text:
bodech stanovených poznámkou pod čarou 4 tabulky 1 přílohy 3 tohoto předpisu (B50L, HV, BR, BRR a BLL): polovina předepsané hodnoty (odpovídá 20 %) a tři čtvrtiny předepsané hodnoty (odpovídá 30 %);
 1.2.1.2 Protože u dálkového světla bod HV leží uvnitř izoluxy 0,75 Emax, je pro fotometrické hodnoty ve všech měřicích bodech stanovených v bodě 6.3.2 tohoto předpisu dodržena u maximálních hodnot odchylka + 20 % a u minimálních hodnot odchylka – 20 %.
 1.2.2 Pokud výsledky výše uvedených zkoušek nesplňují požadavky, systém se přesměruje, pod podmínkou, že osa světla se bočně nevychýlí o více než 0,5 ° napravo nebo nalevo, ani o více než 0,2 ° nahoru nebo dolů. Tato ustanovení se nevztahují na jednotky osvětlení stanovené v bodě 6.3.1.1 tohoto předpisu.
 1.2.3 Pokud výsledky výše uvedených zkoušek nesplňují požadavky, systém je podroben nové zkoušce, při níž se použije jiný referenční světelný zdroj a/nebo jiné napájecí a funkční zařízení.
 1.2.4 Na zřetel se neberou zjevně defektní systémy.
 1.2.5. Na zřetel se nebere referenční značka.
 2. PRVNÍ ODBĚR VZORKŮ
 Při prvním odběru vzorků se náhodně vyberou čtyři systémy. Soubor prvních dvou se označí písmenem A, soubor druhých dvou se označí písmenem B.
 2.1 Shodnost se nezpochybní
 2.1.1 Po odběru vzorku podle obr. 1 této přílohy se shodnost hromadně vyráběných systémů nezpochybní, jestliže odchylky měřených hodnot systémů v nepříznivém směru činí:
 2.1.1.1 Soubor A
 A1:
 jeden systém
 0 %
 druhý systém
 ne více než
 20 procent
 A2:
 oba systémy
 více než
 0 %
 ale ne více než
 20 %
 přejít k souboru B
 2.1.1.2 Soubor B
 B1:
 oba systémy
 0 %
 2.1.2 nebo jsou-li splněny podmínky stanovené pro soubor A v bodě 1.2.2.
 2.2 Shodnost je zpochybněna
 2.2.1 Po odběru vzorku podle obr. 1 této přílohy se shodnost hromadně vyráběných systémů zpochybní a na výrobci se bude vyžadovat, aby zjednal nápravu, jestliže odchylky měřených hodnot systémů činí:
 2.2.1.1 Soubor A
 A3:
 jeden systém
 ne více než
 20 %
 druhý systém
 více než
 20 %
 ale ne více než
 30 %
 2.2.1.2 Soubor B
 B2:
 v případě A2
 jeden systém
 více než
 0 %
 ale ne více než
 20 %
 druhý systém
 ne více než
 20 %
 B3:
 v případě A2
 jeden systém
 0 %
 druhý systém
 více než
 20 %
 ale ne více než
 30 %
 2.2.2 nebo nejsou-li splněny podmínky stanovené pro soubor A v bodě 1.2.2.
 2.3 Schválení typu se odejme
 Shodnost se zpochybní a uplatní se bod 10, jestliže při vzorkovacím postupu podle obr. 1 této přílohy odchylky měřených hodnot systémů činí:
 2.3.1 Soubor A
 A4:
 jeden systém
 ne více než
 20 %
 druhý systém
 více než
 30 %
 A5:
 oba systémy
 více než
 20 %
 2.3.2 Soubor B
 B4:
 v případě A2
 jeden systém
 více než
 0 %
 ale ne více než
 20 %
 druhý systém
 více než
 20 %
 B5:
 v případě A2
 oba systémy
 více než
 20 %
 B6:
 v případě A2
 jeden systém
 0 %
 druhý systém
 více než
 30 %
 2.3.3 nebo nejsou-li splněny podmínky stanovené pro soubory A a B v bodě


text:
1.2.2.
 3. OPAKOVANÝ ODBĚR VZORKŮ
 V případě souborů A3, B2 nebo B3 je třeba do dvou měsíců od oznámení provést opakovaný odběr, a to třetího souboru (C) složeného ze dvou systémů vybraných ze zásob vyrobených po nápravě.
 3.1. Shodnost se nezpochybní
 3.1.1 Po odběru vzorku podle obr. 1 této přílohy se shodnost hromadně vyráběných systémů nezpochybní, jestliže odchylky měřených hodnot světlometů činí:
 3.1.1.1 Soubor C
 C1:
 jeden systém
 0 %
 druhý systém
 ne více než
 20 %
 C2:
 oba systémy
 více než
 0 %
 ale ne více než
 20 %
 přejít k souboru D
 3.1.1.2 Soubor D
 D1:
 v případě C2
 oba systémy
 0 %
 3.1.2 nebo jsou-li splněny podmínky stanovené pro soubor C v bodě 1.2.2.
 3.2 Shodnost se zpochybní
 3.2.1 Po odběru vzorku podle obr. 1 této přílohy se shodnost hromadně vyráběných systémů zpochybní a na výrobci se bude vyžadovat, aby zjednal nápravu, jestliže odchylky měřených hodnot systémů činí:
 3.2.1.1 Soubor D
 D2:
 v případě C2
 jeden systém
 více než
 0 %
 ale ne více než
 20 %
 druhý systém
 ne více než
 20 %
 3.2.1.2 nebo nejsou-li splněny podmínky stanovené pro soubor C v bodě 1.2.2.
 3.3 Schválení typu se odejme
 Shodnost se zpochybní a uplatní se bod 10, jestliže při vzorkovacím postupu podle obr. 1 této přílohy odchylky měřených hodnot systémů činí:
 3.3.1 Soubor C
 C3:
 jeden systém
 ne více než
 20 %
 druhý systém
 více než
 20 %
 C4:
 oba systémy
 více než
 20 %
 3.3.2 Soubor D
 D3:
 v případě C2
 jeden systém
 0 %
 0 nebo více než
 0 %
 druhý systém
 více než
 20 %
 3.3.3 nebo nejsou-li splněny podmínky stanovené pro soubory C a D v bodě 1.2.2.
 4. ZMĚNA SVISLÉ POLOHY ROZHRANÍ POTKÁVACÍHO SVĚTLA
 K ověření změny svislé polohy rozhraní potkávacího světla vlivem tepla se použije tento postup:
 Po odebrání vzorků podle obrázku 1 je jeden systém souboru A podroben zkoušce podle postupu stanoveného v bodě 2.1 přílohy 4, poté, co byl třikrát po sobě podroben cyklu stanovenému v bodě 2.2.2 přílohy 4.
 Systém je pokládán za vyhovující, pokud Δr nepřekračuje 1,5 mrad.
 Přesahuje-li tato hodnota 1,5 mrad, aniž by však přesahovala 2 mrad, je zkoušce podroben druhý systém souboru A, poté průměr naměřených absolutních hodnot obou vzorků nesmí přesáhnout 1,5 mrad.
 Není-li však tato hodnota 1,5 mrad souborem A dodržena, podrobí se stejnému postupu dva systémy souboru B a hodnota Δr pro každý z nich nesmí přesáhnout 1,5 mrad.
 Obrázek 1
 Pozn.: „zařízením“ se v tomto obrázku rozumí „systém“
 PŘÍLOHA 8
 USTANOVENÍ PRO SEŘÍZENÍ ROZHRANÍ A NASMĚROVÁNÍ POTKÁVACÍHO SVĚTLA
 (1)
 1. DEFINICE ROZHRANÍ
 Když rozhraní osvětluje měřicí stěnu, jak je stanovena v příloze 9 tohoto předpisu, musí být dostatečně ostré, aby mohlo být seřízeno, a musí splňovat následující předpisy.
 1.1 Tvar (viz obr. A.8 1)
 „Rozhraní“ se skládá:
 —
 z vodorovné části vlevo a
 —
 ze zvedající se části vpravo;
 mimo to musí být vytvořeno tak, aby po nasměrování podle bodů 2.1 až 2.5 níže:
 1.1.1
 Vodorovná část ve svislé rovině se nesmí odchylovat o více než
 —
 0,2°

type: contracts

jurisdiction: EU


text:
směrem nahoru nebo dolů od středové vodorovné osy, mezi 0,5° a 4,5° nalevo od přímky V-V, a
 —
 0,1° směrem nahoru nebo dolů v mezích dvou třetin stanovené délky.
 1.1.2
 Zvedající se část
 —
 musí mít dostatečně ostrý levý okraj a
 —
 pravá strana, která začíná v průsečíku A a V-V a tohoto okraje se dotýká v jednom bodě, musí s přímkou H-H svírat úhel 10° až 60° (viz obr. A.8-1).
 2. POSTUP VIZUÁLNÍHO SEŘÍZENÍ
 2.1 Před každou další zkouškou musí být systém uveden do nulového stavu.
 Následující pokyny se uplatňují na světlo jednotek osvětlení, které musí být podle žadatele seřízeny.
 2.2 Světlo musí být svisle umístěno tak, aby vodorovná část jeho rozhraní byla umístěna v nominální svislé poloze (přímka A) podle požadavků uvedených v tabulce 2 přílohy 3 tohoto předpisu; tento požadavek je splněn, pokud středová osa vodorovné části rozhraní leží na přímce A (viz obr. A.8-2);
 2.3 Světlo musí být umístěno vodorovně tak, aby jeho zvedající se část ležela napravo od přímky V-V a dotýkala se jí (viz obr. A.8-2);
 2.3.1 Pokud částečné světlo vyzařuje pouze vodorovnou část rozhraní, nevztahují se na vodorovné seřízení žádné požadavky, nedodá-li žadatel upřesnění.
 2.4 Rozhraní jednotky osvětlení, která nemá být podle informací žadatele seřizována zvlášť, musí splňovat příslušné požadavky.
 2.5 Jednotky osvětlení seřízené podle metody stanovené žadatelem podle bodů 5.2 a 6.2.1.1 tohoto předpisu musí vytvářet rozhraní, jehož tvar a poloha jsou v souladu s požadavky tabulky 2 přílohy 3 tohoto předpisu.
 2.6 Pro všechny ostatní režimy potkávacího světla
 Tvar a případně poloha rozhraní musí automaticky splňovat vhodné předpisy tabulky 2 přílohy 3 tohoto předpisu.
 2.7 Původní nasměrování a/nebo seřízení podle informací žadatele podle bodů 2.1 až 2.6 může být provedeno na jednotkách osvětlení, které mají být namontovány samostatně.
 Obrázky
 Pozn.: Dopad rozhraní na měřicí stěnu je představen schematicky.
 (1) Doplnit případně obecnými ustanoveními doplňujícími studii GRE.
 PŘÍLOHA 9
 USTANOVENÍ TÝKAJÍCÍ SE FOTOMETRICKÝCH HODNOT
 1. OBECNÁ USTANOVENÍ
 1.1.
 Systém, nebo jedna nebo několik jeho částí, musí být namontován na goniometr, jehož vodorovná osa je pevná a pohyblivá osa je k pevné ose kolmá.
 1.2.
 Hodnoty osvětlení jsou stanoveny prostřednictvím fotoelektrické buňky umístěné ve čtverci o stranách 65 mm a ležící ve vzdálenosti nejméně 25 metrů před referenčním středem každé jednotky osvětlení kolmo k měřicí ose procházející počátkem goniometru.
 1.3.
 V průběhu fotometrických měření je třeba vyhnout se prostřednictvím vhodného zakrytí rušivým odrazům.
 1.4.
 Svítivost je měřena a převedena na osvětlení v rovině kolmé ke směru měření ležící ve jmenovité vzdálenosti 25 metrů.
 1.5.
 Úhlové údaje jsou stanoveny ve stupních na kouli se svislou pólovou osou podle publikace č. 70 IEC, Vídeň 1987, tzn. odpovídající goniometru, jehož vodorovná osa je pevná vzhledem k zemi a rotační pohyblivá osa je kolmá k vodorovné ose.
 1.6.
 Vyhovující je jakákoli rovnocenná fotometrická metoda, pokud respektuje nezbytnou korelaci.
 1.7.
 Nesmí dojít k jakémukoli posunu referenčního středu jednotky osvětlení vzhledem k rotačním osám goniometru. To platí zejména pro svislý směr a jednotky osvětlení vyzařující rozhraní.
 Musí se provést seřízení za pomoci clony, která se může umístit do menší


text:
vzdálenosti, než v jaké leží buňka.
 1.8.
 Fotometrické předpisy uložené pro každý bod měření (úhlovou pozici) funkce nebo režimu osvětlení, jak jsou uvedeny v tomto předpisu, se uplatňují na polovinu součtu postupně získaných hodnot na všech jednotkách osvětlení systému pro danou funkci nebo režim nebo na všech jednotkách osvětlení, jichž se týká zkoumaný požadavek;
 1.8.1.
 Pokud je však požadavek stanoven jen pro jednu stranu, dělení dvěma se neprovede. To je případ bodů: 6.2.6.3, 6.2.9.1, 6.3.2.1.2, 6.3.2.1.3, 6.4.6, a poznámky 4 tabulky 1 přílohy 3.
 1.9.
 Jednotky osvětlení systému musí být měřeny jednotlivě;
 avšak dvě nebo více jednotek osvětlení, které jsou součástí jedné instalační jednotky a jsou vybaveny světelnými zdroji se stejným typem napájení (regulovaným či ne), mohou být měřeny současně pod podmínkou, že jejich rozměr a umístění jsou takové, že se jejich osvětlovací plochy zcela vejdou do obdélníku o rozměrech maximálně 300 mm délky (vodorovně) a 150 mm šířky (svisle) a že výrobce určil společný referenční střed.
 1.10.
 Před jakoukoli další zkouškou musí být systém uveden do nulového stavu.
 1.11.
 Systém, nebo jedna nebo několik jeho částí, musí být před začátkem měření nasměrován tak, aby poloha rozhraní byla v souladu s předpisy uvedenými v tabulce 2 přílohy 3 tohoto předpisu. Části systému, které jsou měřeny samostatně a nemají rozhraní, musí být umístěny na goniometr v souladu s údaji (poloha montáže) žadatele.
 2. PODMÍNKY MĚŘENÍ PODLE SVĚTELNÝCH ZDROJŮ
 2.1.
 V případě vyměnitelných žárovek, které fungují přímo na napětí vozidla:
 Systém, nebo jedna nebo několik jeho částí, musí být vybaven jednou nebo několika vzorovými bezbarvými žárovkami, které mají fungovat pod jmenovitým napětím 12 V. V průběhu zkoušky musí být napětí na kontaktech žárovky nebo žárovek upraveno tak, aby se vytvořil referenční světelný tok předepsaný na záznamovém listu stanoveném v předpisu č. 37.
 Systém, nebo jedna nebo několik jeho částí, je pokládán za vyhovující, pokud alespoň jedna vzorová žárovka, která může být dodána se systémem, splní předpisy body 6 tohoto předpisu.
 2.2.
 V případě vyměnitelných výbojkových zdrojů světla:
 Systémy, nebo jedna nebo několik jejich částí, vybavené vyměnitelnou výbojkou musí splňovat fotometrické předpisy uvedené v příslušných bodech tohoto předpisu nejméně jedním standardním (vzorovým) světelným zdrojem používaným nejméně v 15 cyklech, jak stanoví předpis č. 99. Světelný tok této výbojky se může lišit od objektivního světelného toku předepsaného v předpisu č. 99.
 V takovém případě musí být naměřené fotometrické hodnoty podle toho korigovány. Před ověřením souladu s požadavky musí být násobeny činitelem 0,7.
 2.3.
 V případě nevyměnitelných světelných zdrojů, které fungují přímo na napětí vozidla:
 Všechna měření prováděná na světlometech vybavených nevyměnitelnými světelnými zdroji (žárovkami nebo jinými zdroji) musí být provedena pod napětími 6,75 V, 13,5 V nebo 28 V nebo pod napětím stanoveným žadatelem, s přihlédnutím ke všem ostatním systémům napájení vozidla. Získané fotometrické hodnoty musí být před ověřením souladu s požadavky na shodnost násobeny činitelem 0,7.
 2.4.
 V případě světelného zdroje, ať už vyměnitelného, či nikoli, fungujícího nezávisle na napětí vozidla a zcela řízeného systémem nebo v případě světleného zdroje napájeného speciálním zdrojem energie se musí použít zkušební napětí stanovené v bodě 2.3


text:
ve vstupních svorkách tohoto systému nebo tohoto zdroje energie. Zkušebna může požadovat, aby jí výrobce dodal tyto speciální zdroje napájení.
 Získané fotometrické hodnoty musí být před ověřením souladu s požadavky násobeny činitelem 0,7, pokud tento korekční činitel již nebyl použit podle bodu 2.2.
 2.5.
 LED modul (moduly) musí být měřen (měřeny) při 6,75 V, 13,5 V, resp. 28,0 V, pokud není v tomto předpise stanoveno jinak. LED modul (moduly) ovládaný (ovládané) elektronickým ovladačem zdroje světla musí být měřeny podle požadavků žadatele.
 Získané fotometrické hodnoty se před ověřením souladu s požadavky na shodnost vynásobí činitelem 0,7.
 3. PODMÍNKY MĚŘENÍ V REŽIMU OSVĚTLENÍ V ZATÁČCE
 3.1.
 V případě systému, nebo jedné nebo několika jeho částí, zajišťujícího režim osvětlení v zatáčce, se na všechny situace podle poloměru zatočení vozidla uplatňují předpisy bodů 6.2 (potkávací světla) a/nebo 6.3 (dálková světla) tohoto předpisu. K ověření potkávacího světla a dálkového světla se používá tento postup:
 3.1.1.
 Systém musí být podroben zkoušce v nulovém stavu (volant ve střední poloze/jízda v přímém směru) a kromě toho ve stavu nebo stavech odpovídajících nejmenšímu poloměru zatočení vozidla vpravo a vlevo, případně za použití generátoru signálů.
 3.1.1.1.
 Musí se ověřit, že režimy osvětlení v zatáčce kategorií 1 a 2 jsou v souladu s předpisy bodů 6.2.6.2, 6.2.6.3 a 6.2.6.5.1 tohoto předpisu, aniž by došlo k novému vodorovnému přesměrování.
 3.1.1.2.
 Musí se ověřit, že podle bodů 6.2.6.1 a 6.3 tohoto předpisu je pro jednotlivé případy:
 a)
 režim osvětlení v zatáčce kategorie 2, aniž by došlo k vodorovnému přesměrování;
 b)
 potkávací světlo v režimu osvětlení v zatáčce kategorie 1 nebo dálkové světlo osvětlující zatáčku po vodorovném přesměrování příslušné instalační jednotky (například pomocí goniometru) do odpovídajícího opačného směru.
 3.1.2.
 Během zkoušky režimu osvětlení v zatáčce kategorií 1 nebo 2 u jiného poloměru vychýlení vozidla, než jak je stanoven v bodě 3.1.1, je třeba se ujistit, že světlo je vyzařováno rovnoměrně a nevyvolává nadměrné oslnění. Není-li tomu tak, je třeba ověřit soulad s předpisy uvedenými v tabulce 1 přílohy 3 tohoto předpisu.
 PŘÍLOHA 10
 FORMULÁŘE PRO POPIS
 maximální formát: A4 (210 × 297 mm)
 FORMULÁŘ PRO POPIS SYSTÉMU PŘEDNÍHO ADAPTIVNÍHO OSVĚTLENÍ Č. 1
 Řídící signály AFS odpovídají funkcím a režimům osvětlení, které systém zajišťuje
 Řídící signál AFS
 Funkce nebo režim(y) řízené signálem (1)
 Technické vlastnosti (2)
 (je-li nutné, použijte nový list papíru)
 Potkávací světlo
 dálkové světlo
 třída C
 třída V
 třída E
 třída W
 žádný
 
 signál V
 
 
 
 
 
 signál E
 
 
 
 
 
 signál W
 
 
 
 
 
 signál T
 
 
 
 
 
 jiné signály (3)
 
 
 
 
 
 FORMULÁŘ PRO POPIS SYSTÉMU PŘEDNÍHO ADAPTIVNÍHO OSVĚTLENÍ Č. 2
 Linie rozhraní, seřizovací zařízení a seřizovací postupy jednotek osvětlení
 Jednotka osvětlení č. (4)
 Rozhraní (5)
 Seřizovací zařízení
 Doplňkové vlastnosti a ustanovení (v případě potřeby) (8)
 Jednotka osvětlení dodává jedno nebo více rozhraní potkávacího světla nebo se na něm podílí
 svislé
 vodorovné
 jak je stanoveno v příloze 8 tohoto předpisu (6)
 uplatňují se ustanovení body 6.4.6 tohoto předpisu (6)
 samostatné („hlavní“ (6)
 (9)
 spojené s


text:
„hlavní“ jednotkou č. (7)
 samostatné („hlavní“) (6)
 (9)
 spojené s „hlavní“ jednotkou č. (7)
 1
 ano/ne
 ano/ne
 ano/ne
 ...
 ano/ne
 ...
 2
 ano/ne
 ano/ne
 ano/ne
 ...
 ano/ne
 ...
 3
 ano/ne
 ano/ne
 ano/ne
 ...
 ano/ne
 ...
 4
 ano/ne
 ano/ne
 ano/ne
 ...
 ano/ne
 ...
 5
 ano/ne
 ano/ne
 ano/ne
 ...
 ano/ne
 ...
 6
 ano/ne
 ano/ne
 ano/ne
 ...
 ano/ne
 ...
 7
 ano/ne
 ano/ne
 ano/ne
 ...
 ano/ne
 ...
 (1) Zaškrtněte políčka odpovídající platné kombinaci.
 (2) Informace ke sdělení:
 a)
 fyzikální vlastnosti (elektrický proud/napětí, optické, mechanické, hydraulické, pneumatické atd.);
 b)
 druh informace (kontinuální/analogová binární, číselně kódovaná atd.);
 c)
 údaje o časové posloupnosti (časová konstanta, vyřešení atd.);
 d)
 stav signálu za splněných podmínek stanovených v bodě 6.22.7.4 předpisu č. 48;
 e)
 stav signálu při poruše (vzhledem ke vstupním informacím systému).
 ()
 (3) V souladu s popisem žadatelů; je-li nutné, použijte nový list papíru.
 (4) Označení každé jednotky osvětlení systému podle přílohy 1 tohoto předpisu a jak je stanoveno na náčrtu v bodě 2.2.1 tohoto předpisu; je-li nutné použijte nový list (listy) papíru.
 (5) Podle bodu 6.22.6.1.2 předpisu č. 48.
 (6) Nehodící se škrtněte.
 (7) Případně uveďte počet jednotek osvětlení.
 (8) Například pořadí seřízení jednotek osvětlení nebo souborů jednotek osvětlení nebo doplňková ustanovení týkající se možných způsobů seřízení.
 (9) Seřízení „hlavní“ jednotky osvětlení může vyžadovat seřízení jedné nebo několika jiných jednotek osvětlení.
 PŘÍLOHA 11
 Požadavky na led moduly a afs obsahující led moduly
 1. OBECNÉ POŽADAVKY
 1.1
 Každý vzorek LED modulu předložený ke zkouškám musí splňovat příslušné specifikace tohoto předpisu, pokud je zkoušen s případným(i) elektronickým(i) ovladačem (ovladači) zdroje světla.
 1.2
 LED modul (moduly) musí být konstruován (konstruovány) tak, aby při běžném použití zůstal (zůstaly) v provozuschopném stavu. Nesmí mimoto vykazovat žádnou konstrukční nebo výrobní vadu. Nevyhovuje-li kterákoliv dioda LED modulu, LED modul se považuje za nevyhovující.
 1.3
 LED modul (moduly) musí být chráněn (chráněny) proti manipulaci.
 1.4
 Konstrukce vyměnitelného LED modulu (modulů) musí být taková, aby:
 1.4.1
 po vyjmutí a výměně modulu za jiný, který byl dodaný žadatelem a označený stejným identifikačním kódem modulu zdroje světla, byly splněny fotometrické požadavky AFS;
 1.4.2
 LED moduly s odlišnými identifikačními kódy modulu zdroje světla nebylo možné uvnitř stejného pouzdra světlometu vyměnit.
 2. VÝROBA
 2.1
 LED diody v LED modulech musí být vybaveny vhodnými upevňovacími prvky.
 2.2
 Upevňovací prvky musí být pevné a řádně připevněné k LED diodám a k LED modulu.
 3. ZKUŠEBNÍ PODMÍNKY
 3.1 Použití
 3.1.1
 Všechny vzorky se zkouší dle bodu 4 níže.
 3.1.2
 Druhem zdroje světla v LED modulu musí být světlo emitující diody (LED), jak jsou vymezené v předpise č. 48 v bodě 2.7.1, zvláště s ohledem na prvek viditelného vyzařování. Ostatní druhy zdrojů světla nejsou dovoleny.
 3.2 Provozní podmínky
 3.2.1 Provozní podmínky LED modulu
 Všechny vzorky se zkouší za podmínek uvedených v bodech 6.1.4 a 6.1.5 tohoto předpisu. Není-li stanoveno v této příloze jinak, LED moduly se zkouší uvnitř AFS předloženého výrobcem.
 3.2.2 Okolní teplota
 Pro měření elektrických a fotometrických parametrů se AFS uvede do chodu v suchém a klidném prostředí při okolní teplotě 23 °C ± 5 °C.
 3.3 Zahoření
 Na žádost žadatele musí


text:
být LED modul v provozu 15 hodin a před začátkem zkoušky v souladu s tímto předpisem ochlazen na okolní teplotu.
 4. ZVLÁŠTNÍ POŽADAVKY A ZKOUŠKY
 4.1 Podání barev
 4.1.1 Obsah červené
 Kromě měření popsaných v bodě 7 tohoto předpisu:
 musí být minimální obsah červené ve světle LED modulu nebo AFS, který obsahuje LED modul (moduly), zkoušeného při 50 V takový, že platí:
 kde:
 De(λ)
 (jednotka: W)
 je spektrální rozdělení toku záření;
 V(λ)
 (jednotka: 1)
 je spektrální světelná účinnost;
 (λ)
 (jednotka: cm)
 je vlnová délka.
 Tato hodnota se vyčíslí s využitím intervalů jednoho nanometru.
 4.2 UV-záření
 UV záření LED modulu s nízkou úrovní UV záření musí být takové, že platí:
 kde:
 S(λ)(jednotka: 1) je spektrální váhová funkce;
 km
 =
 683 cm/W je maximální hodnota světelné účinnosti záření.
 (definice ostatních symbolů viz bod 4.1.1 výše)
 Tato hodnota se vyčíslí s využitím intervalů jednoho nanometru. UV-záření musí být váženo s ohledem na hodnoty uvedené v následující tabulce UV:
 λ
 S(λ)
 250
 0,430
 255
 0,520
 260
 0,650
 265
 0,810
 270
 1,000
 275
 0,960
 280
 0,880
 285
 0,770
 290
 0,640
 295
 0,540
 300
 0,300
 305
 0,060
 310
 0,015
 315
 0,003
 320
 0,001
 325
 0,00050
 330
 0,00041
 335
 0,00034
 340
 0,00028
 345
 0,00024
 350
 0,00020
 355
 0,00016
 360
 0,00013
 365
 0,00011
 370
 0,00009
 375
 0,000077
 380
 0,000064
 385
 0,000530
 390
 0,000044
 395
 0,000036
 400
 0,000030
 Tabulka UV: Hodnoty dle příručky „Pokyny IRPA/INIRC k limitům expozice ultrafialovému záření“. Vybrané vlnové délky (v nanometrech) jsou reprezentativní; ostatní hodnoty se interpolují.
 4.3 Teplotní stabilita
 4.3.1 Osvětlení
 4.3.1.1
 Pro každou existující třídu potkávacího světla a pro dálkové světlo se provede po jedné minutě, kdy jsou příslušné jednotky osvětlení v provozu, fotometrické měření v těchto zkušebních bodech:
 potkávací světlo
 :
 50V
 dálkové světlo
 :
 HV
 4.3.1.2
 Jednotky osvětlení uvedené v bodě 4.3.1.1 budou dále v provozu, dokud se nedosáhne fotometrické stability; tato podmínka se považuje za splněnou, je-li odchylka osvětlení ve zkušebních bodech uvedených v bodě 4.3.1.1 během jakéhokoliv patnáctiminutového časového úseku menší než 3 %. Po dosažení fotometrické stability se provede zaměření pro kompletní fotometrii a stanoví se fotometrické hodnoty ve všech požadovaných zkušebních bodech.
 4.3.1.3
 Poměr mezi fotometrickými hodnotami naměřenými po jedné minutě provozu a hodnotami naměřenými po dosažení fotometrické stability se vypočte pro zkušební body uvedené v bodě 4.3.1.1. Tento poměr se použije pro všechny další zkušební body, aby se určily jejich fotometrické hodnoty po jedné minutě provozu.
 4.3.1.4
 Hodnoty osvětlení stanovené po jedné minutě provozu a po dosažení fotometrické stability musí být v souladu s platnými fotometrickými požadavky.
 4.3.2 Barva
 Barva vyzařovaného světla měřená po jedné minutě provozu a po dosažení fotometrické stability podle bodu 4.3.1.2 této přílohy, musí být v obou případech uvnitř požadovaného rozmezí barev.
 5. Měření skutečného světelného toku LED modulu (modulů), který (které) vytváří základní potkávací světlo, se provede tímto způsobem:
 5.1
 Konfigurace LED modulu (modulů) musí odpovídat technickým specifikacím podle bodu 2.2.2 tohoto předpisu. Optické prvky (doplňková optika) se na žádost žadatele odmontují pomocí nářadí ve zkušebně. Tento postup a podmínky při měření vymezené níže se popíší ve zkušebním protokolu.
 5.2
 Žadatel


text:
předloží tři LED moduly pro každý typ, případně s ovladačem zdroje světla, spolu s dostatečnými pokyny.
 K simulaci podobných teplotních podmínek jako při použití v příslušném AFS může být poskytnut vhodný systém řízení teploty (např. tepelná jímka).
 Před zkouškou musí být každý LED modul zahořen po dobu nejméně 72 hodin za stejných podmínek jako při použití v příslušném AFS.
 V případě, že je použita integrační koule, musí mít minimální průměr jeden metr a přinejmenším desetkrát větší rozměr, než je největší rozměr LED modulu, podle toho, který z těchto rozměrů je větší. Měření toku mohou být rovněž provedena integrací za pomoci goniofotometru. V úvahu musí být vzaty pokyny Publikace CIE 84 – 1989 týkající se pokojové teploty, polohování atd.
 LED modul musí být zahořen po dobu přibližně jedné hodiny v uzavřené kouli nebo goniometru.
 Tok musí být měřen po dosažení stability, jak je uvedeno v bodě 4.3.1.2.
 Průměr měření tří vzorků každého typu LED modulu bude považován za jeho skutečný světelný tok.


text:
 Avis juridique important
 |
 22004A1130(01)
 Dohoda mezi Evropskou unií a Švýcarskou konfederací o účasti Švýcarské konfederace na policejní misi Evropské unie v Bývalé jugoslávské republice Makedonii (EUPOL „Proxima“)
 Official Journal L 354 , 30/11/2004 P. 0078 - 0080
 PŘEKLADDohodamezi Evropskou unií a Švýcarskou konfederací o účasti Švýcarské konfederace na policejní misi Evropské unie v Bývalé jugoslávské republice Makedonii (EUPOL "Proxima")EVROPSKÁ UNIEna jedné straně aŠVÝCARSKÁ KONFEDERACEna straně druhé,společně dále jen "zúčastněné strany",- že Rada Evropské unie přijala dne 29. září 2003 společnou akci 2003/681/SZBP o policejní misi Evropské unie v Bývalé jugoslávské republice Makedonie (EUPOL "Proxima") [1], jež stanoví, že přistupující státy jsou pozvány a jiné třetí státy mohou být pozvány, aby přispěly k EUPOL "Proxima",- že Švýcarská konfederace byla pozvána, aby se účastnila EUPOL "Proxima",- že proces vytvoření síly byl úspěšně dokončen a že policejní vedoucí mise a Výbor pro civilní aspekty řešení krizí doporučili schválit účast Švýcarské konfederace na EUPOL "Proxima",- že dne 10. února 2004 rozhodnul Politický a bezpečnostní výbor o přijetí příspěvku Švýcarské konfederace k EUPOL "Proxima",- že dne 11. prosince 2003 byla uzavřena Dohoda mezi EU a Bývalou jugoslávskou republikou Makedonie o postavení a činnosti policejní mise Evropské unie (EUPOL "Proxima") v Bývalé jugoslávské republice Makedonie [2], jež obsahuje ustanovení o postavení personálu EUPOL "Proxima",SE DOHODLY NA TĚCHTO USTANOVENÍCH:Článek 1Rámec1. Švýcarská konfederace se připojuje k ustanovením společné akce 2003/681/SZBP o EUPOL "Proxima", přijaté Radou Evropské unie dne 29. září 2003, a všech společných akcí nebo rozhodnutí, jimiž Rada Evropské unie případně rozhodne o rozšíření EUPOL "Proxima".2. Příspěvkem Švýcarské konfederace k EUPOL "Proxima" není dotčena samostatnost rozhodování Evropské unie.Článek 2Postavení personálu1. Postavení personálu vyslaného Švýcarskou konfederací do EUPOL "Proxima" se řídí dohodou uzavřenou dne 11. prosince 2003 mezi EU a Bývalou jugoslávskou republikou Makedonií o postavení a činnosti policejní mise Evropské unie v Bývalé jugoslávské republice Makedonii.2. Aniž je dotčena dohoda mezi EU a Bývalou jugoslávskou republikou Makedonie o postavení a činnosti policejní mise Evropské unie v Bývalé jugoslávské republice Makedonie, vykonává Švýcarská konfederace pravomoc nad svým personálem, jenž se účastní EUPOL "Proxima".3. Švýcarská konfederace vyřizuje všechny nároky vzniklé v souvislosti s účastí na EUPOL "Proxima", které některý z jejích pracovníků vznese nebo které se jej týkají. Švýcarská konfederace je příslušná k podání každé žaloby, zejména právní nebo kázeňské, proti kterémukoli svému pracovníku.4. Švýcarská konfederace se vzdává veškerých nároků vůči všem státům, jež se účastní EUPOL "Proxima", v případě zranění nebo smrti pracovníka ze Švýcarské konfederace nebo škody nebo ztráty týkající se jeho majetku, jejž používá EUPOL "Proxima", pokud toto zranění, smrt, škoda nebo ztráta- byly způsobeny personálem EUPOL "Proxima" při plnění jeho úkolů v souvislosti s operací, kromě případu hrubé nedbalosti nebo úmyslného nesprávného jednání, nebo- vznikly použitím jakéhokoliv majetku, jenž patří státům účastnícím se EUPOL "Proxima", pokud byl tento majetek použit v souvislosti s operací a kromě případu hrubé nedbalosti nebo úmyslného nesprávného jednání pracovníků EUPOL "Proxima", kteří tento majetek používají.5. Členské státy Evropské unie se zavazují učinit prohlášení o vzdání se nároku pro účast Švýcarské konfederace na EUPOL "Proxima".Článek 3Utajované informace1. Švýcarská konfederace


text: přijme vhodná opatření, aby utajované informace EU byly chráněny v souladu s bezpečnostními předpisy Rady Evropské unie, které jsou předmětem rozhodnutí Rady 2001/264/ES [3], a dalšími pokyny vydanými příslušnými orgány, včetně vedoucího mise/policejního komisaře EUPOL "Proxima".2. Pokud Evropská unie a Švýcarská konfederace uzavřely dohodu o bezpečnostních postupech pro výměnu utajovaných informací, použijí se ustanovení této dohody v rámci EUPOL "Proxima".Článek 4Personál vyslaný do EUPOL "Proxima"1. Švýcarská konfederace zajistí, aby její personál vyslaný do EUPOL "Proxima" plnil své úkoly v souladu s- ustanoveními společné akce 2003/681/SZBP a dalšími změnami uvedenými v čl. 1 odst. 1 této dohody,- operačním plánem,- prováděcími opatřeními.2. Švýcarská konfederace včas uvědomí vedoucího mise/policejního komisaře EUPOL "Proxima" a generálního tajemníka Rady Evropské unie o veškerých změnách svého příspěvku k EUPOL "Proxima".3. Pracovníci vyslaní do EUPOL "Proxima" podstoupí lékařskou prohlídku a očkování a příslušný orgán Švýcarské konfederace jim vystaví lékařské osvědčení o způsobilosti. Pracovníci vyslaní do EUPOL "Proxima" předloží kopii tohoto osvědčení.4. Vyslaní policisté vykonávají práci ve svých vnitrostátních policejních stejnokrojích. Barety a odznaky jim poskytne EUPOL "Proxima".Článek 5Linie velení1. Personál vyslaný Švýcarskou konfederací plní své úkoly a jedná pouze v zájmu EUPOL "Proxima".2. Veškerý personál zůstává pod úplným velením vlastních vnitrostátních orgánů.3. Vnitrostátní orgány přenesou operativní velení (OPCON) na vedoucího mise/policejního komisaře EUPOL "Proxima", který vykonává toto velení a kontrolu prostřednictvím hierarchické struktury velení a kontroly.4. Vedoucí mise/policejní komisař vede EUPOL "Proxima" a zajišťuje jeho běžné řízení.5. Švýcarská konfederace má v souladu s čl. 9 odst. 4 společné akce 2003/681/SZBP ve vztahu k běžnému řízení operace stejná práva a povinnosti jako členské státy Evropské unie, které se operace účastní.6. Vedoucí mise/policejní komisař EUPOL "Proxima" je příslušný pro kázeňský dohled nad personálem. V případě potřeby vykoná kázeňská opatření dotyčný vnitrostátní orgán.7. Švýcarská konfederace určí styčnou osobu svého kontingentu, která bude její kontingent v operaci zastupovat. Styčné osoby kontingentů podávají vedoucímu mise/policejnímu komisaři EUPOL "Proxima" hlášení zprávy o vnitrostátních záležitostech a odpovídají za běžnou kázeň v kontingentu.8. Rozhodnutí o ukončení operace přijme Evropská unie po konzultaci se Švýcarskou konfederací, pokud bude tento stát přispívat k EUPOL "Proxima" ke dni ukončení operace.Článek 6Finanční hlediska1. Švýcarská konfederace přebírá veškeré náklady spojené s její účastí na operaci kromě nákladů, jež jsou předmětem společného financování EU, jak je stanoveno v operativním rozpočtu operace.2. Švýcarská konfederace zváží poskytnutí dobrovolných příspěvků.3. V případě těchto dobrovolných příspěvků podepíší vedoucí mise/policejní komisař EUPOL "Proxima" a příslušné správní útvary Švýcarské konfederace dohodu o praktických způsobech plateb týkajících se příspěvků Švýcarské konfederace na operativní rozpočet EUPOL "Proxima". Tato dohoda bude obsahovat mimo jiné tato ustanovení:a) dotyčná částka;b) způsoby platby finančního příspěvku;c) postup auditu.4. V případě smrti, zranění, ztráty nebo škody způsobené fyzickým nebo právnickým osobám z Bývalé jugoslávské republiky Makedonie zaplatí Švýcarská konfederace, pokud je její odpovědnost zjištěna, náhradu škody za podmínek stanovených v dohodě o postavení mise uvedené v čl. 2 odst. 1 této dohody.Článek 7Neplnění závazkůJestliže jedna strana neplní své závazky stanovené v předchozích článcích, má druhá strana právo vypovědět tuto dohodu s měsíční výpovědní lhůtou.Článek 8Řešení sporůSpory o výklad a použití této smlouvy se řeší mezi stranami


text: diplomatickou cestou.Článek 9Vstup v platnost1. Tato dohoda vstupuje v platnost prvním dnem prvního měsíce následujícího po dni, kdy si strany vzájemně oznámí dokončení vnitřních postupů nezbytných pro tento účel.2. Tato dohoda se prozatímně používá ode dne podpisu.3. Tato dohoda může být změněna na základě písemné dohody mezi stranami.4. Tuto dohodu může jedna strana vypovědět písemným oznámením výpovědi druhé straně. Výpověď nabývá účinku šest měsíců po obdržení oznámení druhou stranou.V Bruselu dne 14. července 2004 v anglickém jazyce ve čtyřech vyhotoveních.Za Evropskou uniiZa Švýcarskou konfederaci--------------------------------------------------[1] Úř. věst. L 249, 1.10.2003, s. 66.[2] Úř. věst. L 16, 23.1.2004, s. 65.[3] Úř. věst. L 101, 11.4.2001, s. 1.


text:
 17.12.2009
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 L 334/17
 ROZHODNUTÍ SMÍŠENÉHO VÝBORU EHP
 č. 115/2009
 ze dne 22. října 2009,
 kterým se mění příloha XXII (Právo obchodních společností) Dohody o EHP
 SMÍŠENÝ VÝBOR EHP,
 s ohledem na Dohodu o Evropském hospodářském prostoru, ve znění Protokolu o úpravě Dohody o Evropském hospodářském prostoru (dále jen „Dohoda“), a zejména na článek 98 této dohody,
 vzhledem k těmto důvodům:
 (1)
 Příloha XXII Dohody byla změněna rozhodnutím Smíšeného výboru EHP č. 104/2009 ze dne 25. září 2009 (1).
 (2)
 Do Dohody by mělo být začleněno nařízení Komise (ES) č. 494/2009 ze dne 3. června 2009, kterým se mění nařízení (ES) č. 1126/2008, kterým se přijímají některé mezinárodní účetní standardy v souladu s nařízením Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1606/2002, pokud jde o mezinárodní účetní standard (IAS) 27 (2).
 (3)
 Do Dohody by mělo být začleněno nařízení Komise (ES) č. 495/2009 ze dne 3. června 2009, kterým se mění nařízení (ES) č. 1126/2008, kterým se přijímají některé mezinárodní účetní standardy v souladu s nařízením Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1606/2002, pokud jde o mezinárodní standard účetního výkaznictví (IFRS) 3 (3),
 ROZHODL TAKTO:
 Článek 1
 Do bodu 10ba (nařízení Komise (ES) č. 1126/2008) přílohy XXII Dohody se doplňují nové odrážky, které znějí:
 „—
 32009 R 0494: nařízení Komise (ES) č. 494/2009 ze dne 3. června 2009 (Úř. věst. L 149, 12.6.2009, s. 6),
 —
 32009 R 0495: nařízení Komise (ES) č. 495/2009 ze dne 3. června 2009 (Úř. věst. L 149, 12.6.2009, s. 22).“
 Článek 2
 Znění nařízení (ES) č. 494/2009 a (ES) č. 495/2009 v islandském a norském jazyce, která mají být zveřejněna v dodatku EHP Úředního věstníku Evropské unie, jsou platná.
 Článek 3
 Toto rozhodnutí vstupuje v platnost dnem 23. října 2009 za předpokladu, že Smíšenému výboru EHP jsou učiněna veškerá oznámení podle čl. 103 odst. 1 Dohody (4).
 Článek 4
 Toto rozhodnutí bude zveřejněno v oddílu EHP a v dodatku EHP Úředního věstníku Evropské unie.
 V Bruselu dne 22. října 2009.
 Za Smíšený výbor EHP
 předsedkyně
 Oda Helen SLETNES
 (1) Úř. věst. L 304, 19.11.2009, s. 23.
 (2) Úř. věst. L 149, 12.6.2009, s. 6.
 (3) Úř. věst. L 149, 12.6.2009, s. 22.
 (4) Nebyly oznámeny žádné ústavní požadavky.


text:
 13.12.2012
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 L 341/43
 ROZHODNUTÍ SMÍŠENÉHO VÝBORU EHP
 č. 189/2012
 ze dne 28. září 2012,
 kterým se mění příloha XXI (Statistika) Dohody o EHP
 SMÍŠENÝ VÝBOR EHP,
 s ohledem na Dohodu o Evropském hospodářském prostoru (dále jen „Dohoda o EHP“), a zejména na článek 98 této dohody,
 vzhledem k těmto důvodům:
 (1)
 Do Dohody o EHP má být začleněno nařízení Komise (EU) č. 349/2011 ze dne 11. dubna 2011, kterým se provádí nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1338/2008 o statistice Společenství v oblasti veřejného zdraví a bezpečnosti a ochrany zdraví při práci, pokud jde o statistiku pracovních úrazů (1).
 (2)
 Příloha XXI Dohody o EHP by proto měla být odpovídajícím způsobem změněna,
 PŘIJAL TOTO ROZHODNUTÍ:
 Článek 1
 V příloze XXI Dohody o EHP se za bod 18z1 (nařízení Komise (EU) č. 328/2011) vkládá nový bod, který zní:
 „18z2.
 32011 R 0349: nařízení Komise (EU) č. 349/2011 ze dne 11. dubna 2011, kterým se provádí nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1338/2008 o statistice Společenství v oblasti veřejného zdraví a bezpečnosti a ochrany zdraví při práci, pokud jde o statistiku pracovních úrazů (Úř. věst. L 97, 12.4.2011, s. 3).“
 Článek 2
 Znění nařízení (EU) č. 349/2011 v islandském a norském jazyce, která mají být zveřejněna v dodatku EHP Úředního věstníku Evropské unie, jsou platná.
 Článek 3
 Toto rozhodnutí vstupuje v platnost dnem 29. září 2012 za předpokladu, že Smíšenému výboru EHP jsou učiněna veškerá oznámení podle čl. 103 odst. 1 Dohody o EHP (2).
 Článek 4
 Toto rozhodnutí bude zveřejněno v oddíle EHP a v dodatku EHP Úředního věstníku Evropské unie.
 V Bruselu dne 28. září 2012.
 Za Smíšený výbor EHP
 předseda
 Atle LEIKVOLL
 (1) Úř. věst. L 97, 12.4.2011, s. 3.
 (2) Nebyly oznámeny žádné ústavní požadavky.


text:
 Důležité právní upozornění
 |
 22000D1109(21)
 Úřední věstník L 284 , 09/11/2000 S. 0051 - 0052
 Rozhodnutí Smíšeného výboru EHPč. 66/1999ze dne 28. května 1999,kterým se mění příloha II (Technické předpisy, normy, zkoušení a certifikace) Dohody o EHPSMÍŠENÝ VÝBOR EHP,s ohledem na Dohodu o Evropském hospodářském prostoru ve znění Protokolu o úpravě Dohody o Evropském hospodářském prostoru (dále jen "Dohoda"), a zejména s ohledem na článek 98 této dohody,vzhledem k těmto důvodům:(1) Příloha II Dohody byla změněna rozhodnutím Smíšeného výboru EHP č. 52/1999 ze dne 30. dubna 1999 [1].(2) Rozhodnutí Komise 98/598/ES ze dne 9. října 1998 o postupu ověřování shody stavebních výrobků ve smyslu čl. 20 odst. 2 směrnice Rady 89/106/EHS, pokud jde o kamenivo [2], by mělo být začleněno do Dohody.(3) Rozhodnutí Komise 98/599/ES ze dne 12. října 1998 o postupu ověřování shody stavebních výrobků ve smyslu čl. 20 odst. 2 směrnice Rady 89/106/EHS, pokud jde o střešní lité hydroizolační sestavy [3], by mělo být začleněno do Dohody.(4) Rozhodnutí Komise 98/600/ES ze dne 12. října 1998 o postupu ověřování shody stavebních výrobků dle čl. 20 odst. 2 směrnice Rady 89/106/EHS, pokud jde o samonosné průsvitné střešní sestavy (s výjimkou sestav na bázi skla) [4], by mělo být začleněno do Dohody.(5) Rozhodnutí Komise 98/601/ES ze dne 13. října 1998 o postupu ověřování shody stavebních výrobků ve smyslu čl. 20 odst. 2 směrnice Rady 89/106/EHS, pokud jde o výrobky pro konstrukce vozovek [5], by mělo být začleněno do Dohody,ROZHODL TAKTO:Článek 1V bodě 1 (směrnice Rady 89/106/EHS) kapitoly XXI přílohy II Dohody se doplňují nové odrážky, které znějí:"— 398 D 0598: rozhodnutí Komise 98/598/ES ze dne 9. října 1998 (Úř. věst. L 287, 24.10.1998, s. 25),— 398 D 0599: rozhodnutí Komise 98/599/ES ze dne 12. října 1998 (Úř. věst. L 287, 24.10.1998, s. 30),— 398 D 0600: rozhodnutí Komise 98/600/ES ze dne 12. října 1998 (Úř. věst. L 287, 24.10.1998, s. 35),— 398 D 0601: rozhodnutí Komise 98/601/ES ze dne 13. října 1998 (Úř. věst. L 287, 24.10.1998, s. 41)."Článek 2Znění rozhodnutí 98/598/ES, 98/599/ES, 98/600/ES a 98/601/ES v islandském a norském jazyce, která tvoří přílohu odpovídajících jazykových verzí tohoto rozhodnutí, jsou platná.Článek 3Toto rozhodnutí vstupuje v platnost dnem 29. května 1999 za předpokladu, že Smíšenému výboru EHP jsou učiněna veškerá oznámení podle čl. 103 odst. 1 Dohody.Článek 4Toto rozhodnutí bude zveřejněno v oddíle EHP a v dodatku EHP Úředního věstníku Evropských společenství.V Bruselu dne 28. května 1999.Za Smíšený výbor EHPpředsedaF. Barbaso[1] Úř. věst. L 284, 9.11.2000, s. 10.[2] Úř. věst. L 287, 24.10.1998, s. 25.[3] Úř. věst. L 287, 24.10.1998, s. 30.[4] Úř. věst. L 287, 24.10.1998, s. 35.[5] Úř. věst. L 287, 24.10.1998, s. 41.--------------------------------------------------


text:
 Důležité právní upozornění
 |
 12006E/PRO/26
 Smlouvy o zalozeni Evropského Společenství (Konsolidované znění) - D. Protokoly připojené ke Smlouvě o založení Evropského společenství - Protokol (č. 26) o některých ustanoveních týkajících se Dánska (1992)
 Úřední věstník C 321 E , 29/12/2006 S. 0302 - 0302
 Protokol (č. 26)o některých ustanoveních týkajících se Dánska (1992)VYSOKÉ SMLUVNÍ STRANY,PŘEJÍCE SI v souladu se obecnými cíli Smlouvy o založení Evropského společenství upravit některé stávající zvláštní problémy,BEROUCE V ÚVAHU, že ústava Dánska obsahuje ustanovení, která mohou vyžadovat vypsání referenda v Dánsku před vstupem Dánska do třetí etapy hospodářské a měnové unie,SE DOHODLY na následujících ustanoveních, která se připojují ke Smlouvě o založení Evropského společenství:1. Dánská vláda oznámí Radě, jaký je její postoj k účasti ve třetí etapě, a to dříve, než Rada provede zhodnocení podle čl. 121 odst. 2 této smlouvy.2. Oznámí-li Dánsko, že se třetí etapy nezúčastní, bude se na něj vztahovat výjimka. Na základě této výjimky se na Dánsko použijí všechny články a ustanovení této smlouvy a statutu ESCB zmiňující výjimku.3. V takovém případě není Dánsko zahrnuto mezi většinu členských států splňujících nezbytné podmínky uvedené v čl. 121 odst. 2 druhé odrážce a v čl. 121 odst. 3 první odrážce této smlouvy.4. Postup uvedený v čl. 122 odst. 2 umožňující zrušení výjimky může být zahájen jen na žádost Dánska.5. V případě zrušení výjimky přestanou být ustanovení tohoto protokolu použitelná.--------------------------------------------------


text:
 14.12.2021
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 L 447/12
 ROZHODNUTÍ RADY PŘIDRUŽENÍ EU-JORDÁNSKO č. 2/2021
 ze dne 26. listopadu 2021
 o dohodě o prodloužení platnosti priorit partnerství EU-Jordánsko [2021/2216]
 RADA PŘIDRUŽENÍ EU–JORDÁNSKO,
 s ohledem na Evropsko-středomořskou dohodu zakládající přidružení mezi Evropskými společenstvími a jejich členskými státy na jedné straně a Jordánským hášimovským královstvím na straně druhé,
 vzhledem k těmto důvodům:
 (1)
 Evropsko-středomořská dohoda zakládající přidružení mezi Evropskými společenstvími a jejich členskými státy na jedné straně a Jordánským hášimovským královstvím na straně druhé (1) (dále jen „dohoda“) byla podepsána dne 24. listopadu 1997 a vstoupila v platnost dne 1. května 2002.
 (2)
 Podle článku 91 dohody má Rada přidružení pravomoc učinit příslušná rozhodnutí pro účely dosažení cílů dohody.
 (3)
 Podle článku 101 dohody mají strany přijmout všechna obecná či zvláštní opatření pro splnění svých závazků vyplývajících z dohody a dbát na to, aby bylo cílů vytčených v dohodě dosaženo.
 (4)
 Rozhodnutím č. 1/2016 (2) Rada přidružení odsouhlasila priority partnerství EU-Jordánsko na období 2016–2018 ke konsolidaci jejich partnerství s cílem podpořit a posílit odolnost a stabilitu Jordánska a současně také usilovat o řešení dopadu vleklého konfliktu v Sýrii.
 (5)
 Rozhodnutím č. 1/2018 (3) Rada přidružení rozhodla o prodloužení platnosti priorit partnerství EU-Jordánsko do 31. prosince 2020.
 (6)
 Obě strany se na základě výměny dopisů dohodly, že by platnost priorit partnerství EU-Jordánsko jakožto dokumentu, jímž se řídí konsolidace partnerství, měla zůstat zachována do doby, než budou přijaty nové aktualizované priority partnerství.
 (7)
 Článek 10 jednacího řádu Rady přidružení stanoví možnost přijímat rozhodnutí písemným postupem v období mezi zasedáními, jestliže se tak smluvní strany dohodnou,
 PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
 Článek 1
 Rada přidružení písemným postupem rozhodla, že se platnost priorit partnerství EU-Jordánsko připojených k jejímu rozhodnutí č. 1/2016 prodlužuje do doby, než Rada přidružení přijme nové aktualizované priority partnerství.
 Článek 2
 Toto rozhodnutí vstupuje v platnost dnem přijetí.
 V Bruselu dne 26. listopadu 2021.
 Za Radu přidružení EU-Jordánsko
 předseda
 Ayman SAFADI
 (1) Úř. věst. L 129, 15.5.2002, s. 3.
 (2) Rozhodnutí Rady přidružení EU-Jordánsko č. 1/2016 ze dne 19. prosince 2016 o prioritách partnerství EU-Jordánsko (Úř. věst. L 355, 24.12.2016, s. 31).
 (3) Rozhodnutí Rady přidružení EU-Jordánsko č. 1/2018 ze dne 12. prosince 2018 o dvouletém prodloužení priorit partnerství mezi EU a Jordánskem (Úř. věst. L 8, 10.1.2019, s. 34).


text:
 26.7.2018
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 L 189/17
 ROZHODNUTÍ č. 57/2017 SMÍŠENÉHO VÝBORU ZŘÍZENÉHO DOHODOU O VZÁJEMNÉM UZNÁVÁNÍ MEZI EVROPSKÝM SPOLEČENSTVÍM A SPOJENÝMI STÁTY AMERICKÝMI
 ze dne 5. června 2018
 o zařazení subjektů posuzování shody do seznamu v odvětvové příloze o elektromagnetické kompatibilitě [2018/1053]
 SMÍŠENÝ VÝBOR,
 s ohledem na Dohodu o vzájemném uznávání mezi Evropským společenstvím a Spojenými státy americkými, a zejména na články 7 a 14,
 vzhledem k tomu, že smíšenému výboru přísluší rozhodovat o zařazení subjektu nebo subjektů posuzování shody do seznamu v odvětvové příloze,
 ROZHODL TAKTO:
 1.
 Subjekty posuzování shody uvedené v dodatku A se zařazují do seznamu subjektů posuzování shody do sloupce „Pro přístup ES na trh USA“ v oddílu V odvětvové přílohy o elektromagnetické kompatibilitě.
 2.
 Strany se dohodly na specifickém rozsahu zařazení subjektů posuzování shody uvedených v dodatku A, co se týče výrobků a postupů posuzování shody, a budou jej zachovávat.
 Toto rozhodnutí, sepsané ve dvou vyhotoveních, je podepsáno zástupci smíšeného výboru oprávněnými jednat jménem stran za účelem pozměnění dohody. Toto rozhodnutí nabývá účinku dnem posledního podpisu.
 Za Spojené státy americké
 James C. SANFORD
 Podepsáno ve Washingtonu DC dne 30. května 2018.
 Za Evropskou unii
 Ignacio IRUARRIZAGA
 Podepsáno v Bruselu dne 5. června 2018.
 DODATEK A
 Subjekty posuzování shody ES zařazené do seznamu subjektů posuzování shody do sloupce „Pro přístup ES na trh USA“ v oddílu V odvětvové přílohy o elektromagnetické kompatibilitě
 Tecnolab del Lago Maggiore s.r.l.
 Via dell'Industria, 20
 I-28924 Verbania Fondotoce (VB)
 ITÁLIE
 Verkotan Oy
 Elektroniikkatie 17
 90590 Oulu
 FINSKO
 EKTOS Testing & Reliability Services A/S (EKTOS TRS A/S)
 A.C. Meyers Vaenge 15
 2450 Copenhagen SV
 DÁNSKO


text:
 Důležité právní upozornění
 |
 22002D0048
 Úřední věstník L 238 , 05/09/2002 S. 0001 - 0003
 Rozhodnutí Smíšeného výboru EHPč. 48/2002ze dne 31. května 2002,kterým se mění příloha II (Technické předpisy, normy, zkoušení a certifikace) Dohody o EHPSMÍŠENÝ VÝBOR EHP,s ohledem na Dohodu o Evropském hospodářském prostoru ve znění Protokolu o úpravě Dohody o Evropském hospodářském prostoru (dále jen "Dohoda"), a zejména s ohledem na článek 98 této dohody,vzhledem k těmto důvodům:(1) Příloha II Dohody byla změněna rozhodnutím Smíšeného výboru EHP č. 27/2002 ze dne 19. dubna 2002 [1].(2) Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2001/56/ES ze dne 27. září 2001 o systémech vytápění pro motorová vozidla a jejich přípojná vozidla, o změně směrnice Rady 70/156/EHS a o zrušení směrnice Rady 78/548/EHS [2] by měla být začleněna do Dohody.(3) Směrnice Komise 2001/92/ES ze dne 30. října 2001, kterou se přizpůsobuje technickému pokroku směrnice Rady 92/22/EHS o bezpečnostním zasklení a zasklívacích materiálech motorových vozidel a jejich přípojných vozidel a směrnice Rady 70/156/EHS o schvalování typu motorových vozidel a jejich přípojných vozidel [3], by měla být začleněna do Dohody.(4) Směrnice 2001/56/ES zrušuje od 9. května 2004 směrnici 78/548/ES ze dne 12. června 1978 (Úř. věst. L 168, 26.6.1978, s. 40), která je začleněna do Dohody a která by proto měla být v Dohodě zrušena.(5) Přizpůsobení směrnici Rady 70/156/EHS ze dne 6. ledna o sbližování právních předpisů členských států týkajících se schvalování typu motorových vozidel a jejich přípojných vozidel (Úř. věst. L 42, 23.2.1970, s. 1) učiněná podle kapitoly XI přílohy I Aktu o podmínkách přistoupení Rakouské republiky, Finské republiky a Švédského království a o úpravách smluv, na nichž je založena Evropská unie [4], by měla být začleněna do Dohody.(6) Přizpůsobení směrnice Rady 70/156/EHS v Dohodě je třeba upravit v důsledku vstupu Rakouska, Finska a Švédska do Evropské unie,ROZHODL TAKTO:Článek 1Kapitola I přílohy II Dohody se mění takto:1. V bodě 1 (směrnice Rady 70/156/EHS) se vkládají nové odrážky, které znějí:"— 1 94 N: Aktu o podmínkách přistoupení Rakouské republiky, Finské republiky a Švédského království a o úpravách smluv, na nichž je založena Evropská unie (Úř. věst. C 241, 29.8.1994, s. 21, ve znění úprav v Úř. věst. L 1, 1.1.1995, s. 1);— 32001 L 0056: směrnice Evropského parlamentu a Rady 2001/56/ES ze dne 27. září 2001 (Úř. věst. L 292, 9.11.2001, s. 21);— 32001 L 0092: směrnice Komise 2001/92/ES ze dne 30. října 2001 (Úř. věst. L 291, 8.11.2001, s. 24)."2. V bodě 1 (směrnice Rady 70/156/EHS) se úprava nahrazuje tímto:"a) V čl. 2 písm. a) se doplňují nové odrážky, které znějí:- "gerðarviðurkenning". v islandských právních předpisech,- "Typengenehmigung". v lichtenštejnských právních předpisech,- "typegodkjenning". v norských právních předpisech.b) V bodě 1.1.1 dodatku 5 k příloze I se doplňují slova:"IS pro IslandFL pro Lichtenštejnsko16 pro Norsko".c) V bodě 1 oddílu přílohy VII se doplňují slova:"IS pro IslandFL pro Lichtenštejnsko16 pro Norsko".d) V bodech 37 částí I a II přílohy IX se doplňují položky:"Island: ...,Lichtenštejnsko: ...,Norsko: ...".".3. Bod 37 (směrnice Rady 78/548/EHS) se zrušuje ode dne 9. května 2004;4. V bodě 45c (směrnice Rady 92/22/EHS) se doplňují


text: slova:"ve znění:— 32001 L 0092: směrnice Komise 2001/92/ES ze dne 30. října 2001 (Úř. věst. L 291, 8.11.2001, s. 24)."Článek 2Znění směrnic 2001/56/ES a 2001/92/ES a přizpůsobení směrnice Rady 70/156/EHS učiněná podle kapitoly XI přílohy I Aktu o podmínkách přistoupení Rakouské republiky, Finské republiky a Švédského království a o úpravách smluv, na nichž je založena Evropská unie, v islandském a norském jazyce, která mají být zveřejněna v dodatku EHP Úředního věstníku Evropských společenství, jsou platná.Článek 3Toto rozhodnutí vstupuje v platnost dnem 1. června 2002 za předpokladu, že Smíšenému výboru EHP jsou učiněna veškerá oznámení podle čl. 103 odst. 1 Dohody [5].Článek 4Toto rozhodnutí bude zveřejněno v oddíle EHP a v dodatku EHP Úředního věstníku Evropských společenství.V Bruselu dne 31. května 2002.Za Smíšený výbor EHPpředsedaP. Westerlund[1] Úř. věst. L 154, 13.6.2002, s. 4.[2] Úř. věst. L 292, 9.11.2001, s. 21.[3] Úř. věst. L 291, 8.11.2001, s. 24.[4] Úř. věst. C 241, 29.8.1994, s. 21, ve znění úprav v Úř. věst. L 1, 1.1.1995, s. 1.[5] Nebyly oznámeny žádné ústavní požadavky.--------------------------------------------------


text:
 23.8.2018
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 L 215/53
 ROZHODNUTÍ SMÍŠENÉHO VÝBORU EHP
 č. 255/2016
 ze dne 2. prosince 2016,
 kterým se mění protokol 47 (o odstranění technických překážek obchodu s vínem) Dohody o EHP [2018/1191]
 SMÍŠENÝ VÝBOR EHP,
 s ohledem na Dohodu o Evropském hospodářském prostoru (dále jen „Dohoda o EHP“), a zejména na článek 98 této dohody,
 vzhledem k těmto důvodům:
 (1)
 Nařízení Komise v přenesené pravomoci (EU) 2016/765 ze dne 11. března 2016, kterým se mění nařízení (ES) č. 606/2009, pokud jde o některé enologické postupy (1), by mělo být začleněno do Dohody o EHP.
 (2)
 Toto rozhodnutí se týká právních předpisů o víně. Jak je uvedeno v sedmém odstavci úvodu k protokolu 47 k Dohodě o EHP, právní předpisy o víně se nepoužijí na Lichtenštejnsko po celou dobu, po niž je na Lichtenštejnsko rozšířena působnost Dohody mezi Evropským společenstvím a Švýcarskou konfederací o obchodu se zemědělskými produkty. Toto rozhodnutí se tudíž na Lichtenštejnsko nepoužije.
 (3)
 Protokol 47 k Dohodě o EHP by proto měl být odpovídajícím způsobem změněn,
 PŘIJAL TOTO ROZHODNUTÍ:
 Článek 1
 V bodě 10 (nařízení Komise (ES) č. 606/2009) dodatku 1 protokolu 47 k Dohodě o EHP se doplňuje nová odrážka, která zní:
 „—
 32016 R 0765: nařízení Komise v přenesené pravomoci (EU) 2016/765 ze dne 11. března 2016 (Úř. věst. L 127, 18.5.2016, s. 1).“
 Článek 2
 Znění nařízení v přenesené pravomoci (EU) 2016/765 v islandském a norském jazyce, která mají být zveřejněna v dodatku EHP Úředního věstníku Evropské unie, jsou platná.
 Článek 3
 Toto rozhodnutí vstupuje v platnost dnem 3. prosince 2016 za předpokladu, že jsou učiněna veškerá oznámení podle čl. 103 odst. 1 Dohody o EHP (*1).
 Článek 4
 Toto rozhodnutí bude zveřejněno v oddíle EHP a v dodatku EHP Úředního věstníku Evropské unie.
 V Bruselu dne 2. prosince 2016.
 Za Smíšený výbor EHP
 předsedkyně
 Bergdís ELLERTSDÓTTIR
 (1) Úř. věst. L 127, 18.5.2016, s. 1.
 (*1) Nebyly oznámeny žádné ústavní požadavky.


text:
 22.6.2018
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 L 159/3
 ÚMLUVA RADY EVROPY O PREVENCI TERORISMU
 Varšava 16. května 2005
 ČLENSKÉ STÁTY RADY EVROPY A DALŠÍ SIGNATÁŘI TÉTO ÚMLUVY,
 UVĚDOMUJÍCE SI, že cílem Rady Evropy je dosažení větší jednoty mezi jejími členy;
 UZNÁVAJÍCE význam posilování spolupráce s ostatními smluvními stranami této Úmluvy;
 PŘEJÍCE SI přijetí účinných opatření k předcházení terorismu a zejména boji proti veřejnému podněcování ke spáchání teroristických trestných činů a proti náboru a výcviku k terorismu;
 VĚDOMI SI vážného znepokojení zapříčiněného teroristickými trestnými činy a narůstající hrozbou terorismu;
 VĚDOMI SI znepokojivé situace, které čelí oběti terorismu, a v této souvislosti potvrzující jejich hlubokou solidaritu s obětmi terorismu a jejich rodinami;
 UZNÁVAJÍCE, že teroristické trestné činy a trestné činy uvedené v této Úmluvě spáchané kýmkoli, nejsou za žádných okolností ospravedlnitelné na základě politických, filozofických, ideologických, rasových, etnických, náboženských nebo podobných motivů, a připomínajíce povinnost všech smluvních stran předcházet těmto činům, a pokud jim není zabráněno, postihovat a zabezpečit, aby byly potrestány sankcemi, které zohledňují jejich závažný charakter;
 PŘIPOMÍNAJÍCE potřebu posílit boj proti terorismu a potvrzujíce, že všechna opatření přijatá za účelem předcházení teroristickým trestným činům a jejich potlačování musí být v souladu s platným právem a musí respektovat demokratické hodnoty, lidská práva a základní svobody, tak jako i ostatní zásady mezinárodního práva, včetně mezinárodního humanitárního práva tam, kde je to vhodné;
 UZNÁVAJÍCE, že tato Úmluva nemá v úmyslu zasahovat do zásad vztahujících se na svobodu projevu a svobodu sdružování;
 PŘIPOMÍNAJÍCE, že teroristické trestné činy mají za účel ze své povahy nebo kontextu vážně zastrašit obyvatelstvo nebo protiprávně přinutit vládu nebo mezinárodní organizaci činit nebo se zdržet jakéhokoli jednání nebo závažným způsobem destabilizovat či zničit základní politické, ústavní, hospodářské nebo sociální zřízení země nebo mezinárodní organizace;
 SE DOHODLI NA NÁSLEDUJÍCÍM:
 Článek 1
 Terminologie
 1. Pro účely této Úmluvy se „teroristickým trestným činem“ rozumí jakýkoli čin v rámci rozsahu a definice určené jednou ze smluv uvedených v příloze.
 2. Při uložení ratifikační listiny, listiny o přijetí, schválení nebo přístupu stát či Evropské společenství, nejsou-li smluvní stranou smlouvy uvedené v příloze, mohou prohlásit, že při použití této Úmluvy se pro dotčenou smluvní stranu smlouva nebude považovat za součást přílohy. Toto prohlášení ztrácí platnost poté, co smlouva vstoupí v platnost pro smluvní stranu, která takové prohlášení učinila a která informuje generálního tajemníka Rady Evropy o jejím vstupu v platnost.
 Článek 2
 Účel
 Účelem této Úmluvy je zvýšit úsilí stran při prevenci terorismu a jeho negativních dopadů na plné požívání lidských práv, především práva na život, jak přijímáním opatření na vnitrostátní úrovni, tak prostřednictvím mezinárodní spolupráce s náležitým ohledem na existující platné mnohostranné nebo dvoustranné smlouvy či dohody mezi smluvními stranami.
 Článek 3
 Národní politiky prevence
 1. Každá smluvní strana přijme vhodná opatření zejména v oblasti vzdělávání orgánů činných v trestním řízení a ostatních orgánů a v oblastech výchovy, kultury, informací, médií a zvyšování povědomí veřejnosti s cílem předcházet teroristickým trestným činům a jejich negativním vlivům při dodržování lidských práv tak, jak je to stanoveno v Úmluvě o ochraně lidských práv a základních svobod, Mezinárodním


text:
paktu o občanských a politických právech a dalších závazcích podle mezinárodního práva, pokud jsou pro smluvní stranu závazné.
 2. Každá smluvní strana přijme taková opatření, která jsou nezbytná pro zlepšení a rozvoj spolupráce mezi národními orgány s cílem předcházet teroristickým trestným činům a jejich negativním dopadům, kromě jiného:
 a)
 výměnou informací;
 b)
 zlepšováním fyzické ochrany osob a zařízení;
 c)
 posilováním vzdělávacích a koordinačních plánů civilní ochrany.
 3. Každá smluvní strana podpoří toleranci posilováním mezináboženského a mezikulturního dialogu, tam kde je to vhodné, který bude podle potřeby zahrnovat nevládní organizace a jiné prvky občanské společnosti s cílem zabránit napětí, které může přispívat k páchání teroristických činů.
 4. Každá smluvní strana se bude snažit podporovat veřejné povědomí o existenci, příčinách, závažnosti a hrozbě představované teroristickými trestnými činy a trestnými činy uvedenými v této Úmluvě, a zváží výzvu veřejnosti na poskytnutí konkrétní specifické pomoci svým příslušným orgánům, která může přispět k předcházení teroristickým trestným činům a trestným činům uvedeným v této Úmluvě.
 Článek 4
 Mezinárodní spolupráce při prevenci
 Smluvní strany si dle potřeby a s náležitým ohledem na jejich schopnosti pomáhají a navzájem se podporují s cílem posílit svou schopnost předcházet páchání teroristických trestných činů, a to i prostřednictvím výměny informací a praktických zkušeností, stejně tak i prostřednictvím vzdělávání a jiného společného úsilí preventivního charakteru.
 Článek 5
 Veřejné podněcování ke spáchání teroristického trestného činu
 1. Pro účely této Úmluvy se „veřejným podněcováním ke spáchání teroristického trestného činu“ rozumí rozšiřování nebo jiné zpřístupnění zprávy veřejnosti s úmyslem podnítit spáchání teroristického trestného činu, pokud toto jednání, přímo či nepřímo obhajující teroristické trestné činy způsobí nebezpečí, že může být spáchán jeden či více takových trestných činů.
 2. Každá smluvní strana přijme taková opatření, která jsou nezbytná k tomu, aby veřejné podněcování ke spáchání teroristického trestného činu, jak je uvedeno v odst. 1, bylo trestným činem podle vnitrostátního právního řádu, pokud bylo spácháno protiprávně a úmyslně.
 Článek 6
 Nábor teroristů
 1. Pro účely této Úmluvy se „náborem teroristů“ rozumí získávání jiné osoby pro spáchání nebo účast na spáchání teroristického trestného činu nebo proto, aby se přidala k organizaci nebo ke skupině osob za účelem spoluúčasti na spáchání jednoho či více teroristických trestných činů organizací nebo skupinou osob.
 2. Každá smluvní strana přijme taková opatření, která jsou nezbytná k tomu, aby nábor teroristů, jak je uveden v odst. 1, byl trestným činem podle vnitrostátního právního řádu, pokud je spáchán protiprávně a úmyslně.
 Článek 7
 Výcvik k terorismu
 1. Pro účely této Úmluvy se „výcvikem teroristů“ rozumí poskytování pokynů ohledně výroby či používání výbušnin, střelných zbraní nebo jiných zbraní nebo škodlivých a nebezpečných látek, anebo při jiných specifických metodách nebo technikách pro účely spáchání nebo spoluúčasti na spáchání teroristického trestného činu s vědomím, že poskytnuté znalosti se použijí pro tento účel.
 2. Každá smluvní strana přijme taková opatření, která jsou nezbytná k tomu, aby výcvik k terorismu, jak je uveden v odst. 1, byl trestným činem podle vnitrostátního právního řádu, pokud je spáchán protiprávně a úmyslně.
 Článek 8
 Irelevance spáchání teroristického trestného činu
 Aby byl skutek uvedený v článcích


text:
5 až 7 této Úmluvy považován za trestný čin, není nutné, aby byl teroristický trestný čin spáchán.
 Článek 9
 Vedlejší trestné činy
 1. Každá smluvní strana přijme opatření nezbytná k tomu, aby podle jejího vnitrostátního právního řádu byly trestné tyto činy:
 a)
 účast jako spolupachatel na trestném činu stanoveném v článcích 5 až 7 této Úmluvy,
 b)
 organizování či řízení ostatních při páchání trestného činu stanoveného v článcích 5 až 7 této Úmluvy,
 c)
 přispění ke spáchání jednoho nebo více trestných činů uvedených v článcích 5 až 7 této Úmluvy skupinou osob vedených společným úmyslem. Takové přispění musí být úmyslné, a být:
 i)
 konané buď s cílem podporovat trestnou činnost, nebo trestný úmysl skupiny, pokud tato činnost nebo úmysl zahrnuje spáchání trestného činu uvedeného v článcích 5 až 7 této Úmluvy, nebo
 ii)
 konané s vědomím záměru skupiny spáchat trestný čin uvedený v článcích 5 až 7 této Úmluvy.
 2. Každá smluvní strana přijme v souladu s vnitrostátním právním řádem taková opatření, která jsou nezbytná k tomu, aby byla zavedena trestnost pokusu trestných činů uvedených v článcích 6 – 7 této Úmluvy.
 Článek 10
 Odpovědnost právnických osob
 1. Každá smluvní strana přijme v souladu se zásadami svého právního řádu opatření nezbytná k zavedení odpovědnosti právnických osob za účast na trestných činech stanovených v čl. 5 až 7 a čl. 9 této Úmluvy.
 2. Podle zásad právního řádu smluvní strany může být odpovědnost právnických osob trestní, civilní či správní.
 3. Tato odpovědnost nemá vliv na trestní odpovědnost fyzických osob, které spáchaly trestný čin.
 Článek 11
 Sankce a opatření
 1. Každá smluvní strana přijme opatření nezbytná k tomu, aby trestné činy uvedené v čl. 5 až 7 a čl. 9 této Úmluvy byly potrestány účinnými, přiměřenými a odrazujícími sankcemi.
 2. Předcházející pravomocná odsouzení vynesená cizími státy za trestné činy uvedené v této Úmluvě mohou být v rozsahu stanoveném vnitrostátním právním řádem zohledněna pro účely určení trestu v souladu s vnitrostátním právním řádem.
 3. Každá smluvní strana zabezpečí, aby právnické osoby odpovědné v souladu s čl. 10 podléhaly účinným, přiměřeným a odrazujícím trestním nebo netrestním sankcím, včetně peněžitých trestů.
 Článek 12
 Podmínky a ujištění
 1. Každá smluvní strana zajistí, aby se zavedení, výkon a uplatňování trestnosti jednání uvedeného v čl. 5 až 7 a čl. 9 této Úmluvy uskutečnilo za současného dodržování lidských práv, zejména práva na svobodu projevu, svobodu sdružování a svobodu náboženského vyznání, jak je uvedeno v Úmluvě o ochraně lidských práv a základních svobod, Mezinárodním paktu o občanských a politických právech a jiných závazcích podle mezinárodního práva, pokud jsou pro smluvní stranu účinné.
 2. Zavedení, výkon a uplatňování trestnosti jednání uvedeného v čl. 5 až 7 a čl. 9 této Úmluvy by mělo dále podléhat principu proporcionality s přihlédnutím k legitimně sledovaným cílům a jejich potřebnosti v demokratické společnosti, s vyloučením jakýchkoli forem svévole nebo diskriminačního či rasistického zacházení.
 Článek 13
 Ochrana, odškodnění a podpora obětem terorismu
 Každá smluvní strana přijme opatření potřebná k ochraně a podpoře obětí terorismu, který byl spáchán na jejím území. Tato opatření mohou zahrnovat, za


text:
využití vhodných národních systémů a v souladu s vnitrostátním právním řádem, finanční pomoc a odškodnění obětí terorismu a jejich blízkých rodinných příslušníků.
 Článek 14
 Působnost
 1. Každá smluvní strana přijme taková opatření, která budou nezbytná k tomu, aby rozsah působnosti zahrnoval trestné činy podle této Úmluvy:
 a)
 pokud je trestný čin spáchán na území této smluvní strany;
 b)
 pokud je trestný čin spáchán na palubě lodi plavící se pod vlajkou této smluvní strany nebo na palubě letadla registrovaného podle právních předpisů této smluvní strany;
 c)
 pokud je trestný čin spáchán státním příslušníkem této smluvní strany.
 2. Každá smluvní strana může určit svou působnost k trestným činům uvedených v této Úmluvě:
 a)
 pokud trestný čin měl za cíl či vyústil ve spáchání trestného činu uvedeného v čl. 1 této Úmluvy na území nebo proti státnímu příslušníkovi této smluvní strany;
 b)
 pokud trestný čin měl za cíl či vyústil ve spáchání trestného činu uvedeného v čl. 1 této Úmluvy proti státnímu či vládnímu zařízení této smluvní strany v zahraničí, včetně diplomatických či konzulárních prostor;
 c)
 pokud trestný čin měl za cíl či vyústil ve spáchání trestného činu uvedeného v čl. 1 této Úmluvy a byl spáchaný s úmyslem donutit tuto smluvní stranu konat či zdržet se jakéhokoli konání;
 d)
 pokud je trestný čin spáchán osobou bez státní příslušnosti, která má své obvyklé bydliště na území této smluvní strany;
 e)
 pokud je trestný čin spáchán na palubě letadla, které je provozováno vládou smluvní strany.
 3. Každá smluvní strana přijme opatření nezbytná k určení její působnosti k trestným činům uvedeným v této Úmluvě v případě, že údajný pachatel se nachází na jejím území a nevydá ho smluvní straně, jejíž působnost je založena na zásadě působnosti existující také v právním řádu dožádané smluvní strany.
 4. Tato Úmluva nevylučuje trestní působnost vykonávanou v souladu s vnitrostátním právním řádem.
 5. Pokud více než jedna smluvní strana dovozuje působnost ve vztahu k údajným trestným činům podle této Úmluvy, dotčené smluvní strany budou konzultovat tuto otázku s cílem zvolení nejvhodnějšího místa stíhání.
 Článek 15
 Povinnost vyšetřovat
 1. Po získání informace, že osoba, která spáchala, nebo je podezřelá ze spáchání trestného činu uvedeného v této Úmluvě, se může nacházet na jejím území, přijme dotčená smluvní strana opatření podle vnitrostátního právního řádu nezbytná k vyšetření skutečností obsažených v informaci.
 2. Na základě přesvědčení, že to okolnosti odůvodňují, přijme smluvní strana, na jejímž území se pachatel nebo údajný pachatel nachází, přiměřená opatření podle vnitrostátního právního řádu, aby zajistila přítomnost této osoby pro účely trestního stíhání či vydání.
 3. Každá osoba, vůči níž jsou přijímána opatření uvedená v odst. 2, je oprávněna:
 a)
 bezodkladně komunikovat s nejbližším příslušným zástupcem státu, jehož je státním občanem, nebo který je jinak oprávněný chránit práva této osoby, nebo pokud se jedná o osobu bez státní příslušnosti, se zástupcem státu, na jehož území má obvyklé bydliště;
 b)
 být navštívena zástupcem tohoto státu;
 c)
 být informována o svých právech podle písm. a) a b).
 4. Práva uvedená v odst. 3 jsou vykonávána v souladu se zákony a právními normami


text:
smluvní strany, na jejímž území se pachatel nebo údajný pachatel nachází, za podmínky, že tyto zákony a právní normy plně umožní dosažení cílů, pro které jsou práva podle odst. 3 přiznána.
 5. Ustanovení odst. 3 a 4 nemají vliv na právo kterékoli smluvní strany uplatňující působnost podle čl. 14 odst. 1 písm. c) a odst. 2 písm. d) přizvat Mezinárodní výbor Červeného kříže s cílem navštívit údajného pachatele a komunikovat s ním.
 Článek 16
 Neuplatňování Úmluvy
 Tato Úmluva se neuplatní, pokud je jakýkoli z trestných činů stanovených v souladu s čl. 5 až 7 a čl. 9 spáchaný na území jednoho státu, údajný pachatel je státním příslušníkem tohoto státu a nachází se na jeho území a žádný stát nemá na základě čl. 14 odst. 1 nebo 2 této Úmluvy působnost, přičemž ustanovení čl. 17 a čl. 20 až 22 této Úmluvy se v těchto případech uplatní přiměřeně.
 Článek 17
 Mezinárodní spolupráce v trestních věcech
 1. Smluvní strany si navzájem v nejvyšší možné míře poskytují pomoc při vyšetřování nebo trestním řízení, nebo při extradičním řízení v souvislosti s trestnými činy stanovenými v čl. 5 až 7 a čl. 9 této Úmluvy, včetně pomoci při získávání důkazů, kterými disponují, potřebných pro řízení.
 2. Smluvní strany vykonávají své povinnosti podle odst. 1 v souladu se smlouvami či jinými dohodami o vzájemné právní pomoci, kterými jsou navzájem vázané. Při neexistenci takových smluv či dohod si smluvní strany navzájem poskytnou pomoc v souladu s jejich vnitrostátním právním řádem.
 3. Smluvní strany spolu v nejvyšší možné míře spolupracují podle příslušných zákonů, smluv, dohod a ujednání dožádané smluvní strany při vyšetřování nebo trestním řízení v souvislosti s trestnými činy, za které odpovídá právnická osoba v souladu s čl. 10 této Úmluvy v dožadující smluvní straně.
 4. Každá smluvní strana zváží zavedení dodatečných mechanismů pro výměnu informací nebo důkazů s ostatními smluvními stranami, které jsou potřebné pro určení trestní, civilní či správní odpovědnosti podle čl. 10.
 Článek 18
 Vydat či stíhat
 1. V případě, že má smluvní strana, na jejímž území se údajný pachatel nachází, působnost v souladu s článkem 14 a tuto osobu nevydá, je povinna bezodkladně a bez ohledu na to, zda byl trestný čin spáchaný na jejím území nebo ne, postoupit věc příslušným orgánům pro účely trestního řízení na základě postupu v souladu s právním řádem této smluvní strany. Tyto orgány rozhodují stejným způsobem jako v případě jiného závažného trestného činu podle právního řádu této smluvní strany.
 2. Pokud vnitrostátní právní řád smluvní strany umožňuje vydat či jinak předat jejího státního příslušníka pouze pod podmínkou, že tato osoba bude této smluvní straně navrácena, aby vykonala trest uložený v soudním řízení či řízení, pro které bylo o vydání či předání osoby žádáno, a tato smluvní strana a smluvní strana žádající o vydání osoby souhlasí s takovým postupem a ostatními podmínkami, které považují za přiměřené, je toto podmíněné vydání či předání dostatečné pro splnění povinnosti v odst. 1.
 Článek 19
 Vydání
 1. Trestné činy ustavené v článcích 5 až 7 a v článku 9 této Úmluvy se


text:
považují za extradiční trestné činy zahrnuté v každé smlouvě o vydávání uzavřené mezi smluvními stranami před vstupem této Úmluvy v platnost. Smluvní strany se zavazují zahrnout tyto trestné činy jako extradiční trestné činy do každé smlouvy o vydávání, kterou mezi sebou následně uzavřou.
 2. Pokud smluvní strana, která podmiňuje vydání existencí smlouvy, dostane žádost o vydání od jiné smluvní strany, se kterou není vázána smlouvou o vydávání, může dožádaná strana, pokud se tak rozhodne, považovat tuto Úmluvu za právní základ pro vydání pro trestné činy uvedené v článcích 5 až 7 a článku 9 této Úmluvy. Vydání podléhá dalším podmínkám stanoveným právním řádem dožádané smluvní strany.
 3. Smluvní strany, které nepodmiňují vydání existencí smlouvy, mezi sebou uznají trestné činy stanovené v článcích 5 až 7 a článku 9 za extradiční trestné činy podle podmínek stanovených právním řádem dožádané smluvní strany.
 4. Pokud je to potřebné, trestné činy stanovené v článcích 5 až 7 a článku 9 této Úmluvy se mezi smluvními stranami pro účely vydání považují za spáchané nejen v místě, kde se staly, ale také na území smluvních stran, které si založily působnost v souladu s článkem 14.
 5. Ustanovení smluv a dohod o vydávání uzavřených mezi smluvními stranami, týkající se trestných činů stanovených v článcích 5 až 7 a článku 9 této Úmluvy, se mezi smluvními stranami považují za změněné v rozsahu, v jakém nejsou v souladu s touto Úmluvou.
 Článek 20
 Vyloučení doložky politické výjimky
 1. Žádný z trestných činů ustavených v čl. 5 až 7 a čl. 9 této Úmluvy se pro účely vydání či vzájemné právní pomoci nepovažuje za politický trestný čin, trestný čin související s politickým trestným činem nebo za politicky motivovaný trestný čin. Žádost o vydání nebo o vzájemnou právní pomoc založená na takovém trestném činu proto nemůže být odmítnuta výlučně z toho důvodu, že se týká politického trestného činu nebo trestného činu souvisejícího s politickým trestným činem, nebo politicky motivovaného trestného činu.
 2. Aniž je dotčena aplikace čl. 19 až 23 Vídeňské úmluvy o smluvním právu z 23. května 1969 na ostatní články této Úmluvy, každý stát či Evropské společenství může při podpisu či při uložení ratifikační listiny, listiny o přijetí, schválení či přístupu k této Úmluvě prohlásit, že si vyhrazuje právo neuplatňovat odst. 1 tohoto článku, pokud se týká vydání pro trestné činy podle této Úmluvy. Smluvní strana se zavazuje uplatňovat tuto výhradu individuálně na každý případ na základě řádně odůvodněného rozhodnutí.
 3. Každá smluvní strana může úplně či částečně odvolat výhradu, kterou uplatnila podle odst. 2, prostřednictvím prohlášení adresovaného generálnímu tajemníkovi Rady Evropy, které nabyde platnosti dnem jeho přijetí.
 4. Smluvní strana, která uplatnila výhradu podle odst. 2 tohoto článku, se nemůže dožadovat aplikace odst. 1 tohoto článku jinou smluvní stranou; může však, pokud je výhrada částečná či podmíněná, žádat aplikaci tohoto článku v rozsahu, v jakém ho sama přijala.
 5. Výhrada je platná pro dobu tří let ode dne vstupu v platnost této Úmluvy pro dotčenou smluvní stranu. Tato výhrada však může být obnovená na stejně dlouhá období.
 6.


text:
Generální tajemník Rady Evropy zašle 12 měsíců přede dnem uplynutí platnosti výhrady dotčené smluvní straně oznámení o uplynutí její platnosti. Smluvní strana oznámí generálnímu tajemníkovi Rady Evropy nejpozději tři měsíce před uplynutím platnosti, že potvrzuje, pozměňuje či stahuje svou výhradu. Pokud smluvní strana oznámí generálnímu tajemníkovi Rady Evropy, že svou výhradu potvrzuje, poskytne důvody vysvětlující toto potvrzení. V případě absence oznámení dotčenou smluvní stranou, informuje generální tajemník Rady Evropy tuto smluvní stranu, že se její výhrada považuje za automaticky prodlouženou na období šesti měsíců. Pokud dotčená smluvní strana neoznámí své rozhodnutí potvrdit nebo upravit svou výhradu před uplynutím této lhůty, platnost výhrady končí.
 7. Pokud smluvní strana po přijetí žádosti o vydání od jiné smluvní strany nevydá osobu na základě této výhrady, bezodkladně a bezvýjimečně předloží případ svým orgánům příslušným k podání obžaloby, pokud se dožadující a dožádaná strana nedohodnou jinak. Orgány příslušné k podání obžaloby v dožádané straně, přijmou své rozhodnutí stejným způsobem jako v případě zvlášť závažného trestného činu podle práva této strany. Dožádaná smluvní strana bezodkladně oznámí konečný výsledek řízení dožadující smluvní straně a generálnímu tajemníkovi Rady Evropy, který ho předloží Konferenci smluvních stran ustanovené v čl. 30.
 8. Rozhodnutí o odmítnutí žádosti o vydání na základě této výhrady se bezodkladně poskytne dožadující smluvní straně. Pokud nebylo v dožádané smluvní straně v přiměřeném čase přijato žádné soudní rozhodnutí ve věci podle odst. 7, může dožadující smluvní strana tuto skutečnost oznámit generálnímu tajemníkovi Rady Evropy, který předloží záležitost Konferenci smluvních stran ustanovené podle čl. 30. Tato Konference posoudí záležitost a vydá stanovisko o souladu zamítnutí s Úmluvou a předloží ho Výboru ministrů pro účely vydání prohlášení. Při výkonu funkcí podle tohoto odstavce, zasedá Výbor ministrů ve složení omezeném na smluvní strany.
 Článek 21
 Ustanovení o diskriminaci
 1. Žádné ustanovení této Úmluvy nebude interpretováno jako zavedení povinnosti vydat či poskytnout vzájemnou právní pomoc, pokud dožádaná smluvní strana má oprávněné důvody se domnívat, že žádost o vydání pro trestné činy stanovené v čl. 5 až 7 a čl. 9 nebo o vzájemnou právní pomoc v souvislosti s těmito trestnými činy byla předložená pro účely trestního stíhání nebo potrestání osoby na základě její rasy, víry, národnosti, etnického původu či politického přesvědčení nebo že by vyhovění žádosti způsobilo této osobě újmu na základě kteréhokoli z těchto důvodů.
 2. Žádné ustanovení této Úmluvy nebude interpretováno jako zavedení povinnosti vydat, pokud osobě, o jejíž vydání se žádá, hrozí, že bude vystavená mučení nebo nelidskému či ponižujícímu zacházení nebo trestání.
 3. Žádné ustanovení této Úmluvy nebude interpretováno jako zavedení povinnosti vydat, pokud osobě, o jejíž vydání se žádá, hrozí, že by jí mohl být uložen trest smrti, nebo pokud právní řád dožádané smluvní strany nepřipouští trest odnětí svobody na doživotí, trest odnětí svobody na doživotí bez možnosti podmíněného propuštění, ledaže je podle platných smluv o vydávání dožádaná smluvní strana povinná vydat osobu, pokud dožadující smluvní strana poskytne ujištění, které dožádaná smluvní strana považuje za dostatečné, že trest smrti nebude uložený, nebo pokud bude uložený, nebude vykonaný, nebo že této osobě nebude uložený trest odnětí svobody


text:
na doživotí bez možnosti podmíněného propuštění.
 Článek 22
 Spontánní informace
 1. Aniž je dotčeno jejich vyšetřování či trestní řízení, mohou příslušné orgány smluvní strany bez předcházející žádosti poskytnout příslušným orgánům jiné smluvní strany informace získané v rámci jejich vyšetřování, pokud se domnívají, že poskytnutí těchto informací by mohlo pomoci smluvní straně přijímající informace zahájit či vést vyšetřování nebo trestní řízení nebo by mohlo vést k podání žádosti touto smluvní stranou podle této Úmluvy.
 2. Smluvní strana poskytující informace může podle svého právního řádu stanovit smluvní straně přijímající informace podmínky použití těchto informací.
 3. Smluvní strana přijímající informace je těmito podmínkami vázána.
 4. Každá smluvní strana však může kdykoli prohlášením zaslaným generálnímu tajemníkovi Rady Evropy prohlásit, že si vyhrazuje právo nebýt vázána podmínkami stanovenými smluvní stranou poskytující informace podle odst. 2, ledaže dostane dopředu oznámení o charakteru poskytované informace a souhlasí s jejím poskytnutím.
 Článek 23
 Podpis a vstup v platnost
 1. Tato Úmluva je otevřena k podpisu členským státům Rady Evropy, Evropskému společenství a nečlenským státům, které se podílely na jejím vypracování.
 2. Tato Úmluva podléhá ratifikaci, přijetí či schválení. Ratifikační listiny, listiny o přijetí či schválení budou uloženy u generálního tajemníka Rady Evropy.
 3. Tato Úmluva vstoupí v platnost prvním dnem měsíce následujícího po uplynutí lhůty tří měsíců ode dne, ke kterému šest signatářů, z nichž alespoň čtyři jsou členskými státy Rady Evropy, vyjádřilo souhlas být vázáno Úmluvou v souladu s ustanovením odst. 2.
 4. Pro každého signatáře, který následně vyjádří svůj souhlas být jí vázán, vstoupí Úmluva v platnost první den měsíce následujícího po uplynutí lhůty tří měsíců ode dne vyjádření souhlasu být touto Úmluvou vázán v souladu s ustanovením odst. 2.
 Článek 24
 Přístup k Úmluvě
 1. Po vstupu této Úmluvy v platnost, může Výbor ministrů Rady Evropy po projednání a po dosažení jednomyslného souhlasu smluvních stran vyzvat kterýkoli stát, který není členským státem Rady Evropy a který se nepodílel na jejím vypracování, aby přistoupil k této Úmluvě. Rozhodnutí bude přijato většinou stanovenou v čl. 20 písm. d) Statutu Rady Evropy jednomyslným hlasováním zástupců smluvních stran oprávněných zasedat ve Výboru ministrů.
 2. Pro každý stát přistupující k Úmluvě podle odst. 1 vstoupí Úmluva v platnost prvním dnem měsíce následujícího po uplynutí lhůty tří měsíců ode dne uložení listiny o přístupu u generálního tajemníka Rady Evropy.
 Článek 25
 Územní působnost
 1. Každý stát nebo Evropské společenství může při podpisu či uložení ratifikační listiny, listiny o přijetí, schválení či přístupu určit jedno či více území, na která se bude tato Úmluva vztahovat.
 2. Každá smluvní strana může kdykoli pozdějším prohlášením adresovaným generálnímu tajemníkovi Rady Evropy rozšířit platnost této Úmluvy na jakékoli další území uvedené v tomto prohlášení. Ve vztahu k tomuto území vstoupí Úmluva v platnost prvním dnem měsíce následujícího po uplynutí lhůty tří měsíců ode dne přijetí takového prohlášení generálním tajemníkem Rady Evropy.
 3. Každé prohlášení učiněné podle předcházejících dvou odstavců může být, ve vztahu ke kterémukoli území v něm uvedenému, odvoláno oznámením adresovaným generálnímu tajemníkovi Rady Evropy. Odvolání prohlášení vstoupí v platnost první den měsíce následujícícho po


text:
uplynutí lhůty tří měsíců ode dne přijetí tohoto oznámení generálním tajemníkem Rady Evropy.
 Článek 26
 Účinky Úmluvy
 1. Tato Úmluva doplňuje platné mnohostranné či dvoustranné smlouvy či dohody mezi smluvními stranami, včetně ustanovení těchto úmluv Rady Evropy:
 —
 Evropská úmluva o vydávání, otevřena k podpisu v Paříži dne 13. prosince 1957 (ETS 24),
 —
 Evropská úmluva o vzájemné právní pomoci v trestních věcech, otevřena k podpisu ve Štrasburku dne 20. dubna 1959 (ETS 30),
 —
 Evropská úmluva o potlačování terorismu, otevřena k podpisu ve Štrasburku dne 27. ledna 1977 (ETS 90),
 —
 Dodatkový protokol k Evropské úmluvě o vzájemné právní pomoci v trestních věcech, otevřený k podpisu ve Štrasburku dne 17. března 1978 (ETS 99),
 —
 Druhý dodatkový protokol k Evropské úmluvě o vzájemné právní pomoci v trestních věcech, otevřený k podpisu ve Štrasburku dne 8. listopadu 2001 (ETS 182),
 —
 Protokol, kterým se mění a doplňuje Evropská úmluva o potlačování terorismu, otevřený k podpisu ve Štrasburku dne 15. května 2003 (ETS 190).
 2. Pokud dvě či více smluvních stran uzavřely dohodu či smlouvu o otázkách upravených v této Úmluvě či jinak upravily své vztahy v těchto otázkách, či pokud tak v budoucnu učiní, jsou také oprávněné uplatňovat takovou dohodu či smlouvu nebo řídit se takto upraveným vztahem. Pokud si však smluvní strany založí své vztahy v otázkách uvedených v této Úmluvě jinak, než jak jsou v ní upraveny, učiní tak způsobem, který není v rozporu s cíli a zásadami této Úmluvy.
 3. Smluvní strany, které jsou členy Evropské unie, uplatňují ve svých vzájemných vztazích předpisy Společenství a Evropské unie v rozsahu, v němž předpisy Společenství a Evropské unie pro konkrétní dotčený předmět existují a jsou platné pro konkrétní případ, aniž by byl dotčený účel a cíl této Úmluvy a aniž by bylo dotčeno její plné uplatňování jinými smluvními stranami.
 4. Žádné ustanovení této Úmluvy nemá vliv na jiná práva, závazky a odpovědnost smluvních stran a jednotlivců podle mezinárodního práva, včetně mezinárodního humanitárního práva.
 5. Činnosti ozbrojených sil během ozbrojeného konfliktu ve smyslu mezinárodního humanitárního práva podle podmínek stanovených tímto právem, se neřídí touto Úmluvou a aktivity vojenských sil smluvní strany při výkonu jejich úředních povinností se, vzhledem k tomu, že se řídí jinými předpisy mezinárodního práva, neřídí touto Úmluvou.
 Článek 27
 Změny Úmluvy
 1. Změny této Úmluvy může navrhnout každá smluvní strana, Výbor ministrů Rady Evropy nebo Konference smluvních stran.
 2. Každý návrh změny oznámí smluvním stranám generální tajemník Rady Evropy.
 3. Každá změna navržená smluvní stranou či Výborem ministrů se navíc oznámí Konferenci smluvních stran, která předloží Výboru ministrů své stanovisko k navržené změně.
 4. Výbor ministrů posoudí navrženou změnu a každé stanovisko předložené Konferencí smluvních stan a může schválit změnu.
 5. Text každé změny schválené Výborem ministrů v souladu s odst. 4 se předloží smluvním stranám k přijetí.
 6. Každá změna schválená v souladu s odst. 4 vstoupí v platnost třicátý den ode dne, kdy všechny smluvní strany informovaly generálního tajemníka o jejím přijetí.
 Článek 28
 Revize přílohy
 1. Změny a aktualizace seznamu mezinárodních smluv v příloze


text:
mohou být navrženy každou smluvní stranou nebo Výborem ministrů. Tyto návrhy na změnu a doplnění se týkají jen univerzálních smluv uzavřených v rámci Organizace spojených národů týkající se výslovně mezinárodního terorismu, které již vstoupily v platnost. Generální tajemník Rady Evropy je oznámí státům, které jsou smluvními stranami.
 2. Po projednání navržené změny s nečlenskými smluvními stranami, může změnu přijmout Výbor ministrů většinou stanovenou v čl. 20 písm. d) Statutu Rady Evropy. Změna vstoupí v platnost uplynutím jednoho roku ode dne, kdy byla předložena smluvním stranám. Během této lhůty může každá smluvní strana oznámit generálnímu tajemníkovi Rady Evropy jakékoli námitky ke vstupu změny v platnost ve vztahu k této smluvní straně.
 3. Pokud jedna třetina smluvních stran oznámí generálnímu tajemníkovi Rady Evropy námitku ke vstupu změny v platnost, změna v platnost nevstoupí.
 4. Pokud oznámí generálnímu tajemníkovi námitku méně než jedna třetina smluvních stran, změna vstoupí v platnost pro ty smluvní strany, které námitku neoznámily.
 5. Jakmile vstoupí změna v platnost v souladu s odst. 2 a smluvní strana oznámí svou námitku, vstoupí tato změna pro dotčenou stranu v platnost první den měsíce následujícího po dni, kdy generálnímu tajemníkovi Rady Evropy oznámí její přijetí.
 Článek 29
 Řešení sporů
 V případě sporu mezi smluvními stranami, který se týká výkladu či uplatňování této Úmluvy, se smluvní strany budou snažit o urovnání sporu prostřednictvím vyjednávání či jiným mírovým způsobem dle jejich výběru, včetně předložení sporu rozhodčímu soudu, jehož rozhodnutí budou závazná pro smluvní strany sporu, nebo Mezinárodnímu soudnímu dvoru, pokud se na tom dotčené smluvní strany dohodnou.
 Článek 30
 Konference smluvních stran
 1. Smluvní strany budou pravidelně uskutečňovat konzultace s cílem:
 a)
 předkládání návrhů na ulehčení či zlepšení efektivního využívání a implementace této Úmluvy, včetně identifikace problémů a účinků každého prohlášení učiněného podle této Úmluvy,
 b)
 formulovat svá stanoviska o souladu odmítnutí vydání, které jim je oznámeno podle čl. 20 odst. 8,
 c)
 navrhovat změny této Úmluvy v souladu s čl. 27,
 d)
 formulovat svá stanoviska ke všem návrhům na změnu této Úmluvy, které jim budou oznámeny podle čl. 27 odst. 3,
 e)
 vyjadřovat stanovisko ke všem otázkám týkajícím se uplatňování této Úmluvy a ulehčení výměny informací o důležitých otázkách v oblasti vývoje práva, politiky či technologie.
 2. Konferenci smluvních stran svolává generální tajemník Rady Evropy, kdykoli to považuje za nutné, a v případě, že většina smluvních stan či Výbor ministrů požádá o její svolání.
 3. Sekretariát Rady Evropy pomáhá smluvním stranám při výkonu jejich funkcí podle tohoto článku.
 Článek 31
 Výpovězení
 1. Každá smluvní strana může kdykoli vypovědět tuto Úmluvu oznámením adresovaným generálnímu tajemníkovi Rady Evropy.
 2. Vypovězení nabývá účinku prvním dnem měsíce, který následuje po uplynutí lhůty tří měsíců ode dne přijetí tohoto oznámení generálním tajemníkem.
 Článek 32
 Informace
 Generální tajemník Rady Evropy písemně informuje členské státy Rady Evropy, Evropské společenství, nečlenské státy, které se podílely na sjednání této Úmluvy, jakož i každý stát, který přistoupil či byl přizván k přístupu k této Úmluvě, o:
 a)
 každém podpisu,
 b)
 uložení každé ratifikační listiny, listiny o přijetí, schválení nebo přístupu,
 c)
 každé datu


text:
vstupu této Úmluvy v platnost podle čl. 23,
 d)
 každém prohlášení podle čl. 1 odst. 2, čl. 22 odst. 4 a čl. 25,
 e)
 jakémkoliv jiném činu, oznámení nebo sdělení týkajícím se této Úmluvy.
 NA DŮKAZ ČEHOŽ PŘIPOJILI NÍŽE PODEPSANÍ řádně zplnomocnění zástupci k této Úmluvě své podpisy.
 Ve Varšavě dne 16. května 2005, v jazyce anglickém a francouzském, přičemž obě znění jsou stejně platná, a v jednom vyhotovení, které je uloženo v archivech Rady Evropy. Generální tajemník Rady Evropy zašle jejich ověřené opisy každému členskému státu Rady Evropy, Evropskému společenství, nečlenským státům, které se podílely na vypracování této Úmluvy, a každému státu, který bude přizván k přístupu k této Úmluvě.
 Příloha
 1.
 Úmluva o potlačení protiprávního zmocnění se letadel, podepsaná v Haagu dne 16. prosince 1970.
 2.
 Úmluva o potlačování protiprávních činů ohrožujících bezpečnost civilního letectví, uzavřená v Montrealu dne 23. září 1971.
 3.
 Úmluva o zabránění a trestání trestných činů proti osobám požívajícím mezinárodní ochrany včetně diplomatických zástupců, přijatá v New Yorku dne 14. prosince 1973.
 4.
 Mezinárodní úmluva proti braní rukojmí, přijatá v New Yorku dne 17. prosince 1979.
 5.
 Úmluva o fyzické ochraně jaderných materiálů, přijatá ve Vídni dne 3. března 1980.
 6.
 Protokol o boji s protiprávními činy násilí na letištích sloužících mezinárodnímu civilnímu letectví, v Montrealu dne 24. února 1988.
 7.
 Úmluva o potlačování protiprávních činů proti bezpečnosti námořní plavby, v Římě dne 10. března 1988.
 8.
 Protokol o potlačování protiprávních činů proti bezpečnosti pevných plošin umístěných na pevninské mělčině, v Římě dne 10. března 1988.
 9.
 Mezinárodní úmluva o potlačování teroristických bombových útoků, přijatá v New Yorku dne 15. prosince 1997.
 10.
 Mezinárodní úmluva o potlačování financování terorismu, přijatá v New Yorku dne 9. prosince 1999.
 11.
 Mezinárodní úmluva o potlačování činů jaderného terorismu, přijatá v New Yorku dne 13. dubna 2005 (1).
 (1) Změna dodatku, kterou na svém 1034. zasedání (11. září 2008, bod 10.1) přijali náměstci ministrů a která v souladu s článkem 28 úmluvy vstoupila v platnost dne 13. září 2009.