text:
teplotě 15 °C;
 2.18
 „přetlakovým zařízením“ zařízení, které, začne-li pracovat za specifikovaných funkčních podmínek, slouží k vypuštění vodíku z tlakového systému, čímž zabrání poruše systému;
 2.19
 „protržením“ nebo „roztržením“ událost, při níž působením síly vnitřního tlaku dojde k náhlému a násilnému protržení nebo rozbití na kousky;
 2.20
 „pojistným ventilem“ přetlakové zařízení, které se otevře při nastavené úrovni tlaku a může se opět uzavřít;
 2.21
 „životností“ (zásobníku na stlačený vodík) doba, během níž je povoleno použití v provozu;
 2.22
 „uzavíracím ventilem“ ventil mezi zásobníkem a palivovým systémem vozidla, který lze uvést do činnosti automaticky; jeho standardním stavem je poloha „uzavřeno“, není-li připojen ke zdroji tlaku;
 2.23
 „jednotlivou poruchou“ porucha způsobená jedinou příčinou, přičemž zahrnuje všechny následné poruchy, které jsou jejím důsledkem;
 2.24
 „teplotou ovládaným přetlakovým zařízením (TPRD)“ opětovně se neuzavírající přetlakové zařízení, které se působením teploty otevře a vypustí plynný vodík;
 2.25
 „typem systému pro uchovávání vodíku“ soubor konstrukčních částí, které se výrazně neliší v těchto podstatných ohledech:
 a)
 obchodní název nebo značka výrobce
 b)
 stav uloženého vodíkového paliva; stlačený plyn;
 c)
 jmenovitý pracovní tlak;
 d)
 konstrukce, materiály, objem a rozměry zásobníku a
 e)
 konstrukce, materiály a podstatné vlastnosti teplotou ovládaného přetlakového zařízení, zpětného ventilu a uzavíracího ventilu, jsou-li součástí systému;
 2.26
 „typem zvláštních konstrukčních částí systému pro uchovávání vodíku“ konstrukční část nebo soubor konstrukčních částí, které se výrazně neliší v těchto podstatných ohledech:
 a)
 obchodní název nebo značka výrobce
 b)
 stav uloženého vodíkového paliva; stlačený plyn;
 c)
 druh konstrukční části: (teplotou ovládané) přetlakové zařízení, zpětný ventil nebo uzavírací ventil a
 d)
 konstrukce, materiály a podstatné vlastnosti;
 2.27
 „typem vozidla“ z hlediska bezpečnosti týkající se vodíku vozidla, která se neliší v těchto podstatných ohledech:
 a)
 obchodní název nebo značka výrobce a
 b)
 základní konfigurace a hlavní vlastnosti palivového systému vozidla;
 2.28
 „palivovým systémem vozidla“ soubor konstrukčních částí sloužících k uložení nebo přívodu vodíkového paliva do palivového článku nebo spalovacího motoru.
 3. ŽÁDOST O SCHVÁLENÍ
 3.1 Část I: Žádost o schválení typu systému pro uchovávání stlačeného vodíku
 3.1.1 Žádost o schválení typu systému pro uchovávání vodíku předkládá výrobce systému pro uchovávání vodíku nebo jeho zplnomocněný zástupce.
 3.1.2 Vzor informačního dokumentu je uveden v příloze 1, část 1-I.
 3.1.3 Technické zkušebně, která provádí schvalovací zkoušky, musí být předán dostatečný počet systémů pro uchovávání vodíku představujících typ, který má být schválen.
 3.2 Část II: Žádost o schválení typu zvláštní konstrukční části systému pro uchovávání stlačeného vodíku
 3.2.1 Žádost o schválení typu zvláštní konstrukční části předkládá výrobce zvláštní konstrukční části nebo jeho zplnomocněný zástupce.
 3.2.2 Vzor informačního dokumentu je uveden v příloze 1, část 1–II.
 3.2.3 Technické zkušebně, která provádí schvalovací zkoušky, musí být předán dostatečný počet zvláštních konstrukčních částí systému pro uchovávání vodíku představujících typ, který má být schválen.
 3.3 Část III: Žádost o schválení typu vozidla
 3.3.1 Žádost o schválení typu vozidla předkládá výrobce vozidla nebo jeho zplnomocněný zástupce.
 3.3.2 Vzor informačního dokumentu je uveden v příloze 1, část 1–III.
 3.3.3 Technické zkušebně, která provádí schvalovací zkoušky, musí být předán dostatečný počet vozidel představujících typ, který má být schválen.
 4. SCHVÁLENÍ
 4.1 Udělení


text:
schválení typu
 4.1.1 Schválení typu systému pro uchovávání stlačeného vodíku
 Jestliže systém pro uchovávání vodíku předaný ke schválení podle tohoto předpisu splní požadavky níže uvedené části I, musí být tento typ systému pro uchovávání vodíku schválen.
 4.1.2 Schválení typu zvláštní konstrukční části systému pro uchovávání stlačeného vodíku
 Jestliže zvláštní konstrukční část předaná ke schválení podle tohoto předpisu splní požadavky níže uvedené části II, musí být tento typ zvláštní konstrukční části schválen.
 4.1.3 Schválení typu vozidla
 Jestliže vozidlo předané ke schválení podle tohoto předpisu splní požadavky níže uvedené části III, musí být tento typ vozidla schválen.
 4.2 Každému schválenému typu se přidělí číslo schválení: jeho první dvě číslice (00 pro původní znění předpisu) označují sérii změn, která zahrnuje poslední zásadní technické změny tohoto předpisu v době vydání schválení. Tatáž smluvní strana nesmí přidělit totéž číslo jinému typu vozidla nebo konstrukční části.
 4.3 Oznámení o schválení nebo rozšíření, zamítnutí či odnětí schválení podle tohoto předpisu se sdělí smluvním stranám dohody, které uplatňují tento předpis, prostřednictvím formuláře podle vzoru v příloze 1, části 2 a fotografií a/nebo výkresů poskytnutých žadatelem ve formátu nepřesahujícím A4 (210 × 297 mm) nebo složených na tento formát a ve vhodném měřítku.
 4.4 Na každé vozidlo, systém pro uchovávání vodíku nebo zvláštní konstrukční část, které jsou shodné s typem schváleným podle tohoto předpisu, se viditelně a na snadno přístupném místě uvedeném ve formuláři schválení umístí mezinárodní značka schválení typu, která odpovídá vzorům popsaným v příloze 2 a sestává z:
 4.4.1
 písmene „E“ v kružnici, za nímž následuje rozlišovací číslo země, která schválení typu udělila (3);
 4.4.2
 čísla tohoto předpisu, za nímž následuje písmeno „R“, pomlčka a číslo schválení typu umístěné vpravo od kružnice podle bodu 4.4.1.
 4.5 Vyhovuje-li vozidlo typu vozidla schválenému podle jednoho nebo více dalších předpisů připojených k dohodě v zemi, která udělila schválení typu podle tohoto předpisu, není třeba symbol předepsaný v bodě 4.4.1 opakovat; v takovém případě se čísla předpisu a schválení a doplňkové symboly uvedou ve svislých sloupcích umístěných vpravo od symbolu předepsaného v bodě 4.4.1.
 4.6 Značka schválení musí být jasně čitelná a nesmazatelná.
 4.6.1 U vozidla musí být značka schválení umístěna blízko štítku, na němž jsou uvedeny údaje o vozidle, nebo na tomto štítku.
 4.6.2 U systému pro uchovávání vodíku musí být značka schválení umístěna na zásobníku.
 4.6.3 U zvláštní konstrukční části musí být značka schválení umístěna na této zvláštní konstrukční části.
 5. ČÁST I – SPECIFIKACE SYSTÉMU PRO UCHOVÁVÁNÍ STLAČENÉHO VODÍKU
 Tato část specifikuje požadavky na systém pro uchovávání stlačeného vodíku. Systém pro uchovávání vodíku se skládá z vysokotlakého úložného zásobníku a primárních uzavíracích zařízení na otvorech vysokotlakého úložného zásobníku. Na obrázku 1 je znázorněn typický systém pro uchovávání stlačeného vodíku skládající se z tlakového zásobníku, tří uzavíracích zařízení a jejich přípojky. Uzavírací zařízení musí obsahovat následující funkce, které mohou být kombinovány:
 a)
 teplotou ovládané přetlakové zařízení;
 b)
 zpětný ventil, který zabrání zpětnému toku do plnicího vedení, a
 c)
 automatický uzavírací ventil, který se může uzavřít, aby zabránil průtoku ze zásobníku do palivových článků nebo do spalovacího motoru. Všechny uzavírací

type: contracts

jurisdiction: EU


text:
ventily a teplotou ovládané přetlakové zařízení (TPRD), které tvoří primární uzavření průtoku z úložného zásobníku, musí být namontovány přímo na každém zásobníku, nebo v něm. Nejméně jedna konstrukční část s funkcí zpětného ventilu musí být namontována přímo na každém zásobníku, nebo v něm.
 Obrázek 1
 Typický systém pro uchovávání stlačeného vodíku
 odvětrání
 zásobník
 uzavírací ventil
 zpětný ventil
 TPRD
 Všechny nové systémy pro uchovávání stlačeného vodíku zhotovené k provozu v silničních vozidlech musí mít jmenovitý pracovní tlak 70 MPa nebo menší a provozní životnost 15 roků nebo méně a musí splňovat požadavky bodu 5.
 Systém pro uchovávání vodíku musí splňovat požadavky zkoušek vlastností, které jsou stanoveny v tomto bodě. Požadavky na způsobilost k silničnímu provozu:
 5.1
 Ověřovací zkoušky referenčních parametrů
 5.2
 Ověřovací zkouška trvanlivosti vlastností (sekvenční zkoušky hydraulickým tlakem)
 5.3
 Ověřovací zkouška očekávaného výkonu systému v silničním provozu (sekvenční zkoušky pneumatickým tlakem)
 5.4
 Ověřovací zkouška vlastností systému při ukončení provozu v ohni
 5.5
 Ověřovací zkouška trvanlivosti vlastností primárních uzávěrů.
 Zkušební prvky v rámci těchto požadavků na vlastnosti jsou shrnuty v tabulce. Odpovídající zkušební postupy jsou specifikovány v příloze 3.
 Přehled požadavků na vlastnosti
 5.1
 Ověřovací zkoušky referenčních parametrů
 5.1.1
 Referenční počáteční tlak vedoucí k roztržení
 5.1.2
 Životnost vyjádřená počtem cyklů referenčního počátečního tlaku
 5.2
 Ověřovací zkouška trvanlivosti vlastností (sekvenční zkoušky hydraulickým tlakem)
 5.2.1
 Tlaková zkouška
 5.2.2
 Zkouška pádem (nárazem)
 5.2.3
 Poškození povrchu
 5.2.4
 Zkoušky vystavením chemickému působení a zkoušky tlakovým cyklem při okolní teplotě
 5.2.5
 Zkouška statickým tlakem při vysoké teplotě
 5.2.6
 Tlakové cykly při extrémních teplotách
 5.2.7
 Zkouška na ověření zbytkového tlaku
 5.2.8
 Zkouška na ověření zbytkové odolnosti proti roztržení
 5.3
 Ověřovací zkouška očekávaných vlastností v silničním provozu (sekvenční zkoušky pneumatickým tlakem)
 5.3.1
 Tlaková zkouška
 5.3.2
 Zkouška tlakovým cyklem plynu při okolní a extrémní teplotě (pneumatickým tlakem)
 5.3.3
 Zkouška statickým tlakem na únik plynu / propustnost při extrémní teplotě (pneumatickým tlakem)
 5.3.4
 Zkouška na ověření zbytkového tlaku
 5.3.5
 Zkouška na ověření zbytkové odolnosti proti roztržení (hydraulickým tlakem)
 5.4
 Ověřovací zkouška vlastností systému při ukončení provozu v ohni
 5.5
 Požadavky na primární uzavírací zařízení
 5.1 Ověřovací zkoušky referenčních parametrů
 5.1.1 Referenční počáteční tlak vedoucí k roztržení
 Tři (3) zásobníky se hydraulicky tlakují až do roztržení (zkušební postup podle bodu 2.1 přílohy 3). Výrobce dodá dokumentaci (měření a statistické analýzy), která stanoví střední tlak při roztržení nového úložného zásobníku, BPO.
 Tlak při roztržení musí být u všech zkoušených zásobníků v rozmezí ± 10 % hodnoty BPO a větší nebo roven minimálnímu BPmin na úrovni 225 % jmenovitého pracovního tlaku.
 Kromě toho u zásobníků, které jsou tvořeny primárně sklovláknovým kompozitem, musí být minimální tlak při roztržení větší než 350 % jmenovitého pracovního tlaku.
 5.1.2 Životnost vyjádřená počtem cyklů referenčního počátečního tlaku
 Tři (3) zásobníky se při teplotě okolí 20 (± 5) °C podrobí hydraulickému tlakovému cyklu do 125 % jmenovitého pracovního tlaku (+2/–0 MPa), aniž by při 22 000 cyklů došlo k prasknutí, nebo dokud nedojde k úniku (zkušební postup podle bodu 2.2 přílohy 3). Po dobu životnosti 15 let nesmí při 11 000 cyklech dojít k úniku.
 5.2 Ověřovací zkoušky trvanlivosti vlastností


text:
(sekvenční zkoušky hydraulickým tlakem)
 Jestliže se při všech třech zkouškách životnosti tlakovým cyklem podle bodu 5.1.2 dosáhne více než 11 000 cyklů, nebo jestliže se výsledky všech tří od sebe neliší o více než ±25 %, pak se podle bodu 5.2 zkouší pouze jeden zásobník. V opačném případě se podle bodu 5.2 zkouší tři (3) zásobníky.
 Zásobník pro uchovávání vodíku nesmí vykazovat žádný únik během následujícího sledu zkoušek, které se vykonají v sérii na jediném systému a jsou znázorněny na obrázku 2. Podrobné náležitosti zkušebních postupů pro systém pro uchovávání vodíku jsou uvedeny v bodě 3 přílohy 3.
 Obrázek 2
 Ověřovací zkouška trvanlivosti vlastností (hydraulickým tlakem)
 20 % #cyklů
 + 85 °C, 95 % rel. vlhkost
 20 % #cyklů
 – 40 °C
 1 000 h
 +85 °C
 10 cyklů
 15 °C – 25 °C
 60 % #cyklů
 15 °C – 25 °C
 48 h
 Poškození
 Upuštění
 Zkušební tlak
 Chemilkálie
 Vystavení
 chemickému působení
 Zbytková pevnost
 čas
 80 % NWP
 125 % NWP
 150 % NWP
 180 % NWP (4 min)
 roztržení
 < 20 %
 Tlak
 BPO
 5.2.1 Tlaková zkouška
 Úložný zásobník se natlakuje na 150 % jmenovitého pracovního tlaku (+2/–0 MPa) a ponechá se v tomto stavu po dobu nejméně 30 sekund (zkušební postup podle bodu 3.1 přílohy 3).
 5.2.2 Zkouška pádem (nárazem)
 Úložný zásobník se uvolní k pádu pod několika úhly nárazu (zkušební postup podle bodu 3.2 přílohy 3).
 5.2.3 Zkouška poškození povrchu
 Úložný zásobník se na povrchu poškodí (zkušební postup podle bodu 3.3 přílohy 3).
 5.2.4 Zkouška vystavením chemickému působení a tlakovému cyklu při teplotě okolí
 Úložný zásobník se vystaví působení chemických látek, které se nalézají v silničním prostředí, a podrobí se tlakovému cyklu při 125 % jmenovitého pracovního tlaku (+2/–0 MPa) při 20 (±5) °C na 60 % předepsaného počtu tlakových cyklů (zkušební postup podle bodu 3.4 přílohy 3). Působení chemických látek se přeruší před posledními 10 cykly, které se vykonají při 150 % jmenovitého pracovního tlaku (+2/–0 MPa).
 5.2.5 Zkouška statickým tlakem při vysoké teplotě
 Úložný zásobník se natlakuje na 125 % jmenovitého pracovního tlaku (+2/–0 MPa) při teplotě ≥ 85 °C po dobu nejméně 1 000 hodin (zkušební postup podle bodu 3.5 přílohy 3)
 5.2.6 Tlakové cykly při extrémní teplotě
 Úložný zásobník se podrobí tlakovému cyklu při teplotě ≤ –40 °C na 80 % jmenovitého pracovního tlaku (+2/–0 MPa) na 20 % předepsaného počtu tlakových cyklů a při teplotě ≥ +85 °C a relativní vlhkosti 95 (±2) % na 125 % jmenovitého pracovního tlaku (+2/–0 MPa) na 20 % předepsaného počtu tlakových cyklů (zkušební postup podle bodu 2.2 přílohy 3).
 5.2.7 Hydraulická zkouška na ověření zbytkového tlaku. Zásobník se natlakuje na 180 % jmenovitého pracovního tlaku (NWP; +2/–0 MPa) a udržuje se po dobu nejméně 4 minut, aniž by přitom došlo k roztržení (zkušební postup podle bodu 3.1 přílohy 3).
 5.2.8 Zkouška na ověření zbytkové odolnosti proti roztržení
 Úložný zásobník se podrobí zkoušce hydraulickým tlakem do roztržení, aby se ověřilo, že k roztržení dojde tlakem, který je na úrovni nejméně 80 % referenčního počátečního tlaku vedoucího


text:
k roztržení (BPO) určeného v bodě 5.1.1 (zkušební postup podle bodu 2.1 přílohy 3).
 5.3 Ověřovací zkouška očekávaných vlastností v silničním provozu (sekvenční zkoušky pneumatickým tlakem)
 Při následujícím sledu zkoušek, jež jsou znázorněny na obrázku 3, nesmí systém pro uchovávání vodíku vykázat netěsnost. Podrobné náležitosti zkušebních postupů u systému pro uchovávání vodíku jsou uvedeny v příloze 3.
 Obrázek 3
 Ověřovací zkouška očekávaných vlastností v silničním provozu (pneumatický/hydraulický tlak)
 Únik / propustnost ≥ 30 h
 Únik / propustnost ≥ 30 h
 (a) cykly plnění/odčerpání paliva při – 40 °C – 40 °C, 5 s úvodním ustálením soustavy při + 20 °C, 5 cyklů s palivem o < – 35 °C;
 (b) cykly plnění/odčerpání paliva při + 50 °C s úvodním ustálením soustavy při + 50 °C, 5 cyklů s palivem o < – 35 °C;
 (c) cykly plnění/odčerpání paliva při 15 – 25 °C s provozní mírou odčerpávání paliva (údržba), 50 cyklů.
 5 % cy + 50 °C
 5 % cy – 40 °C
 40 % cy 15-25 °C
 5 % cy – 40 °C (a)
 5 % cy + 50 °C (b)
 40 % cy 15-25 °C (c)
 Zkušební tlak
 150 % NWP
 čas
 80 % NWP
 115 % NWP
 125 % NWP
 180 % NWP (4 min)
 roztržení
 Tlak
 BPO
 < 20 %
 5.3.1 Tlaková zkouška
 Systém se natlakuje na 150 % jmenovitého pracovního tlaku (+2/–0 MPa) po dobu nejméně 30 sekund (zkušební postup podle bodu 3.1 přílohy 3). Tlakové zkoušce nemusí být podroben úložný zásobník, s nímž byla tato zkouška provedena při výrobě.
 5.3.2 Zkouška tlakovým cyklem plynu při okolní a extrémní teplotě
 Systém se zkouší cyklováním tlaku plynného vodíku do provedení 500 cyklů (zkušební postup podle bodu 4.1 přílohy 3).
 a)
 tlakové cykly se rozdělí do dvou skupin: polovina cyklů (250) se provede před vystavením statickému tlaku (bod 5.3.3) a zbývající polovina cyklů (250) po počátečním vystavení statickému tlaku (bod 5.3.3), jak je znázorněno na obrázku 3;
 b)
 první skupina tlakových cyklů: 25 cyklů se provede při 80 % jmenovitého pracovního tlaku (+2/–0 MPa) při teplotě ≤ –40 °C, poté 25 cyklů při 125 % jmenovitého pracovního tlaku (+2/–0 MPa) při teplotě ≥ +50 °C a 95 % (±2 %) relativní vlhkosti a zbývajících 200 cyklů při 125 % jmenovitého pracovního tlaku (+2/–0 MPa) při 20 (±5) °C;
 druhá skupina tlakových cyklů: 25 cyklů se provede při 125 % jmenovitého pracovního tlaku (+2/–0 MPa) při teplotě ≥+50 oC a 95 % (±2 %) relativní vlhkosti, poté 25 cyklů při 80 % jmenovitého pracovního tlaku (+2/–0 MPa) při teplotě ≤ –40 oC a zbývajících 200 cyklů při 125 % jmenovitého pracovního tlaku (+2/–0 MPa) při 20 (±5) °C;
 c)
 teplota paliva, kterým je plynný vodík, je ≤–40 °C;
 d)
 během první skupiny 250 tlakových cyklů se po ustálení teploty soustavy na teplotu ≤ –40 oC provede pět cyklů s palivem o teplotě +20 (±5) °C; pět cyklů se provede s palivem o teplotě ≤ –40 oC; a pět cyklů se provede s palivem o teplotě ≤ –40 oC


text:
po vyrovnání teploty soustavy na teplotu ≥ +50 °C a při 95 % relativní vlhkosti;
 e)
 vykoná se padesát tlakových cyklů s poměrnou spotřebou paliva, která odpovídá spotřebě při údržbě nebo je vyšší.
 5.3.3 Zkouška statickým tlakem na únik plynu / propustnost při extrémní teplotě
 a)
 zkouška se provede po každé skupině 250 cyklů pneumatickým tlakem podle bodu 5.3.2;
 b)
 maximální přípustný únik vodíku ze systému pro uchovávání stlačeného vodíku je 46 ml/h/l jeho vodního objemu (zkušební postup podle bodu 4.2 přílohy 3).
 c)
 je-li naměřená propustnost větší než 0,005 mg/s (3,6 Nml/min), provede se lokalizovaná zkouška netěsnosti, aby se potvrdilo, že v žádném místě není lokalizovaný únik ven větší než 0,005 mg/s (3,6 Nml/min) (zkušební postup podle bodu 4.3 přílohy 3).
 5.3.4 Zkouška na ověření zbytkového tlaku (hydraulickým tlakem)
 Zásobník se natlakuje na 180 % jmenovitého pracovního tlaku (+2/–0 MPa) a ponechá se v tomto stavu po dobu nejméně 4 minut, aniž by přitom došlo k roztržení (zkušební postup podle bodu 3.1 přílohy 3).
 5.3.5 Zkouška na ověření zbytkové odolnosti proti roztržení (hydraulickým tlakem)
 Úložný zásobník se podrobí roztržení hydraulickým tlakem, aby se ověřilo, že k roztržení dojde tlakem, který je na úrovni nejméně 80 % referenčního počátečního tlaku vedoucího k roztržení (BPO) určeného v bodě 5.1.1 (zkušební postup podle bodu 2.1 přílohy 3).
 5.4 Ověřovací zkouška vlastností systému při ukončení provozu v ohni
 Tento oddíl popisuje zkoušku ohnivzdornosti se stlačeným vodíkem jako zkušebním plynem. Jako alternativní zkušební plyn lze použít stlačený vzduch.
 Systém pro uchovávání vodíku se natlakuje na jmenovitý pracovní tlak a vystaví se ohni (zkušební postup podle bodu 5.1 přílohy 3). Teplotou ovládané přetlakové zařízení musí vypustit plyny ze systému řízeným způsobem, aniž by došlo k roztržení.
 5.5 Požadavky na primární uzavírací zařízení
 Primární uzávěry, které izolují vysokotlaký systém pro uchovávání vodíku, a to teplotou ovládané přetlakové zařízení, zpětný ventil a uzavírací ventil, jež jsou popsány na obrázku 1, musí být zkoušeny a schváleny jako typ podle části II tohoto předpisu a musí se vyrábět ve shodě se schváleným typem.
 Opakování zkoušek úložného systému se nevyžaduje, obsahuje-li alternativní uzavírací zařízení, která mají srovnatelnou funkci, přípojky, materiály, pevnost a rozměry, a splňují výše uvedené podmínky. Avšak změna konstrukce teplotou ovládaného přetlakového zařízení, místa jeho montáže nebo výpustných vedení vyžaduje novou zkoušku ohnivzdornosti podle bodu 5.4.
 5.6 Označování
 Na každém zásobníku musí být trvale připevněn štítek přinejmenším s těmito údaji: název výrobce, sériové číslo, datum výroby, maximální plnicí tlak, jmenovitý pracovní tlak, druh paliva (např. „CHG“ jako plynný vodík), datum, kdy musí být vyřazen z provozu. Na každém zásobníku musí být také vyznačen počet cyklů vykonaných během zkušebního programu podle bodu 5.1.2. Každý štítek připevněný na zásobníku podle tohoto bodu musí zůstat na svém místě a být čitelný po dobu životnosti zásobníku doporučené výrobcem.
 Vyřazení z provozu nesmí být stanoveno na datum pozdější než 15 let od data výroby.
 6. ČÁST II – SPECIFIKACE ZVLÁŠTNÍCH KONSTRUKČNÍCH ČÁSTÍ SYSTÉMU PRO UCHOVÁVÁNÍ STLAČENÉHO VODÍKU
 6.1 Požadavky na teplotou ovládaná přetlaková zařízení
 Teplotou ovládaná přetlaková zařízení musí splňovat tyto požadavky na


text:
vlastnosti:
 a)
 zkouška tlakovým cyklem (bod 1.1 přílohy 4);
 b)
 zrychlená zkouška životnosti (bod 1.2 přílohy 4);
 c)
 zkouška teplotním cyklem (bod 1.3 přílohy 4);
 d)
 zkouška odolnosti vůči korozi vyvolané solí (bod 1.4 přílohy 4);
 e)
 zkouška odolnosti vůči působení okolí vozidla (bod 1.5 přílohy 4);
 f)
 zkouška odolnosti vůči koroznímu praskání při namáhání (bod 1.6 přílohy 4);
 g)
 zkouška pádem a vibracemi (bod 1.7 přílohy 4);
 h)
 zkouška netěsnosti (bod 1.8 přílohy 4);
 i)
 zkouška uvedení do činnosti na zkušebním stavu (bod 1.9 přílohy 4);
 j)
 zkouška průtoku (bod 1.10 přílohy 4).
 6.2 Požadavky na zpětný ventil a automatický uzavírací ventil
 Zpětné ventily a automatické uzavírací ventily musí splňovat tyto požadavky na vlastnosti:
 a)
 zkouška pevnosti při působení hydrostatického tlaku (bod 2.1 přílohy 4);
 b)
 zkouška netěsnosti (bod 2.2 přílohy 4);
 c)
 zkouška tlakovým cyklem za extrémní teploty (bod 2.3 přílohy 4);
 d)
 zkouška odolnosti vůči korozi vyvolané solí (bod 2.4 přílohy 4);
 e)
 zkouška odolnosti vůči působení okolí vozidla (bod 2.5 přílohy 4);
 f)
 zkouška odolnosti vůči působení atmosférických vlivů (bod 2.6 přílohy 4);
 g)
 elektrické zkoušky (bod 2.7 přílohy 4);
 h)
 zkouška vibracemi (bod 2.8 přílohy 4);
 i)
 zkouška odolnosti vůči koroznímu praskání při namáhání (bod 2.9 přílohy 4);
 j)
 zkouška vystavení předchlazenému vodíku (bod 2.10 přílohy 4).
 6.3 Přinejmenším tyto údaje: na každé konstrukční části, která má funkci (funkce) primárního uzavíracího zařízení, musí být vyznačeny zřetelně čitelným a nesmazatelným způsobem maximální plnicí tlak a druh paliva (např. „CHG“ v případě plynného vodíku).
 7. ČÁST III – SPECIFIKACE PALIVOVÉHO SYSTÉMU VOZIDLA S VESTAVĚNÝM SYSTÉMEM PRO UCHOVÁVÁNÍ STLAČENÉHO VODÍKU
 Tato část specifikuje požadavky na palivový systém vozidla, který zahrnuje systém pro uchovávání stlačeného vodíku, potrubí, spoje a konstrukční části, v nichž se vyskytuje vodík. Systém pro uchovávání vodíku, který je obsažen v palivovém systému vozidla, se musí zkoušet a schválit jako typ podle části I tohoto předpisu a musí se vyrábět ve shodě se schváleným typem.
 7.1 Požadavky na palivový systém v provozu
 7.1.1 Hrdlo k plnění paliva
 7.1.1.1 Hrdlo k plnění stlačeného vodíku nesmí umožňovat zpětný tok do atmosféry. Zkouška spočívá ve vizuální prohlídce.
 7.1.1.2 Štítek hrdla k plnění paliva: v blízkosti hrdla k plnění paliva, například zevnitř krytu hrdla, musí být umístěn štítek s těmito informacemi: druh paliva (např. „CHG“ v případě plynného vodíku), maximální plnicí tlak, jmenovitý pracovní tlak, datum vyřazení zásobníků z provozu.
 7.1.1.3 Hrdlo k plnění paliva musí být namontováno na vozidle tak, aby zajistilo tvarové spojení s plnicí hubicí. Hrdlo musí být chráněno proti nedovoleným zásahům a proti vnikání nečistot a vody (např. musí být namontováno v odděleném uzamykatelném prostoru). Zkouška spočívá ve vizuální prohlídce.
 7.1.1.4 Hrdlo k plnění paliva nesmí být namontováno v částech vozidla, které pohlcují energii z vnějšku (např. v nárazníku) a nesmí být instalováno v prostoru pro cestující, v zavazadlovém prostoru a na jiných místech, kde by se mohl plynný vodík hromadit a kde není dostatečné větrání. Zkouška spočívá ve vizuální prohlídce.
 7.1.2 Ochrana proti nadměrnému tlaku u nízkotlakového systému (zkušební postup podle bodu 6 přílohy 5)


text:
Vodíkový systém za regulátorem tlaku musí být chráněn proti nadměrnému tlaku, který by mohl vzniknout při případné poruše regulátoru tlaku. Tlak nastavený v zařízení k ochraně proti nadměrnému tlaku musí mít hodnotu nejvýše rovnou maximálnímu povolenému pracovnímu tlaku v příslušném úseku vodíkového systému.
 7.1.3 Systémy odvádění vodíku
 7.1.3.1 Přetlakové systémy (zkušební postup podle bodu 6 přílohy 5)
 a)
 teplotou ovládaná přetlaková zařízení systému pro uchovávání vodíku. Případná výpusť odvětrávacího vedení pro odvádění plynného vodíku z teplotou ovládaných přetlakových zařízení systému pro uchovávání vodíku musí být chráněna víčkem;
 b)
 teplotou ovládaná přetlaková zařízení systému pro uchovávání vodíku. Odvádění plynného vodíku z teplotou ovládaných přetlakových zařízení systému pro uchovávání vodíku nesmí být směrováno:
 i)
 do uzavřených nebo polozavřených prostorů;
 ii)
 do veškerých krytů kol vozidla nebo směrem na tyto kryty;
 iii)
 k zásobníkům plynného vodíku;
 iv)
 dopředu od vozidla, nebo vodorovně (rovnoběžně s vozovkou) od zádi nebo boků vozidla;
 c)
 jiná přetlaková zařízení (jako je průtržná deska) lze použít vně systému pro uchovávání vodíku. Odvádění plynného vodíku z jiných přetlakových zařízení nesmí být směrováno:
 i)
 na nekryté elektrické svorky, nekryté elektrické spínače nebo jiné zdroje zapálení;
 ii)
 do prostorů pro cestující nebo zavazadlových prostorů, nebo směrem k těmto prostorům;
 iii)
 do veškerých krytů kol vozidla nebo směrem na tyto kryty;
 iv)
 na zásobníky plynného vodíku.
 7.1.3.2 Výfukový systém vozidla (zkušební postup podle bodu 4 přílohy 5)
 V místě vypouštění ze systému výfuku vozidla nesmí úroveň koncentrace vodíku:
 a)
 přesáhnout průměrně 4 objemová procenta v průběhu kteréhokoli pohyblivého třísekundového intervalu během normálního provozu, včetně startování a zastavení motoru;
 b)
 a nesmí nikdy přesáhnout 8 % (zkušební postup podle bodu 4 přílohy 5).
 7.1.4 Ochrana proti rizikům, za nichž dojde ke vzplanutí: případ jednotlivé poruchy
 7.1.4.1 Vodík unikající a/nebo prostupující ze systému pro uchovávání vodíku nesmí být přímo odváděn do prostoru pro cestující nebo do zavazadlového prostoru, nebo do jakýchkoli uzavřených nebo polozavřených prostorů ve vozidle, v nichž jsou nechráněné zdroje zapálení.
 7.1.4.2 Každá jednotlivá porucha za hlavním uzavíracím ventilem vodíku nesmí mít za následek zvýšenou úroveň koncentrace vodíku v prostoru pro cestující podle zkušebního postupu podle bodu 3.2 přílohy 5.
 7.1.4.3 Jestliže v průběhu provozu následkem jediné poruchy dojde ke koncentraci vodíku přesahující 3 % objemová ve vzduchu v uzavřených nebo polozavřených prostorech vozidla, musí se aktivovat výstraha (bod 7.1.6). Jestliže koncentrace vodíku přesáhne 4,0 % objemová ve vzduchu v uzavřených nebo polozavřených prostorech vozidla, musí se uzavřít hlavní uzavírací ventil, aby byl izolován systém pro uchovávání vodíku (zkušební postup podle bodu 3 přílohy 5)
 7.1.5 Únik z palivového systému
 Palivové vedení vodíku (např. potrubí, spoje atd.) za hlavním uzavíracím ventilem (ventily) do systému palivových článků nebo do motoru nesmí vykazovat netěsnost. Splnění tohoto požadavku se ověří při jmenovitém pracovním tlaku (zkušební postup podle bodu 5 přílohy 5).
 7.1.6 Výstražný signál pro řidiče dávaný sdělovačem
 Výstraha se dává optickým signálem nebo zobrazením textu s následujícími náležitostmi:
 a)
 musí být viditelný řidiči, který je ve své určené poloze vsedě, s připnutým bezpečnostním pásem;
 b)
 má žlutou barvu, jestliže systém zjistil chybné funkce (např. rozpojení


text:
okruhu, zkrat, porucha snímače). Má červenou barvu, jestliže nastaly okolnosti podle bodu 7.1.4.3;
 c)
 když se rozsvítí, musí být viditelný řidiči jak za denního světla, tak za podmínek jízdy v noci;
 d)
 zůstává rozsvícený, když je koncentrace 3,0 % nebo se vyskytuje chybná funkce detekčního systému a klíček zapalování je v poloze „zapnuto“ („běh motoru“), nebo hnací systém je v činnosti.
 7.2 Neporušenost palivového systému po nárazu
 Palivový systém vozidla musí splňovat následující požadavky po vykonání zkoušek nárazem vozidla podle následujících předpisů, přičemž se také použijí zkušební postupy podle přílohy 5 tohoto předpisu.
 a)
 Čelní náraz buď podle předpisu č. 12, nebo č. 94 a
 b)
 boční náraz podle předpisu č. 95.
 V případě, kdy jedna nebo obě ze zkoušek nárazem vozidla uvedených výše nejsou na vozidlo použitelné, musí se místo toho působit na palivový systém vozidla příslušnými alternativními zrychleními, která jsou specifikována dále, a systém pro uchovávání vodíku musí být nainstalován v poloze, která splňuje požadavky bodu 7.2.4. Zrychlení se měří v místě, kde je instalován systém pro uchovávání vodíku. Palivový systém vozidla se namontuje a připevní na reprezentativní část vozidla. Použitá hmotnost musí představovat plně vybavený a naplněný zásobník nebo soubor zásobníků.
 Zrychlení pro vozidla kategorií M1 a N1:
 a)
 20 g ve směru jízdy (dopředu a dozadu);
 b)
 8 g ve vodorovné rovině kolmo ke směru jízdy (doleva a doprava).
 Zrychlení pro vozidla kategorií M2 a N2:
 a)
 10 g ve směru jízdy (dopředu a dozadu);
 b)
 5 g ve vodorovné rovině kolmo ke směru jízdy (doleva a doprava).
 Zrychlení pro vozidla kategorií M3 a N3:
 a)
 6,6 g ve směru jízdy (dopředu a dozadu);
 b)
 5 g ve vodorovné rovině kolmo ke směru jízdy (doleva a doprava).
 7.2.1 Mezní hodnoty úniku paliva
 Objemový průtok úniku plynného vodíku nesmí přesáhnout průměrnou hodnotu 118 Nl v průběhu časového intervalu Δt určeného podle přílohy 5, bodu 1.1 nebo 1.2.
 7.2.2 Mezní hodnota koncentrace v uzavřených prostorech
 Únik plynného vodíku nesmí mít za následek koncentraci vodíku ve vzduchu větší než 4,0 % objemová v prostoru pro cestující a v zavazadlovém prostoru (zkušební postup podle bodu 2 přílohy 5). Tento požadavek je splněn, jestliže se potvrdilo, že uzavírací ventil systému pro uchovávání vodíku se uzavřel do 5 sekund od nárazu a nedošlo k žádnému úniku ze systému.
 7.2.3 Posunutí zásobníku
 Úložný zásobník (zásobníky) musí zůstat připevněn(y) k vozidlu v nejméně jednom bodě připevnění.
 7.2.4 Doplňkové požadavky na montáž
 7.2.4.1 Požadavky na montáž systému pro uchovávání vodíku, s nímž se neprovádí zkouška čelním nárazem:
 Zásobník se namontuje do polohy, která je za svislou rovinou kolmou ke střednici vozidla, a je ve vzdálenosti 420 mm směrem dozadu od předního okraje vozidla.
 7.2.4.2 Požadavky na montáž systému pro uchovávání vodíku, s nímž se neprovádí zkouška bočním nárazem:
 Zásobník se namontuje do polohy, která je mezi dvěma svislými rovinami rovnoběžnými se střednicí vozidla a nacházejícími se ve vzdálenosti 200 mm směrem dovnitř od obou vnějších okrajů vozidla v blízkosti jeho zásobníku (zásobníků).
 8. ZMĚNA TYPU A ROZŠÍŘENÍ SCHVÁLENÍ
 8.1 Každá změna existujícího typu vozidla nebo


text:
systému pro uchovávání vodíku nebo zvláštní konstrukční části systému pro uchovávání vodíku se musí oznámit schvalovacímu orgánu, který schválení pro daný typ udělil. Tento orgán pak může:
 a)
 po konzultaci s výrobcem rozhodnout, že je třeba udělit nové schválení typu, nebo
 b)
 postupovat podle bodu 8.1.1 (revize), případně podle bodu 8.1.2 (rozšíření).
 8.1.1 Revize
 Jestliže se změnily údaje uvedené v informačních dokumentech podle přílohy 1 a schvalovací orgán usoudí, že tyto změny zřejmě nebudou mít významnější nepříznivý účinek a že v každém případě vozidlo / systém pro uchovávání vodíku / zvláštní konstrukční část nadále splňují požadavky, označí se změna jako „revize“.
 V tom případě vydá schvalovací orgán podle potřeby revidované stránky informačních dokumentů podle přílohy 1 a na každé revidované stránce zřetelně vyznačí povahu změny a datum jejího nového vydání. Za splnění tohoto požadavku se považuje rovněž vydání konsolidované a aktualizované verze informačních dokumentů podle přílohy 1 spolu s podrobným popisem změn.
 8.1.2 Rozšíření
 Změna se označí jako „rozšíření“, pokud vedle změny údajů zaznamenaných v informační složce
 a)
 jsou požadovány další kontroly nebo zkoušky nebo
 b)
 se změní jakékoliv informace ve sdělení o schválení typu, s výjimkou jeho příloh, nebo
 c)
 se požaduje schválení podle pozdější série změn po jejím vstupu v platnost.
 8.2 Potvrzení nebo zamítnutí schválení, v němž jsou uvedeny změny, se postupem uvedeným v bodě 4.3 sdělí smluvním stranám dohody, které uplatňují tento předpis. Kromě toho musí být odpovídajícím způsobem změněn seznam informačních dokumentů a zkušebních protokolů připojený k formuláři sdělení podle přílohy 1, aby uváděl datum poslední revize nebo rozšíření.
 8.3 Schvalovací orgán, který vydává rozšíření schválení, přidělí každému formuláři sdělení vystavenému pro účely takového prodloužení pořadové číslo.
 9. SHODNOST VÝROBY
 Postupy týkající se shodnosti výroby odpovídají obecným ustanovením stanoveným v dodatku 2 k dohodě (E/ECE/324-E/ECE/TRANS/505/Rev.2) a splňují alespoň tyto požadavky:
 9.1
 Vozidlo, systém pro uchovávání vodíku nebo konstrukční část schválené podle tohoto předpisu musí být vyrobeny tak, aby se shodovaly se schváleným typem tím, že splňují příslušná ustanovení výše uvedených oddílů 5 až 7.
 9.2
 Schvalovací orgán, který udělil schválení, může kdykoliv ověřit postupy pro kontrolu shodnosti, které se používají v jednotlivých výrobních celcích. Obvyklá četnost těchto kontrol je jednou za dva roky.
 9.3
 U systémů pro uchovávání stlačeného vodíku musí kontrola výroby zásobníku splňovat následující doplňkové požadavky.
 9.3.1 Každý zásobník se zkouší podle bodu 5.2.1 tohoto předpisu. Zkušební tlak je ≥ 150 % jmenovitého pracovního tlaku.
 9.3.2 Zkoušky šarže
 Z každé šarže, jež nesmí přesáhnout 200 dokončených lahví nebo vložek (v čemž nejsou zahrnuty lahve nebo vložky určené k destruktivním zkouškám), nebo z jedné směny sériové výroby, podle toho, co je větší, se musí v každém případě provést s nejméně jedním zásobníkem zkouška na roztržení podle bodu 9.3.2.1 a dále s nejméně jedním zásobníkem se musí provést zkouška tlakovým cyklem podle bodu 9.3.2.2.
 9.3.2.1 Zkouška na roztržení při zkouškách šarže
 Zkouška se provede podle bodu 2.1 (zkouška na roztržení hydrostatickým tlakem) přílohy 3. Požadovaný tlak při roztržení musí být alespoň BPmin a průměrný tlak při roztržení zaznamenaný u posledních deseti zkoušek musí být na


text:
úrovni BPO –10 % nebo nad touto hodnotou.
 9.3.2.2 Zkouška tlakovým cyklem při teplotě okolí při zkouškách šarže
 Zkouška se provede podle písm. a) až c) bodu 2.2 (zkouška hydrostatickým tlakovým cyklem) přílohy 3 s tou výjimkou, že se neuplatní požadavky na teplotu kapalného paliva a povrchu zásobníku ani požadavek na relativní vlhkost. Tlaková láhev se podrobí tlakovému cyklu s hydrostatickými tlaky ≥ 125 % jmenovitého pracovního tlaku, a to do 22 000 cyklů, jestliže nedojde k úniku, nebo dokud nedojde k úniku. Během 15leté životnosti nesmí během prvních 11 000 cyklů u tlakové lahve dojít k úniku nebo roztržení.
 9.3.2.3 Zmírňující ustanovení
 U zkoušky tlakovým cyklem při teplotě okolí v rámci zkoušek šarže se dokončené láhve cyklují tlakem při této četnosti odběru vzorků:
 9.3.2.3.1
 v případě 15leté životnosti se jedna lahev z každé šarže podrobí tlakovému cyklu do vykonání 11 000 cyklů;
 9.3.2.3.2
 pokud u deseti po sobě následujících výrobních šarží téže konstrukční skupiny u žádné tlakové lahve podrobené tlakovému cyklu nedojde k úniku ani roztržení po méně než 11 000 cyklech × 1,5 v případě 15leté životnosti, lze poté zkoušku tlakovým cyklem omezit na jednu tlakovou lahev z každých pěti výrobních šarží.
 9.3.2.3.3
 pokud u deseti po sobě následujících výrobních šarží téže konstrukční skupiny u žádné tlakové lahve podrobené tlakovému cyklu nedojde k úniku ani roztržení po méně než 11 000 cyklech × 2,0 v případě 15leté životnosti, lze poté zkoušku tlakovým cyklem omezit na jednu tlakovou lahev z každých deseti výrobních šarží.
 9.3.2.3.4
 Jestliže od výroby poslední šarže uplynulo více než 6 měsíců, odeberou se z následující výrobní šarže počty vzorků stanovené v bodech 9.3.2.3.2 nebo 9.3.2.3.3.
 9.3.2.3.5
 Jestliže některá lahev zkoušená v souladu s četností odběru vzorků podle bodů 9.3.2.3.2 nebo 9.3.2.3.3 nedosáhne požadovaného počtu tlakových cyklů, musí se zkouška tlakovým cyklem opakovat při četnosti odběru vzorků podle bodu 9.3.2.3.1 u nejméně 10 výrobních šarží. Potom se opět použije četnost odběru vzorků podle bodu 9.3.2.3.2 nebo 9.3.2.3.3.
 9.3.2.3.6
 Jestliže některá lahev zkoušená v souladu s četností odběru vzorků podle bodů 9.3.2.3.1, 9.3.2.3.2 nebo 9.3.2.3.3 nedosáhne minimálního požadovaného počtu tlakových cyklů (11 000 cyklů), musí se příčina selhání určit a napravit podle postupů uvedených v bodě 9.3.2.3.7.
 Zkouška tlakovým cyklem se pak opakuje s dalšími třemi lahvemi z dotyčné šarže. Jestliže některá ze tří dalších lahví nesplní minimální požadavek na počet tlakových cyklů (11 000 cyklů), musí být všechny lahve z této dávky odmítnuty.
 9.3.2.3.7
 V případě nesplnění požadavků zkoušky se provádí opakované zkoušení nebo opakované tepelné zušlechťování a opakované zkoušení takto:
 a)
 je-li zřejmé, že došlo k chybě při provádění zkoušky nebo k omylu při měření, provede se další zkouška. Je-li výsledek této zkoušky uspokojivý, první zkouška se nebere v úvahu;
 b)
 proběhla-li zkouška uspokojivě, určí se příčina nevyhovění při zkoušce.
 Všechny lahve, které nesplní požadavky, se odmítnou, nebo se opraví schváleným způsobem. Lahve, které nebyly odmítnuty, se pak pokládají za novou šarži.
 V každém případě se nová šarže znovu přezkouší. Všechny příslušné zkoušky prototypu nebo šarže, které jsou potřebné k prokázání přijatelnosti nové šarže, musí


text:
být provedeny znovu. Jestliže kterákoli lahev v šarži nevyhoví v jedné nebo více zkouškách, odmítnou se všechny lahve této šarže.
 10. POSTIHY ZA NESHODNOST VÝROBY
 10.1 Nejsou-li splněny požadavky výše uvedeného bodu 9, může být odejmuto schválení, které bylo podle tohoto předpisu uděleno pro typ vozidla, systém nebo konstrukční část.
 10.2 Pokud smluvní strana odejme schválení, které dříve udělila, neprodleně to zasláním formuláře sdělení podle vzoru uvedeného v části 2 přílohy 1 tohoto předpisu sdělí ostatním smluvním stranám, které uplatňují tento předpis.
 11. DEFINITIVNÍ UKONČENÍ VÝROBY
 Pokud držitel schválení zcela ukončí výrobu typu vozidla, systému nebo konstrukční části schválených podle tohoto předpisu, informuje o tom orgán, který udělil schválení, a ten o tom prostřednictvím formuláře sdělení odpovídajícího vzoru uvedenému v části 2 přílohy 1 tohoto předpisu informuje ostatní smluvní strany dohody, které uplatňují tento předpis.
 12. NÁZVY A ADRESY TECHNICKÝCH ZKUŠEBEN ODPOVĚDNÝCH ZA SCHVALOVACÍ ZKOUŠKY A NÁZVY A ADRESY SCHVALOVACÍCH ORGÁNŮ
 Smluvní strany dohody, jež uplatňují tento předpis, sdělí sekretariátu Organizace spojených národů názvy a adresy technických zkušeben odpovědných za provádění schvalovacích zkoušek a názvy a adresy schvalovacích orgánů, které schválení udělily a kterým se mají zasílat formuláře potvrzující schválení nebo rozšíření nebo zamítnutí nebo odnětí schválení.
 (1) Tento předpis se nevztahuje na elektrickou bezpečnost elektrického hnacího ústrojí, kompatibilitu materiálů a účinek vodíku na křehnutí palivového systému vozidla a na neporušenost palivového systému po nárazu v případě čelního nárazu na plnou šířku a nárazu zezadu.
 (2) Podle definice v Úplném usnesení o konstrukci vozidel (R.E.3), dokument ECE/TRANS/WP.29/78/Rev.3, odst. 2. – www.unece.org/trans/main/wp29/wp29wgs/wp29gen/wp29resolutions.html
 (3) Rozlišovací čísla smluvních stran Dohody z roku 1958 jsou uvedena v příloze 3 Úplného usnesení o konstrukci vozidel (R.E.3), dokument ECE/TRANS/WP.29/78/Rev. 3, příloha 3 – www.unece.org/trans/main/wp29/wp29wgs/wp29gen/wp29resolutions.html
 PŘÍLOHA 1
 ČÁST 1
 Vzor – I
 Informační dokument č. ... o schválení typu systému pro uchovávání vodíku z hlediska bezpečnosti vozidel na vodíkový pohon
 Součástí následujících informací musí být případně obsah. Výkresy se předkládají ve vhodném měřítku a dostatečně podrobné na formátu A4, nebo složené na formát A4. Předkládají-li se fotografie, musí být dostatečně podrobné.
 Mají-li systémy nebo konstrukční části elektronické ovládání, musí být dodány informace o jeho vlastnostech.
 0. Obecně
 0.1 Značka (obchodní název výrobce): ...
 0.2 Typ: ...
 0.2.1 Obchodní název (názvy) (je-li znám): ...
 0.5 Název a adresa výrobce: ...
 0.8 Název (názvy) a adresa (adresy) montážního závodu (závodů): ...
 0.9 Název a adresa případného zástupce výrobce: ...
 3. Hnací jednotka
 3.9 Systém pro uchovávání vodíku
 3.9.1 Systém pro uchovávání vodíku určený pro kapalný / stlačený (plynný) vodík (1)
 3.9.1.1 Popis a výkres systému pro uchovávání vodíku: ...
 3.9.1.2 Značka (značky): ...
 3.9.1.3 Typ(y): ...
 3.9.2 Zásobník (zásobníky)
 3.9.2.1 Značka (značky): ...
 3.9.2.2 Typ(y): ...
 3.9.2.3 Maximální přípustný pracovní tlak: ... MPa
 3.9.2.4 Jmenovitý pracovní tlak (tlaky): ... MPa
 3.9.2.5 Počet plnicích cyklů: ...
 3.9.2.6 Objem: ... litrů (vody)
 3.9.2.7 Materiál: ...
 3.9.2.8 Popis a výkres: ...
 3.9.3 Teplotou ovládané přetlakové zařízení (ovládaná přetlaková zařízení)
 3.9.3.1 Značka (značky): ...
 3.9.3.2 Typ(y): ...
 3.9.3.3 Maximální přípustný pracovní tlak: ... MPa
 3.9.3.4 Nastavený tlak: ...
 3.9.3.5 Nastavená teplota: ...
 3.9.3.6


text:
Vypouštěný objem: ...
 3.9.3.7 Normální maximální provozní teplota: ... °C
 3.9.3.8 Jmenovitý pracovní tlak (tlaky): ... MPa
 3.9.3.9 Materiál: ...
 3.9.3.10 Popis a výkres: ...
 3.9.3.11 Číslo schválení: ...
 3.9.4 Zpětný ventil (ventily)
 3.9.4.1 Značka (značky): ...
 3.9.4.2 Typ(y): ...
 3.9.4.3 Maximální přípustný pracovní tlak: ... MPa
 3.9.4.4 Jmenovitý pracovní tlak (tlaky): ... MPa
 3.9.4.5 Materiál: ...
 3.9.4.6 Popis a výkres: ...
 3.9.4.7 Číslo schválení: ...
 3.9.5 Automatický uzavírací ventil (ventily)
 3.9.5.1 Značka (značky): ...
 3.9.5.2 Typ(y): ...
 3.9.5.3 Maximální přípustný pracovní tlak: ... MPa
 3.9.5.4 Jmenovitý pracovní tlak (tlaky), a je-li za prvním regulátorem tlaku, maximální přípustný pracovní tlak (tlaky): ... MPa
 3.9.5.5 Materiál: ...
 3.9.5.6 Popis a výkres: ...
 3.9.5.7 Číslo schválení: ...
 Vzor – II
 Informační dokument č. ... o schválení typu zvláštní konstrukční části systému pro uchovávání vodíku z hlediska bezpečnosti vozidel na vodíkový pohon
 Součástí následujících informací musí být případně obsah. Výkresy se předkládají ve vhodném měřítku a dostatečně podrobné na formátu A4, nebo složené na formát A4. Předkládají-li se fotografie, musí být dostatečně podrobné.
 Mají-li systémy nebo konstrukční části elektronické ovládání, musí být dodány informace o jeho vlastnostech.
 0. Obecně
 0.1 Značka (obchodní název výrobce): ...
 0.2 Typ: ...
 0.2.1 Obchodní název (názvy) (je-li znám): ...
 0.5 Název a adresa výrobce: ...
 0.8 Název (názvy) a adresa (adresy) montážního závodu (závodů): ...
 0.9 Název a adresa případného zástupce výrobce: ...
 3. Hnací jednotka
 3.9.3 Teplotou ovládané přetlakové zařízení (ovládaná přetlaková zařízení)
 3.9.3.1 Značka (značky): ...
 3.9.3.2 Typ(y): ...
 3.9.3.3 Maximální přípustný pracovní tlak: ... MPa
 3.9.3.4 Nastavený tlak: ...
 3.9.3.5 Nastavená teplota: ...
 3.9.3.6 Vypouštěný objem: ...
 3.9.3.7 Normální maximální provozní teplota: ... °C
 3.9.3.8 Jmenovitý pracovní tlak (tlaky): ... MPa
 3.9.3.9 Materiál: ...
 3.9.3.10 Popis a výkres: ...
 3.9.4 Zpětný ventil (ventily)
 3.9.4.1 Značka (značky): ...
 3.9.4.2 Typ(y): ...
 3.9.4.3 Maximální přípustný pracovní tlak: ... MPa
 3.9.4.4 Jmenovitý pracovní tlak (tlaky): ... MPa
 3.9.4.5 Materiál: ...
 3.9.4.6 Popis a výkres: ...
 3.9.5 Automatický uzavírací ventil (ventily)
 3.9.5.1 Značka (značky): ...
 3.9.5.2 Typ(y): ...
 3.9.5.3 Maximální přípustný pracovní tlak: ... MPa
 3.9.5.4 Jmenovitý pracovní tlak (tlaky), a je-li za prvním regulátorem tlaku, maximální přípustný pracovní tlak (tlaky): ... MPa:
 3.9.5.5 Materiál: ...
 3.9.5.6 Popis a výkres: ...
 Vzor – III
 Informační dokument č. ... o schválení typu vozidla z hlediska bezpečnosti vozidel na vodíkový pohon
 Součástí následujících informací musí být případně obsah. Výkresy se předkládají ve vhodném měřítku a dostatečně podrobné na formátu A4, nebo složené na formát A4. Předkládají-li se fotografie, musí být dostatečně podrobné.
 Mají-li systémy nebo konstrukční části elektronické ovládání, musí být dodány informace o jeho vlastnostech.
 0. Obecně
 0.1 Značka (obchodní název výrobce): ...
 0.2 Typ:
 0.2.1 Obchodní název (názvy) (je-li znám):
 0.3 Prostředky identifikace typu, jestliže jsou vyznačeny na vozidle (2): ...
 0.3.1 Umístění tohoto označení: ...
 0.4 Kategorie vozidla (3): ...
 0.5 Název a adresa výrobce: ...
 0.8 Název (názvy) a adresa (adresy) montážního závodu (závodů): ...
 0.9 Název a adresa případného zástupce výrobce: ...
 1. Obecné konstrukční vlastnosti vozidla
 1.1 Fotografie a/nebo výkresy představitele typu vozidla: ...


text:
1.3.3 Hnací nápravy (počet, umístění, propojení): ...
 1.4 Případný podvozek (celkový výkres): ...
 3. Hnací jednotka
 3.9 Systém pro uchovávání vodíku
 3.9.1 Systém pro uchovávání vodíku určený pro kapalný / stlačený (plynný) vodík (4)
 3.9.1.1 Popis a výkres systému pro uchovávání vodíku: ...
 3.9.1.2 Značka (značky): ...
 3.9.1.3 Typ(y): ...
 3.9.1.4 Číslo schválení: ...
 3.9.6 Čidla ke zjištění úniku vodíku: ...
 3.9.6.1 Značka (značky): ...
 3.9.6.2 Typ(y): ...
 3.9.7 Spojení nebo hrdlo k plnění paliva
 3.9.7.1 Značka (značky): ...
 3.9.7.2 Typ(y): ...
 3.9.8 Výkresy znázorňující požadavky na montáž a provoz
 ČÁST 2
 Vzor i
 Text obrazu
 SDĚLENÍ
 (maximální formát: A4 (210 × 297 mm))
 (1)
 vydal: Název správního orgánu:
 ve věci: (2) udělení schválení
 rozšíření schválení
 zamítnutí schválení
 odnětí schválení
 definitivního ukončení výroby
 typu systému pro uchovávání stlačeného vodíku z hlediska bezpečnosti vozidel na vodíkový pohon podle předpisu č. 134
 Schválení č.: Rozšíření č.:
 1. Ochranná známka:
 2. Typ a obchodní název (názvy):
 3. Název a adresa výrobce:
 4. Případně název a adresa zástupce výrobce:
 5. Stručný popis systému pro uchovávání vodíku:
 6. Datum předání systému pro uchovávání vodíku ke schválení:
 7. Technická zkušebna odpovědná za provádění schvalovacích zkoušek:
 8. Datum protokolu vystaveného touto zkušebnou:
 9. Číslo protokolu vystaveného touto zkušebnou:
 10. Schválení z hlediska bezpečnosti vozidel na vodíkový pohon uděleno/zamítnuto (2):
 11. Místo:
 12. Datum:
 13. Podpis:
 14. Informační dokument přiložený k tomuto sdělení:
 15. Poznámky:
 (1) Rozlišovací číslo země, která schválení udělila/rozšířila/zamítla/odňala (viz ustanovení o schválení v tomto předpisu).
 (2) Nehodící se škrtněte.
 Vzor II
 Text obrazu
 SDĚLENÍ
 (maximální formát: A4 (210 × 297 mm))
 (1)
 vydal: Název správního orgánu:
 ve věci: (2) udělení schválení
 rozšíření schválení
 zamítnutí schválení
 odnětí schválení
 definitivního ukončení výroby
 typu zvláštní konstrukční části (teplotou ovládané přetlakové zařízení / zpětný ventil / automatický uzavírací ventil (2) z hlediska bezpečnosti vozidel na vodíkový pohon podle předpisu č. 134
 Schválení č.: Rozšíření č.:
 1. Ochranná známka:
 2. Typ a obchodní název (názvy):
 3. Název a adresa výrobce:
 4. Případně název a adresa zástupce výrobce:
 5. Stručný popis zvláštní konstrukční části:
 6. Datum předání zvláštní konstrukční části ke schválení:
 7. Technická zkušebna odpovědná za provádění schvalovacích zkoušek:
 8. Datum protokolu vystaveného touto zkušebnou:
 9. Číslo protokolu vystaveného touto zkušebnou:
 10. Schválení z hlediska bezpečnosti vozidel na vodíkový pohon uděleno/zamítnuto (2):
 11. Místo:
 12. Datum:
 13. Podpis:
 14. Informační dokument přiložený k tomuto sdělení:
 15. Poznámky:
 (1) Rozlišovací číslo země, která schválení udělila/rozšířila/zamítla/odňala (viz ustanovení o schválení v tomto předpisu).
 (2) Nehodící se škrtněte.
 Vzor III
 Text obrazu
 SDĚLENÍ
 (maximální formát: A4 (210 × 297 mm))
 (1)
 vydal: Název správního orgánu:
 ve věci: (2) udělení schválení
 rozšíření schválení
 zamítnutí schválení
 odnětí schválení
 definitivního ukončení výroby
 typu vozidla z hlediska bezpečnosti vozidel na vodíkový pohon podle předpisu č. 134
 Schválení č.: Rozšíření č.:
 1. Ochranná známka:
 2. Typ a obchodní název (názvy):
 3. Název a adresa výrobce:
 4. Případně název a adresa zástupce výrobce:
 5. Stručný popis vozidla:
 6. Datum předání vozidla ke schválení:
 7. Technická zkušebna odpovědná za provádění schvalovacích zkoušek:
 8. Datum protokolu vystaveného touto zkušebnou:
 9.


text:
Číslo protokolu vystaveného touto zkušebnou:
 10. Schválení z hlediska bezpečnosti vozidel na vodíkový pohon uděleno/zamítnuto (2):
 11. Místo:
 12. Datum:
 13. Podpis:
 14. Informační dokument přiložený k tomuto sdělení:
 15. Poznámky:
 (1) Rozlišovací číslo země, která schválení udělila/rozšířila/zamítla/odňala (viz ustanovení o schválení v tomto předpisu).
 (2) Nehodící se škrtněte.
 (1) Nehodící se škrtněte (platí-li více než jedna možnost, není třeba nic škrtat).
 (2) Pokud způsob označení typu obsahuje znaky, které nejsou relevantní pro popis typu vozidla, kterého se týká tento informační dokument, nahradí se tyto znaky v dokumentaci znakem „[..]“ (např. [...]).
 (3) Podle definice v Úplném usnesení o konstrukci vozidel (R.E.3.), dokument ECE/TRANS/WP.29/78/Rev.3, bod 2 – www.unece.org/trans/main/wp29/wp29wgs/wp29gen/wp29resolutions.html
 (4) Nehodící se škrtněte (platí-li více než jedna možnost, není třeba nic škrtat).
 PŘÍLOHA 2
 USPOŘÁDÁNÍ ZNAČEK SCHVÁLENÍ
 VZOR A
 (viz body 4.4 až 4.4.2 tohoto předpisu)
 a = 8 mm (minimum)
 Výše uvedená značka schválení umístěná na vozidle / systému pro uchovávání vodíku / zvláštní konstrukční části udává, že tento typ byl schválen v Belgii (E 6) z hlediska bezpečnosti vozidel na vodíkový pohon podle předpisu č. 134. První dvě číslice čísla schválení udávají, že schválení bylo uděleno v souladu s požadavky předpisu č. 134 v jeho původním znění.
 VZOR B
 (viz bod 4.5 tohoto předpisu)
 a = 8 mm (minimum)
 Výše uvedená značka schválení umístěná na vozidle udává, že dotčené vozidlo bylo schváleno v Nizozemsku (E 4) podle předpisů č. 134 a č. 100. (*1) Číslo schválení udává, že ke dni vydání schválení zahrnoval předpis č. 100 sérii změn 02 a předpis č. 134 byl stále ve svém původním znění.
 (*1) Druhé z těchto čísel je uvedeno pouze jako příklad.
 PŘÍLOHA 3
 ZKUŠEBNÍ POSTUPY U SYSTÉMU PRO UCHOVÁVÁNÍ STLAČENÉHO VODÍKU
 1. POŽADAVKY NA POSTUPY ZKOUŠEK TECHNICKÉ ZPŮSOBILOSTI SYSTÉMU PRO UCHOVÁVÁNÍ STLAČENÉHO VODÍKU JSOU SESTAVENY TAKTO:
 Bod 2 této přílohy obsahuje postupy zkoušek referenčních parametrů (požadavek bodu 5.1 tohoto předpisu)
 Bod 3 této přílohy obsahuje postupy zkoušek trvanlivosti vlastností (požadavek bodu 5.2 tohoto předpisu)
 Bod 4 této přílohy obsahuje postupy zkoušek očekávaných vlastností v silničním provozu (požadavek bodu 5.3 tohoto předpisu)
 Bod 5 této přílohy obsahuje postupy zkoušek vlastností systému při ukončení provozu v případě požáru (požadavek bodu 5.4 tohoto předpisu)
 Bod 6 této přílohy obsahuje postupy zkoušek trvanlivosti vlastností primárních uzávěrů (požadavek bodu 5.5 tohoto předpisu)
 2. POSTUPY ZKOUŠEK REFERENČNÍCH PARAMETRŮ (POŽADAVEK BODU 5.1 TOHOTO PŘEDPISU)
 2.1 Zkouška na roztržení (hydraulická)
 Zkouška na roztržení se provádí při okolní teplotě 20 (±5) °C s použitím nežíravé kapaliny.
 2.2 Zkouška tlakovým cyklem (hydraulická)
 Zkouška se provede tímto postupem:
 a)
 zásobník se naplní nežíravou kapalinou;
 b)
 na začátku zkoušky se zásobník a kapalina stabilizují při stanovené teplotě a relativní vlhkosti; okolí, kapalina a povrch zásobníku se udržují v průběhu zkoušky na stanovené teplotě. Teplota zásobníku se může v průběhu zkoušky lišit od teploty okolí;
 c)
 zásobník se podrobí tlakovému cyklu mezi 2 (±1) MPa a cílovým tlakem kadencí, která nepřesahuje 10 cyklů za minutu, a to do dosažení stanoveného počtu cyklů;
 d)
 teplota hydraulické kapaliny v zásobníku se udržuje na stanovené teplotě a


text:
monitoruje se.
 3. POSTUPY ZKOUŠKY TRVANLIVOSTI VLASTNOSTÍ (POŽADAVEK BODU 5.2 TOHOTO PŘEDPISU)
 3.1 Tlaková zkouška
 Na systém se působí pozvolna a soustavně rostoucím tlakem nežíravé kapaliny až do dosažení cílové hodnoty zkušebního tlaku a pak se systém ponechá v tomto stavu po stanovenou dobu.
 3.2 Zkouška pádem (nárazem) (bez natlakování)
 Se zásobníkem se vykoná zkouška pádem při teplotě okolí, bez natlakování a namontovaných ventilů. Povrch, na který se zásobníky upustí, musí být hladká, vodorovná betonová plocha, nebo jiný druh podlahy s rovnocennou tvrdostí.
 Orientace upouštěného zásobníku (podle požadavku bodu 5.2.2) se určí takto: jeden nebo více doplňkových zásobníků se upustí z každé z poloh orientace popsaných dále. Polohy orientace při upouštění se mohou realizovat s jediným zásobníkem nebo se čtyřmi zásobníky, aby se zkouška mohla vykonat se čtyřmi orientacemi při upuštění.
 i)
 jedno upuštění z vodorovné polohy a se dnem ve výšce 1,8 m nad povrchem, na který spadne;
 ii)
 jedno upuštění zásobníku ze svislé polohy, aby dopadl na konec, přičemž konec, kde je hrdlo, je nahoře, s potenciální energií nejméně 488 J, s dolním koncem nejvýše 1,8 m nad nárazovou plochou;
 iii)
 jedno upuštění zásobníku ze svislé polohy, aby dopadl na konec, přičemž konec, kde je hrdlo, je dole, s potenciální energií nejméně 488 J, s dolním koncem nejvýše 1,8 m nad nárazovou plochou. Je-li zásobník souměrný (identická hrdla na obou koncích), upuštění z této polohy se nevyžaduje;
 iv)
 jedno upuštění z polohy v úhlu 45° od svislice, s koncem, na kterém je hrdlo, dolů, s těžištěm ve výšce 1,8 m nad nárazovou plochou. Avšak jestliže je dno blíže než 0,6 m k nárazové ploše, úhel polohy, z níž se zásobník upouští, se změní tak, aby se dodržela výška nejméně 0,6 m a výška těžiště 1,8 m nad nárazovou plochou.
 Čtyři polohy při upuštění jsou znázorněny na obrázku 1.
 Obrázek 1
 Poloha při upuštění
 těžiště
 ≥ 0,6 m
 ≥ 488 J
 ≤ 1,8 m
 1,8 m
 č. 4
 č. 3
 č. 2
 č. 1
 Nesmí se nijak bránit odražení zásobníků při nárazu. Je však možné zabránit jejich převrácení při pádu ze svislé polohy u výše popsaných zkoušek.
 Je-li k vykonání všech předepsaných pádů použito více zásobníků než jeden, pak se s těmito zásobníky musí provést zkouška tlakovým cyklem podle bodu 2.2 přílohy 3 až do výskytu úniku, nebo do dosažení 22 000 cyklů bez úniku. K úniku nesmí dojít do dosažení 11 000 cyklů.
 Poloha zásobníků, s nimiž se provede zkouška pádem podle požadavku bodu 5.2.2, se určí takto:
 a)
 jestliže byly zkoušky ze všech čtyř poloh provedeny s jediným zásobníkem, pak zásobník, který se upustí v souladu s požadavkem bodu 5.2.2, se upustí ze všech čtyř poloh;
 b)
 jestliže se ke zkouškám pádem ze čtyř poloh použije více než jeden zásobník, a jestliže všechny zásobníky dosáhnou 22 000 cyklů bez úniku, je polohou, z níž se upustí zásobník podle bodu 5.2.2, poloha se sklonem 45° od svislice (iv), a s tímto zásobníkem se pak vykonají ostatní zkoušky podle bodu 5.2;
 c)
 jestliže se ke zkouškám pádem ze čtyř


text:
poloh použije více než jeden zásobník, a jestliže některý zásobník nedosáhne 22 000 cyklů bez úniku, provedou se zkoušky pádem s novým zásobníkem z polohy, z níž byl dosažen nejmenší počet cyklů před výskytem úniku, a potom se s ním provedou další zkoušky předepsané v bodě 5.2.
 3.3 Zkouška poškozením povrchu (bez tlaku)
 Zkouška probíhá tímto postupem:
 a)
 povrch se poškodí takto: Na vnějším povrchu dna zásobníku ve vodorovné poloze, v němž není tlak, se vytvoří dva podélné řezy pilou na válcové části zásobníku, blízko přechodu do koncové části, avšak nezasahující až do něj. První řez se provede nejméně do hloubky 1,25 mm a v délce 25 mm u konce zásobníku, kde jsou umístěny ventily. Druhý řez je nejméně 0,75 mm hluboký a 200 mm dlouhý a je u opačného konce, než jsou umístěny ventily;
 b)
 nárazy kyvadlem: Horní část zásobníku ve vodorovné poloze se rozdělí do pěti oddělených (nepřekrývajících se) ploch, z nichž každá má průměr 100 mm (viz obrázek 2). Po 12 hodinách stabilizace na teplotu ≤ –40 °C ve stabilizační komoře se narazí do středu každé z pěti ploch kyvadlem tvaru jehlanu s rovnostrannými stěnami a čtvercovou základnou, s vrcholem a hranami zaoblenými poloměrem 3 mm. Střed perkuse kyvadla musí být totožný s těžištěm jehlanu. Energie kyvadla v okamžiku nárazu do každé z pěti vyznačených ploch na zásobníku je 30 J. Při nárazech je zásobník uchycen na svém místě a není natlakován.
 Obrázek 2
 Boční pohled na zásobník
 „Boční“ pohled na zásobník
 3.4 Zkouška vystavením chemickému působení a tlakovému cyklu při teplotě okolí
 Každá z pěti ploch zásobníku, která byla předběžně stabilizována nárazem kyvadla na zásobník bez vnitřního tlaku (bod 3.3 přílohy 3), se vystaví působení jednoho z pěti roztoků:
 a)
 19 % (objemových) kyseliny sírové ve vodě (kyselina používaná v bateriích);
 b)
 25 % (hmotnostních) hydroxidu sodného ve vodě;
 c)
 5 % (objemových) metanolu v benzinu (kapaliny v plnicích stanicích);
 d)
 28 % (hmotnostních) dusičnanu amonného ve vodě (roztok močoviny) a
 e)
 50 % (objemových) metylalkoholu ve vodě (kapalina v ostřikovači čelního skla).
 Zkoušený zásobník je orientován plochami vystavenými roztokům směrem nahoru. Na každou z pěti předběžně stabilizovaných ploch se položí vložka ze skelných vláken přibližně o síle 0,5 mm a s průměrem 100 mm. Na vložku ze skelných vláken se nanese takové množství zkušebního roztoku, aby byla vložka po dobu trvání zkoušky navlhčena na celém svém povrchu a skrz celou svou tloušťku.
 Zásobník s vložkami ze skelných vláken se vystaví působení roztoků po dobu 48 hodin, přičemž se v zásobníku udržuje 125 % jmenovitého pracovního tlaku (+2/–0 MPa) (hydraulický tlak) a 20 (±5) °C, než se s ním provedou další zkoušky.
 Zkouška tlakovým cyklem se provádí se specifikovanými hodnotami cílového tlaku podle bodu 2.2 této přílohy při teplotě 20 (±5) °C a se stanoveným počtem cyklů. Pak se odstraní vložky ze skelných vláken a povrch zásobníku se opláchne vodou, načež se vykoná 10 posledních cyklů tlakem o stanovené cílové hodnotě.
 3.5 Statická tlaková zkouška (hydraulickým tlakem)
 V systému pro uchovávání vodíku se v komoře s


text:
řízenou teplotou vyvine tlak o cílové hodnotě. Teplota komory a nežíravého kapalného paliva se po stanovenou dobu udržuje na cílové teplotě v rozmezí ±5 °C.
 4. POSTUPY ZKOUŠEK OČEKÁVANÝCH VLASTNOSTÍ V SILNIČNÍM PROVOZU (BOD 5.3 TOHOTO PŘEDPISU)
 (jsou uvedeny pneumatické zkušební postupy; prvky zkoušky s použitím hydraulického tlaku viz bod 2.1 přílohy 3).
 4.1 Zkouška tlakovým cyklem plynu (pneumatickým tlakem)
 Na začátku zkoušky se systém pro uchovávání vodíku nejméně 24 hodin stabilizuje při stanovené teplotě, relativní vlhkosti a množství paliva. Stanovená teplota a relativní vlhkost se ve zkušebním prostředí udržují po celou dobu zkoušky (vyžaduje-li se to ve specifikaci zkoušky, stabilizuje se teplota systému mezi tlakovými cykly na teplotě vnějšího prostředí). Systém pro uchovávání vodíku se podrobí tlakovému cyklu mezi méně než 2 (+0/–1) MPa a specifikovaným maximálním tlakem (±1 MPa). Jestliže regulační funkce systému, které jsou v činnosti při provozu vozidla, brání poklesu tlaku pod určitou stanovenou hodnotu, nesmí se při zkušebních tlakových cyklech klesnout pod tuto hodnotu. Rychlost plnění je řízena tak, aby se dosáhlo konstantní míry narůstání tlaku po dobu 3 minut, aby však průtok paliva nepřesáhl 60 g/s; teplota vodíku přiváděného do zásobníku se udržuje na stanovené hodnotě. Konstantní míra narůstání tlaku by však měla být snížena, překročí-li teplota plynu v zásobníku +85 °C. Míra odčerpávání paliva se reguluje tak, aby byla větší nebo rovna zamýšlené maximální míře spotřeby paliva vozidla. Provede se stanovený počet tlakových cyklů. Jsou-li v daném provedení vozidla použity zařízení a/nebo ovladače, které mají zamezit extrémní vnitřní teplotě, může zkouška proběhnout s těmito zařízeními a/nebo ovladači (nebo za rovnocenných opatření).
 4.2 Zkouška na pronikání plynu (pneumatickým tlakem)
 Systém se zcela naplní plynným vodíkem o tlaku na úrovni 115 % jmenovitého pracovního tlaku (+2/–0 MPa) (hustota při úplném naplnění rovnající se 100 % jmenovitého pracovního tlaku při +15 °C odpovídá 113 % jmenovitého pracovního tlaku při +55 °C) a udržuje se v utěsněném zásobníku při teplotě ≥ +55 °C až do dosažení ustáleného stavu pronikání nebo do 30 hodin, podle toho, co trvá déle. Měří se celkový ustálený stav míry vyprazdňování, které je způsobeno únikem a propustností ze systému pro uchovávání vodíku.
 4.3 Zkouška na lokální únik plynu (pneumatický tlakem)
 Ke splnění tohoto požadavku lze použít zkoušku probubláváním. Při zkoušce probubláváním se použije tento postup:
 a)
 výstup z uzavíracího ventilu (a jiných vnitřních spojů k vodíkovým systémům) se pro tuto zkoušku uzavře (poněvadž zkouška je zaměřena na únik do vnějšího prostředí).
 Podle uvážení zkoušejícího se zkoušený předmět ponoří do kapaliny ke zkoušení úniku, nebo se kapalina ke zkoušení úniku aplikuje na zkoušený předmět umístěný v otevřeném prostoru. V závislosti na podmínkách se může velikost bublin velmi lišit. Zkoušející vyhodnotí únik plynu podle velikosti a rychlosti tvoření bublin;
 b)
 poznámka: U lokalizované hodnoty 0,005 mg/s (3,6 Nml/min) je výslednou přípustnou hodnotou tvoření bublin přibližně 2 030 bublin za minutu při typickém průměru bubliny 1,5 mm. I když se tvoří mnohem větší bubliny, musí být únik snadno zjistitelný. U neobvykle velkého průměru bubliny 6 mm má být povolená hodnota tvorby bublin přibližně 32 bublin za


text:
minutu.
 5. ZKUŠEBNÍ POSTUPY PRO OVĚŘENÍ VLASTNOSTÍ SYSTÉMU PŘI UKONČENÍ PROVOZU V OHNI (BOD 5.4 TOHOTO PŘEDPISU)
 5.1 Zkouška ohnivzdornosti
 Celek vodíkového zásobníku se skládá ze systému pro uchovávání stlačeného vodíku s příslušnými doplňkovými zařízeními, včetně odvětrávacího systému (jako je odvětrávací vedení a jeho obložení) a veškerých krytů uchycených přímo k zásobníku (jako ovinutí zásobníku (zásobníků) termickou izolací a/nebo kryty nebo ochrana nad teplotou ovládaným přetlakovým zařízením (zařízeními)).
 K určení polohy systému nad počátečním (lokalizovaným) zdrojem ohně se použije jedna z těchto dvou metod:
 a) Metoda 1: Vhodná pro obecně vyjádřený (nekonkretizovaný) způsob montáže na vozidlo
 Není-li stanovena konfigurace montáže na vozidlo (a schválení typu systému není omezeno na určitou konfiguraci montáže na vozidlo), pak je oblastí lokalizovaného vystavení ohni oblast na zkoušeném předmětu, která je nejdále od teplotou ovládaného přetlakového zařízení (přetlakových zařízení). Zkoušený předmět, jak je stanoveno výše, obsahuje pouze termické zakrytování nebo jiná ochranná zařízení připevněná přímo k zásobníku, která se použijí u všech provedení montáže na vozidlo. Odvětrávací systém (systémy) (jako je odvětrávací vedení a obložení odvětrávacího vedení) a/nebo kryty nebo ochrana nad teplotou ovládaným přetlakovým zařízením (zařízeními) se zahrnou do celku zásobníku, jestliže jsou určeny k použití ve všech provedeních montáže na vozidlo. Jestliže se systém zkouší bez reprezentativních konstrukčních částí, vyžaduje se opakovaná zkouška takového systému, jsou-li typy těchto konstrukčních částí specifikovány pro určité provedení montáže na vozidlo.
 b) Metoda 2: Vhodná pro konkrétní montáž na vozidlo
 Je-li stanovena konkrétní konfigurace pro montáž na vozidlo a schválení typu tohoto systému je omezeno na tuto určitou konfiguraci vozidla, pak může zkoušený soubor také zahrnovat jiné konstrukční části vozidla navíc k systému pro uchovávání vodíku. Tyto konstrukční části vozidla (jako je zakrytování nebo ochranné části, které jsou trvale uchyceny ke konstrukci vozidla svarem nebo šrouby a nejsou připevněny k úložnému systému) musí být zahrnuty do zkoušeného souboru v rámci konfigurace montáže systému pro uchovávání vodíku provedené na vozidle. Tato lokalizovaná zkouška ohnivzdornosti se vykoná na nejhorším případu lokalizovaných ploch vystavených ohni, který se určí v závislosti na čtyřech možnostech směřování ohně, a to: oheň šířící se ze směru prostoru pro cestující, zavazadlového prostoru, podběhů kol nebo benzinu rozlitého na zemi.
 5.1.1 Zásobník může být vystaven obklopení plameny bez jakýchkoli krycích částí, jak je popsáno v bodě 5.2 přílohy 3.
 5.1.2 Bez ohledu na to, zda je použita výše uvedená metoda 1 nebo 2, platí pro zkoušky tyto požadavky:
 a)
 celek zásobníku se naplní stlačeným plynným vodíkem na 100 % jmenovitého pracovního tlaku (+2/–0 MPa). Umístí se vodorovně přibližně 100 mm nad zdroj ohně;
 b)
 lokalizovaná část zkoušky ohnivzdornosti:
 i)
 lokalizovaná oblast vystavení ohni se nachází na zkoušeném předmětu co nejdále od teplotou ovládaného přetlakového (přetlakových) zařízení. Jestliže je použita metoda 2 a jsou určeny zranitelnější oblasti pro určitou konfiguraci montáže na vozidlo, umístí se přímo nad počáteční zdroj ohně zranitelnější oblast, která je co nejdále od teplotou ovládaného přetlakového (přetlakových) zařízení;
 ii)
 zdroj ohně se skládá ze souboru plynových hořáků na LPG rozmístěných tak, aby ohřívaly zkoušený předmět na stejnoměrnou minimální teplotu. Teplota se měří nejméně


text:
5 termočlánky rozloženými podél zkoušeného předmětu až do délky nejvýše 1,65 m (nejméně 2 termočlánky v lokalizované oblasti vystavené ohni a nejméně 3 termočlánky rozmístěné rovnoměrně ve zbývající oblasti ve vzdálenostech nejvýše 0,5 m od sebe) a umístěnými 25 (±10) mm od vnějšího povrchu zkoušeného předmětu ve směru jeho podélné osy. K získání nepovinných diagnostických údajů lze podle volby výrobce nebo zkušebny umístit další termočlánky na snímaná místa teplotou ovládaného přetlakového zařízení, nebo na jiná místa;
 iii)
 k zajištění stejnoměrného ohřívání se použijí clony proti proudění vzduchu;
 iv)
 zdroj ohně začne působit v délce 250 (±50) mm pod lokalizovanou oblastí vystavenou ohni, která je na zkoušeném předmětu. Šířka ohně obsáhne celý průměr (šířku) systému pro uchovávání vodíku. Byla-li zvolena metoda 2, délka a šířka se případně zmenší, aby se vzaly v úvahu charakteristiky specifické pro dané vozidlo;
 v)
 jak je znázorněno na obrázku 3, teplota termočlánků v lokalizované oblasti vystavené ohni vzrůstala kontinuálně do nejméně 300 °C v průběhu 1 minuty od zapálení, do nejméně 600 °C v průběhu 3 minut od zapálení, a teplota nejméně 600 °C se udržovala po následujících 7 minut. Teplota v lokalizované oblasti vystavené ohni nesmí během této doby přesáhnout 900 °C. Teplotní požadavky musí být splněny počínaje 1 minutou po začátku doby s minimálními a maximálními mezními hodnotami a musí se zakládat na jednominutovém klouzavém průměru údajů každého termočlánku v uvažované oblasti. (Poznámka: Během těchto počátečních 10 minut od zažehnutí ohně není stanovena teplota vně oblasti počátečního zdroje ohně).
 Obrázek 3
 Teplotní profil zkoušky ohnivzdornosti
 Zóna obklopujících plamenů mimo oblast lokalizovaného vystavení ohni (míra zesilování hořáku)
 Obklopující plameny
 Lokalizované vystavení ohni
 Oblast lokalizovaného vystavení ohni
 Zažehnutí hlavního hořáku
 Minuty
 800 °C
 300 °C
 600 °C
 Min. tepl.
 c)
 část zkoušky ohnivzdornosti s obklopujícími plameny
 V průběhu následujícího 2minutového intervalu se musí teplota podél celého povrchu zkoušeného předmětu zvýšit na nejméně 800 °C a oheň se musí rozšířit tak, aby se vytvořila rovnoměrná teplota podél celé délky až do 1,65 m a po celé šířce zkoušeného předmětu (obklopující plameny). Teplota se udržuje na nejméně 800 °C a maximální teplota nesmí přesáhnout 1 100 °C. Teplotní požadavky se musí začít plnit 1 minutu po začátku doby s konstantními minimálními a maximálními mezními hodnotami a musí se zakládat na jednominutovém klouzavém průměru údajů každého termočlánku.
 Zkoušený předmět se udržuje při uvedené teplotě (v podmínkách obklopujících plamenů) do okamžiku, kdy se ze systému začne odpouštět teplotou ovládaným přetlakovým zařízením a tlak poklesne na méně než 1 MPa. Odpouštění musí probíhat kontinuálně (bez přerušení) a úložný systém se nesmí roztrhnout. Nesmí dojít k doplňkovému odpouštění formou úniku (do kterého se nezapočítává odpouštění teplotou ovládaným přetlakovým zařízením), který vytváří plamen delší než 0,5 m nad obvod působícího ohně.
 Souhrn postupu zkoušky ohnivzdornosti
 Lokalizovaná oblast vystavení ohni
 Doba
 Oblast obklopujícího plamene
 (vně lokalizované oblasti vystavení ohni)
 Činnost
 Zažehnutí hořáků
 0–1 min
 Hořáky mimo činnost
 Minimální teplota
 neurčena
 neurčena
 Maximální teplota
 nižší než 900 °C
 neurčena
 Činnost
 Zvýšení teploty a stabilizování ohně pro začátek lokalizovaného vystavení ohni
 1–3 minuty
 Hořáky mimo činnost


text:
Minimální teplota
 vyšší než 300 °C
 neurčena
 Maximální teplota
 nižší než 900 °C
 neurčena
 Činnost
 Lokalizované vystavení ohni pokračuje
 3–10 minut
 Hořáky mimo činnost
 Minimální teplota
 1minutový klouzavý průměr vyšší než 600 °C
 neurčena
 Maximální teplota
 1minutový klouzavý průměr nižší než 900 °C
 neurčena
 Činnost
 Zvýšení teploty
 10–11 minut
 Zažehnutí hlavního hořáku při dosažení 10 minut
 Minimální teplota
 1minutový klouzavý průměr vyšší než 600 °C
 neurčena
 Maximální teplota
 1minutový klouzavý průměr nižší než 1 100 °C
 nižší než 1 100 °C
 Činnost
 Zvýšení teploty a stabilizování ohně pro začátek vystavení obklopujícímu plameni
 11–12 minut
 Zvýšení teploty a stabilizování ohně pro začátek vystavení obklopujícímu plameni
 Minimální teplota
 1minutový klouzavý průměr vyšší než 600 °C
 vyšší než 300 °C
 Maximální teplota
 1minutový klouzavý průměr nižší než 1 100 °C
 nižší než 1 100 °C
 Činnost
 Vystavení obklopujícímu plameni pokračuje
 12 minut – konec zkoušky
 Vystavení obklopujícímu plameni pokračuje
 Minimální teplota
 1minutový klouzavý průměr vyšší než 800 °C
 1minutový klouzavý průměr vyšší než 800 °C
 Maximální teplota
 1minutový klouzavý průměr nižší než 1 100 °C
 1minutový klouzavý průměr nižší než 1 100 °C
 d)
 dokumentace výsledků zkoušky ohnivzdornosti
 Uspořádání zkoušky vystavení ohni musí být zaznamenáno dostatečně podrobně, aby byly teplotní podmínky zkoušeného předmětu reprodukovatelné. Výsledky zahrnují dobu, která uplyne od zažehnutí ohně do začátku odpouštění teplotou ovládaným přetlakovým zařízením (zařízeními), a maximální tlak a dobu odpouštění, dokud se nedosáhne tlaku menšího než 1 MPa. Teploty udávané termočlánky a tlak v zásobníku se zaznamenávají v průběhu zkoušky v desetisekundových nebo kratších intervalech. Každé nedodržení požadavků stanovených na minimální teplotu, daných jednominutovými klouzavými průměry, zneplatní výsledek zkoušky. Každé nedodržení požadavků stanovených na maximální teplotu, daných jednominutovými klouzavými průměry, zneplatní výsledek zkoušky pouze tehdy, jestliže se zkoušený předmět při zkoušce porušil.
 5.2 Zkouška ohnivzdornosti s obklopujícími plameny
 Zkoušeným předmětem je systém pro uchovávání stlačeného vodíku. Systém se naplní stlačeným plynným vodíkem na 100 % jmenovitého pracovního tlaku (+2/–0 MPa). Zásobník se umístí vodorovně se dnem přibližně 100 mm nad zdrojem ohně. Použijí se kovové kryty, aby se zabránilo přímému působení plamene na ventily, přípojky a/nebo přetlaková zařízení. Kovové kryty se nesmějí přímo dotýkat daného systému protipožární ochrany (ochrany přetlakových zařízení nebo ventilů na zásobníku).
 Stejnoměrný zdroj ohně o délce 1,65 m zajišťuje přímé působení plamene na povrch zásobníku po celém jeho obvodu. Zkouška trvá až do úplného vypuštění zásobníku (do poklesu tlaku v zásobníku pod 0,7 MPa). Jakákoli porucha nebo nestejnoměrnost zdroje ohně v průběhu zkoušky znamená neplatnost výsledku.
 Teploty plamene musí být monitorovány nejméně třemi termočlánky zavěšenými do plamene přibližně 25 mm pod dnem zásobníku. Termočlánky mohou být připevněny k ocelovým krychlím o straně v délce do 25 mm. Údaje o teplotě termočlánků a tlaku v zásobníku se při zkoušce zaznamenávají každých 30 sekund.
 Do pěti minut po zažehnutí ohně musí být dosažena a v průběhu zkoušky udržována průměrná teplota plamene nejméně 590 °C (určená jako průměr ze dvou termočlánků udávajících nejvyšší teploty v intervalu 60 sekund).
 Je-li zásobník kratší než 1,65 m, umístí se jeho střed nad středem zdroje ohně. Jestliže je zásobník delší


text:
než 1,65 m, pak je-li na jednom konci vybaven přetlakovým zařízením, začíná se se zdrojem ohně na opačném konci zásobníku. Jestliže je zásobník delší než 1,65 m a má přetlaková zařízení na obou koncích, nebo na více než jednom místě podél své délky, střed zdroje ohně se umístí doprostřed mezi přetlaková zařízení, mezi nimiž je největší vodorovná vzdálenost.
 Obsah zásobníku se musí odpouštět přetlakovým zařízením, aniž by došlo k roztržení zásobníku.
 PŘÍLOHA 4
 ZKUŠEBNÍ POSTUPY PRO ZVLÁŠTNÍ KONSTRUKČNÍ ČÁSTI SYSTÉMU PRO UCHOVÁVÁNÍ STLAČENÉHO VODÍKU
 1. ZKOUŠKY TECHNICKÉ ZPŮSOBILOSTI TEPLOTOU OVLÁDANÝCH PŘETLAKOVÝCH ZAŘÍZENÍ
 Zkouší se plynným vodíkem jakosti splňující požadavky norem ISO 14687-2 / SAE J2719. Všechny zkoušky se provádějí při teplotě okolí 20 (±5) °C, není-li stanoveno jinak. Zkoušky technické způsobilosti teplotou ovládaných přetlakových zařízení jsou stanoveny takto (viz také dodatek 1):
 1.1 Zkouška tlakovým cyklem
 S pěti jednotkami teplotou ovládaných přetlakových zařízení se vykoná 11 000 cyklů vnitřního tlaku s plynným vodíkem jakosti splňující požadavky norem ISO 14687-2 / SAE J2719. Prvních pět tlakových cyklů se provede mezi 2 (±1) MPa a 150 % jmenovitého pracovního tlaku (±1 MPa); zbývající cykly se provedou mezi 2 (±1) MPa a 125 % jmenovitého pracovního tlaku (±1 MPa). Prvních 1 500 tlakových cyklů se provede při teplotě teplotou ovládaného přetlakového zařízení 85 °C nebo vyšší. Zbývající tlakové cykly se provádějí při teplotě teplotou ovládaného přetlakového zařízení 55 (±5) °C. Maximální frekvence tlakových cyklů je deset cyklů za minutu. Po této zkoušce musí teplotou ovládané přetlakové zařízení splňovat požadavky zkoušky netěsnosti (bod 1.8 přílohy 4), zkoušky průtoku (bod 1.10 přílohy 4) a zkoušky činnosti na zkušebním stavu (bod 1.9 přílohy 4).
 1.2 Zrychlená zkouška životnosti
 Zkouší se osm jednotek teplotou ovládaných přetlakových zařízení; se třemi při výrobcem stanovené aktivační teplotě, Tact, a s pěti při teplotě zrychlené zkoušky životnosti, Tlife = 9,1 × Tact0,503. Teplotou ovládané přetlakové zařízení se vloží do pece nebo do kapalinové lázně, v nichž se udržuje konstantní teplota (±1 °C). Tlak plynného vodíku na vstup do teplotou ovládaného přetlakového zařízení je 125 % jmenovitého pracovního tlaku (±1 MPa). Zdroj tlaku může být umístěn vně pece nebo lázně s řízenými teplotami. Tlak působící na každé zařízení se zavádí individuálně nebo přívodní lištou. Jestliže se použije přívodní lišta, musí být v každém přívodu zpětný ventil, aby se zabránilo poklesu tlaku v systému, když se některý ze vzorků poruší. Tři teplotou ovládaná přetlaková zařízení, která se zkouší při teplotě Tact, se musí aktivovat za méně než 10 hodin. Pět teplotou ovládaných přetlakových zařízení zkoušených při teplotě Tlife se nesmí aktivovat za méně než 500 hodin.
 1.3 Zkouška teplotním cyklem
 a)
 teplotou ovládané přetlakové zařízení, v němž není tlak, se na nejméně dvě hodiny umístí do kapalné lázně udržované na teplotě –40 °C nebo nižší. Během pěti minut se zařízení na nejméně dvě hodiny přemístí do kapalné lázně udržované na teplotě +85 °C nebo vyšší. Během pěti minut se zařízení přemístí do kapalné lázně udržované na teplotě –40 °C nebo nižší;
 b)
 krok a) se opakuje do dosažení 15 teplotních cyklů;
 c)
 teplotou


text:
ovládané přetlakové zařízení se nejméně dvě hodiny stabilizuje v kapalné lázni o teplotě –40 °C nebo nižší a pak se v něm cykluje tlak plynného vodíku mezi 2 MPa (+1/–0 MPa) a 80 % jmenovitého pracovního tlaku (+2/–0 MPa) do vykonání 100 cyklů, přičemž kapalná lázeň se udržuje na teplotě –40 °C nebo nižší;
 d)
 po teplotním a tlakovém cyklování musí přetlakové zařízení splňovat požadavky zkoušky netěsnosti (bod 1.8 přílohy 4), avšak s tím, že se tato zkouška vykoná při teplotě –40 °C (+5/–0 °C). Po zkoušce netěsnosti musí teplotou ovládané přetlakové zařízení splňovat požadavky zkoušky uvedení do činnosti na zkušebním stavu (bod 1.9 přílohy 4) a pak zkoušku průtoku (bod 1.10 přílohy 4).
 1.4 Zkouška odolnosti vůči korozi vyvolané solí
 Zkouší se dvě jednotky teplotou ovládaného přetlakového zařízení. Odejmou se všechny záslepky na výstupech, které nejsou fixní. Každá jednotka teplotou ovládaného přetlakového zařízení se umístí na zkušební přípravek podle postupu doporučeného výrobcem tak, aby vystavení okolnímu prostředí představovalo skutečnou montáž. Každá jednotka se na 500 hodin vystaví zkoušce solným postřikem (solnou mlhou), jak je stanoveno v normě ASTM B117 (normalizovaný postup pro provoz přístroje vypouštějícího solný postřik (mlhu)), až na to, že při zkoušce jedné jednotky se nastaví pH solného roztoku na 4,0 ± 0,2 přidáním kyseliny sírové a kyseliny dusičné v poměru 2:1, a při zkoušce druhé jednotky se nastaví pH solného roztoku na 10,0 ± 0,2 přidáním hydroxidu sodného. Teplota v mlžné komoře se udržuje na 30–35 °C.
 Po těchto zkouškách musí každé z přetlakových zařízení splňovat požadavky zkoušky netěsnosti (bod 6.1.8 přílohy 3), zkoušky průtoku (bod 6.1.10 přílohy 3) a zkoušky uvedení do činnosti na zkušebním stavu (6.1.9 přílohy 3).
 1.5 Zkouška odolnosti vůči působení okolí vozidla
 Odolnost vůči poškození vnějším působením kapalin používaných v automobilech se určí následující zkouškou:
 a)
 vstupní a výstupní spoje teplotou ovládaného přetlakového zařízení se připojí nebo zazátkují podle montážních pokynů výrobce. Vnější povrchy teplotou ovládaného přetlakového zařízení se při teplotě 20 (±5) °C na 24 hodin vystaví působení každé z těchto kapalin:
 i)
 kyselina sírová (19 % (objemově) roztok ve vodě);
 ii)
 hydroxid sodný (25 % (hmotnostně) roztok ve vodě);
 iii)
 dusičnan amonný (28 % (hmotnostně) roztok ve vodě) a
 iv)
 kapalina do ostřikovačů čelního skla (50 % (objemově) roztok metylalkoholu a vody).
 Kapaliny se použijí podle potřeby v takovém množství, aby se zajistilo úplné vystavení předmětu jejich působení po dobu trvání zkoušky. Zkouška se provede zvlášť s každou z kapalin. K vystavení působení všech těchto kapalin postupně za sebou se může použít tentýž zkoušený předmět;
 b)
 po vystavení působení každé z kapalin se předmět otře a opláchne vodou;
 c)
 konstrukční část nesmí vykazovat známky fyzického poškození, které by narušovalo její funkci, zejména trhliny, změkčená místa nebo vyboulení. Kosmetické změny, jako je vytvoření důlků nebo skvrn, se nepokládají za poškození. Po ukončení vystavení působení všech kapalin musí jednotka (jednotky) splňovat požadavky zkoušky netěsnosti (bod 1.8 přílohy 4), zkoušky průtoku (bod 1.10 přílohy 4) a zkoušky uvedení do činnosti na zkušebním stavu (bod 1.9 přílohy 4).
 1.6 Zkouška odolnosti vůči koroznímu


text:
praskání při namáhání
 U teplotou ovládaných přetlakových zařízení vyrobených ze slitin na bázi mědi (např. z mosazi) se zkouší jedno takové zařízení. Všechny konstrukční části ze slitiny mědi, které jsou vystaveny působení atmosféry, se odmastí a pak se na deset dnů vystaví nepřetržitému působení vlhké směsi čpavku se vzduchem udržované ve skleněné komoře se skleněným víkem.
 Na dně skleněné komory pod zkoušeným předmětem se udržuje vodný roztok čpavku o specifické hmotnosti 0,94 v koncentraci nejméně 20 ml na litr objemu komory. Zkoušený předmět se umístí ve výšce 35 (±5) mm nad vodným roztokem čpavku a je nesen inertní podpěrou. Vlhká směs čpavku a vzduchu se udržuje na atmosférickém tlaku při 35 (±5) °C. Na částech ze slitiny mědi se nesmí objevit trhliny nebo odlupování způsobené touto zkouškou.
 1.7 Zkouška pádem a vibracemi
 a)
 Šest jednotek teplotou ovládaného přetlakového zařízení se upustí z výšky 2 m při teplotě okolí 20 (±5) °C na hladkou betonovou plochu. U všech zkoušených vzorků je přípustné, aby po počátečním nárazu na betonový povrch odskočily. Každý ze vzorků se upustí ze šesti různých poloh (opačné směry na třech ortogonálních osách: svislá, příčná a podélná). Jestliže se na žádném ze šesti upuštěných vzorků neprojeví viditelné vnější poškození, z něhož by vyplývalo, že je předmět nezpůsobilý k používání, postoupí se ke kroku b);
 b)
 každé ze šesti teplotou ovládaných přetlakových zařízení, která byla upuštěna v kroku a), a jedno dodatečné zařízení, s nímž nebyla provedena zkouška pádem, se uchytí do zkušebního přípravku podle montážních pokynů výrobce a vystaví se vibracím v trvání 30 minut podél každé ze tří ortogonálních os (svislé, příčné a podélné) při frekvenci s nejsilnější rezonancí pro každou z os. Nejsilnější rezonance se určí přejížděním po rozsahu sinusoidních frekvencí od 10 Hz do 500 Hz při zrychlení 1,5 g v rozmezí 10 minut. Rezonanční frekvenci identifikuje výrazný vzrůst amplitudy vibrací. Nenachází-li se rezonanční kmitočet v tomto pásmu, provede se zkouška při 40 Hz. Po této zkoušce se nesmí u žádného vzorku objevit viditelné vnější poškození, z něhož by vyplývalo, že předmět je nezpůsobilý k používání. Následně musí splňovat požadavky zkoušky netěsnosti (bod 1.8 přílohy 4), zkoušky průtoku (bod 1.10 přílohy 4) a zkoušky uvedení do činnosti na zkušebním stavu (bod 1.9 přílohy 4).
 1.8 Zkouška netěsnosti
 Teplotou ovládané přetlakové zařízení, s nímž nebyly vykonány předchozí zkoušky, se zkouší při teplotě okolí, při vysoké a nízké teplotě a jiným zkouškám technické způsobilosti se nepodrobuje. Jednotka se před zkouškou udržuje po dobu jedné hodiny při každé z teplot a při zkušebním tlaku. Tři zkušební teploty:
 a)
 teplota okolí: jednotka se stabilizuje při 20 (±5) °C; zkouší se při 5 % (+0/–2 MPa) a 150 % jmenovitého pracovního tlaku (+2/–0 MPa);
 b)
 vysoká teplota: jednotka se stabilizuje při 85 °C nebo vyšší teplotě; zkouší se při 5 % (+0/–2 MPa) a 150 % jmenovitého pracovního tlaku (+2/–0 MPa);
 c)
 nízká teplota: jednotka se stabilizuje při –40 °C nebo nižší teplotě; zkouší se při 5 % (+0/–2 MPa) a 100 % jmenovitého pracovního tlaku (+2/–0 MPa).
 S dalšími jednotkami


text:
se provedou zkoušky netěsnosti podle specifikace pro ostatní zkoušky v bodě 1 přílohy 4, s nepřetržitým vystavením teplotě stanovené v uvedených zkouškách.
 Při všech stanovených zkušebních teplotách se jednotka stabilizuje po dobu jedné minuty ponořením do kapaliny s řízenou teplotou (nebo rovnocenným způsobem). Neobjeví-li se během stanovené doby žádné bubliny, splnil zkoušený vzorek požadavky zkoušky. Jestliže se bubliny objeví, rychlost úniku se změří vhodnou metodou. Celková rychlost úniku vodíku musí být menší než 10 Nml/h.
 1.9 Zkouška uvedení do činnosti na zkušebním stavu
 Zkouší se dvě nové jednotky teplotou ovládaného přetlakového zařízení, s nimiž nebyly provedeny jiné zkoušky technické způsobilosti, aby se mohl určit referenční čas pro uvedení do činnosti. Další jednotky, s nimiž už předtím byly provedeny zkoušky (předchozí zkoušky podle bodů 1.1, 1.3, 1.4, 1.5 nebo 1.7 přílohy 4) se podrobí zkoušce uvedení do činnosti na zkušebním stavu podle specifikací pro ostatní zkoušky v bodě 1 přílohy 4.
 a)
 Zkušební sestava se skládá buď z pece, nebo z komínu s řízenou teplotou a průtokem vzduchu umožňujícími dosáhnout ve vzduchu, který obklopuje teplotou ovládané přetlakové zařízení, teploty 600 (±10) °C. Jednotka teplotou ovládaného přetlakového zařízení se nevystavuje přímo plamenům. Jednotka teplotou ovládaného přetlakového zařízení se upne do přípravku podle montážních pokynů výrobce a zkušební konfigurace se zdokumentuje;
 b)
 k monitorování teploty se do pece nebo komínu umístí termočlánek. v průběhu dvou minut před začátkem zkoušky musí teplota zůstat v přijatelném rozsahu;
 c)
 natlakovaná jednotka teplotou ovládaného přetlakového zařízení se vloží do pece nebo komínu a zaznamená se čas, kdy se zařízení uvedlo do činnosti. Před vložením do pece nebo komínu se v jedné nové jednotce (se kterou předtím nebyly vykonány zkoušky) vyvodí tlak nepřekračující 25 % jmenovitého pracovního tlaku; v jednotkách teplotou ovládaného přetlakového zařízení se vyvodí tlak nepřekračující 25 % jmenovitého pracovního tlaku; a ještě v další jednotce (se kterou předtím nebyly vykonány zkoušky) se vyvodí tlak rovnající se 100 % jmenovitého pracovního tlaku;
 d)
 jednotky teplotou ovládaných přetlakových zařízení, s nimiž byly předtím vykonány ostatní zkoušky podle bodu 1 přílohy 4, musí vstoupit do činnosti do doby nejvýše o dvě minuty delší, než je referenční doba vstupu do činnosti nového teplotou ovládaného přetlakového zařízení, v němž byl vyvozen tlak 25 % jmenovitého pracovního tlaku;
 e)
 rozdíl mezi časy vstupu do činnosti u dvou nových teplotou ovládaných přetlakových zařízení, s nimiž předtím nebyly vykonány zkoušky, nesmí být větší než 2 minuty.
 1.10 Zkouška průtoku
 a)
 Z hlediska průtoku se zkouší osm jednotek teplotou ovládaného přetlakového zařízení. Těchto osm jednotek se skládá ze tří nových jednotek a z jedné jednotky z každé z následujících předtím vykonaných zkoušek: body 1.1, 1.3, 1.4, 1.5 a 1.7 přílohy 4;
 b)
 každá z jednotek se uvede do činnosti podle bodu 1.9 přílohy 4. Po uvedení do činnosti a bez očištění, odejmutí částí nebo stabilizování, se s každou jednotkou provede zkouška průtoku, přičemž se použije vodík, vzduch nebo některý inertní plyn;
 c)
 zkouška průtoku se provede s tlakem plynu na vstupu o hodnotě 2 (±0,5) MPa. Na výstupu je tlak okolí. Teplota a tlak


text:
ve vstupu se zaznamenají;
 d)
 průtok se měří s přesností ±2 %. Nejnižší hodnota naměřená u osmi přetlakových zařízení nesmí být nižší než 90 % nejvyšší hodnoty průtoku.
 2. ZKOUŠKY ZPĚTNÉHO VENTILU A UZAVÍRACÍHO VENTILU
 Zkoušky se vykonají s plynným vodíkem, jehož jakost splňuje požadavky normy ISO 14687-2 / SAE J2719. Všechny zkoušky se provádějí při teplotě okolí 20 (±5) °C, není-li stanoveno jinak. Zkoušky technické způsobilosti zpětného ventilu a uzavíracího ventilu jsou stanoveny takto (viz též dodatek 2):
 2.1 Hydrostatická zkouška pevnosti
 Výstupní otvor v těchto konstrukčních částech se zazátkuje a sedla ventilů nebo vnitřních orgánů se zablokují v otevřené poloze. Jedna jednotka se zkouší, aniž by s ní byly vykonány ostatní zkoušky technické způsobilosti konstrukce, aby mohl být stanoven referenční tlak při roztržení. Ostatní jednotky se zkouší podle specifikací pro následující zkoušky v bodě 2 přílohy 4.
 a)
 Ve vstupu konstrukční části se po dobu tří minut působí hydrostatickým tlakem 250 % (+2/–0 MPa) jmenovitého pracovního tlaku. Konstrukční část se vyšetří, aby se potvrdilo, že nedošlo k tvorbě trhlin;
 b)
 hydrostatický tlak se pak zvyšuje rychlostí nejvýše 1,4 MPa/s až do porušení konstrukční části. Hydrostatický tlak při porušení se zaznamená. Tlak při porušení předtím zkoušených jednotek nesmí být nižší než 80 % referenčního tlaku při porušení, s výjimkou případu, kdy hydrostatický tlak přesáhne 400 % jmenovitého pracovního tlaku.
 2.2 Zkouška netěsnosti
 Jedna jednotka, s níž nebyly vykonány předchozí zkoušky, se zkouší při teplotě okolí, při vysoké a nízké teplotě a jiným zkouškám technické způsobilosti se nepodrobuje. Tři zkušební teploty:
 a)
 teplota okolí: jednotka se stabilizuje při 20 (±5) °C; zkouší se při 5 % (+0/–2 MPa) a 150 % jmenovitého pracovního tlaku (+2/–0 MPa);
 b)
 vysoká teplota: jednotka se stabilizuje při 85 °C nebo vyšší teplotě; zkouší se při 5 % (+0/–2 MPa) a 150 % jmenovitého pracovního tlaku (+2/–0 MPa);
 c)
 nízká teplota: jednotka se stabilizuje při –40 °C nebo nižší teplotě; zkouší se při 5 % (+0/–2 MPa) a 100 % jmenovitého pracovního tlaku (+2/–0 MPa).
 S dalšími jednotkami se provedou zkoušky netěsnosti podle specifikace pro ostatní zkoušky v bodě 2 přílohy 4, s nepřetržitým vystavením teplotě stanovené v uvedených zkouškách.
 Výstupní otvor se zazátkuje vhodnou záslepkou a do vstupu se přivede tlakový vodík. Při všech stanovených zkušebních teplotách se jednotka stabilizuje po dobu jedné minuty ponořením do kapaliny s řízenou teplotou (nebo rovnocenným způsobem). Neobjeví-li se během stanovené doby žádné bubliny, splnil zkoušený vzorek požadavky zkoušky. Jestliže se bubliny objeví, rychlost úniku se změří vhodnou metodou. Rychlost úniku nesmí přesáhnout 10 Nml/h plynného vodíku.
 2.3 Zkouška tlakovým cyklem při extrémní teplotě
 a)
 Celkový počet pracovních cyklů je 11 000 u zpětného ventilu a 50 000 u uzavíracího ventilu. Jednotka ventilu se upne do zkušebního přípravku podle montážních pokynů výrobce. Činnost jednotky se trvale opakuje s použitím plynného vodíku při všech stanovených tlacích.
 Pracovní cyklus je definován takto:
 i)
 zpětný ventil se uchytí ke zkušebnímu přípravku a ve vstupu zpětného ventilu, který má uzavřený výstup, se působí šestkrát opakovaně tlakem 100 % jmenovitého pracovního tlaku (+2/–0