonii, 41 (neobsazeno), 42 pro Evropské společenství (schválení udělují její členské státy a užívají své příslušné symboly EHK), 43 pro Japonsko, 44 (neobsazeno), 45 pro Austrálii, 46 pro Ukrajinu, 47 pro Jižní Afriku, 48 pro Nový Zéland, 49 pro Kypr, 50 pro Maltu, 51 pro Korejskou republiku, 52 pro Malajsii, 53 pro Thajsko, 54 a 55 (neobsazeno) a 56 pro Černou Horu. Dalším státům se přidělí následující čísla v chronologickém pořadí, ve kterém budou ratifikovat Dohodu o přijetí jednotných technických pravidel pro kolová vozidla, zařízení a části, které se mohou montovat a/nebo užívat na kolových vozidlech, a o podmínkách pro vzájemné uznávání schválení, udělených na základě těchto pravidel, a nebo k této dohodě přistupovat, a takto přidělená čísla sdělí generální tajemník Organizace spojených národů smluvním stranám dohody.
 (2) Univerzálním dětským zádržným systémem ISOFIX se rozumí dopředu směřující dětské zádržné systémy pro použití ve vozidlech, která jsou v určitých bodech vybavena systémem kotevních úchytů ISOFIX a kotevním úchytem pro vrchní postroj.
 (3) Polouniverzálním dětským zádržným systémem ISOFIX se rozumí:
 —
 dopředu směřující zádržné systémy s podpěrou nebo
 —
 dozadu směřující zádržné systémy


text:
vybavené podpěrou nebo popruhem na vrchním postroji pro použití ve vozidlech, která jsou v určitých bodech vybavena systémem kotevních úchytů ISOFIX a případně kotevním úchytem pro vrchní postroj,
 —
 nebo dozadu směřující dětské zádržné systémy, které jsou opřeny o přístrojovou desku, pro použití na předním sedadle spolujezdce vybaveném systémem kotevních úchytù ISOFIX nebo
 —
 boční směřující dětský zádržný systém ISOFIX případně vybavený antirotačním zařízením určený pro použití ve vozidlech, která jsou v určitých bodech vybavena systémem kotevních úchytù ISOFIX a případně kotevním úchytem pro vrchní postroj.
 (4) Adresa, na níž lze obdržet příslušné normy CEN, je: CEN, 2 rue Bréderode, B.P. 5, 1000 Bruxelles/Brussel, Belgium.
 (5) Při použití figuríny novorozence se nepoužijí limity zrychlení hrudi, protože není vybavena přístroji.
 (6) Figurína novorozence není vybavena žádnou břišní vložkou. Proto je posouzení průniku do břicha možné pouze na základě subjektivní analýzy.
 (7) Pokud není uvedeno jinak, neplatí dovolené odchylky rozměrů pro mezní hodnoty.
 Rozsah rozměrů (m mm)
 Méně než 6
 Více než 6, méně než 30
 Více než 30, méně než 120
 Více než 120, méně než 315
 Více než 315, méně než 1 000
 Více než 1 000
 Dovolená odchylka
 ± 0,5
 ± 1
 ± 1.5
 ± 2
 ± 3
 ± 4
 Dovolené odchylky úhlů, pokud není stanoveno jinak: ±1°.
 (8) Při kalibraci má být brzdná dráha 650 ± 30 mm.
 (9) Při kalibraci má být brzdná dráha 275 ± 20 mm.
 Poznámka:
 Všechna zádržná zařízení pro skupinu 0 a 0+ se zkoušejí podle podmínek pro „zařízení směřující dozadu“ při nárazu zepředu i zezadu.
 Legenda:
 Zkušební impuls č. 1
 —
 jak je předepsáno v příloze 7 – čelní náraz.
 Zkušební impuls č. 2
 —
 jak je předepsáno v příloze 7 – náraz zezadu.
 Zkušební impuls č. 3
 —
 zpomalovací impuls vozidla vystaveného čelní nárazu.
 Zkušební impuls č. 4
 —
 zpomalovací impuls vozidla vystaveného nárazu zezadu.
 (10) g = 9,81 m/s2.
 PŘÍLOHA 1
 SDĚLENÍ
 (Maximální formát: A4 (210 × 297 mm))
 PŘÍLOHA 2
 USPOŘÁDÁNÍ ZNAČKY SCHVÁLENÍ
 PŘÍLOHA 3
 USPOŘÁDÁNÍ ZAŘÍZENÍ NA ZKOUŠENÍ ODOLNOSTI PROTI PRACHU
 (rozměry v milimetrech)
 PŘÍLOHA 4
 ZKOUŠKA ODOLNOSTI PROTI KOROZI
 1. Zkušební zařízení
 1.1
 Zařízení se skládá z mlžné komory, zásobníku solného roztoku, přívodu vhodně upraveného stlačeného vzduchu, jedné nebo několika rozprašovacích trysek, podstavců na vzorky, zařízení k vyhřívání komory a potřebného ovládacího ústrojí. Rozměry a bližší podrobnosti konstrukce zařízení jsou volitelné za předpokladu, že jsou splněny zkušební podmínky.
 1.2
 Je důležité zajistit, aby kapky roztoku nashromážděné na stropě nebo krytu komory nepadaly na zkoušené vzorky.
 1.3
 Kapky roztoku padající ze zkušebních vzorků se nesmějí vracet do zásobníku k opětnému rozprašování.
 1.4
 Zařízení nesmí být zhotoveno z materiálů majících vliv na korozní účinky mlhy.
 2. Umístění zkušebních vzorků v mlžné komoře
 2.1
 Vzorky, s výjimkou navíječů, musí být podepřeny nebo zavěšeny v úhlu v rozmezí od 15° do 30° od svislice a pokud možno rovnoběžně s hlavním směrem vodorovného proudění mlhy komorou, v závislosti na převládajících zkoušených plochách.
 2.2
 Navíječe musí být podepřeny nebo zavěšeny tak, aby osy cívky k ukládání popruhu byly kolmé k hlavnímu směru vodorovného


text:
proudění mlhy komorou. Otvor pro průchod popruhu v navíječi musí rovněž směřovat v tomto hlavním směru.
 2.3
 Každý vzorek musí být umístěn tak, aby se mlha mohla na všech vzorcích volně usazovat.
 2.4
 Každý vzorek musí být umístěn tak, aby se zabránilo odkapávání solného roztoku z jednoho vzorku na jiný.
 3. Solný roztok
 3.1
 Solný roztok se připraví rozpuštěním 5 ± 1 hmotnostních dílů chloridu sodného v 95 dílech destilované vody. Touto solí musí být chlorid sodný, v podstatě prostý niklu a mědi a obsahující v suchém stavu nejvýše 0,1 % jodidu sodného a nejvýše 0,3 % všech nečistot.
 3.2
 Roztok musí být takový, aby měl, zachycený po rozprášení při 35 °C, hodnotu pH v rozmezí 6,5 až 7,2.
 4. Stlačený vzduch
 4.1
 Stlačený vzduch přiváděný k trysce nebo tryskám k rozprašování solného roztoku musí být prostý oleje a nečistot a jeho tlak musí být udržován v rozmezí od 70 kN/m2 do 170 kN/m2.
 5. Podmínky v mlžné komoře
 5.1
 V oblasti expozice v mlžné komoře musí být udržována teplota 35 ± 5 °C. V oblasti expozice se umístí nejméně dva vhodné jímače mlhy, aby se zabránilo shromažďování kapek roztoku pocházejících ze zkoušených vzorků nebo z jiných zdrojů. Jímače musí být umístěny v blízkosti zkušebních vzorků, a to jeden co nejblíže k některé z trysek a druhý co nejdále ode všech trysek. Mlha musí být taková, aby se z každých 80 cm2 vodorovné jímací plochy v každém jímači získalo 1,0 ml až 2,0 ml roztoku za hodinu, měřeno průměrem za dobu nejméně 16 hodin.
 5.2
 Tryska nebo trysky musí být směřovány nebo usměrňovány tak, aby rozprašovací proud nezasahoval přímo zkoušené vzorky.
 PŘÍLOHA 5
 ZKOUŠKA ODOLNOSTI PROTI ODĚRU A ZKOUŠKA MIKROPROKLUZU
 Obrázek 1
 Postup typu 1
 Příklady uspořádání podle typu seřizovacího zařízení
 Příklad a
 Příklad b
 Obrázek 2
 Postup typu 2
 Obrázek 3
 Zkouška mikroprokluzu
 Celková dráha: 300 ± 20 mm
 Zatížení 50 N na zkušebním zařízení musí být vertikálně vedeno tak, aby se pás nerozhoupal ani nekroutil.
 Připevňovací kování musí být spojeno se závažím 50 N stejným způsobem jako ve vozidle.
 PŘÍLOHA 6
 POPIS VOZÍKU
 1. Vozík
 1.1 Pro zkoušení dětských zádržných systémů musí mít vozík nesoucí jen sedadlo hmotnost větší než 380 kg. Pro zkoušení dětských zádržných systémů u kategorie určitých vozidel musí mít vozík s připevněnou nosnou konstrukcí vozidla hmotnost větší než 800 kg.
 2. Měřicí projekční plocha
 2.1 K vozíku je pevně připojena měřicí projekční plocha, na níž je jasně vyznačena čára meze posuvu, aby bylo možno z fotografických záznamů zjistit, zda bylo splněno kritérium posuvu vpřed.
 3. Sedadlo
 3.1. Sedadlo je konstruováno takto:
 3.1.1 Pevné uchycené opěradlo, jehož rozměry jsou uvedeny v dodatku 1 této přílohy. Dolní a horní část je vyrobena z trubky o průměru 20 mm.
 3.1.2 Pevný sedák, jehož rozměry jsou uvedeny v dodatku 1 této přílohy. Zadní část sedáku je vyrobena z tuhého plechu, jehož horní okraj je vyztužen trubkou o průměru 20 mm. Přední část sedáku je také vyztužena trubkou o průměru 20 mm.
 3.1.3 K umožnění přístupu ke konzolám kotevních


text:
úchytů musí být v zadní části sedáku vytvořeny otvory, které jsou popsány v dodatku 1 této přílohy.
 3.1.4 Šířka sedadla musí být 800 mm.
 3.1.5 Opěradlo a sedák musí být pokryty polyuretanovou pěnou, jejíž vlastnosti jsou uvedeny v tabulce 1. Rozměry sedáku jsou uvedeny v dodatku 1 této přílohy.
 Tabulka 1
 Hustota podle ISO 485 (kg/m3)
 43
 Únosnost podle ISO 2439B (N)
 p – 25 procent
 125
 p – 40 procent
 155
 Koeficient únosnosti podle ISO 3386 (kPa)
 4
 Prodloužení při přetržení podle ISO 1798 (%)
 180
 Pevnost v tahu podle ISO 1798 (kPa)
 100
 Trvalé přetvoření tlakem při zkoušce podle ISO 1856 (%)
 3
 3.1.6 Polyuretanová pěna musí být pokryta látkou chránící proti slunci, která je vyrobena z polyakrylátového vlákna s vlastnostmi uvedenými v tabulce 2.
 Tabulka 2
 Specifická hmotnost (g/m2)
 290
 Pevnost v tahu podle DIN 53587 na zkušebním vzorku šířky 50 mm:
 v podélném směru (kg):
 120
 v příčném směru (kg):
 80
 3.1.7 Potah sedadla a opěradla (1)
 3.1.7.1
 Pěnový sedák je vyroben z pěnového bloku (800 × 575 × 135 mm) tak, že jeho tvar (viz obrázek 1 dodatku 1 této přílohy) odpovídá tvaru spodní hliníkové desky podle obrázku 2 dodatku 1 této přílohy.
 3.1.7.2
 Do spodní desky je vyvrtáno šest otvorů tak, aby mohla být přišroubována na zkušební vozík. Otvory jsou vyvrtány podél nejdelší strany desky po třech na každé straně a jejich poloha závisí na konstrukci vozíku. Do otvorů se vloží šest šroubů. Doporučuje se šrouby přilepit na desku vhodným lepidlem. Potom se šrouby přitáhnou maticemi.
 3.1.7.3
 Potahový materiál (1 250 × 1 200 mm, viz obrázek 3 dodatku 1 této přílohy) se ustřihne kolmo k šířce tak, aby nebylo možné materiál po potažení přeložit. Mezi okraji potahového materiálu by měla vzniknout mezera přibližně 100 mm. Materiál se proto ustřihne na délku přibližně 1 200 mm.
 3.1.7.4
 Potahový materiál se označí kolmo k šířce dvěma čarami. Čáry se vyznačí ve vzdálenosti 375 mm od střednice potahového materiálu (viz obrázek 3 dodatku 1 této přílohy).
 3.1.7.5
 Pěnový sedák se umístí spodní stranou vzhůru na potah, se spodní hliníkovou deskou nahoře.
 3.1.7.6
 Potah se na obou bocích napne, až se označené čáry dostanou na hranu hliníkové desky. U každého šroubu se potah částečně nařízne a přetáhne přes šrouby.
 3.1.7.7
 V místě drážek ve spodní desce a v pěně se potah nařízne.
 3.1.7.8
 Potah se nalepí na hliníkovou desku pružným lepidlem. Matice se před nalepením odšroubují.
 3.1.7.9
 Volné části potahového materiálu na bocích se přehnou na desku a také se přilepí.
 3.1.7.10
 Volné části potahového materiálu v drážkách se přehnou dovnitř a přilepí se pevnou páskou.
 3.1.7.11
 Pružné lepidlo musí schnout nejméně 12 hodin.
 3.1.7.12
 Opěradlo sedadla se pokryje přesně stejným způsobem jako sedák, pouze čáry na potahovém materiálu (1 250 × 850 mm) se vyznačí ve vzdálenosti 320 mm od střednice materiálu.
 3.1.8 Čára Cr je totožná s průsečnicí mezi horní rovinou sedáku a přední rovinou opěradla sedadla.
 3.2 Zkouška zařízení směřujících dozadu
 3.2.1 Na vozík se připevní zvláštní rám k podepření dětského zádržného systému, jak


text:
je znázorněno na obrázku 1.
 3.2.2 Na vozík se připevní ocelová trubka, která při zatížení 5 000 ± 50 N působícím vodorovně na střed trubky nevyvolá posuv větší než 2 mm.
 3.2.3 Trubka má rozměr 500 × 100 × 90 mm.
 Obrázek 1
 Uspořádání ke zkoušení zařízení směřujícího dozadu
 3.3 Podlahová část vozíku
 3.3.1 Podlahová část vozíku je vyrobena z ploché kovové desky jednotné tloušťky a z jediného materiálu, viz obrázek 2 v dodatku 3 k této příloze.
 3.3.1.1
 Podlahová část vozíku je k vozíku pevně namontována. Výška podlahové části vozíku vzhledem k projekčnímu bodu na ose Cr, rozměr X (2) na obrázku 2, se nastaví tak, aby splňovala požadavky odstavce 7.1.4.1.9.
 3.3.1.2
 Podlahová část vozíku se navrhne tak, aby tvrdost povrchu nebyla pod úrovní 120 HB podle normy EN ISO 6506-1:1999.
 3.3.1.3
 Podlahová část vozíku bude odolná vůči soustředěnému svislému tlaku 5 kN, aniž by došlo ke svislému pohybu o více než 2 mm vzhledem k ose Cr či k jakémukoli trvalému poškození.
 3.3.1.4
 Podlahová část vozíku má povrchovou hrubost nepřevyšující hodnotu Ra 6,3 podle normy ISO 4287:1997.
 3.3.1.5
 Podlahová část vozíku se navrhne tak, aby po dynamické zkoušce dětského zádržného systému podle tohoto předpisu nevzniklo žádné trvalé poškození.
 4. Brzdné zařízení
 4.1 Toto zařízení se skládá z dvou shodných rovnoběžně uspořádaných tlumičů nárazu.
 4.2 Je-li to nutné, použije se pro každé zvýšení jmenovité hmotnosti o 200 kg jeden další tlumič. Každý tlumič se skládá:
 4.2.1
 z vnějšího pláště, tvořeného ocelovou trubkou;
 4.2.2
 z polyuretanové trubky tlumící energii;
 4.2.3
 z leštěného ocelového knoflíku tvaru olivy, vnikajícího do tlumiče, a
 4.2.4
 z tyče a nárazové desky.
 4.3 Rozměry jednotlivých částí tohoto tlumiče jsou vyznačeny na schématu uvedeném v dodatku 2 této přílohy.
 4.4 Vlastnosti tlumicího materiálu jsou uvedeny v tabulce 3 a tabulce 4 této přílohy.
 4.5 Dříve, než se úplné brzdné zařízení použije ke kalibračním zkouškám popsaným v příloze 7 tohoto předpisu, musí se udržovat po dobu nejméně 12 hodin při teplotě od 15 °C do 25 °C. Brzdné zařízení musí při zkoušce každého typu splňovat požadavky na vlastnosti stanovené v dodatcích 1 a 2 přílohy 7. U dynamických zkoušek dětského zádržného systému musí být úplné brzdné zařízení udržováno po dobu nejméně 12 hodin při stejné teplotě, s dovolenou odchylkou ±2 °C, jako u kalibrační zkoušky. Jakékoli jiné zařízení vedoucí k rovnocenným výsledkům je přípustné.
 Tabulka 3
 Vlastnosti tlumicího materiálu „A“
 (3)
 (Metoda ASTM D 735, pokud není uvedeno jinak)
 Tvrdost podle Shore A:
 95 ± 2 při teplotě 20 ± 5 °C
 Mez pevnosti:
 Ro 350 kg/cm2
 Nejmenší poměrné prodloužení:
 Ao 400 %
 Modul při poměrném prodloužení 100 %:
 110 kg/cm2
 při poměrném prodloužení 300 %:
 240 kg/cm2
 Křehkost při nízkých teplotách (metoda ASTM D 736):
 5 hodin při –55 °C
 Trvalá deformace tlakem (metoda B):
 22 hodin při 70 °C 45 %
 Hustota při 25 °C:
 1,05 až 1,10
 Stárnutí na vzduchu (metoda ASTM D 573)
 70 hodin při 100 °C:
 tvrdost podle Shore: maximální odchylka ±3
 mez pevnosti: pokles < 10 % hodnoty Ro
 poměrné prodloužení:


text:
pokles < 10 % hodnoty Ao
 hmotnost: pokles < 1 %
 Ponoření do oleje (metoda ASTM, olej č 1):
 70 hodin při 100 °C:
 tvrdost podle Shore: maximální odchylka ±4
 mez pevnosti: pokles < 15 % hodnoty Ro
 poměrné prodloužení: pokles < 10 % hodnoty Ao
 objem: nabobtnání < 5 %
 Ponoření do oleje (metoda ASTM, olej č 3):
 70 hodin při 100 °C:
 mez pevnosti: pokles < 15 % hodnoty Ro
 poměrné prodloužení: pokles < 15 % hodnoty Ao
 objem: nabobtnání < 20 %
 Ponoření do destilované vody:
 1 týden při 70 °C:
 mez pevnosti: pokles < 35 % hodnoty Ro
 poměrné prodloužení: zvětšení < 20 % Ao
 Tabulka 4
 Vlastnosti tlumicího materiálu „B“
 (Metoda ASTM 2000 (1980), pokud není uvedeno jinak)
 Tvrdost podle Shore A:
 88 ± 2 při teplotě 20 ± 5 °C
 Mez pevnosti:
 Ro 300 kg/cm2
 Nejmenší poměrné prodloužení:
 Ao 400 %
 Modul při poměrném prodloužení 100 %:
 70 kg/cm2
 při poměrném prodloužení 300 %:
 130 kg/cm2
 Křehkost při nízkých teplotách (metoda podle ASTM D 736):
 5 hodin při –55 °C
 Trvalá deformace tlakem (metoda B):
 22 hodin při 70 °C 45 %
 Hustota při 25 °C:
 1,08 až 1,12
 Stárnutí na vzduchu (metoda ASTM D 573 (1981)):
 70 hodin při 100 °C:
 tvrdost podle Shore: maximální odchylka ±3
 mez pevnosti: pokles < 10 % hodnoty Ro
 poměrné prodloužení: pokles < 10 % hodnoty Ao
 hmotnost: pokles < 1 %
 Ponoření do oleje (metoda ASTM D 471 (1979) olej č. 1):
 70 hodin při 100 °C:
 tvrdost podle Shore: maximální odchylka ±4
 mez pevnosti: pokles < 15 % hodnoty Ro
 poměrné prodloužení: pokles < 10 % hodnoty Ao
 objem: nabobtnání < 5 %
 Ponoření do oleje (metoda ASTM D 471 (1979) olej č. 3):
 70 hodin při 100 °C:
 mez pevnosti: pokles < 15 % hodnoty Ro
 poměrné prodloužení: < 15 % hodnoty Ao
 objem: nabobtnání < 20 %
 Ponoření do destilované vody:
 1 týden při 70 °C:
 mez pevnosti: pokles < 35 % hodnoty Ro
 poměrné prodloužení: zvětšení < 20 % hodnoty Ao
 (1) Specifikace materiálů použitých u tohoto postupu lze získat od TNO (Výzkumný ústav silničních vozidel), Schoemakerstraat 97, 2628 VK Delft, Nizozemí.
 (2) Rozměr X je 210 mm s rozpětím pro seřízení ±70 mm.
 (3) Příslušnou normu ASTM lze získat na adrese: ASTM, 1916 Race Street, Philadelphia, PA 19 103, Spojené státy americké.
 Dodatek 1
 Obrázek 1
 Rozměry sedadla a sedáku
 Obrázek 2
 Rozměry spodní hliníkové desky
 Obrázek 3
 Rozměry potahového materiálu
 Obrázek 4
 Trojrozměrný pohled na sedadlo
 Dodatek 2
 Brzdné zařízení
 Rozměry pro čelní náraz
 (v mm)
 Obrázek 1
 Obrázek 1a
 Materiál A
 Obrázek 1b
 Materiál B
 Obrázek 2
 Tělísko tvaru olivy, které je částí brzdného zařízení
 Obrázek 3
 Tělísko tvaru olivy, které je částí brzdného zařízení
 Obrázek 4
 Brzdné zařízení (sestava)
 Náraz zezadu
 (rozměry v mm)
 Obrázek 5
 Polyuretanová trubka brzdného zařízení
 Náraz zezadu
 (rozměry v mm)
 Dodatek 3
 USPOŘÁDÁNÍ A POUŽÍVÁNÍ KOTEVNÍCH ÚCHYTŮ NA ZKUŠEBNÍM VOZÍKU
 1.
 Kotevní úchyty musí být rozmístěny, jak je znázorněno na níže uvedeném obrázku.


text:
Při uchycování normalizovaného upevňovacího kování do kotevních úchytů v bodech A a B nebo B0 se kování připevní šroubem v příčném vodorovném směru vzhledem k povrchu nakloněnému dovnitř a bude se moci volně otáčet kolem své osy.
 2.
 Dětský zádržný systém kategorií „univerzální“ a „omezená“ musí používat následující kotevní body:
 2.1
 dětské zádržné systémy používající břišní pásy: body A a B;
 2.2
 dětské zádržné systémy používající břišní a diagonální pásy: body A, BO a C.
 2.3
 dětské zádržné systémy používající úchyt ISOFIX: nejzadnější body H1 a H2.
 3.
 Kotevní úchyty A, B a/nebo (nejzadnější) H1, H2 a D se používají pro dětské zádržné systémy kategorie „polouniverzální“, mající jen jeden přídavný horní kotevní úchyt.
 4.
 Kotevní úchyty A, B a/nebo (nejzadnější) H1, H2 E a F se používají pro dětské zádržné systémy kategorie „polouniverzální“, mající pouze jeden přídavný horní kotevní úchyt.
 5.
 Kotevní úchyty R1, R2, R3, R4 a R5 jsou přídavná ukotvení pro dozadu směřující dětské zádržné systémy kategorie „polouniverzální“, mající jeden nebo více přídavných kotevních úchytů (viz odstavec 8.1.3.5.3).
 6.
 S výjimkou bodu C (který představuje polohu průvlaku na sloupku), body, které odpovídají uspořádání kotevních úchytů, označují polohu připevnění konců pásu k vozíku, popřípadě k snímači zatížení. Konstrukce nesoucí kotevní úchyty musí být tuhá. Horní kotevní úchyt se nesmí v podélném směru posunout o více než 0,2 mm, působí-li se na něj v tomto směru zatížením 980 N. Vozík musí být konstruován tak, aby při zkoušce nemohlo dojít k jakékoli trvalé deformaci částí nesoucích kotevní úchyty.
 7.
 Pro brašny na přenášení dítěte ve skupině 0 lze užívat buď bod A1 a/nebo bod B1 podle specifikace výrobce zádržných systémů. Body A1 a B1 jsou umístěny na příčné přímce procházející bodem R1 ve vzdálenosti 350 mm od R1.
 8.
 Pro zkoušení dětských zádržných systémů kategorií „univerzální“ a „omezená“ se nainstaluje na zkušební sedadlo normalizovaný pás s navíječem podle přílohy 13. Popruh použitý mezi navíječem a upevňovacím kováním A1 normalizovaného bezpečnostního pásu se pro každou dynamickou zkoušku obnoví.
 9.
 Pro zkoušení dětských zádržných systémů s vrchním postrojem se použijí kotevní úchyty G1 nebo G2. U dětských zádržných systémů používajících podpěru vybere technická zkušebna kotevní úchyty, které se použijí podle odstavců 2, 3, 4 nebo 5 výše, podpěra se nastaví podle odstavce 7.1.4.1.9.
 Obrázek 1
 Obrázek 2
 Obrázek 3
 PŘÍLOHA 7
 KŘIVKA ZPOMALENÍ NEBO ZRYCHLENÍ VOZÍKU V ZÁVISLOSTI NA ČASE
 Ve všech případech musí kalibrační a měřicí postupy odpovídat postupům stanoveným v mezinárodní normě ISO 6487:2002, měřicí zařízení musí odpovídat specifikaci datového kanálu s frekvenční třídou kanálu (CFC) 60.
 Dodatek 1
 Křivky zpomalení nebo zrychlení vozíku v závislosti na čase
 Čelní náraz
 Definice jednotlivých křivek
 Čas (ms)
 Zrychlení (g)
 Dolní mez
 Zrychlení (g)
 Horní mez
 0
 —
 10
 20
 0
 —
 50
 20
 28
 65
 20
 —
 80
 —
 28
 100
 0
 —
 120
 —
 0
 Doplňkový segment (viz odstavec 8.1.3.1.1.3.2) se použije jen u zařízení pracujícího se zrychlením.
 Dodatek 2
 Křivky zpomalení nebo zrychlení vozíku v závislosti na čase
 Náraz zezadu
 Definice jednotlivých křivek
 Čas (ms)
 Zrychlení (g)
 Dolní mez
 Zrychlení (g)