text:
asynchronní zkoušce na únavu se zkušebním zatížením působícím ve vodorovném a svislém směru. Vodorovné zatížení působí podél přímky, která je rovnoběžná s vozovkou, ve střední podélné rovině tažného vozidla a prochází středem spojovacího čepu. Svislé zatížení bude kolmé na vodorovné zatížení a bude působit po podélné střednici spojovacího čepu.
 Na zkušebním zařízení musí být zařízení pro připojení oje a oko oje uspořádána podle montážního návodu výrobce způsobem, který odpovídá jejich předpokládanému připevnění na vozidle.
 Použijí se tato zkušební zatížení:
 Tabulka 14
 Zkušební síly
 Zkušební síla
 Střední hodnota (kN)
 Amplituda (kN)
 Vodorovné zatížení
 0
 ± 0,6Dc (viz pozn.)
 Svislé zatížení
 S × g/1 000
 ± 0,6 V (viz pozn.)
 Pozn.: V případě spojovacích zařízení pro vybrané oje třídy T musí být tyto hodnoty sníženy na ± 0,5Dc a ± 0,5 V.
 Svislá a vodorovná složka mají sinusový tvar a působí asynchronně, přičemž rozdíl mezi jejich frekvencemi musí být od 1 % do 3 %.
 3.3.4. Statická zkouška uzávěru spojovacího čepu
 U zařízení pro připojení oje je též třeba zkoušet uzavření a všechna zajišťovací zařízení statickou silou velikosti 0,25 D působící ve směru otevírání; při zkoušce nesmí dojít k otevření uzávěru a k poškození. U válcových spojovacích čepů postačuje zkušební síla 0,1 D.
 3.4. Oka ojí
 3.4.1. Oka ojí se podrobují stejným dynamickým zkouškám jako zařízení pro připojení oje. Oka ojí určená pouze pro přívěsy s výkyvnými ojemi, které dovolují volný pohyb ve svislé rovině, se zkoušejí se střídavým zatížením, jak je popsáno v bodě 3.3.2. Oka ojí určená též pro přívěsy s nápravami uprostřed se v případě přívěsů hmotnosti C do 3,5 t včetně zkoušejí stejným způsobem jako spojovací hlavice ke spojovacím koulím (bod 3.2) a stejným způsobem jako zařízení pro připojení oje (bod 3.3.3.2) v případě přívěsů s nápravami uprostřed o hmotnosti C větší než 3,5 t.
 3.4.2. Toroidní oka třídy L musí být zkoušena podle bodů 3.4.2.1 a 3.4.2.2.
 3.4.2.1. Podrobí se zkoušce s pulzujícím zatížením, přičemž konfigurace montáže musí odpovídat montáži na vozidle. Zkouška se provede se spojovacím zařízením třídy K. Alternativně lze po dohodě se schvalovacím orgánem nebo technickou zkušebnou spojovací zařízení nahradit upínacím zařízením, které představuje totéž prostředí.
 3.4.2.2. Podrobí se dynamickým zkouškám podle bodu 3.4.1, pokud jde o příslušné charakteristické hodnoty spojovacího zařízení třídy K uvedené výrobcem.
 3.4.3. Oka ojí se musí zkoušet takovým způsobem, aby střídavé zatížení působilo na části, kterými je oko oje připevněno k oji. Všechny pružné mezičleny musí být zablokovány.
 3.5. Spojovací zařízení pomocí háku
 3.5.1. Spojovací zařízení pomocí háku třídy K musí vyhovět dynamické zkoušce podle bodu 3.5.2 této přílohy.
 3.5.2. Dynamická zkouška:
 3.5.2.1.
 Dynamická zkouška s pulzujícím zatížením se provádí na toroidních okách třídy L a spojovacím zařízení namontovaném tak, jako by bylo namontované na vozidle, se všemi nezbytnými částmi pro montáž na vozidle. Avšak se souhlasem schvalovacího orgánu nebo technické zkušebny mohou být pružné členy odpojeny.
 3.5.2.2.
 Háková spojovací zařízení určená k použití u přívěsů s výkyvnými ojemi, kde svislé zatížení působící na spojovací zařízení S je nulové, se zkoušejí způsobem popsaným v bodě 3.3.2.
 3.5.2.3.
 Háková spojovací


text:
zařízení určená k použití u přívěsů s nápravami uprostřed (S> 0):
 3.5.2.3.1.
 Háková spojovací zařízení určená k použití u přívěsů s nápravami uprostřed o hmotnosti ≤ 3,5 t se zkoušejí způsobem popsaným v bodě 3.1 této přílohy.
 3.5.2.3.2.
 Háková spojovací zařízení určená k použití u přívěsů s nápravami uprostřed nad 3,5 t se zkoušejí způsobem popsaným v bodě 3.3.3.2 této přílohy.
 3.5.3. Statická zkouška zajišťovacího zařízení
 U hákových spojovacích zařízení je též třeba zkoušet uzavření a všechna zajišťovací zařízení statickou silou velikosti 0,6 D působící ve směru otevírání. Při zkoušce nesmí dojít k otevření uzávěru. Uzavření/zajišťovací zařízení musí být po zkoušce funkční.
 3.6. Oje
 3.6.1. Oje se zkoušejí stejným způsobem jako oka ojí (viz bod 3.4). Schvalovací orgán nebo technická zkušebna mohou od zkoušky na únavu upustit, jestliže jednoduchá konstrukce určité části umožňuje posoudit její pevnost teoreticky. Konstrukční zatížení pro teoretické ověření pevnosti oje přívěsu s nápravami uprostřed o hmotnosti C do 3,5 t včetně se převezme z normy ISO 7641/1:1983. Konstrukční zatížení pro teoretické ověření pevnosti ojí pro přívěsy s nápravami uprostřed o hmotnosti C větší než 3,5 t se vypočítá podle vzorce:
 Fsp = (g × S/1 000) + V,
 kde amplituda síly V je definována v bodě 2.11.4 tohoto předpisu.
 Pro přívěsy o celkové hmotnosti C větší než 3,5 t se berou v úvahu přípustné hodnoty namáhání na základě konstrukčního zatížení podle bodu 5.3 normy ISO 7641/1:1983. V případě prohnutých ojí (např. tvaru S) a ojí plných přívěsů se bere v úvahu vodorovná složka síly Fhp = 1,0 × D.
 3.6.2. U ojí plných přívěsů s volným pohybem ve svislé rovině se vedle zkoušek na únavu nebo teoretického ověření pevnosti musí ověřit odolnost ve vzpěru buď teoretickým výpočtem s konstrukčním zatížením 3,0 × D, nebo zkouškou na vzpěr se zatížením 3,0 × D. Při výpočtu musí přípustná namáhání odpovídat bodu 5.3 normy ISO 7641/1:1983.
 3.6.3. V případě řízených náprav je nutno ověřit pevnost v ohybu buď výpočty, nebo zkouškou ohybem. Působí se vodorovnou boční statickou silou ve středu místa spojení. Velikost této síly se volí tak, aby okolo středu přední nápravy vznikl moment velikosti 0,6 × Av × g (kNm). Přípustná namáhání musí odpovídat bodu 5.3 normy ISO 7641/1:1983.
 Avšak v případě, kdy řízené nápravy tvoří dvojitou, tandemovou jednotku (řízený podvozek) musí být tento moment zvýšen na 0,95 × Av × g (kNm).
 3.7. Točnice
 3.7.1. Základními pevnostními zkouškami jsou dynamická zkouška a statická zkouška (zkouška zdviháním). Točnice určené k nucenému řízení návěsů se podrobují doplňkové statické zkoušce (zkoušce ohybem). Při zkouškách musí být točnice opatřena všemi částmi potřebnými k jejímu připevnění na vozidlo. Způsob namontování musí být totožný se způsobem, který se pak použije na vozidle. Použití metody výpočtu jako alternativy fyzické zkoušky není přípustné.
 3.7.2. Statické zkoušky
 3.7.2.1. U normalizovaných točnic konstruovaných ke spojení s řídicím klínem nebo podobným zařízením pro nucené řízení návěsů (viz bod 2.7 tohoto předpisu) se musí ověřit dostatečná pevnost statickou zkouškou ohybem v pracovním rozsahu zařízení pro nucené řízení za současného působení zatížení působícího na točnici. Maximálním přípustným zatížením točnice

type: contracts

jurisdiction: EU


text:
U se působí svisle na spojovací zařízení v jeho provozní poloze prostřednictvím tuhé desky dostatečně velké, aby zařízení úplně překryla.
 Výslednice působícího zatížení musí procházet středem vodorovného kloubového uložení točnice.
 Současně se působí na vodicí plochy pro návěsný čep vodorovnou příčnou silou představující sílu potřebnou k nucenému řízení návěsu. Velikost této síly a směr, ve kterém působí, se volí tak, aby okolo osy návěsného čepu vznikl moment velikosti 0,75 m × D. Moment se vyvodí silou působící na rameni páky dlouhém 0,5 ± 0,1 m. Připouští se trvalá plastická deformace do 0,5 % všech jmenovitých rozměrů. Při zkoušce nesmějí vzniknout trhliny.
 3.7.2.2. Všechny točnice se musí podrobit statické zkoušce zdviháním. Při zdvihací síle velikosti do Fa = g × U nesmí dojít k většímu trvalému ohybu desky točnice než 0,2 % její šířky.
 U normalizovaných točnic třídy G50 a u srovnatelných točnic pro stejný průměr návěsného čepu nesmí působením zdvihací síly Fa = g × 2,5 U dojít k oddělení návěsného čepu od točnice. U nenormalizovaných točnic s průměrem návěsného čepu větším než 50 mm, například točnice s návěsným čepem o průměru 90 mm, musí být zdvihací síla: Fa = g × 1,6 U s minimální hodnotou 500 kN.
 Tato síla se vyvodí pákou, jejíž jeden konec dosedá na desku točnice a druhý konec ve vzdálenosti 1,0 m až 1,5 m od osy návěsného čepu se zdvihá – viz obrázek 24.
 Rameno páky musí svírat se směrem vstupu návěsného čepu do točnice úhel 90°. Zkouška se provede pro nejméně příznivý případ, je-li jasně patrný. Nelze-li nejméně příznivý případ snadno určit, rozhodne schvalovací orgán nebo technická zkušebna, z které strany se zkouška provede. Provádí se pouze jedna zkouška.
 Obrázek 24
 Zkouška točnic zdviháním
 1 to 1,5 m
 Pohled zezadu
 3.7.3. Dynamická zkouška
 Točnice se na zkušebním zařízení podrobí střídavému namáhání (asynchronní dynamické zkoušce) za současného působení vodorovného střídavého zatížení a svislého pulzujícího zatížení.
 3.7.3.1. U točnic, které nejsou určeny k nucenému řízení návěsů, se použijí tato zatížení:
 Vodorovně
 :
 Fhw = ± 0,6 × D
 Svisle
 :
 FsO = g × 1,2 U
 FsU = g × 0,4 U
 Obě tato zatížení působí ve střední podélné rovině vozidla, přičemž obě síly FsO a FsU procházejí středem kloubového uložení točnice.
 Svislé zatížení Fs se střídavě mění mezi krajními hodnotami + g × 1,2 U a + g × 0,4 U, a vodorovné zatížení mezi ± 0,6 D.
 3.7.3.2. U točnic určených k nucenému řízení návěsů se použijí tato zatížení:
 Vodorovně
 :
 Fhw = ± 0,675 D
 Svisle
 :
 FsO a FsU jako v bodě 3.7.3.1.
 Přímky, v nichž tato zatížení působí, jsou uvedeny v bodě 3.7.3.1.
 3.7.3.3. Při dynamických zkouškách točnic se mezi desku točnice a desku návěsu musí nanést vhodné mazivo, aby byl zajištěn součinitel tření nejvýše μ ≤ 0,15.
 3.8. Základní desky točnic
 Dynamické zkoušky točnic popsané v bodě 3.7.3 a statické zkoušky popsané v bodě 3.7.2 se musí též aplikovat na základní desky točnic. U základních desek postačí zkouška zdviháním jen na jedné straně. Zkouška musí vycházet ze stanovené


text:
maximální montážní výšky točnice, ze stanovené maximální konstrukční šířky a ze stanovené minimální konstrukční délky základní desky. Tato zkouška není nutná, jestliže se základní deska liší od konstrukce, která již byla vyzkoušena, pouze menší šířkou a/nebo větší délkou a menší celkovou výškou. Použití metody výpočtu jako alternativy fyzické zkoušky není přípustné.
 3.9. Návěsné čepy návěsů
 3.9.1. Vzorek se na zkušebním zařízení podrobí dynamické zkoušce střídavým namáháním. Zkouška návěsného čepu nesmí být spojena se zkouškou točnice. Při zkoušce musí zatížení působit také na připevňovací prvky potřebné k montáži návěsného čepu na návěs. Použití metody výpočtu jako alternativy fyzické zkoušky není přípustné.
 3.9.2. Při dynamické zkoušce se na návěsný čep v provozní poloze aplikuje střídavé vodorovné zatížení Fhw = ± 0,6 D.
 Přímka, v níž toto zatížení působí, prochází středem nejmenšího průměru válcové části návěsného čepu, který se u třídy H50 rovná 50,8 mm (viz příloha 5, obrázek 18).
 3.10. Alternativní zkouška na únavu spojovacích koulí s držákem s hodnotou D ≤ 14 kN
 Alternativně ke zkušebnímu postupu, který je popsán v bodě 3.1, mohou být spojovací koule s držákem s hodnotou D ≤ 14 kN zkoušeny podle následujících podmínek.
 3.10.1. Úvod
 Níže popsaná zkouška životnosti spočívá ve zkoušce s víceosým zatížením ve třech směrech, přičemž síly působí současně a jsou definovány maximální amplitudy a charakteristika srovnávající účinky na únavu (hodnota měrného zatížení je v souladu s níže uvedenou definicí).
 3.10.2. Zkušební požadavky
 3.10.2.1. Definice hodnoty měrného zatížení (load intensity value, LIV)
 Hodnota měrného zatížení je skalární hodnota, která představuje závažnost jednoho časového průběhu zatížení s ohledem na únavovou životnost (totožná se součtem poškození). Kumulace poškození se vyjádří pomocí základního Minerova lineárního pravidla. Pro jeho určení se použijí amplitudy zatížení a počet opakování každé amplitudy (nezohlední se účinky středních zatížení).
 Křivka S-N (Basquinova křivka) představuje amplitudy zatížení ve vztahu k počtu cyklů (SA,i ve vztahu k Ni). Křivka má konstantní směrnici k ve dvojitém logaritmickém diagramu (tj. každá amplituda/vyvíjená zkušební síla SA,i se vztahuje k omezenému počtu cyklů Ni). Křivka představuje teoretické omezení únavy pro analyzovanou konstrukci.
 Časový průběh zatížení se vyjádří v diagramu párových rozkmitů (range-pair diagram) jako závislost amplitud zatížení na počtu cyklů zatížení (SA,i ve vztahu k ni). Součet poměrů ni/Ni pro všechny zjištěné úrovně amplitud SA,i se rovná hodnotě měrného zatížení.
 amplituda SA
 cykly N; n
 3.10.2.2. Požadované hodnoty měrného zatížení a maximální amplitudy
 Musí se zohlednit tento systém souřadnic:
 směr x: podélný směr/proti směru jízdy vozidla
 směr y: vpravo vzhledem ke směru jízdy
 směr z: svisle směrem nahoru
 Časový průběh zatížení může být vyjádřen podle mezilehlých poloh vycházejících z hlavních směrů (x, y, z), přičemž se použijí tyto vztahy (α = 45°; α′ α = 35,2°):
 Fxy(t) = Fx(t) × cos(α) + Fy(t) × sin(α)
 Fxz(t) = Fx(t) × cos(α) + Fz(t) × sin(α)
 Fyz(t) = Fy(t) × cos(α) + Fz(t) × sin(α)
 Fxyz(t) = Fxy(t) × cos(α′) + Fz(t) × sin(α′)
 Fxzy(t) = Fxz(t) × cos(α′) – Fy(t) × sin(α′)
 Fyzx(t) = Fyz(t) × cos(α′) – Fx(t) × sin(α′)
 Hodnoty měrného zatížení vyjádřené pro každý směr


text:
(rovněž pro kombinované směry) se vypočítají jako součet poměrů ni/Ni pro všechny zjištěné úrovně amplitud v příslušném směru.
 Aby se prokázala únavová životnost zařízení ke schválení typu, musí být při zkoušce životnosti dosaženo alespoň těchto hodnot měrného zatížení:
 LIV (1 kN ≤ D ≤ 7 kN)
 LIV (7 kN < D ≤ 14 kN)
 LIVx
 0,0212
 0,0212
 LIVy
 lineární regrese mezi: D = 1 kN: 7,026 e– 4; D = 7 kN: 1,4052 e– 4
 1,4052 e– 4
 LIVz
 1,1519 e– 3
 1,1519 e– 3
 LIVxy
 lineární regrese mezi: D = 1 kN: 6,2617 e– 3; D = 7 kN: 4,9884 e– 3
 4,9884 e– 3
 LIVxz
 9,1802 e– 3
 9,1802 e– 3
 LIVyz
 lineární regrese mezi: D = 1 kN: 7,4988 e– 4; D = 7 kN: 4,2919 e– 4
 4,2919 e– 4
 LIVxyz
 lineární regrese mezi: D = 1 kN: 4,5456 e– 3; D = 7 kN: 3,9478 e– 3
 3,9478 e– 3
 LIVxzy
 lineární regrese mezi: D = 1 kN: 5,1977 e– 3; D = 7 kN: 4,3325 e– 3
 4,3325 e– 3
 LIVyzx
 lineární regrese mezi: D = 1 kN: 4,5204 e– 3; D = 7 kN: 2,9687 e– 3
 2,9687 e– 3
 K odvození časového průběhu zatížení, které vychází z výše uvedeného měrného zatížení, musí být sklon k = 5 (viz definice v bodě 3.10.2.1). Basquinova křivka musí procházet bodem s amplitudou SA = 0,6 × D a počtem cyklů N = 2 × 106.
 Statické svislé zatížení S (definované v bodě 2.11.3 tohoto předpisu) na spojovacím zařízení, udané výrobcem, se připočte ke svislému zatížení.
 V průběhu zkoušky by maximální amplitudy neměly přesáhnout tyto hodnoty:
 Podélně Fx [–]
 Příčně Fy [–]
 Svisle Fz [–]
 Maximální
 + 1,3 × D
 + 0,45 × D
 + 0,6 × D+S
 Minimální
 – 1,75 × D
 – 0,45 × D
 – 0,6 × D+S
 Na těchto internetových stránkách je k dispozici příklad časového průběhu, který splňuje uvedené požadavky:
 http://www.unece.org/trans/main/wp29/wp29wgs/wp29grrf/grrf-reg55.html
 3.10.3. Zkušební podmínky
 Spojovací zařízení se namontuje na pevný zkušební přípravek nebo na vozidlo. Pokud jde o třírozměrný signál závislosti na čase, musí působit tři akční členy za účelem současného působení a kontroly silových složek Fx (podélná), Fy (příčná) a Fz (svislá). V ostatních případech mohou být počet a umístění akčních členů vybrány dohodou mezi výrobcem a technickými zkušebnami. V každém případě však musí být možné pomocí zkušební soustavy současně vyvíjet nezbytné síly, aby byly splněny požadavky na hodnoty měrného zatížení stanovené v bodě 3.10.2.2.
 Všechny šrouby musí být dotaženy momentem určeným výrobcem.
 3.10.3.1. Spojovací zařízení namontované na tuhém rámu
 Během působení maximálních a minimálních sil Fx, Fy a Fz i každé z nich jednotlivě na místo spojení nesmí být místa připevnění spojovacího zařízení dále než 1,5 mm od referenčního bodu pro „0-zatížení“.
 3.10.3.2. Spojovací zařízení namontované na karoserii vozidla nebo její části
 V tomto případě se spojovací zařízení namontuje na karoserii nebo část karoserie typu vozidla, pro které je spojovací zařízení navrženo. Vozidlo nebo část karoserie se namontují na vhodné zařízení nebo vhodný zkušební přípravek tak, aby se vyloučil


text:
jakýkoliv vliv zavěšení náprav.
 Přesné podmínky během zkoušky se popíší v příslušném zkušebním protokolu. Možné účinky rezonance musí být kompenzovány vhodným systémem kontroly zkušebního zařízení a mohou být sníženy doplňkovým připevněním mezi karoserií vozidla a zkušebním zařízením nebo úpravou frekvence.
 3.10.4. Kritéria selhání při zkoušce
 Kromě kritérií uvedených v bodě 4.1 tohoto předpisu ověřovaných kapilární metodou se spojovací zařízení považuje za nevyhovující zkoušce, jestliže:
 a)
 je zjištěna jakákoliv viditelná plastická deformace;
 b)
 je ovlivněna funkčnost a bezpečnost spojení (např. bezpečné připojení přívěsu, maximální vůle);
 c)
 jakákoliv ztráta utahovacího momentu šroubů přesahující 30 % jmenovitého utahovacího momentu měřeného ve směru dotahování;
 d)
 spojovací zařízení se snímatelnou částí nelze oddělit a připevnit alespoň třikrát. Při prvním oddělení je povolen jeden náraz.
 PŘÍLOHA 7
 MONTÁŽ A ZVLÁŠTNÍ POŽADAVKY
 1. Montáž a zvláštní požadavky
 1.1. Montáž spojovacích koulí, hákových spojovacích zařízení a držáku
 1.1.1. Spojovací koule, háková spojovací zařízení s držák musí být namontovány na vozidlo kategorie M1, M2 (s maximální přípustnou hmotností menší než 3,5 t) a kategorie N1 takovým způsobem, aby byly splněny požadavky na volný prostor okolo spojovacího zařízení a na jeho výškové rozměry podle obrázku 25. Výška musí být měřena za podmínek naložení vozidla uvedených v dodatku k této příloze.
 Tento požadavek se nevztahuje na terénní vozidla kategorie G definovaná v příloze 7 Úplného usnesení o konstrukci vozidel (R.E.3).
 1.1.1.1. Volný prostor okolo spojovacích koulí znázorněný na obrázcích 25a a 25b může být vyplněn vybavením, které se nedemontuje, například rezervním kolem, pokud vzdálenost od středu koule nebo háku ke svislé rovině v nejzazším bodě uvedeného vybavení nepřesáhne 250 mm. Vybavení musí být namontováno tak, aby umožňovalo přiměřený přístup pro uživatele při spojování a rozpojování bez nebezpečí úrazu a omezení pohyblivosti spojovacího zařízení.
 1.1.2. Ke spojovacím koulím nebo hákovému spojovacímu zařízení a držáku je výrobce vozidla povinen dodat montážní návod a uvést, zda je v místě připevnění nutné vyztužení (viz dodatek přílohy 2 tohoto předpisu).
 1.1.3. Spojovací kouli/hákové spojovací zařízení musí být možno připojit a odpojit, jestliže podélná osa spojovací koule/hákového spojovacího zařízení vzhledem ke střednici spojovací koule/hákového spojovacího zařízení s držákem:
 je otočena ve vodorovné rovině o 60° doprava nebo doleva, (β = 60°, viz obrázek 25);
 je otočena ve svislé rovině o 10° nahoru nebo dolů (α = 10°, viz obrázek 25);
 je axiálně natočena o 10° směrem doprava nebo doleva.
 Obrázek 25a
 Obrázek 25b
 1.1.4. Není-li přívěs spojen s tažným vozidlem, nesmí namontovaný držák a spojovací koule zakrývat (částečně), z pohledu zevnitř rovin geometrické viditelnosti žádné osvětlení (např. zadní mlhovou svítilnu), ani místo pro montáž a připevnění zadní registrační tabulky tažného vozidla, ledaže lze namontované mechanické spojovací zařízení odstranit nebo přemístit bez použití nářadí, s výjimkou snadno ovladatelného (tj. silou nepřesahující dvacet (20) Nm) klíče, který je ve vozidle.
 Může-li namontované mechanické spojovací zařízení (částečně) zakrývat jakoukoli konstrukční část osvětlení a/nebo místo pro montáž a připevnění zadní registrační tabulky tažného vozidla, musí být tato skutečnost řádně zaznamenána ve zkušebním protokolu a jasně uvedena v rubrice „Poznámky“ ve formuláři sdělení o schválení typu vozidla.
 Jestliže mechanické spojovací zařízení (částečně)


text:
zakrývá místo pro montáž a připevnění zadní registrační tabulky tažného vozidla a/nebo jakékoli zařízení pro osvětlení, a výrobce proto pro jejich umístění stanovil jiný prostor, musí být tato skutečnost řádně zaznamenána ve zkušebním protokolu a jasně uvedena v rubrice „Poznámky“ ve formuláři sdělení o schválení typu vozidla.
 1.2. Montáž spojovacích hlavic nebo toroidních ok ojí
 1.2.1. Spojovací hlavice třídy B jsou přípustné u přívěsů s maximální hmotností do 3,5 tun.
 Je-li přívěs ve vodorovné poloze s maximální povolenou hmotností na nápravu, namontují se spojovací hlavice nebo toroidní oka oje tak, aby střednice kulové oblasti, do níž koule zapadá, byla 430 ± 35 mm nad vodorovnou rovinou, na níž spočívají kola přívěsu.
 Za vodorovnou polohu se u obytných přívěsů a nákladních přívěsů pokládá vodorovná poloha podlahy nebo ložné plochy. U přívěsů, které tuto vztažnou plochu nemají (např. u přívěsů pro dopravu lodí apod.), je výrobce přívěsu povinen určit příslušnou vztažnou přímku, kterou je vodorovná poloha definována. Požadavek týkající se výškové polohy se vztahuje pouze na přívěsy určené k připojení za vozidla podle bodu 1.1.1 této přílohy. V každém případě musí být vodorovná poloha určena v rozmezí ± 1°.
 1.2.2. Se spojovacími hlavicemi/toroidními oky oje musí být možno bezpečně manipulovat ve volném prostoru okolo spojovací koule podle obrázků 25a a 25b až do úhlu α = 25° a β = 60°.
 1.2.3. Konstrukce oje včetně spojovací hlavice/toroidních ok oje pro použití u přívěsů s nápravami uprostřed kategorie O1 a O2 musí být taková, aby se spojovací hlavice/toroidní oka oje v případě oddělení od hlavního spojovacího zařízení nebořila do země.
 1.3. Montáž zařízení pro připojení oje a připevňovacích mezičlenů
 1.3.1. Montážní rozměry pro normalizovaná zařízení pro připojení oje:
 Mají-li být montována normalizovaná zařízení pro připojení oje, musí být na vozidle dodrženy montážní rozměry podle obrázku 15 a tabulky 10 přílohy 5.
 1.3.2. Potřeba dálkově ovládaného spojovacího zařízení
 Není-li možno splnit jeden nebo více z níže uvedených požadavků týkajících se snadné a bezpečné obsluhy (bod 1.3.3), přístupnosti (bod 1.3.5) nebo volného prostoru pro ruční páku (bod 1.3.6), musí se použít zařízení pro dálkové ovládání popsané v bodě 12.3 přílohy 5.
 1.3.3. Snadná a bezpečná obsluha
 Zařízení pro připojení oje musí být namontována na vozidlo způsobem umožňujícím snadnou a bezpečnou obsluhu.
 Vedle funkcí otevření (a popřípadě uzavření) se požadavek snadné a bezpečné obsluhy týká též ověření polohy indikátoru uzavřené a zajištěné polohy spojovacího čepu (zrakem a hmatem).
 V prostoru, kde musí stát osoba, která spojovací zařízení obsluhuje, musí být konstrukčním provedením vyloučena potenciálně nebezpečná místa jako např. ostré hrany, rohy atd., nebo musí být chráněna, aby nedošlo k poranění.
 Úniková cesta z tohoto prostoru nesmí být zúžena nebo přehrazena z žádné strany případnými namontovanými předměty.
 Obsluhující osobě nesmí v zaujetí vhodné polohy bránit zařízení proti podjetí.
 1.3.4. Minimální úhel pro připojení a odpojení
 Oko oje musí být možno připojit a odpojit, jestliže podélná osa oka oje vzhledem ke střednici hubice je zároveň otočena:
 vodorovně o 50° doprava nebo doleva;
 svisle o 6° nahoru nebo dolů;
 axiálně o 6° doprava nebo doleva.
 Tento požadavek se vztahuje


text:
též na spojovací zařízení pomocí háku třídy K pro vozidla s maximální přípustnou hmotností vyšší než 3,5 t.
 1.3.5. Přístupnost
 Vzdálenost mezi středem spojovacího čepu a okrajem karoserie vozidla nesmí být větší než 550 mm. Pokud je vzdálenost větší než 420 mm, musí být spojovací zařízení vybaveno ovládacím mechanismem umožňujícím bezpečné ovládání na maximální vzdálenost 420 mm od vnější desky karoserie.
 Vzdálenost 550 mm však může být z prokazatelně oprávněných technických důvodů překročena, není-li narušeno snadné a bezpečné uvedení spojovacího zařízení pro připojení oje v činnost:
 a)
 na vzdálenost do 650 mm u vozidel se sklápěcí karoserií nebo se zařízením namontovaným vzadu;
 b)
 na vzdálenost do 1 320 mm, je-li světlá výška nejméně 1 150 mm;
 c)
 u vozidel pro dopravu automobilů s nejméně dvěma ložnými podlažími, u nichž se v běžném provozu přívěs neodpojuje od tažného vozidla.
 1.3.6. Volný prostor pro ruční páku
 S cílem bezpečně obsluhovat zařízení pro připojení oje musí být okolo ruční páky dostatečný volný prostor.
 Za dostatečný se pokládá prostor podle obrázku 26.
 Jsou-li k montáži na vozidlo určeny různé typy normalizovaných zařízení pro připojení oje, musí volný prostor zajišťovat splnění předepsaných podmínek i pro největší velikost spojovacích zařízení příslušné třídy uvedené v bodě 3 přílohy 5.
 Obrázek 26
 Volný prostor pro ruční páku
 Uvedené rozměry přiměřeně platí i pro zařízení pro připojení oje s ručními pákami směřujícími dolů nebo s ručními pákami jiné konstrukce.
 Volný prostor musí být též zajištěn se zřetelem k předepsanému minimálnímu úhlu pro připojení a odpojení podle bodu 1.3.4 této přílohy.
 1.3.7. Prostor pro volný pohyb zařízení pro připojení oje
 Zařízení pro připojení oje namontované na vozidlo musí mít minimální vůli 10 mm vzhledem ke všem ostatním částem vozidla se zřetelem ke všem možným geometrickým polohám uvedeným v bodě 3 přílohy 5.
 Je-li k montáži na typ vozidla určeno více různých typů normalizovaných zařízení pro připojení oje, musí tato vůle zajišťovat splnění předepsaných podmínek i pro největší možné spojovací zařízení příslušné třídy podle bodu 3 přílohy 5.
 1.3.8. Přípustnost zařízení pro připojení oje se zvláštním kloubem pro otáčení ve svislé rovině – viz bod 3.4 přílohy 5.
 Spojovací zařízení s válcovým čepem, u nichž se zvláštním kloubem dosahuje pohyblivosti připojeného oka oje ve svislé rovině, jsou přípustné pouze v případech, kdy lze prokázat jejich technickou nezbytnost. Může tomu tak být například u zadních sklápěčů, kde hlava spojovacího zařízení musí být sklopná, nebo u spojovacích zařízení vozidel pro dopravu velmi těžkých nákladů, u nichž je nutno použít válcový spojovací čep z pevnostních důvodů.
 1.4. Montáž ok ojí a ojí na přívěsy
 1.4.1. Oje pro přívěsy s nápravami uprostřed, u nichž při maximální technicky přípustné hmotnosti přívěsu a rovnoměrném rozložení nákladu je zatížení na oku oje přívěsu větší než 50 kg, musí mít výškově seřiditelné podpěrné zařízení.
 1.4.2. Při upevňování ok ojí a ojí na přívěsy s nápravami uprostřed s maximální hmotností C přesahující 3,5 t, mají-li více než jednu nápravu, musí mít tyto přívěsy zařízení pro rozložení hmotnosti na nápravy.
 1.4.3. Výkyvné oje musí být nad vozovkou. Po uvolnění z vodorovné


text:
polohy nesmí spadnout níže než 200 mm od vozovky. Viz též body 5.3 a 5.4 přílohy 5.
 1.5. Montáž točnic, základních desek a návěsných čepů na vozidla.
 1.5.1. Točnice třídy G50 se nesmějí montovat přímo na rám vozidla, pokud to není výrobcem vozidla povoleno. Tyto točnice musí být k rámu připevněny pomocí základní desky postupem podle montážního návodu výrobce vozidla a výrobce spojovacího zařízení.
 1.5.2. Návěsy musí mít podpěrné nohy nebo jiné zařízení, které umožňuje odpojení a parkování návěsu.
 Jsou-li návěsy vybaveny tak, že se spojovací zařízení, elektrické a brzdové systémy mohou spojit samočinně, musí mít návěsy podpěrné nohy, které se po připojení návěsu samočinně zdvihnou od vozovky.
 Tyto požadavky se nevztahují na návěsy určené pro zvláštní provoz, které se běžně odpojují pouze v dílně nebo při nakládání a vykládání ve vyhrazených provozních prostorách.
 1.5.3. Návěsný čep se musí připevnit k základní desce na návěsu podle návodu výrobce vozidla nebo výrobce návěsných čepů.
 1.5.4. Má-li návěs řídicí klíny, musí splňovat požadavky popsané v bodě 7.8 přílohy 5.
 2. Dálková indikace a ovládání
 2.1. Při montáži zařízení dálkové indikace a ovládání je nutné vzít v úvahu všechny příslušné požadavky uvedené v bodě 12 přílohy 5.
 Dodatek
 Stav naložení pro měření výšky spojovací koule
 1. Výška musí odpovídat údajům v bodě 1.1.1 přílohy 7.
 2. V případě vozidel kategorie M1 (1) udává hmotnost vozidla, při níž bude tato výška měřena, výrobce vozidla a musí být uvedena ve formuláři sdělení (příloha 2). Hmotnost bude buď maximální přípustná hmotnost rozložená na nápravy podle pokynů výrobce vozidla, nebo hmotnost daná naložením vozidla v souladu s bodem 2.1 tohoto dodatku.
 2.1. Maximální provozní hmotnost je udávána výrobcem tažného vozidla (viz bod 6 formuláře sdělení, příloha 2); plus
 2.1.1. dvě hmotnosti po 68 kg umístěné na vnějších místech k sezení na každé řadě sedadel, kdy sedadla jsou nastavena do nejzazší polohy pro běžné řízení a cestování a s hmotností umístěnou:
 2.1.1.1.
 u původního vybavení spojovacími zařízeními a částmi předloženými ke schválení výrobcem vozidla přibližně v bodě umístěném 100 mm před bod „R“ u nastavitelných sedadel a 50 mm před bod „R“ u ostatních sedadel, přičemž bod „R“ je stanoven podle bodu 5.1.1.2 předpisu č. 14;
 nebo
 2.1.1.2.
 u spojovacích zařízení a částí předložených ke schválení nezávislým výrobcem a určených pro montáž jako náhradní díl přibližně v poloze sedící osoby.
 2.1.2. Kromě toho bude na každé 68 kg závaží připadat ještě 7 kg závaží na osobní zavazadla, které bude rovnoměrně rozmístěno v zavazadlovém prostoru vozidla.
 3. V případě vozidel kategorie N1 (1) musí být hmotnost vozidla, při níž bude tato výška měřena:
 3.1.
 Maximální přípustná hmotnost rozložená na nápravy, jak je uvedeno výrobcem tažného vozidla (viz bod 6 formuláře sdělení, příloha 2).
 (1) Podle definice v Úplném usnesení o konstrukci vozidel (R.E.3), (dokument TRANS/WP.29/78/Rev.3, bod 2) – www.unece.org/trans/main/wp29/wp29wgs/wp29gen/wp29resolutions.html.
 PŘÍLOHA 8
 POSTUP OVĚŘOVÁNÍ VOZIDLA S OHLEDEM NA NAMONTOVANÉ SPOJOVACÍ ZAŘÍZENÍ
 1. Obecně
 Tato příloha má stanovit postup a kritérium přijatelnosti, aby bylo možné ověřit, že charakteristické výkonové hodnoty spojovacího zařízení namontovaného na vozidlo, které má být schváleno, jsou dostatečné


text:
k udržení maximální přípojné hmotnosti a vyhovují i dalším technickým vlastnostem vozidla nebo soupravy.
 1.1. Postup ověřování a kritéria přijatelnosti
 Požadavky na výkonové hodnoty se vypočtou pomocí příslušných vzorců v bodech 2 a 3 této přílohy, a to za použití maximální přípustné hmotnosti tažného vozidla, přívěsu a jejich soupravy, jež jsou určeny výrobcem vozidla v příloze 2 tohoto předpisu.
 Kritéria přijatelnosti jsou splněna:
 a)
 nejsou-li vypočtené požadavky na výkonové hodnoty vyšší než charakteristické výkonové hodnoty spojovacího zařízení,
 b)
 pokud, u zařízení pro připojení oje nesplňujícího výše uvedená kritéria, požadavky na výkonové hodnoty a mezní hodnota V specifikované výrobcem vozidla splňují všechna kritéria uvedená v bodě 4 této přílohy.
 2. Výpočetní vzorce pro soupravy dvou vozidel
 2.1. Vodorovné síly
 U mechanických spojovacích zařízení a konstrukčních částí, které nejsou konstruovány pro svislé zatížení, je tato hodnota:
 U mechanických spojovacích zařízení a konstrukčních částí pro přívěsy s nápravami uprostřed, jak jsou definovány v bodě 2.13, je tato hodnota:
 U točnic třídy G, návěsných čepů třídy H a základních desek třídy J, jak jsou definovány v bodě 2.6, je tato hodnota:
 kde:
 T
 je maximální technicky přípustná hmotnost tažného vozidla v tunách. V příslušných případech včetně svislého zatížení vyvozovaného přívěsem s nápravami uprostřed (1).
 R
 je maximální technicky přípustná hmotnost přívěsu v tunách s ojí volně výkyvnou ve svislé rovině nebo návěsu v tunách (1).
 C
 je zatížení v tunách, které na vozovku působí náprava nebo nápravy přívěsu s nápravami uprostřed, jak je definován v bodě 2.13, je-li připojen k tažnému vozidlu a naložen na maximální technicky přípustnou hmotnost (1). U přívěsů s nápravami uprostřed kategorií O1 a O2 (2) bude maximální technicky přípustná hmotnost dle specifikace výrobce tažného vozidla.
 Přípojná hmotnost: R nebo C (dle případu)
 2.2. Svislé síly vyvozované přívěsem s nápravami uprostřed
 Svislá síla, kterou působí v bodě spojení přívěs s nápravami uprostřed o maximální technicky přípustné hmotnosti větší než 3,5 t, je:
 kN (viz poznámka níže)
 kde:
 C
 podle definice v bodě 2.1 této přílohy
 a
 je ekvivalent svislého zrychlení v bodě spojení závislý na druhu zavěšení zadní nápravy tažného vozidla.
 Pro vozidla se vzduchovým odpružením (nebo systémy odpružení s rovnocennými charakteristikami tlumení)
 a = 1,8 m/s2
 Pro vozidla s jiným odpružením:
 a = 2,4 m/s2
 X
 je délka ložné plochy přívěsu v metrech (viz obrázek 27)
 L
 je vzdálenost mezi středem oka oje a středem skupiny náprav v metrech (viz obrázek 27)
 Pozn.:
 (je-li menší než 1,0, použije se hodnota 1,0)
 Obrázek 27
 Rozměry přívěsu s nápravami uprostřed
 Přípojná hmotnost: C
 3. Výpočetní vzorce pro soupravy vícero vozidel
 3.1. Souprava 1:
 Popis
 :
 nákladní vozidlo + vozík + návěs
 Hmotnosti [v tunách]:
 M1
 =
 celková hmotnost na nápravu spřaženého nákladního vozidla
 M2
 =
 celková hmotnost na nápravu spřaženého vozíku a návěsu
 M3
 =
 celková hmotnost na nápravu spřaženého vozíku
 M4
 =
 celková hmotnost na nápravu spřaženého nákladního vozidla plus vlastní hmotnost vozíku
 M5
 =
 zatížení návěsného čepu návěsu
 M6
 =
 M5 + celková hmotnost na nápravu spřaženého návěsu
 Celková hmotnost soupravy = M1 + M2
 Přípojná hmotnost nákladního vozidla:


text:
M2
 Přípojná hmotnost vozíku: M6
 Rozměry:
 L
 =
 vzdálenost od středu oka oje ke středu skupiny náprav vozíku [m]
 Požadavek na způsobilost spojovacího zařízení:
 Čepové spojovací zařízení
 :
 Točnice
 :
 †
 Vozík s tuhou ojí:
 Tento vypočtený požadavek na hodnotou D musí být nižší než certifikovaná hodnota Dc výkonu spojovacího zařízení.
 Vozík s výkyvnou ojí:
 Tento vypočtený požadavek na hodnotou D musí být nižší než certifikovaná hodnota D výkonu spojovacího zařízení. Požadavek na hodnotu V se u výkyvné oje neuplatňuje.
 3.2. Souprava 2:
 Popis
 :
 tahač + návěs + přívěs s nápravami uprostřed
 Hmotnosti [v tunách]:
 M1
 =
 celková hmotnost na nápravu spřaženého tahače (včetně opěrného zatížení, kterým působí návěs)
 M2
 =
 celková hmotnost na nápravu spřaženého přívěsu s nápravami uprostřed
 M3
 =
 celková hmotnost na nápravu spřaženého tahače a návěsu
 M4
 =
 opěrné zatížení návěsného čepu návěsu
 M5
 =
 M4 + celková hmotnost na nápravu spřaženého návěsu a přívěsu s nápravami uprostřed
 Celková hmotnost soupravy = M2 + M3
 Přípojná hmotnost tahače: M5
 Přípojná hmotnost návěsu: M2
 Rozměry:
 L
 =
 vzdálenost od středu oka oje ke středu skupiny náprav přívěsu s nápravami uprostřed [m]
 X
 =
 délka naložené plochy přívěsu s nápravami uprostřed [m]
 a
 =
 2,4 [m/s2] u návěsu s ocelovým zavěšením; 1,8 [m/s2] u návěsu s pneumatickým zavěšením
 Požadavek na způsobilost spojovacího zařízení:
 Čepové spojení na návěsu
 :
 Točnice
 :
 Pozn.:
 (je-li menší než 1,0, použije se hodnota 1,0)
 3.3. Souprava 3:
 Popis
 :
 tahač + návěs + vozík + návěs
 Hmotnosti [v tunách]:
 M1
 =
 celková hmotnost na nápravu tahače (včetně opěrného zatížení, kterým působí první návěs)
 M2
 =
 celková hmotnost na nápravu spřaženého tahače a prvního návěsu
 M3
 =
 M4 + celková hmotnost na nápravu druhého spřaženého návěsu
 M4
 =
 celková hmotnost na nápravu spřaženého vozíku (včetně opěrného zatížení, kterým působí druhý návěs)
 M5
 =
 M2 + vlastní hmotnost vozíku
 M6
 =
 opěrné zatížení působící na návěsný čep prvního návěsu
 M7
 =
 opěrné zatížení působící na návěsný čep druhého návěsu
 M8
 =
 M7 + celková hmotnost na nápravu druhého spřaženého návěsu
 M9
 =
 M6 + celková hmotnost na nápravu prvního spřaženého návěsu + M3
 Celková hmotnost soupravy = M2 + M3
 Přípojná hmotnost tahače: M9
 Přípojná hmotnost prvního návěsu: M3
 Přípojná hmotnost vozíku: M8
 Rozměry:
 L
 =
 vzdálenost od středu oka oje ke středu skupiny náprav vozíku [m]
 Požadavek na způsobilost spojovacího zařízení:
 Čepové spojení na prvním návěsu
 :
 Točnice
 :
 D = Max(D
 1; D
 2), přičemž:
 †
 Vozík s tuhou ojí:
 Tento vypočtený požadavek na hodnotou D musí být nižší než certifikovaná hodnota Dc výkonu spojovacího zařízení.
 Vozík s výkyvnou ojí:
 Tento vypočtený požadavek na hodnotou D musí být nižší než certifikovaná hodnota D výkonu spojovacího zařízení. Požadavek na hodnotu V se u výkyvné oje neuplatňuje.
 3.4. Souprava 4:
 Popis
 :
 nákladní vozidlo + přívěs s nápravami uprostřed + přívěs s nápravami uprostřed
 Hmotnosti [v tunách]:
 M1
 =
 celková hmotnost na nápravu spřaženého nákladního vozidla
 M2
 =
 celková hmotnost na nápravu prvního spřaženého přívěsu s nápravami uprostřed
 M3
 =
 celková hmotnost na nápravu


text:
druhého spřaženého přívěsu s nápravami uprostřed
 M4
 =
 M2 + M3
 M5
 =
 M1 + M2
 Přípojná hmotnost nákladního vozidla: M4
 Přípojná hmotnost prvního přívěsu s nápravami uprostřed: M3
 Celková hmotnost soupravy = M1 + M2 + M3
 Rozměry:
 L1
 =
 vzdálenost od středu oka oje ke středu skupiny náprav prvního přívěsu s nápravami uprostřed [m]
 L2
 =
 vzdálenost od středu oka oje ke středu skupiny náprav druhého přívěsu s nápravami uprostřed [m]
 X1
 =
 délka naložené plochy prvního přívěsu s nápravami uprostřed [m]
 X2
 =
 délka naložené plochy druhého přívěsu s nápravami uprostřed [m]
 T1
 =
 vzdálenost od středu skupiny náprav k místu spojení čepového spojovacího zařízení na zádi prvního přívěsu s nápravami uprostřed [m]
 a
 =
 2,4 [m/s2] u návěsu s ocelovým zavěšením; 1,8 [m/s2] u návěsu s pneumatickým zavěšením
 Požadavek na způsobilost spojovacího zařízení:
 Čepová spojovací zařízení
 :
 V = V1
 Pozn.:
 (je-li menší než 1,0, použije se hodnota 1,0)
 3.5. Souprava 5:
 Popis
 :
 tahač + spojovací návěs (3) + návěs
 Hmotnosti [v tunách]:
 M1
 =
 celková hmotnost na nápravu spřaženého tahače (včetně opěrného zatížení, kterým působí spojovací návěs)
 M2
 =
 opěrné zatížení návěsného čepu spojovacího návěsu
 M3
 =
 M2 + celková hmotnost na nápravu spřaženého spojovacího návěsu a návěsu
 M4
 =
 celková hmotnost na nápravu spřaženého spojovacího návěsu a návěsu
 M5
 =
 opěrné zatížení působící na návěsný čep návěsu
 M6
 =
 M5 + celková hmotnost na nápravu návěsu
 Celková hmotnost soupravy = M1 + M4
 Přípojná hmotnost tahače: M3
 Přípojná hmotnost spojovacího návěsu: M6
 Požadavek na způsobilost spojovacího zařízení:
 Točnice
 :
 4. Rozšíření výkonu
 Označení Dcert, Dc-cert, Vcert a Scert používaná níže v tomto bodě označují certifikované výkonové hodnoty posuzované spojovací konstrukční části. Označení Dc-req, Vreq a Sreq označují požadavky na hodnoty výkonu soupravy vozidel vypočtené v souladu s pravidly uvedenými v této příloze. Posuzují se podle certifikovaných výkonových hodnot.
 4.1. Čepové spojovací systémy včetně připevňovacích mezičlenů a ok ojí
 Pro každou kombinaci certifikovaných výkonových hodnot je možné sestavit diagram, jak je znázorněno na obrázku 28. Vypočtené požadavky na hodnoty výkonu Dc-req a Vreq, které se nacházejí ve šrafované oblasti diagramu, mohou být provozovány v silniční dopravě.
 Sreq musí být vždy menší nebo rovno 1 000 kg.
 Obrázek 28
 4.2. Nacházejí-li se vypočtené požadavky na hodnoty výkonu ve šrafované oblasti obrázku 28, ověří se přípojná hmotnost pomocí mezní hodnoty V. Pro danou kombinaci převažuje mezní hodnota V certifikovanou hodnotu V namontovaného spojovacího zařízení.
 4.2.1. Mezní hodnota V je dána bodem na svažující se přímce na obrázku 28. Tento bod odpovídá požadavku na hodnotu Dc vypočtenému pro přípojnou hmotnost.
 (1) Hmotnost T a R a technicky přípustná maximální hmotnost může být větší než přípustná maximální hmotnost předepsaná vnitrostátními právními předpisy.
 (2) Viz definice v předpisu č. 13, který tvoří přílohu Dohody o přijetí jednotných technických pravidel pro kolová vozidla, vybavení a části, které se mohou upevňovat nebo užívat na vozidlech, a o podmínkách pro vzájemné uznávání schválení typu udělených na základě těchto pravidel z roku 1958. Definice je uvedena rovněž v příloze 7 Úplného usnesení o


text:
 Důležité právní upozornění
 |
 21995D0708(01)
 Úřední věstník L 158 , 08/07/1995 S. 0040 - 0041
 Rozhodnutí Smíšeného výboru EHPč. 19/95ze dne 5. dubna 1995,kterým se mění příloha IV (Energetika) Dohody o EHPSMÍŠENÝ VÝBOR EHP,s ohledem na Dohodu o Evropském hospodářském prostoru ve znění Protokolu o úpravě Dohody o Evropském hospodářském prostoru (dále jen "Dohoda"), a zejména s ohledem na článek 98 této dohody,vzhledem k tomu, že příloha IV Dohody byla naposledy změněna rozhodnutím Smíšeného výboru EHP č. 7/94 ze dne 21. března 1994, kterým se mění protokol 47 k Dohodě o EHP a některé přílohy Dohody o EHP [1];vzhledem k tomu, že směrnice Evropského parlamentu a Rady 94/22/ES ze dne 30. května 1994 o podmínkách udělování a užívání povolení k vyhledávání, průzkumu a těžbě uhlovodíků [2] by měla být začleněna do Dohody,ROZHODL TAKTO:Článek 1V příloze IV Dohody se za bod 11 (směrnice Rady 92/75/EHS) vkládá nový bod, který zní:"12. 394 L 0022: Směrnice Evropského parlamentu a Rady 94/22/ES ze dne 30. května 1994 o podmínkách udělování a užívání povolení k vyhledávání, průzkumu a těžbě uhlovodíků (Úř. věst. L 164, 30.6.1994, s. 3)."Článek 2Znění směrnice 94/22/ES v islandském a norském jazyce, která tvoří přílohu odpovídajících jazykových verzí tohoto rozhodnutí, jsou platná.Článek 3Toto rozhodnutí vstupuje v platnost dnem 1. července 1995 za předpokladu, že Smíšenému výboru EHP jsou učiněna veškerá oznámení podle čl. 103 odst. 1 Dohody.Článek 4Toto rozhodnutí bude zveřejněno v oddíle EHP a v dodatku EHP Úředního věstníku Evropských společenství.V Bruselu dne 5. dubna 1995.Za Smíšený výbor EHPpředsedaP. Benavides[1] Úř. věst. L 160, 28.6.1994, s. 1.[2] Úř. věst. L 164, 30.6.1994, s. 3.--------------------------------------------------


text:
 Důležité právní upozornění
 |
 22002A0219(01)
 Úřední věstník L 047 , 19/02/2002 S. 0024 - 0024
 Dohodave formě výměny dopisů o prozatímním provádění protokolu, kterým se stanoví rybolovná práva a finanční příspěvek stanovené v Dohodě mezi Evropským hospodářským společenstvím a Kapverdskou republikou o rybolovu při pobřeží Kapverd pro období od 1. července 2001 do 30. června 2004A. Dopis vlády Kapverdské republikyVážený pane,s odvoláním na protokol parafovaný dne 7. června 2001, kterým se stanoví rybolovná práva a finanční příspěvek pro období od 1. července 2001 do 30. června 2004, mám tu čest Vás informovat, že vláda Kapverdské republiky je připravena provádět tento protokol prozatímně s účinkem od 1. července 2001 až do jeho vstupu v platnost podle článku 7 uvedeného protokolu za předpokladu, že je Evropské společenství připraveno učinit totéž.Stane se tak pod podmínkou, že první splátka finanční náhrady stanovené v článku 2 protokolu bude zaplacena do 31. ledna 2002.Byl bych Vám zavázán, kdybyste potvrdil souhlas Evropského společenství s takovým prozatímním prováděním.Přijměte prosím, vážený pane, ujištění o mé nejhlubší úctě.Za vládu Kapverdské republikyB. Dopis Evropského společenstvíVážený pane,mám tu čest potvrdit, že jsem dnešního dne obdržel Váš dopis tohoto znění:"S odvoláním na protokol parafovaný dne 7. června 2001, kterým se stanoví rybolovná práva a finanční příspěvek pro období od 1. července 2001 do 30. června 2004, mám tu čest Vás informovat, že vláda Kapverdské republiky je připravena provádět tento protokol prozatímně s účinkem od 1. července 2001 až do jeho vstupu v platnost podle článku 7 uvedeného protokolu za předpokladu, že je Evropské společenství připraveno učinit totéž.Stane se tak pod podmínkou, že první splátka finanční náhrady stanovené v článku 2 protokolu bude zaplacena do 31. ledna 2002.Byl bych Vám zavázán, kdybyste potvrdil souhlas Evropského společenství s takovým prozatímním prováděním."Mám tu čest potvrdit souhlas Evropského společenství s takovým prozatímním prováděním.Přijměte prosím, vážený pane, ujištění o mé nejhlubší úctě.Za Radu Evropské unie--------------------------------------------------


text:
 Důležité právní upozornění
 |
 21996D0523(10)
 Úřední věstník L 124 , 23/05/1996 S. 0026 - 0026
 Rozhodnutí Smíšeného výboru EHPč. 18/96ze dne 26. března 1996,kterým se mění příloha II (Technické předpisy, normy, zkoušení a certifikace) Dohody o EHPSMÍŠENÝ VÝBOR EHP,s ohledem na Dohodu o Evropském hospodářském prostoru ve znění Protokolu o úpravě Dohody o Evropském hospodářském prostoru (dále jen "Dohoda"), a zejména s ohledem na článek 98 této dohody,vzhledem k tomu, že příloha II Dohody byla změněna rozhodnutím Smíšeného výboru EHP č. 38/94 ze dne 15. prosince 1994 [1];vzhledem k tomu, že šestá směrnice Komise 95/32/ES ze dne 7. července 1995 o metodách analýzy nezbytných pro kontrolu složení kosmetických prostředků [2] by měla být začleněna do Dohody,ROZHODL TAKTO:Článek 1V kapitole XVI přílohy II Dohody se za bod 6 (pátá směrnice Komise 93/73/EHS) vkládá nový bod, který zní:"7. 395 L 0032: Šestá směrnice Komise 95/32/ES ze dne 7. července 1995 o metodách analýzy nezbytných pro kontrolu složení kosmetických prostředků (Úř. věst. L 178, 28.7.1995, s. 20)."Článek 2Znění směrnice 95/32/ES v islandském a norském jazyce, která tvoří přílohu odpovídajících jazykových verzí tohoto rozhodnutí, jsou platná.Článek 3Toto rozhodnutí vstupuje v platnost dnem 1. dubna 1996 za předpokladu, že Smíšenému výboru EHP jsou učiněna veškerá oznámení podle čl. 103 odst. 1 Dohody.Článek 4Toto rozhodnutí bude zveřejněno v oddíle EHP a v dodatku EHP Úředního věstníku Evropských společenství.V Bruselu dne 26. března 1996.Za Smíšený výbor EHPpředsedaP. Benavides[1] Úř. věst. L 372, 31.12.1994, s. 11.[2] Úř. věst. L 178, 28.7.1995, s. 20.--------------------------------------------------


text:
 30.10.2014
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 L 310/23
 ROZHODNUTÍ SMÍŠENÉHO VÝBORU EHP
 č. 75/2014
 ze dne 16. května 2014,
 kterým se mění příloha I (Veterinární a rostlinolékařské předpisy) a příloha II (Technické předpisy, normy, zkoušení a certifikace) Dohody o EHP
 SMÍŠENÝ VÝBOR EHP,
 s ohledem na Dohodu o Evropském hospodářském prostoru (dále jen „Dohoda o EHP“), a zejména na článek 98 této dohody,
 vzhledem k těmto důvodům:
 (1)
 Nařízení Komise (EU) č. 1138/2013 ze dne 8. listopadu 2013, kterým se mění přílohy II, III a V nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 396/2005, pokud jde o maximální limity reziduí pro bitertanol, chlorfenvinfos, dodin a vinklozolin v některých produktech a na jejich povrchu (1), by mělo být začleněno do Dohody o EHP.
 (2)
 Toto rozhodnutí se týká právních předpisů o krmivech a potravinách. Jak je uvedeno v odvětvových úpravách v příloze I a v úvodu kapitoly XII přílohy II Dohody o EHP, právní předpisy o krmivech a potravinách se nepoužijí na Lichtenštejnsko po celou dobu, po niž je na Lichtenštejnsko rozšířena působnost Dohody mezi Evropským společenstvím a Švýcarskou konfederací o obchodu se zemědělskými produkty. Toto rozhodnutí se tudíž na Lichtenštejnsko nevztahuje.
 (3)
 Přílohy I a II Dohody o EHP by proto měly být odpovídajícím způsobem změněny,
 PŘIJAL TOTO ROZHODNUTÍ:
 Článek 1
 V bodě 40 (nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 396/2005) kapitoly II přílohy I Dohody o EHP se doplňuje nová odrážka, která zní:
 „—
 32013 R 1138: nařízení Komise (EU) č. 1138/2013 ze dne 8. listopadu 2013 (Úř. věst. L 307, 16.11.2013, s. 1).“
 Článek 2
 V bodě 54zzy (nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 396/2005) kapitoly XII přílohy II Dohody o EHP se doplňuje nová odrážka, která zní:
 „—
 32013 R 1138: nařízení Komise (EU) č. 1138/2013 ze dne 8. listopadu 2013 (Úř. věst. L 307, 16.11.2013, s. 1).“
 Článek 3
 Znění nařízení (EU) č. 1138/2013 v islandském a norském jazyce, která mají být zveřejněna v dodatku EHP Úředního věstníku Evropské unie, jsou platná.
 Článek 4
 Toto rozhodnutí vstupuje v platnost dnem 17. května 2014 za předpokladu, že jsou učiněna veškerá oznámení podle čl. 103 odst. 1 Dohody o EHP. (2)
 Článek 5
 Toto rozhodnutí bude zveřejněno v oddíle EHP a v dodatku EHP Úředního věstníku Evropské unie.
 V Bruselu dne 16. května 2014.
 Za Smíšený výbor EHP
 předseda
 Gianluca GRIPPA
 (1) Úř. věst. L 307, 16.11.2013, s. 1.
 (2) Nebyly oznámeny žádné ústavní požadavky.


text:
 26.11.2015
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 L 311/38
 ROZHODNUTÍ SMÍŠENÉHO VÝBORU EHP
 č. 285/2014
 ze dne 12. prosince 2014,
 kterým se mění příloha XIII (Doprava) Dohody o EHP [2015/2152]
 SMÍŠENÝ VÝBOR EHP,
 s ohledem na Dohodu o Evropském hospodářském prostoru (dále jen „Dohoda o EHP“), a zejména na článek 98 této dohody,
 vzhledem k těmto důvodům:
 (1)
 Prováděcí nařízení Komise (EU) č. 869/2014 ze dne 11. srpna 2014 o nových službách v osobní železniční dopravě (1) má být začleněno do Dohody o EHP.
 (2)
 Příloha XIII Dohody o EHP by proto měla být odpovídajícím způsobem změněna,
 PŘIJAL TOTO ROZHODNUTÍ:
 Článek 1
 V Dohodě o EHP příloze XIII se za bod 42a (směrnice Rady 95/18/ES) vkládá nový bod, který zní:
 „42aa.
 32014 R 0869: prováděcí nařízení Komise (EU) č. 869/2014 ze dne 11. srpna 2014 o nových službách v osobní železniční dopravě (Úř. věst. L 239, 12.8.2014, s. 1).“
 Článek 2
 Znění prováděcího nařízení (EU) č. 869/2014 v islandském a norském jazyce, která mají být zveřejněna v dodatku EHP Úředního věstníku Evropské unie, jsou platná.
 Článek 3
 Toto rozhodnutí vstupuje v platnost dnem 13. prosince 2014 za předpokladu, že jsou učiněna veškerá oznámení podle čl. 103 odst. 1 Dohody o EHP (2), nebo dnem vstupu v platnost rozhodnutí Smíšeného výboru EHP, kterým se směrnice Evropského parlamentu a Rady 2012/34/EU začleňuje do Dohody o EHP, podle toho, co nastane později.
 Článek 4
 Toto rozhodnutí bude zveřejněno v oddíle EHP a v dodatku EHP Úředního věstníku Evropské unie.
 V Bruselu dne 12. prosince 2014.
 Za Smíšený výbor EHP
 předseda
 Kurt JÄGER
 (1) Úř. věst. L 239, 12.8.2014, s. 1.
 (2) Nebyly oznámeny žádné ústavní požadavky.


text:
 31.3.2011
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 L 85/13
 ROZHODNUTÍ SMÍŠENÉHO VÝBORU EHP
 č. 129/2010
 ze dne 10. prosince 2010,
 kterým se mění příloha II (Technické předpisy, normy, zkoušení a certifikace) Dohody o EHP
 SMÍŠENÝ VÝBOR EHP,
 s ohledem na Dohodu o Evropském hospodářském prostoru, ve znění Protokolu o úpravě Dohody o Evropském hospodářském prostoru (dále jen „Dohoda“), a zejména na článek 98 této dohody,
 vzhledem k těmto důvodům:
 (1)
 Příloha II Dohody byla změněna rozhodnutím Smíšeného výboru EHP č. 101/2010 ze dne 1. října 2010 (1).
 (2)
 Do Dohody by měla být začleněna směrnice Komise 2010/4/EU ze dne 8. února 2010, kterou se pro účely přizpůsobení technickému pokroku mění příloha III směrnice Rady 76/768/EHS týkající se kosmetických prostředků (2),
 ROZHODL TAKTO:
 Článek 1
 V příloze II Dohody se v kapitole XVI v bodě 1 (směrnice Rady 76/768/EHS) doplňuje nová odrážka, která zní:
 „—
 32010 L 0004: směrnice Komise 2010/4/EU ze dne 8. února 2010 (Úř. věst. L 36, 9.2.2010, s. 21).“
 Článek 2
 Znění směrnice 2010/4/EU v islandském a norském jazyce, která mají být zveřejněna v dodatku EHP Úředního věstníku Evropské unie, jsou platná.
 Článek 3
 Toto rozhodnutí vstupuje v platnost dnem 11. prosince 2010 za předpokladu, že Smíšenému výboru EHP jsou učiněna veškerá oznámení podle čl. 103 odst. 1 Dohody (3).
 Článek 4
 Toto rozhodnutí bude zveřejněno v oddíle EHP a v dodatku EHP Úředního věstníku Evropské unie.
 V Bruselu dne 10. prosince 2010.
 Za Smíšený výbor EHP
 předseda
 Stefán Haukur JÓHANNESSON
 (1) Úř. věst. L 332, 16.12.2010, s. 51.
 (2) Úř. věst. L 36, 9.2.2010, s. 21.
 (3) Nebyly oznámeny žádné ústavní požadavky.


text:
 30.3.2017
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 L 85/51
 ROZHODNUTÍ SMÍŠENÉHO VÝBORU EHP
 č. 227/2015
 ze dne 25. září 2015,
 kterým se mění příloha XIII (Doprava) Dohody o EHP [2017/534]
 SMÍŠENÝ VÝBOR EHP,
 s ohledem na Dohodu o Evropském hospodářském prostoru (dále jen „Dohoda o EHP“), a zejména na článek 98 této dohody,
 vzhledem k těmto důvodům:
 (1)
 Nařízení Komise (EU) 2015/1088 ze dne 3. července 2015, kterým se mění nařízení (EU) č. 1321/2014, pokud jde o úlevy pro postupy údržby letadel všeobecného letectví (1), by mělo být začleněno do Dohody o EHP.
 (2)
 Příloha XIII Dohody o EHP by proto měla být odpovídajícím způsobem změněna,
 PŘIJAL TOTO ROZHODNUTÍ:
 Článek 1
 V příloze XIII Dohody o EHP se v bodě 66q (nařízení Komise (EU) č. 1321/2014) doplňují nová slova a nová odrážka, které znějí:
 „, ve znění:
 —
 32015 R 1088: nařízení Komise (EU) 2015/1088 ze dne 3. července 2015 (Úř. věst. L 176, 7.7.2015, s. 4).“
 Článek 2
 Znění nařízení (EU) 2015/1088 v islandském a norském jazyce, která mají být zveřejněna v dodatku EHP Úředního věstníku Evropské unie, jsou platná.
 Článek 3
 Toto rozhodnutí vstupuje v platnost dnem 26. září 2015 za předpokladu, že jsou učiněna veškerá oznámení podle čl. 103 odst. 1 Dohody o EHP (*1).
 Článek 4
 Toto rozhodnutí bude zveřejněno v oddíle EHP a v dodatku EHP Úředního věstníku Evropské unie.
 V Bruselu dne 25. září 2015.
 Za Smíšený výbor EHP
 předsedkyně
 Ingrid SCHULERUD
 (1) Úř. věst. L 176, 7.7.2015, s. 4.
 (*1) Nebyly oznámeny žádné ústavní požadavky.


text:
 30.9.2021
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 L 347/173
 Pouze původní texty EHK/OSN mají podle mezinárodního veřejného práva právní účinek. Je zapotřebí ověřit si status a datum vstupu tohoto předpisu v platnost v nejnovější verzi dokumentu EHK/OSN o statusu TRANS/WP.29/343, který je k dispozici na internetové adrese: http://www.unece.org/trans/main/wp29/wp29wgs/wp29gen/wp29fdocstts.html
 Předpis OSN č. 149 – Jednotná ustanovení týkající se schvalování zařízení (světlometů) a systémů pro osvětlení vozovky pro motorová vozidla [2021/1720]
 Zahrnuje veškerá platná znění až po:
 doplněk 3 k původnímu znění předpisu – datum vstupu v platnost: 30. září 2021
 Tento dokument slouží výhradně jako dokumentační nástroj. Autentická a právně závazná znění jsou tato:
 —
 ECE/TRANS/WP.29/2018/158/Rev.1
 —
 ECE/TRANS/WP.29/2019/82
 —
 ECE/TRANS/WP.29/2019/125
 —
 ECE/TRANS/WP.29/2020/33 a
 —
 ECE/TRANS/WP.29/2021/46
 OBSAH
 PŘEDPIS
 1.
 Oblast působnosti
 2.
 Definice
 3.
 Správní ustanovení
 4.
 Obecné technické požadavky
 5.
 Zvláštní technické požadavky
 6.
 Přechodná ustanovení
 PŘÍLOHY
 1
 Sdělení
 2
 Minimální požadavky na postupy kontrol shodnosti výroby
 3
 Minimální požadavky na odběr vzorků inspektorem
 4
 Měřicí systém se sférickými souřadnicemi a umístění zkušebních bodů
 5
 Postup nasměrování, ověření „rozhraní“ u asymetrického potkávacího světla světlometu za pomoci přístrojů
 6
 Definice a ostrost vodorovné čáry „rozhraní“ a postup nasměrování prostřednictvím této čáry „rozhraní“ u světlometů se symetrickým potkávacím světlem a předních mlhových světlometů
 7
 Zkoušky stability fotometrických vlastností zařízení pro osvětlení vozovky v provozu (kromě rohových světlometů)
 Dodatek 1 – Přehled dob činnosti pro zkoušku stálosti fotometrických vlastností
 Dodatek 2 – Zkušební směs pro zkoušku znečištěného světlometu
 8
 Požadavky pro zařízení pro osvětlení vozovky (kromě rohových světlometů) zahrnující rozptylová skla z plastového materiálu – zkoušení rozptylových skel nebo vzorků materiálu
 Dodatek 1 – Časová posloupnost zkoušek materiálu
 Dodatek 2 – Metoda měření rozptylu a propustnosti světla
 Dodatek 3 – Metoda zkoušení nástřikem
 Dodatek 4 – Zkouška přilnavosti lepicí pásky
 9
 Požadavky pro LED moduly a zařízení pro osvětlení vozovky (kromě rohových světlometů) obsahující LED moduly a/nebo zdroje světla LED
 10
 Obecné znázornění hlavního potkávacího světla a pomocného světla a příslušné možnosti zdroje světla
 11
 Vztažný střed
 12
 Označení napětí
 13
 Uspořádání značek schválení
 14
 Formuláře pro popis
 ÚVOD
 Tento předpis spojuje ustanovení jednotlivých předpisů OSN č. 19, 98, 112, 113, 119 a 123 do jediného předpisu a je výsledkem rozhodnutí pracovní skupiny WP.29 zjednodušit předpisy OSN týkající se osvětlení a světelné signalizace na základě původního návrhu Evropské unie a Japonska.
 Cílem tohoto předpisu je objasnit, konsolidovat a zjednodušit předpisy OSN č. 19, 98, 112, 113, 119 a 123 a připravit je na budoucí přechod k požadavkům založenými na výkonnosti tím, že se sníží počet předpisů redakční úpravou bez změny kterýchkoli stávajících podrobných technických požadavků, které již byly platné ke dni vstupu tohoto předpisu v platnost.
 Přestože se toto nařízení odchyluje od tradičního přístupu, kde pro každé zařízení existuje samostatný předpis, tím, že všechna zařízení pro osvětlení vozovky slučuje do jediného předpisu, obsahuje tento zjednodušený předpis všechna ustanovení a funguje podle stávající struktury série změn, jejich přechodných ustanovení a dodatků. Pro každé zařízení budou v příslušných případech stanovena přechodná ustanovení spojená s novou sérií změn tohoto předpisu a předpis bude obsahovat i seznam zařízení


text:
a označení změn odpovídající příslušným sériím změn.
 Očekává se, že všechny smluvní strany dohody z roku 1958 tento předpis přijmou a že poskytnou podrobné vysvětlení v případě, že nebudou schopny přijmout ustanovení týkající se určitých zařízení. Tato rozhodnutí budou uvedena v dokumentu ECE/TRANS/WP.29/343, který zaznamenává status přiložených předpisů a změn.
 Pokud jde o požadavky na označení schválení, tento předpis zahrnuje požadavky pro použití „jedinečného identifikátoru“, který je zapotřebí pro přístup k zabezpečené internetové databázi OSN (v souladu s přílohou 5 dohody z roku 1958 (1)), kde jsou uchovávány veškeré dokumenty týkající se schválení typu. Pokud je použit „jedinečný identifikátor“, není požadováno, aby byla zařízení opatřena konvenčním označením schválení typu (značkou E). Není-li technicky možné použít „jedinečný identifikátor“ (např. není-li možné zajistit přístup k zabezpečené internetové databázi OSN nebo není-li internetová databáze OSN v provozu), je až do doby, kdy je používání „jedinečného identifikátoru“ možné, vyžadováno používání konvenčního označení schválení typu.
 1. OBLAST PŮSOBNOSTI
 Toto nařízení se vztahuje na tato zařízení pro osvětlení vozovky:
 světlomety vyzařující dálkové světlo a/nebo asymetrické potkávací světlo pro vozidla kategorií L, M, N a T,
 adaptivní přední osvětlovací systémy (AFS) pro vozidla kategorií M a N,
 světlomety vyzařující dálkové světlo a/nebo symetrické potkávací světlo pro vozidla kategorií L a T,
 přední mlhové světlomety pro vozidla kategorií L3, L4, L5, L7, M, N a T,
 rohové světlomety pro vozidla kategorií M, N a T.
 2. DEFINICE
 Pro účely tohoto předpisu
 2.1
 Není-li stanoveno jinak v tomto předpise, nebo v předpisech OSN č. 53, 74 a 86 týkajících se instalace, použijí se všechny definice uvedené v poslední sérii změn předpisu OSN č. 48 platné v době použití ke schválení typu.
 2.2
 „Zařízeními pro osvětlení vozovky různých typů“ se rozumí zařízení pro osvětlení vozovky, která se liší v takových podstatných hlediscích, jako jsou:
 2.2.1
 obchodní název nebo značka:
 a)
 světlomety, které nesou tentýž obchodní název nebo značku, ale jsou vyráběny různými výrobci, se považují za světlomety různých typů;
 b)
 světlomety, které jsou vyráběny týmž výrobcem a liší se pouze obchodním názvem nebo značkou, se považují za světlomety téhož typu;
 2.2.2
 vlastnosti optického systému;
 2.2.3
 přítomnost nebo nepřítomnost konstrukčních částí schopných změnit při provozu optické účinky odrazem, lomem, absorpcí a/nebo deformací;
 2.2.4
 vhodnost pro pravostranný, nebo levostranný dopravní provoz, nebo pro oba dopravní systémy;
 2.2.5
 u světlometů: druh vyzařovaného světla (potkávací světlo, dálkové světlo, nebo obojí);
 2.2.6
 u systému AFS: funkce předního osvětlení, použitý režim nebo použité režimy a třídy;
 2.2.7
 u systému AFS: vlastnost nebo vlastnosti signálu nebo signálů stanovených pro systém;
 2.2.8
 kategorie použitého zdroje (použitých zdrojů) světla nebo a/nebo zvláštní identifikační kód (kódy) LED modulu.
 2.2.9
 Zařízení určené k instalaci na levé straně vozidla a odpovídající zařízení určené k instalaci na pravé straně vozidla se však považují za zařízení stejného typu.
 3. SPRÁVNÍ USTANOVENÍ
 3.1
 Žádost o schválení
 3.1.1
 Žádost o schválení typu podává držitel obchodního názvu nebo značky nebo jeho řádně pověřený zástupce.
 3.1.2
 K žádosti se přiloží tyto dokumenty (v trojím vyhotovení) a vzorek (vzorky):
 3.1.2.1
 výkresy, které jsou dostatečně podrobné, aby umožnily identifikaci typu


text:
a v příslušných případech třídy světlometu, a které znázorňují:
 a)
 geometrickou polohu (polohy) vůči zemi a podélné střední rovině vozidla, v níž může být světlomet (světlomety) a/nebo jednotky osvětlení namontován(y) na vozidlo;
 b)
 osu pozorování, která se má při zkouškách užít jako vztažná osa (vodorovný úhel H = 0°, svislý úhel V = 0°), nebo v případě jednotek osvětlení znázorňují každou z nich ve svislém (osovém) a čelním řezu a uvádějí hlavní podrobnosti optické konstrukce, včetně vztažné osy (vztažných os); a bod, který se má při těchto zkouškách použít jako vztažný střed;
 c)
 mezní hodnotu přivrácené plochy funkce (funkcí);
 d)
 zamýšlené místo a uspořádání pro značku schválení nebo „jedinečný identifikátor“;
 e)
 v případě LED modulu (modulů) také místo vyhrazené pro zvláštní identifikační kód (kódy) modulu (modulů);
 f)
 nárys s případnými detaily drážkování rozptylového skla a jeho řez a v příslušných případech optické vlastnosti.
 3.1.3
 Stručný technický popis zahrnující zejména:
 a)
 v případě světlometů s výměnnými zdroji světla kategorii nebo kategorie předepsaného zdroje světla (předepsaných zdrojů světla); tato (tyto) kategorie zdroje světla musí být kategorie uvedená (uvedené) v předpisech OSN č. 37, 99 nebo 128;
 b)
 v případě světlometů s modulem (moduly) s výměnnými zdroji světla zvláštní identifikační kód modulu zdroje světla:
 c)
 značku a typ zařízení pro napájení a ovládání, pokud je namontováno a není součástí instalační jednotky;
 d)
 jestliže je zařízení (světlomet) vybaveno nastavitelným odražečem, montážní polohu (polohy) světlometu ve vztahu k zemi a podélné střední rovině vozidla;
 3.1.3.1
 v případě světlometu musí být uvedeno:
 a)
 zda je světlomet určen k vyzařování jak světla potkávacího, tak světla dálkového, nebo pouze jednoho z těchto světel;
 b)
 pokud je světlomet určen k vyzařování potkávacího světla, zda je konstruován pro levostranný i pravostranný provoz, nebo jen pro levostranný, nebo jen pro pravostranný provoz;
 c)
 do jaké třídy světlomet patří;
 d)
 v případě LED modulu (modulů) musí obsahovat:
 i)
 stručný technický popis LED modulu (modulů);
 ii)
 výkres s rozměry, základními elektrickými a fotometrickými hodnotami a skutečným světelným tokem a pro každý LED modul prohlášení, zda je výměnný, či nikoli;
 iii)
 v případě elektronického ovladače zdroje světla údaje o elektronickém rozhraní, které jsou nezbytné pro schvalovací zkoušky;
 3.1.3.2
 v případě systému AFS musí uvádět:
 a)
 funkci (funkce) osvětlení a jejich režimy, které má systém zajišťovat; (2)
 b)
 jednotky osvětlení, které se na každé z uvedených funkcí podílejí (1), a rovněž signály (3) a technické vlastnosti související s jejich fungováním;
 c)
 případně které kategorie (1) režimu osvětlení v zatáčce se použijí;
 d)
 případně které doplňkové údaje k ustanovením pro potkávací světla třídy E v souladu s tabulkou 14 v bodě 5.3.2 se použijí;
 e)
 případně která ustanovení pro potkávací světla třídy W podle bodu 5.3.2 se použijí;
 f)
 která jednotka osvětlení (2) poskytuje jedno nebo několik rozhraní potkávacího světla nebo k němu přispívá;
 g)
 údaj(e) (1) podle ustanovení bodu 5.3.5.1 s ohledem na bod 6.22 předpisu OSN č. 48;
 h)
 které jednotky osvětlení mají poskytovat minimální osvětlení potkávacím světlem podle bodu 5.3.2.8.1;
 i)
 požadavky na montáž a provoz za účelem zkoušky;
 j)
 veškeré další relevantní


text:
informace;
 k)
 v případě LED modulu (modulů) musí obsahovat:
 i)
 stručný technický popis LED modulu (modulů);
 ii)
 výkres s rozměry, základními elektrickými a fotometrickými hodnotami a skutečným světelným tokem a pro každý LED modul prohlášení, zda je výměnný, či nikoli;
 iii)
 v případě elektronického ovladače zdroje světla údaje o elektronickém rozhraní, které jsou nezbytné pro schvalovací zkoušky;
 l)
 jakoukoli jinou funkci (jakékoli jiné funkce) předního osvětlení nebo přední světelné signalizace, kterou (které) zajišťuje jeden nebo více světlometů, ať už jsou skupinové, sdružené nebo sloučené s jednotkami osvětlení systému, jež je (jsou) předmětem žádosti o schválení; dostatek informací umožňujících identifikaci světlometu (světlometů) a uvedení předpisu (předpisů), podle něhož (nichž) by měly být (samostatně) schváleny;
 3.1.3.3
 v případě adaptivní funkce dálkového světla informace o tom, které jednotky osvětlení (2) zajišťují postupnou adaptivní funkci dálkového světla a systému snímačů nebo k nim přispívají, a technické vlastnosti související s jejich fungováním;
 3.1.3.3.1
 koncepce bezpečnosti, jak je uvedena v dokumentaci, která, má-li být dostatečná pro technickou zkušebnu odpovědnou za zkoušky schválení typu, musí:
 a)
 popisovat opatření začleněná do systému za účelem zajištění jeho souladu s ustanoveními bodů 4.11.2.1 a 5.3.2.5.4 a
 b)
 obsahovat pokyny pro jejich ověření podle bodu 5.3.2.6 a/nebo
 c)
 zajišťovat přístup k příslušným dokumentům prokazujícím účinnost systému, pokud jde o dostatečnou spolehlivost a bezpečné fungování opatření stanovených podle bodu 3.1.3.3.1 písm. a), jako je analýza způsobu selhání a jejich následků (FMEA) a analýza pomocí stromové struktury příčin selhání (FTA) nebo jakýkoli podobný postup vhodný z hlediska aspektů bezpečnosti systému;
 3.1.3.4
 není-li stanoveno jinak, dva úplné vzorky, jeden vzorek určený k montáži na levé straně vozidla a jeden vzorek určený k montáži na pravé straně vozidla;
 3.1.3.5
 u všech světlometů s plastovými vnějšími rozptylovými skly, kromě rohových světlometů, vzorky plastového materiálu, z něhož se rozptylová skla vyrábějí (viz příloha 8);
 3.1.3.6
 v případě systému AFS jeden soubor vzorků systému, pro nějž se žádá o schválení, včetně případných zařízení pro montáž, zařízení pro napájení a ovládání a generátorů signálů.
 3.1.3.7
 Pokud se typ světlometu liší od typu, který byl již schválen, jen obchodním názvem nebo značkou, postačí k žádosti přiložit:
 3.1.3.7.1
 prohlášení výrobce, že předložený typ světlometu je (kromě obchodního názvu nebo značky) totožný s již schváleným typem a byl vyroben stejným výrobcem, který vyrábí schválený typ, jenž je identifikován číslem schválení;
 3.1.3.7.2
 dva vzorky s novým obchodním názvem nebo značkou nebo rovnocennou dokumentací.
 3.2
 Schválení
 3.2.1
 Pokud zařízení předložená ke schválení podle bodu 3.1 splňují požadavky tohoto předpisu, schválení se udělí.
 3.2.2
 Každému schválenému typu se přidělí číslo schválení a toto číslo se vyznačí na zařízení podle požadavků bodu 3.3. Táž smluvní strana nesmí přidělit totéž číslo jinému typu zařízení, pro který platí tento předpis.
 3.2.3
 Oznámení o schválení nebo o rozšíření, zamítnutí nebo odnětí schválení typu zařízení podle tohoto předpisu bude sděleno smluvním stranám dohody z roku 1958, které uplatňují tento předpis, prostřednictvím formuláře podle vzoru v příloze 1.
 3.2.4
 Žádá-li se o schválení systému AFS, který nemá být součástí schválení typu vozidla podle předpisu OSN č. 48,
 3.2.4.1
 musí žadatel předložit


text:
dostatečnou dokumentaci dokazující, že systém splňuje požadavky bodu 6.22 předpisu OSN č. 48, je-li správně namontován, a
 3.2.4.2
 systém musí být schválen podle předpisu OSN č. 10.
 3.2.4.3
 Symboly označující funkci osvětlení vozovky, pro kterou bylo uděleno schválení typu.
 Tabulka 1
 Seznam symbolů/kombinací (úplný seznam je uveden v příloze 1 „Sdělení“)
 Světlomet (funkce)
 Symbol
 Dálkový světlomet třídy A
 R
 Potkávací světlomet třídy A (asymetrický)
 C
 Dálkový světlomet třídy B
 HR
 Potkávací světlomet třídy B (asymetrický)
 HC
 Dálkový světlomet třídy D (GDL)
 DR
 Potkávací světlomet třídy D (GDL asymetrický)
 DC
 Adaptivní přední osvětlovací systém (AFS): základní potkávací světlo
 XC (4)
 Adaptivní přední osvětlovací systém (AFS): dálniční potkávací světlo
 XCE (5)
 Adaptivní přední osvětlovací systém (AFS): městské potkávací světlo
 XCV (4)
 Adaptivní přední osvětlovací systém (AFS): potkávací světlo pro nepříznivé počasí
 XCW (4)
 Adaptivní přední osvětlovací systém (AFS): dálkové světlo
 XR (4)
 Potkávací světlomet třídy AS (symetrický)
 C-AS
 Potkávací světlomet třídy BS (symetrický)
 C-BS
 Potkávací světlomet třídy CS (symetrický)
 WC-CS
 Potkávací světlomet třídy DS (symetrický)
 WC-DS
 Potkávací světlomet třídy ES (GDL symetrický)
 WC-ES
 Dálkový světlomet třídy BS
 R-BS
 Dálkový světlomet třídy CS
 WR-CS
 Dálkový světlomet třídy DS
 WR-DS
 Dálkový světlomet třídy ES (GDL)
 WR-ES
 Přední mlhový světlomet třídy F3
 F3
 Rohový světlomet
 K
 Minimální hodnota pro „a“ v části 1 přílohy 13 je nejméně 5 mm pro přední mlhové světlomety a rohové světlomety, a pro všechna ostatní zařízení nejméně 5 mm v případě použití plastových rozptylových skel a nejméně 8 mm v případě skleněných rozptylových skel.
 3.2.4.4
 Příslušná označení změn pro každé zařízení týkající se série změn jsou tato (viz též bod 6.1.1):
 Tabulka 2
 Série změn a označení změny
 Série změn předpisu
 00
 Funkce (světlomet)
 Označení změny pro specifickou funkci (světlomet)
 Dálkový světlomet třídy A
 0
 Potkávací světlomet třídy A (asymetrický)
 0
 Dálkový světlomet třídy B
 0
 Potkávací světlomet třídy B (asymetrický)
 0
 Dálkový světlomet třídy D (GDL)
 0
 Potkávací světlomet třídy D (GDL asymetrický)
 0
 Adaptivní přední osvětlovací systém (AFS): základní potkávací světlo
 0
 Adaptivní přední osvětlovací systém (AFS): dálniční potkávací světlo
 0
 Adaptivní přední osvětlovací systém (AFS): městské potkávací světlo
 0
 Adaptivní přední osvětlovací systém (AFS): potkávací světlo pro nepříznivé počasí
 0
 Adaptivní přední osvětlovací systém (AFS): dálkové světlo
 0
 Potkávací světlomet třídy AS (symetrický)
 0
 Potkávací světlomet třídy BS (symetrický)
 0
 Potkávací světlomet třídy CS (symetrický)
 0
 Potkávací světlomet třídy DS (symetrický)
 0
 Potkávací světlomet třídy ES (GDL symetrický)
 0
 Dálkový světlomet třídy BS
 0
 Dálkový světlomet třídy CS
 0
 Dálkový světlomet třídy DS
 0
 Dálkový světlomet třídy ES (GDL)
 0
 Přední mlhový světlomet třídy F3
 0
 Rohový světlomet
 0
 3.3
 Značka schválení
 3.3.1
 Obecná ustanovení
 3.3.1.1
 Každé zařízení schváleného typu musí obsahovat dostatečný prostor pro jedinečný identifikátor podle dohody z roku 1958 a ostatní označení definovaná v bodě 3.3.2.6 nebo, není-li to technicky možné, označení schválení s dodatečnými symboly a ostatními označeními definovanými v bodě 3.3.2.
 3.3.1.2
 Příklady uspořádání označení jsou uvedeny v příloze 13.
 3.3.1.3
 Prostor pro jedinečný identifikátor nebo značku schválení se znázorní ve výkresech zmíněných v bodě 3.1.2.
 3.3.1.4
 Jedinečný identifikátor nebo značka schválení


text:
s dodatečnými symboly musí být jasně čitelné a nesmazatelné. Může být umístěn(a) na vnitřní nebo na vnější (průhledné či neprůhledné) části světlometu, která nemůže být oddělena od průhledné části světlometu vyzařující světlo. Označení musí být v každém případě viditelné i poté, co je světlomet namontován na vozidlo, nebo když je některá pohyblivá část jako kapota nebo víko zavazadlového prostoru zdvižena nebo když jsou otevřené dveře.
 3.3.1.5
 V případě skupinových, sdružených nebo sloučených světlometů lze použít jedinečný identifikátor nebo značku schválení, pokud všechny skupinové, sdružené nebo sloučené světlomety splňují příslušný předpis a pokud jsou také splněny tyto požadavky:
 a)
 použijí se požadavky bodu 3.3.2;
 b)
 žádná z částí skupinových, sdružených nebo sloučených světlometů, která přenáší světlo, nemůže být odstraněna, aniž by se současně neodstranila značka schválení;
 c)
 symboly pro každý světlomet, odpovídající každému předpisu, podle něhož bylo schválení uděleno, se vyznačí:
 i)
 buď na odpovídající ploše výstupu světla;
 ii)
 nebo ve skupině tak, aby bylo možno každý ze skupinových, sdružených nebo sloučených světlometů jasně identifikovat;
 d)
 velikost jednotlivých částí jediné značky schválení nesmí být menší než minimální velikost, jež se vyžaduje pro nejmenší jednotlivé značky v příslušném předpise.
 3.3.1.6
 V případě, že různé typy světlometů splňují požadavky několika předpisů, které používají stejné vnější rozptylové sklo se stejnou nebo jinou barvou, lze použít jedinou značku schválení za předpokladu, že:
 a)
 symboly pro každý světlomet, odpovídající každému předpisu, podle něhož bylo schválení uděleno, jsou vyznačeny v souladu s bodem 3.3.2;
 b)
 hlavní těleso světlometu se označí značkou schválení příslušné funkce (příslušných funkcí);
 c)
 velikost jednotlivých částí jediné značky schválení nesmí být menší než minimální velikost, jež se vyžaduje pro nejmenší jednotlivé značky v příslušném předpise.
 3.3.1.7
 V případě skupinových, sdružených světlometů nebo světlometů sloučených s ostatními světlomety, jejichž rozptylové sklo může být použito pro jiné typy světlometů, se použijí ustanovení bodu 3.3.
 3.3.2
 Značka schválení sestává z:
 3.3.2.1
 kružnice opsané kolem písmene „E“, za nímž následuje rozlišovací číslo země, která schválení udělila (6).
 3.3.2.2
 čísla schválení předepsaného v bodě 3.2.2;
 3.3.2.3
 čísla tohoto předpisu, za nímž následuje písmeno „R“ a dvě číslice označující sérii změn platnou v době vydání schválení;
 3.3.2.4
 dodatečných symbolů pro světlomety, systémy AFS a přední mlhové světlomety:
 3.3.2.4.1
 v případě instalační jednotky světlometu / systému AFS, která splňuje pouze požadavky pro levostranný provoz, vodorovná šipka směřující vpravo při pohledu na světlomet, tj. k té straně vozovky, na které je provoz;
 3.3.2.4.2
 v případě instalační jednotky světlometu / systému AFS, která je konstruována tak, aby splňovala požadavky obou druhů dopravního provozu vhodným seřízením montáže optické jednotky nebo zdroje světla (zdrojů světla) nebo LED modulu (modulů), vodorovná šipka s hroty na obou stranách, hroty směřují vlevo a vpravo;
 3.3.2.4.3
 přední mlhové světlomety třídy F3 s asymetrickým rozložením světla, které lze namontovat jen na jednu, či druhou stranu vozidla, jsou označeny šipkou směřující vně vozidla;
 3.3.2.4.4
 v případě instalační jednotky předních mlhových světlometů, světlometů a systému AFS obsahující rozptylové sklo z plastu se v blízkosti symbolů označujících osvětlení uvede skupina písmen „PL“;
 3.3.2.4.5
 v případě instalační jednotky světlometu / systému AFS splňující


text:
požadavky pro dálkové světlo, se poblíž kružnice opsané kolem písmene „E“ vyznačí maximální svítivost vyjádřená referenční značkou (I'M) definovaná v bodě 5.1.3.6.
 V případě jednotky osvětlení tvořené skupinovým nebo sloučeným dálkových světlometem / systémem AFS se výše uvedeným způsobem vyjadřuje údaj o maximální svítivosti dálkového světla;
 3.3.2.4.6
 v případě instalační jednotky světlometu / systému AFS konstruované tak, aby zdroj světla (zdroje světla) nebo LED modul(y) produkující hlavní potkávací světlo nemohl(y) svítit současně s žádnou jinou funkcí osvětlení, s níž je (jsou) případně sloučen(y): za symbolem označujícím ve značce schválení světlomet produkující potkávací světlo se uvede lomítko (/).
 3.3.2.4.6.1
 Tento požadavek se nevztahuje na světlomety splňující požadavky světlometů třídy D, které jsou konstruovány tak, aby potkávací světlo a dálkové světlo bylo zajišťováno stejným výbojkovým zdrojem světla;
 3.3.2.4.7
 V případě systému AFS pomlčka nad písmenem (písmeny) udává, že funkci systému AFS zajišťuje na dané straně systému více než jedna instalační jednotka;
 3.3.2.5
 číslo schválení typu a symboly musí být umístěny blízko u kružnice a být buď nad, nebo pod písmenem „E“, či vpravo, nebo vlevo od tohoto písmene. Číslice čísla schválení musí být na téže straně písmene „E“ a musí směřovat stejným směrem.
 3.3.2.6
 Ostatní označení
 Funkce nebo systémy pro osvětlení vozovky musí být nesmazatelným a jasně čitelným způsobem opatřeny obchodním názvem nebo značkou žadatele a těmito označeními:
 3.3.2.6.1
 v případě zařízení obsahujících potkávací světlo, která jsou konstruována tak, aby splňovala požadavky na pravostranný i levostranný provoz, označení určující obě nastavení optické jednotky na vozidle nebo zdroje světla na odrážeči; toto označení se skládá z písmen „R/D“ pro polohu odpovídající pravostrannému provozu a z písmen „L/G“ pro polohu odpovídající levostrannému provozu;
 3.3.2.6.2
 v případě světlometů s výměnným(i) zdrojem světla (zdroji světla) nebo výměnnými moduly zdroje světla, označení udávající:
 a)
 kategorii nebo kategorie zdroje světla (zdrojů světla) předepsanou (předepsané) pro světlomety tříd AS, BS, CS, DS, ES a rohové světlomety a/nebo
 b)
 zvláštní identifikační kód modulu zdroje světla a/nebo
 c)
 jmenovité napětí (jmenovitá napětí), jmenovitý příkon (jmenovité příkony) a zvláštní identifikační kód LED modulu (modulů) pro světlomety, přední mlhové světlomety a systémy AFS;
 3.3.2.6.3
 v případě světlometů s modulem zdroje světla (moduly zdroje světla) označení modulu zdroje světla (modulů zdroje světla) udávající:
 a)
 obchodní název nebo značku žadatele;
 b)
 zvláštní identifikační kód modulu. Tento zvláštní identifikační kód začíná písmeny „MD“ jako „MODUL“ a pokračuje značkou schválení bez kružnice předepsané v bodě 3.3.2.1; tento identifikační kód musí být vyznačen ve výkresech zmíněných výše v bodě 3.1.2. Značka schválení nemusí být stejná jako na světlometu, ve kterém je modul použit, ale obě značky musí být od stejného žadatele;
 c)
 v případě rohových světlometů jmenovité napětí nebo napěťový rozsah.
 V případě, že modul (moduly) zdroje světla není výměnný (nejsou výměnné), není nutno tuto informaci uvádět;
 3.3.2.6.4
 v případě rohových světlometů s:
 a)
 elektronickým ovladačem zdroje světla nebo
 b)
 nevýměnnými zdroji světla a/nebo
 c)
 modulem zdroje světla (moduly zdroje světla)
 označení jmenovitého napětí nebo napěťového rozsahu;
 3.3.2.6.5
 u elektronického ovladače zdroje světla:
 3.3.2.6.5.1
 v případě světlometů, systému AFS a předních mlhových světlometů:
 Je-li elektronický ovladač zdroje světla,


text:
který není součástí LED modulu, použit k ovládání LED modulu (modulů), musí být označen zvláštním(i) identifikačním(i) kódem (kódy), jmenovitým vstupním napětím a příkonem;
 3.3.2.6.5.2
 v případě rohových světlometů:
 elektronický ovladač zdroje světla, který je součástí světlometu, ale není zamontován do tělesa světlometu, musí být označen názvem výrobce a svým identifikačním číslem;
 3.3.2.6.6
 v případě systému AFS, předních mlhových světlometů a světlometů kromě třídy AS, BS, CS, DS a ES splňujících požadavky přílohy 7, pouze tehdy, jsou-li napájeny napětím 12 V, se v blízkosti držáků zdroje světla (zdrojů světla) uvede číslice 24 přeškrtnutá šikmým křížkem (X);
 3.3.2.6.7
 v případě světlometu s dodatečnou jednotkou (dodatečnými jednotkami) osvětlení pro vozidla kategorií L a T:
 3.3.2.6.7.1
 světlomety produkující hlavní potkávací světlo musí nést zvláštní identifikační kód dodatečné jednotky (jednotek) osvětlení uvedený v bodě 3.3.2.6.7.2.2.
 3.3.2.6.7.2
 Dodatečná jednotka osvětlení (dodatečné jednotky osvětlení) musí být označeny obchodním názvem nebo značkou žadatele a musí obsahovat tato označení:
 3.3.2.6.7.2.1
 v případě zdroje (zdrojů) světla jejich kategorii (kategorie) a/nebo
 V případě LED modulu (modulů) jmenovité napětí a jmenovitý příkon a zvláštní identifikační kód (kódy) LED modulu (modulů).
 3.3.2.6.7.2.2
 zvláštní identifikační kód (kódy) dodatečné jednotky (dodatečných jednotek) osvětlení. Toto označení musí být zřetelně čitelné a nesmazatelné.
 Tento zvláštní identifikační kód musí obsahovat počáteční písmena „ALU“ jako „Additional Lighting Unit“ („dodatečná jednotka osvětlení“) následovaná značkou schválení bez kružnice a v případě, že je použito několik nestejných dodatečných jednotek osvětlení, musí následovat dodatečné symboly nebo znaky. Tento zvláštní identifikační kód musí být vyznačen ve výkresech. Značka schválení nemusí být stejná jako značka schválení na světlometu, v němž je dodatečná jednotka (jsou dodatečné jednotky) osvětlení použita (použity), ale obě značky musí být od stejného žadatele.
 3.3.3
 Značka schválení může být nahrazena jedinečným identifikátorem, pokud je k dispozici. Jedinečný identifikátor musí mít formát odpovídající níže uvedenému příkladu:
 a ≥ 8 mm
 Výše uvedený jedinečný identifikátor vyznačený na světlometu označuje, že daný typ byl schválen a že příslušné informace o schválení typu lze vyhledat v zabezpečené internetové databázi OSN pomocí jedinečného identifikátoru 163210.
 3.4
 Změny zařízení pro osvětlení vozovky a rozšíření schválení
 3.4.1
 Každá změna typu světlometu musí být oznámena schvalovacímu orgánu, který daný typ schválil. Orgán pak může buď:
 3.4.1.1
 usoudit, že provedené úpravy pravděpodobně nemají znatelný nepříznivý vliv a že světlomet v každém případě stále splňuje požadavky, nebo
 3.4.1.2
 požadovat od technické zkušebny odpovědné za provádění zkoušek nový zkušební protokol.
 3.4.2
 Potvrzení nebo odmítnutí schválení s uvedením změn se zašle smluvním stranám dohody z roku 1958, které uplatňují tento předpis, postupem stanoveným v bodě 3.2.3.
 3.4.3
 Schvalovací orgán, který vydává rozšíření schválení typu, musí každému takovému rozšíření přidělit pořadové číslo a musí o tom formulářem sdělení dle přílohy 1 tohoto předpisu informovat ostatní smluvní strany dohody z roku 1958, které uplatňují tento předpis, podle něhož bylo schválení uděleno.
 3.5
 Shodnost výroby
 Postupy pro shodnost výroby musí být v souladu s postupy stanovenými v příloze 1 k dohodě z roku 1958 (E/ECE/TRANS/505/Rev.3), přičemž musí být splněny tyto požadavky:
 3.5.1
 Zařízení pro osvětlení vozovky schválená podle tohoto předpisu musí být zhotovena tak, aby se shodovala


text:
se schváleným typem a splňovala požadavky stanovené v bodech 4.16 a 5.
 3.5.1.1
 Musí být splněny minimální požadavky na postupy kontroly shodnosti výroby stanovené v příloze 2.
 3.5.1.2
 Musí být splněny minimální požadavky na odběr vzorků inspektorem stanovené v příloze 3.
 3.5.2
 Schvalovací orgán, který udělil schválení typu, může kdykoliv ověřit metody kontroly shodnosti používané v každém výrobním zařízení. Obvyklá četnost takových ověření je jednou za dva roky.
 3.5.3
 Pro zařízení, která jsou v souladu pouze s bodem 5.6 (rohové světlomety), a v případě nevýměnných žárovkových zdrojů světla nebo modulů zdrojů světla vybavených nevýměnnými žárovkovými zdroji světla přiloží žadatel k dokumentaci schválení typu zprávu (výrobce zdroje světla uvedeného ve schvalovací dokumentaci) přijatelnou pro orgán odpovědný za schválení typu, která dokládá soulad daných nevýměnných žárovkových zdrojů světla s požadavky uvedenými v bodě 4.11 normy IEC 60809, 3. vydání.
 3.5.4
 Zařízení pro osvětlení vozovky se zjevnými vadami se neberou v úvahu.
 3.5.5
 Referenční značka se nebere v úvahu.
 3.5.6
 Body měření v tabulce 8 části B se neberou v úvahu.
 3.5.7
 Body měření 8 až 15 v tabulce 35 se neberou v úvahu.
 3.6
 Postihy za neshodnost výroby
 3.6.1
 Schválení udělené určitému zařízení podle tohoto předpisu může být odejmuto, nejsou-li splněny výše uvedené požadavky.
 3.6.2
 Pokud některá smluvní strana dohody, která uplatňuje tento předpis, odejme schválení, které dříve udělila, neprodleně o tom informuje ostatní smluvní strany dohody, které tento předpis uplatňují, a to prostřednictvím formuláře sdělení podle vzoru v příloze 1.
 3.7
 Definitivní ukončení výroby
 Pokud držitel schválení zcela přestane vyrábět zařízení schválené podle tohoto předpisu, oznámí to orgánu, který schválení udělil. Po obdržení takového sdělení informuje daný orgán prostřednictvím formuláře sdělení podle vzoru v příloze 1 ostatní smluvní strany dohody z roku 1958, které uplatňují tento předpis.
 3.8
 Názvy a adresy technických zkušeben odpovědných za provádění schvalovacích zkoušek a názvy a adresy schvalovacích orgánů
 Smluvní strany dohody z roku 1958, které uplatňují tento předpis OSN, sdělí sekretariátu Organizace spojených národů názvy a adresy technických zkušeben odpovědných za provádění schvalovacích zkoušek a názvy a adresy schvalovacích orgánů, které udělují schválení a kterým se mají zasílat formuláře o udělení, rozšíření, zamítnutí či odnětí schválení nebo o definitivním ukončení výroby vydané v jiných zemích.
 4. OBECNÉ TECHNICKÉ POŽADAVKY
 Světlomety předložené ke schválení musí vyhovovat požadavkům stanoveným v bodech 4 a 5.
 Na tento předpis se použijí požadavky obsažené v oddíle 5 „Všeobecné specifikace“ a 6 „Individuální specifikace“ (a v přílohách, na něž se odkazuje v uvedených oddílech) předpisů OSN č. 48, 53, 74 nebo 86 a v jejich sériích změn platných v době podání žádosti o schválení typu světlometu.
 Požadavky týkající se každého světlometu a kategorie (kategorií) vozidel, na něž má být světlomet namontován, se použijí, pokud je jeho ověření v době schválení typu světlometu proveditelné.
 4.1
 Světlomety musí být konstruovány a vyráběny tak, aby v obvyklých podmínkách užití a při vibracích, kterým mohou být při takovém užití vystaveny, byla zachována jejich uspokojivá funkce a aby si zachovaly vlastnosti předepsané tímto předpisem.
 4.2
 Světlomety musí být vyrobeny tak, aby při svícení potkávacím světlem poskytovaly


text:
přiměřené osvětlení bez oslňování a při svícení dálkovým světlem poskytovaly dobré osvětlení. Osvětlení zatáčky se může vytvářet zapnutím jednoho doplňkového žárovkového zdroje světla nebo jednoho nebo více modulů zdroje světla LED, které jsou součástí světlometu produkujícího potkávací světlo.
 4.3
 Světlomety musí být vybaveny zařízením, kterým je lze na vozidle seřídit tak, aby splňovaly platné předpisy. V případě světlometů tříd AS, BS, CS, DS a ES takové zařízení může, ale nemusí umožňovat vodorovné nasměrování, pokud je světlomet konstruován tak, že si uchová správné vodorovné nasměrování i po seřízení nasměrování ve svislém směru. Takovým zařízením nemusejí být vybaveny jednotky, u nichž od sebe nelze oddělit odražeč a rozptylové sklo, za předpokladu, že jsou tyto jednotky používány pouze na vozidlech, u kterých je možno nastavení světlometů seřídit jiným způsobem.
 4.4
 Je-li světlomet produkující hlavní potkávací světlo a světlomet produkující dálkové světlo vybaven každý svým vlastním zdrojem světla (zdroji světla) nebo LED modulem (moduly), musí seřizovací zařízení umožňovat individuální seřízení hlavního potkávacího světla i dálkového světla.
 Tato ustanovení se však nevztahují na sestavy, jejichž odražeče jsou nedělitelné.
 4.5
 Zdroje světla
 4.5.1
 Omezení týkající se zdrojů světla
 4.5.1.1
 Světlomet musí být vybaven pouze zdrojem (zdroji) světla schváleným (schválenými) podle předpisů OSN č. 37, 99 a/nebo 128, za předpokladu, že žádné omezení používání není stanoveno v předpisu OSN č. 37 a jeho sériích změn platných v době žádosti o schválení typu nebo v předpise OSN č. 99 a jeho sériích změn platných v době žádosti o schválení typu nebo v předpise OSN č. 128 a jeho sériích změn platných v době žádosti o schválení typu, a/nebo LED modulem (moduly), a/nebo modulem (moduly) zdroje (zdrojů) světla (pouze pro rohové světlomety) a/nebo nevýměnným zdrojem (nevýměnnými zdroji) světla (pouze pro rohové světlomety).
 4.5.1.2
 Přední mlhové světlomety, bez ohledu na to, zda lze jejich zdroje světla vyměnit, či nikoli, smí být vybaveny pouze jedním nebo více zdroji světla schválenými podle:
 a)
 předpisu OSN č. 37 nebo
 b)
 předpisu OSN č. 99 nebo
 c)
 předpisu OSN č. 128
 a/nebo jedním nebo více LED moduly, pokud se použijí požadavky přílohy 9; vyhovění uvedeným požadavkům se musí přezkoušet.
 4.5.1.3
 Světlomety třídy D smí být vybaveny pouze:
 4.5.1.3.1
 v případě hlavního potkávacího světla jedním výbojkovým zdrojem světla. Pro potkávací světlo jsou povoleny tyto maximálně dva doplňkové zdroje světla:
 a)
 k přispění k osvětlení zatáčky lze uvnitř světlometu poskytujícího potkávací světlo použít jeden doplňkový žárovkový zdroj světla schválený podle předpisu OSN č. 37, jeden nebo více doplňkových zdrojů světla LED schválených podle předpisu OSN č. 128 nebo jeden nebo více doplňkových LED modulů;
 b)
 pro účely generování infračerveného záření lze uvnitř světlometu poskytujícího potkávací světlo použít jeden doplňkový žárovkový zdroj světla schválený podle předpisu OSN č. 37, jeden nebo více doplňkových zdrojů světla LED schválených podle předpisu OSN č. 128 a/nebo jeden nebo více LED modulů. Musí být aktivován (aktivovány) pouze současně s výbojkovým zdrojem světla. V případě selhání výbojkového zdroje světla musí být tento doplňkový žárovkový zdroj světla, zdroj světla (zdroje světla) LED a/nebo LED modul (moduly) automaticky vypnut (vypnuty).
 V případě selhání doplňkového