text:
který se nachází přímo za prostorem pro řidiče. Tento požadavek se považuje za splněný, pokud se do prostoru pro řidiče z prostoru pro cestující, který se nachází přímo za prostorem pro řidiče, nemůže skutálet míč o průměru 50 mm.
 7.7.13.3 Řidič musí být chráněn před sluncem, oslněním a před odrazy umělého vnitřního osvětlení. Jakékoli osvětlení, které by mohlo mít nepříznivý a zásadní vliv na výhled řidiče, musí být možné uvést v činnost pouze tehdy, když je vozidlo v klidu.
 7.7.13.4 Vozidlo musí být vybaveno zařízením pro odmrazování a odmlžování čelního skla.
 7.7.14 Sedadlo řidiče
 7.7.14.1 Sedadlo řidiče musí být nezávislé na ostatních sedadlech.
 7.7.14.2 Opěradlo musí být buď zakřivené, nebo musí být v prostoru pro řidiče loketní opěrky umístěné tak, aby řidič nebyl během manévrování s vozidlem omezován, ani neztratil rovnováhu při příčných zrychleních, ke kterým může během jízdy dojít.
 7.7.14.3 Minimální šířka sedáku (rozměr F, viz příloha 4 obrázek 9), měřená od svislé roviny procházející středem sedadla, je:
 7.7.14.3.1
 200 mm u třídy A nebo B;
 7.7.14.3.2
 225 mm u třídy I, II, nebo III.
 7.7.14.4 Minimální hloubka sedáku (rozměr K, viz příloha 4 obrázek 11a), měřená od svislé roviny procházející středem sedadla, je:
 7.7.14.4.1
 350 mm u třídy A nebo B;
 7.7.14.4.2
 400 mm u třídy I, II, nebo III.
 7.7.14.5 Minimální celková šířka opěradla, měřeno do výšky 250 mm nad vodorovnou rovinou tečnou k hornímu povrchu nestlačeného sedáku, je 450 mm.
 7.7.14.6 Vzdálenost mezi loketními opěrkami musí zajistit volný prostor pro řidiče, jak je stanoveno v bodě 7.7.14.2, o velikosti alespoň 450 mm.
 7.7.14.7 Sedadlo musí být nastavitelné, pokud jde o vodorovnou a svislou polohu i sklon opěradla. Musí se automaticky zablokovat v určené poloze a, pokud je vybaveno otočným mechanismem, musí se automaticky zablokovat v poloze pro řízení. Sedadlo musí být vybaveno systémem odpružení.
 7.7.14.7.1
 Systém odpružení a nastavení svislé polohy nejsou povinné u vozidel třídy A nebo B.
 7.8 Umělé vnitřní osvětlení
 7.8.1 Vnitřní elektrické osvětlení musí být zajišťovat osvětlení:
 7.8.1.1
 všech prostorů pro cestující, prostorů pro posádku, prostorů toalety a kloubové části kloubového vozidla;
 7.8.1.2
 každého schodu nebo schodů;
 7.8.1.3
 přístupu ke každému východu a prostor bezprostředně u provozních dveří, včetně pomocného zařízení pro nastupování, když je v provozu;
 7.8.1.4
 vnitřních označení a vnitřních ovladačů všech východů;
 7.8.1.5
 všech míst, kde jsou překážky.
 7.8.1.6
 U dvoupodlažních vozidel bez střechy musí být co nejblíže horní části každého schodiště vedoucího na horní podlaží alespoň jedno osvětlovací zařízení.
 7.8.2 Musí být zavedeny alespoň dva okruhy vnitřního osvětlení tak, aby případný výpadek jednoho okruhu neovlivnil druhý. Okruh obsluhující jen trvalé osvětlení vstupu a výstupu se považuje za jeden z těchto okruhů.
 7.8.3 (Vyhrazeno)
 7.8.4 Nevyžadují se jednotlivá svítidla pro každý prvek v bodě 7.8.1, pokud je za běžného provozu zajištěno odpovídající osvětlení.
 7.8.5 Ovladačem povinného vnitřního osvětlení musí být ruční spínač ovládaný řidičem nebo ovládaný automaticky.
 7.9 Kloubová část kloubových vozidel
 7.9.1 Kloubová část, která spojuje tuhé části vozidla, musí být konstruována a vyrobena tak, aby umožňovala otáčivý pohyb kolem alespoň jedné vodorovné osy a alespoň jedné svislé


text:
osy.
 7.9.2 Pokud kloubové vozidlo v pohotovostní hmotnosti stojí na vodorovném rovném povrchu, nesmí být mezi podlahou žádné tuhé části a podlahou točnice nebo prvku, který ji nahrazuje, nekrytá mezera o šířce přesahující:
 7.9.2.1 10 mm, jestliže jsou všechna kola vozidla ve stejné rovině; nebo
 7.9.2.2 20 mm, jestliže kola nápravy sousedící s kloubovou částí spočívají na ploše, která je o 150 mm výše než plocha, na které spočívají kola ostatních náprav.
 7.9.3 Výškový rozdíl mezi úrovní podlahy tuhých částí a podlahou točnice, měřeno ve spoji, nesmí přesahovat:
 7.9.3.1
 20 mm za podmínek popsaných v bodě 7.9.2.1; nebo
 7.9.3.2
 30 mm za podmínek popsaných v bodě 7.9.2.2.
 7.9.4 U kloubových vozidel musí být fyzicky zabráněno přístupu cestujících do kteréhokoli místa kloubové části, v níž:
 7.9.4.1
 je v podlaze nezakrytá mezera, která není v souladu s požadavky bodu 7.9.2;
 7.9.4.2
 podlaha neunese hmotnost cestujících;
 7.9.4.3
 pohyby stěn představují nebezpečí pro cestující.
 7.10 Řiditelnost kloubových vozidel
 Pokud se kloubové vozidlo pohybuje v přímém směru, musí se střední podélné roviny jeho tuhé části shodovat a tvořit souvislou rovinu bez jakéhokoli odklonu.
 7.11 Madla a držadla
 7.11.1 Obecné požadavky
 7.11.1.1 Madla a držadla musí být dostatečně pevná.
 7.11.1.2 Musí být konstruována a namontována tak, aby nepředstavovala žádné nebezpečí zranění pro cestující.
 7.11.1.3 Madla a držadla musí mít průřez umožňující cestujícím uchopit je snadno a pevně. Každé madlo musí mít délku alespoň 100 mm, aby mohlo být uchopeno rukou. Žádný rozměr průřezu nesmí být menší než 20 mm, ani větší než 45 mm, s výjimkou madel na dveřích a sedadlech a, u vozidel třídy II, III nebo B, v přístupových průchodech. V těchto případech jsou přípustná madla s minimálním rozměrem 15 mm za předpokladu, že další rozměr je alespoň 25 mm. Madla nesmějí mít ostré ohyby.
 7.11.1.4 Mezera mezi madlem nebo držadlem po většině jeho délky a přiléhající částí karoserie nebo stěn vozidla musí být široká alespoň 40 mm. V případě madla na dveřích a na sedadle nebo v přístupovém průchodu vozidla třídy II, III nebo B se však připouští mezera o šířce alespoň 35 mm.
 7.11.1.5 Povrch každého madla, držadla nebo sloupku musí být v barvě kontrastní vůči okolí a nesmí být kluzký.
 7.11.2 Doplňující požadavky na madla a držadla u vozidel, která jsou určena pro dopravu stojících cestujících
 7.11.2.1 Madla a/nebo držadla musí být zajištěna v dostatečném počtu pro každé místo určené pro stojící cestující podle bodu 7.2.2. Pro tento účel mohou být závěsná držadla, jsou-li namontována, považována za držadla za předpokladu, že jsou držena ve své poloze odpovídajícími prostředky. Tento požadavek se považuje za splněný, jestliže ze všech možných poloh zkušebního zařízení zobrazeného na obrázku 20 v příloze 4 tohoto předpisu lze pohyblivým ramenem zařízení dosáhnout alespoň dvou madel nebo držadel. Zkušební zařízení se může volně otáčet kolem své svislé osy.
 7.11.2.2 Při uplatnění postupu uvedeného v bodě 7.11.2.1 lze uvažovat jen taková madla a držadla, která nejsou níže než 800 mm a výše než 1 950 mm nad podlahou.
 7.11.2.3 Pro každou polohu, kterou může stojící cestující obsadit, nesmí být v

type: contracts

jurisdiction: EU


text:
této poloze alespoň jedno ze dvou požadovaných madel nebo držadel výše než 1 500 mm nad úrovní podlahy. To neplatí pro plochu u dveří, kde by dveře nebo jejich mechanismus v otevřené poloze zabraňoval použití tohoto držadla. Výjimku lze připustit také ve středu velké plošiny, ale součet těchto výjimek nesmí přesáhnout 20 % celkové plochy pro stojící cestující.
 7.11.2.4 Plochy, které lze obsadit stojícími cestujícími a které nejsou odděleny sedadly od bočních stěn nebo od zadní stěny vozidla, musí být opatřeny vodorovnými madly rovnoběžnými se stěnami a namontovanými ve výšce mezi 800 mm a 1 500 mm nad podlahou.
 7.11.3 Madla a držadla u provozních dveří
 7.11.3.1 Dveřní otvory musí být po obou stranách opatřeny madly a/nebo držadly. U dvojdílných dveří lze tento požadavek splnit montáží jednoho středového sloupku nebo jednoho středového madla.
 7.11.3.2 Madla a/nebo držadla u provozních dveří musí být taková, aby je mohly uchopit osoby stojící na zemi u provozních dveří nebo na kterémkoli z následujících schodů. Tato místa pro uchopení musí být umístěna ve svislém směru ve výšce mezi 800 mm a 1 100 mm nad zemí nebo povrchem každého schodu a ve vodorovném směru:
 7.11.3.2.1
 pro polohu osoby stojící na zemi v místě ležícím maximálně 400 mm směrem dovnitř od vnější hrany prvního schodu; a
 7.11.3.2.2
 pro polohu určitého jednotlivého schodu v místě, jež neleží vně od vnější hrany dotyčného schodu a je vzdáleno maximálně 600 mm směrem dovnitř od téže hrany tohoto schodu.
 7.11.4 (Vyhrazeno)
 7.11.5 Madla a držadla u spojovacích schodišť ve dvoupodlažních vozidlech
 7.11.5.1 Na každé straně všech spojovacích schodišť musí být vhodná madla nebo držadla. Ta musí být umístěna mezi 800 mm a 1 100 mm nad nášlapnou hranou každého schodu.
 7.11.5.2 Madla a/nebo držadla musí být umístěna tak, aby je mohla uchopit osoba stojící na dolním nebo horním podlaží vedle spojovacího schodiště a na kterémkoli z následujících schodů. Tato místa pro uchopení musí být umístěna ve svislém směru ve výšce mezi 800 mm a 1 100 mm nad dolním podlažím nebo nad povrchem každého schodu, a
 7.11.5.2.1
 pro polohu osoby stojící na dolním podlaží maximálně 400 mm směrem dovnitř od vnější hrany prvního schodu, a
 7.11.5.2.2
 pro polohu určitého jednotlivého schodu v místě, jež neleží vně od vnější hrany dotyčného schodu a je vzdáleno maximálně 600 mm směrem dovnitř od téže hrany tohoto schodu.
 7.12 Zabezpečení v šachtě schodiště a ochrana nechráněných sedadel
 7.12.1 Pokud by mohl být kterýkoli cestující při prudkém brzdění vržen dopředu, musí být namontována zábrana nebo, v případě vozidla třídy A nebo B, bezpečnostní pás. Pokud je namontována zábrana, musí být v minimální výšce 800 mm od podlahy, na které spočívají nohy cestujícího, a musí zasahovat od stěny vozidla dovnitř alespoň 100 mm za podélnou osu jakéhokoli sedadla, na němž je cestující tomuto nebezpečí vystaven, nebo k podstupnici nejvnitřnějšího schodu, přičemž se volí menší z obou možných rozměrů.
 7.12.2 V horním podlaží dvoupodlažního vozidla musí být šachta spojovacího schodiště chráněna uzavřenou zábranou o minimální výšce 800 mm, měřeno od podlahy. Spodní okraj zábrany musí být ve


text:
výšce maximálně 100 mm od podlahy.
 7.12.3 Čelní sklo před cestujícími na předních sedadlech horního podlaží dvoupodlažního vozidla musí být opatřeno čalouněnou zábranou. Horní okraj této ochrany musí být umístěn svisle ve výšce mezi 800 mm a 900 mm nad podlahou, na níž spočívají nohy cestujícího.
 7.12.4 Podstupnice každého schodu spojovacího schodiště u dvoupodlažního vozidla musí být uzavřena.
 7.13 Přihrádky pro zavazadla a ochrana cestujících
 Cestující musí být ve vozidle chráněni před předměty, které mohou při brzdění nebo zatáčení spadnout z přihrádek pro zavazadla. Pokud je vozidlo vybaveno prostory pro zavazadla, musí být konstruovány tak, aby nemohlo při prudkém zabrzdění dojít k vypadnutí zavazadel.
 7.14 Poklopy v podlaze, jsou-li namontovány
 7.14.1 Všechny poklopy v podlaze vozidla, které nejsou únikovým poklopem, musí být upevněny a zajištěny tak, aby se nemohly vychýlit ze své polohy nebo otevřít bez použití nářadí nebo klíčů, a žádné zdvihací nebo zajišťovací zařízení nesmí vyčnívat více než 8 mm nad úroveň podlahy. Hrany výčnělků musí být zaobleny.
 7.15 Vizuální zábava
 7.15.1 Prostředky vizuální zábavy pro cestující, například televizní monitory nebo video, musí být umístěny mimo zorné pole řidiče, jenž sedí v obvyklé poloze pro řízení. To se nevztahuje na žádný televizní monitor nebo podobné zařízení používané řidičem k řízení nebo provozu vozidla, například na zařízení pro sledování provozních dveří.
 7.16 Trolejbusy
 7.16.1 Trolejbusy musí splňovat ustanovení přílohy 12.
 7.17 Ochrana cestujících ve vozidlech bez střechy
 Každé vozidlo bez střechy musí mít:
 7.17.1
 spojitý čelní panel přes celou šířku té části vozidla, která nemá střechu, o výšce nejméně 1 400 mm od úrovně podlahy přiléhající k čelnímu panelu;
 7.17.2
 spojitou ochranu podél stran a na zadní straně té části vozidla, která nemá střechu, o výšce nejméně 1 100 mm po stranách a 1 200 mm na zadní straně vozidla, měřeno od úrovně podlahy přiléhající k těmto panelům. Tato ochrana musí být tvořena spojitými bočními panely a zadním panelem o výšce nejméně 700 mm od úrovně podlahy přiléhající k těmto panelům a musí být kombinována s jedním nebo několika spojitými madly, která musí mít tyto vlastnosti:
 a)
 žádný rozměr řezu nesmí být menší než 20 mm a větší než 45 mm;
 b)
 rozměr jakékoli mezery mezi madlem a jakýmkoli sousedním madlem nebo panelem nesmí být větší než 200 mm;
 c)
 musí být pevně připojena ke konstrukci vozidla;
 d)
 dveře východů se považují za součást této ochrany.
 7.18 Prostředky pro výhled a komunikaci
 U vozidel bez střechy musí mít řidič k dispozici vizuální prostředky, například zrcadlo, periskop nebo videokameru/monitor, které mu umožní pozorovat chování cestujících v prostoru bez střechy. Kromě toho musí být k dispozici systém pro komunikaci, který řidiči umožňuje komunikovat s cestujícími.
 Dodatek
 Ověření mezí statického náklonu výpočtem
 1. Vozidlo může prokázat splnění požadavku uvedeného v příloze 3 bodu 7.4 výpočetní metodou schválenou technickou zkušebnou provádějící zkoušky pro schválení typu.
 2. Technická zkušebna odpovědná za provádění zkoušek pro schválení typu může vyžadovat, aby byly na částech vozidla provedeny zkoušky, které by ověřily předpoklady učiněné ve výpočtu.
 3. Přípravy pro výpočet
 3.1
 Vozidlo je znázorněno prostorovou soustavou.
 3.2
 S


text:
ohledem na polohu těžiště karoserie vozidla a různé tuhosti pružin pérování vozidla a pneumatik se nápravy na jedné straně vozidla v důsledku příčné akcelerace obecně nepohybují současně. Proto musí být stanoven příčný náklon karoserie nad každou nápravou za předpokladu, že kola druhé nápravy / druhých náprav zůstávají na zemi.
 3.3
 Pro zjednodušení se předpokládá, že těžiště neodpružených hmot leží v podélné rovině vozidla na přímce procházející osou otáčení kol. Malé posuny středu otáčení z důvodu vychýlení nápravy lze zanedbat. Nemusí se přihlížet k ovládání vzduchového odpružení.
 3.4
 V úvahu by se musí vzít alespoň tyto parametry:
 údaje o vozidle, např. rozvor náprav, rozchod kol a odpružené/neodpružené hmoty, poloha těžiště vozidla, stlačování a uvolňování a tuhost pružin odpružení vozidla, přičemž je třeba přihlédnout i k nelinearitám, vodorovné a svislé tuhosti pneumatik, krutu nástavby, poloze středu otáčení náprav.
 4. Platnost výpočetní metody
 4.1
 Platnost výpočetní metody musí být prokázána ke spokojenosti technické zkušebny, např. na základě srovnatelné zkoušky s podobným vozidlem.
 PŘÍLOHA 4
 VYSVĚTLUJÍCÍ SCHÉMATA
 Obrázek 1
 Přístup k provozním dveřím
 (viz příloha 3 bod 7.7.1)
 Zkušební kalibr 1
 Zkušební kalibr 2
 Obrázek 2
 Přístup k provozním dveřím
 (viz příloha 3 bod 7.7.1.4)
 Obrázek 3
 Určení volného přístupu ke dveřím
 (viz příloha 3 bod 7.7.1.9.1)
 Obrázek 4
 Určení volného přístupu ke dveřím
 (viz příloha 3 bod 7.7.1.9.2)
 Obrázek 5
 Přístup k nouzovým dveřím
 (viz příloha 3 bod 7.7.2)
 Obrázek 6
 Uličky
 (viz příloha 3 bod 7.7.5)
 Obrázek 7
 Vymezení předního prostoru uličky
 (viz příloha 3 bod 7.7.5.1.1.1)
 Obrázek 8
 Schody pro cestující
 (viz příloha 3 bod 7.7.7)
 Obrázek 9
 Šířka sedadel pro cestující
 (viz příloha 3 bod 7.7.8.1)
 Obrázek 9A
 Šířka sedadel pro cestující
 (viz příloha 3 bod 7.7.8.1.3)
 Obrázek 10
 Přípustný vyčnělek ve výšce ramen
 Příčný průřez minimálního volného prostoru ve výšce ramen pro sedadlo při stěně vozidla
 (viz příloha 3 bod 7.7.8.1.4)
 Obrázek 11a
 Hloubka a výška sedáku
 (viz příloha 3 body 7.7.8.2 a 7.7.8.3)
 Obrázek 11b
 Prostor pro nohy cestujících sedících za sedadlem směřujícím do uličky nebo na něm
 (viz příloha 3 bod 7.7.8.5.2)
 Obrázek 12
 Vzdálenost mezi sedadly
 (viz příloha 3 bod 7.7.8.4)
 Obrázek 13
 Prostor pro cestující sedící za přepážkou nebo za tuhou konstrukcí jinou než sedadlo
 (viz příloha 3 bod 7.7.8.5.1)
 Obrázek 14
 Přípustný výčnělek do prostoru nad sedadlem
 Příčný průřez minimálního volného prostoru nad sedadlem při stěně vozidla
 (viz příloha 3 bod 7.7.8.6.3.1)
 Obrázek 15
 Přípustný výčnělek nad místem k sezení
 (viz příloha 3 bod 7.7.8.6.3.2)
 Obrázek 16
 Přípustný výčnělek v dolní části prostoru pro cestujícího
 (viz příloha 3 bod 7.7.8.6.3.3)
 Obrázek 17
 Přípustný výčnělek u zadních rohových sedadel
 Půdorys předepsané plochy sedadla (dvě postranní sedadla v zadní části)
 (viz příloha 3 bod 7.7.8.6.3.4)
 Obrázek 18
 Přípustný výčnělek podběhu kola nepřesahujícího svislou osu postranního sedadla
 (viz příloha 3 bod 7.7.8.6.4.2.1)
 Obrázek 19
 Přípustný výčnělek podběhu kola přesahujícího svislou osu postranního sedadla
 (viz příloha 3 bod 7.7.8.6.4.2.2)
 Obrázek 20
 Zkušební zařízení pro umístění držadel
 (viz příloha 3 bod 7.11.2.1)
 Obrázek 21
 Referenční invalidní vozík
 (viz příloha 8 bod 3.6.4.)
 Obrázek 22
 Minimální volný prostor pro uživatele


text:
invalidního vozíku v prostoru pro invalidní vozík
 (viz příloha 8 bod 3.6.1)
 Obrázek 23
 Symboly přístupnosti
 (viz příloha 8 body 3.2.8 a 3.6.6)
 Obrázek 23 A
 Piktogram pro uživatele invalidních vozíků
 Obrázek 23 B
 Piktogram pro cestující se sníženou pohyblivostí, jiné než uživatele invalidních vozíků
 Obrázek 24
 (Vyhrazeno)
 Obrázek 25
 Prostor pro nohy cestujících
 (viz příloha 3 bod 7.7.1.6)
 Obrázek 26
 Přístup ke střešnímu únikovému poklopu
 (viz příloha 3 bod 7.7.4.1.1)
 Obrázek 27
 Přístup ke dveřím řidiče
 (viz příloha 3 bod 7.6.1.7.2)
 Obrázek 28
 Přístup ke dveřím řidiče
 (viz příloha 3 bod 7.6.1.9.3)
 Obrázek 29
 Příklad opěradla pro invalidní vozík směřující dozadu
 (viz příloha 8 bod 3.8.6)
 (1) U vozidel třídy A nebo B může být dolní panel vodorovně posunut vůči hornímu panelu za předpokladu, že posun je ve stejném směru.
 (2) Výšku horního válce, a tím i celkovou výšku, lze snížit o 100 mm v kterékoli části uličky za:
 a)
 příčnou rovinou umístěnou ve vzdálenosti 1,5 m před osou zadní nápravy (nejpřednější zadní nápravy u vozidel, která mají více než jednu zadní nápravu); a
 b)
 příčnou svislou rovinou umístěnou u zadního okraje provozních dveří nebo nejzadnějších provozních dveří, jestliže existuje více provozních dveří.
 (3) Průměr spodního válce lze snížit z 450 mm na 400 mm v kterékoli části uličky za přednější z těchto dvou rovin:
 a)
 příčná svislá rovina umístěná ve vzdálenosti 1,5 m před osou zadní nápravy (nejpřednější zadní nápravy u vozidel, která mají více než jednu zadní nápravu); a
 b)
 příčná svislá rovina umístěná u zadního okraje nejzadnějších provozních dveří mezi nápravami.
 Pro účely výše uvedeného se každá tuhá část kloubového vozidla považuje za samostatnou část.
 (4) 220 mm u sedadel pohyblivých do stran (viz bod 7.7.5.3).
 (5) Celková výška kalibru může být snížena (snížením výšky spodního válce):
 a)
 z 1 800 mm na 1 680 mm v kterékoli části uličky dolního podlaží za příčnou svislou rovinou umístěnou 1 500 mm před středem zadní nápravy (nejpřednější zadní nápravy u vozidel, která mají více než jednu zadní nápravu);
 b)
 z 1 800 mm na 1 770 mm u provozních dveří, které jsou umístěny před přední nápravou v kterékoli části uličky mezi dvěma příčnými svislými rovinami umístěnými 800 mm před a za osou přední nápravy.
 (6) 230 mm u vozidel s kapacitou do 22 cestujících.
 (7) 700 mm u nouzových dveří.
 1 500 mm u nouzových dveří v horním podlaží dvoupodlažního vozidla.
 850 mm maximálně u nouzových dveří v dolním podlaží dvoupodlažního vozidla.
 (8) 430 mm u vozidla s výhradně mechanickým zavěšením náprav.
 (9) U alespoň jedněch provozních dveří; 400 mm u ostatních provozních dveří.
 (10) 300 mm u schodů u dveří za nejzadnější nápravou.
 (11) 250 mm v uličkách u vozidel s kapacitou do 22 cestujících.
 (12) 225 pro třídu III.
 (13) 350 mm u podběhů kol a prostoru motoru.
 (14) 400 mm u vozidel třídy II a III.
 PŘÍLOHA 5
 (Vyhrazeno)
 PŘÍLOHA 6
 Pokyny pro měření uzavíracích sil dveří ovládaných servomotorem
 (viz příloha 3 bod 7.6.5.6.1.1)
 a reakčních sil ramp ovládaných servomotorem
 (viz příloha 8 bod 3.11.4.3.3)


text:
1. OBECNĚ
 Uzavírání dveří ovládaných servomotorem a činnost ramp ovládaných servomotorem jsou dynamické procesy. Když pohybující se dveře nebo rampa narazí na překážku, výsledkem je dynamická reakční síla, jejíž průběh (v čase) závisí na několika faktorech (například hmotnost dveří nebo rampy, zrychlení, rozměry).
 2. DEFINICE
 2.1
 Uzavírací nebo reakční síla F(t) je funkcí času, měřená u vnějších okrajů dveří nebo rampy (viz níže uvedený bod 3.2.).
 2.2
 Špičková síla FS je maximální hodnota uzavírací nebo reakční síly.
 2.3
 Činná síla FE je průměrná hodnota uzavírací nebo reakční síly vztažená k délce impulsu:
 2.4
 Délka impulsu T je časový úsek mezi t1 a t2:
 T = t2 – t1
 kde:
 t1
 =
 práh citlivosti, kde uzavírací nebo reakční síla přesahuje 50 N.
 t2
 =
 práh citlivosti, kde uzavírací nebo reakční síla klesá pod 50 N.
 2.5
 Vztah mezi výše uvedenými parametry je znázorněn na obrázku 1 (jako příklad):
 Obrázek 1
 2.6
 Síla sevření nebo průměrná reakční síla Fc je aritmetická střední hodnota činných sil měřených ve stejném měřicím bodě několikrát po sobě:
 3. MĚŘENÍ
 3.1
 Podmínky měření:
 3.1.1
 Teplotní rozsah: 10 až 30 °C
 3.1.2
 Vozidlo musí stát na vodorovném povrchu. U měření rampy musí být tento povrch vybaven pevně namontovaným blokem nebo podobným zařízením, proti jehož přední straně může rampa působit.
 3.2
 Body měření jsou:
 3.2.1
 u dveří:
 3.2.1.1
 na hlavních uzavírajících se okrajích dveří:
 jeden bod ve středu dveří;
 jeden bod 150 mm nad dolním okrajem dveří.
 3.2.1.2
 u dveří vybavených zařízením bránícím sevření při otvírání:
 na přilehlých uzavírajících se okrajích dveří v tom bodu, který se považuje za nejnebezpečnější místo sevření.
 3.2.2
 u ramp:
 3.2.2.1
 na vnějším okraji rampy umístěném kolmo ke směru jejího pohybu:
 jeden bod ve středu rampy;
 jeden bod 100 mm směrem dovnitř od okrajů rovnoběžných se směrem pohybu rampy.
 3.3
 Aby se stanovila síla sevření nebo průměrná reakční síla podle bodu 2.6., musí se v každém bodě měření provést nejméně tři měření.
 3.4
 Signál uzavírající síly nebo reakční síly se zaznamenává pomocí dolnopropustného filtru s mezní frekvencí 100 Hz. Práh citlivosti a práh poklesu, které omezují délku impulsu, se stanoví na 50 N.
 3.5
 Odchylka uvedených údajů od jmenovité hodnoty nesmí být větší než ± 3 %.
 4. MĚŘICÍ ZAŘÍZENÍ
 4.1
 Měřicí zařízení sestává ze dvou částí: držadla a měřicí části, kterou je siloměr (viz obrázek 2).
 4.2
 Siloměr musí mít tyto vlastnosti:
 4.2.1
 Musí sestávat ze dvou po sobě posuvných pouzder s vnějším průměrem 100 mm a šířkou 115 mm. Uvnitř siloměru mezi oběma pouzdry je uchycená tlačná pružina tak, aby při působení příslušné síly mohl být siloměr stlačen.
 4.2.2
 Tuhost siloměru musí být 10 ± 0,2 N/mm. Maximální stlačení pružiny je omezeno na 30 mm tak, aby se mohlo dosáhnout maximální špičkové síly 300 N.
 Obrázek 2
 PŘÍLOHA 7
 Alternativní požadavky pro vozidla třídy A a B
 1. Vozidla třídy A a B musí splňovat požadavky přílohy 3 s těmito výjimkami:
 a)
 místo přílohy 3 bodu 7.6.3.1 může vozidlo splňovat bod 1.1 této přílohy;
 b)
 místo přílohy 3 bodu 7.6.2 může vozidlo


text:
splňovat bod 1.2 této přílohy.
 1.1 Minimální rozměry východů
 Jednotlivé druhy východů musí mít tyto minimální rozměry:
 Otvor
 Rozměry
 Poznámky
 Provozní dveře
 Výška vstupu:
 Třída
 A
 1 650 mm
 B
 1 500 mm
 Výška vstupu u provozních dveří se měří jako svislá rovina vodorovných průmětů středního bodu otvoru dveří a horního povrchu nejnižšího schodu.
 Výška otvoru
 Svislá výška otvoru provozních dveří musí být taková, aby umožňovala volný průchod dvojdílného panelu uvedeného v příloze 3 bodu 7.7.1.1. Horní rohy mohou být zmenšeny zaoblením o poloměru maximálně 150 mm.
 Šířka:
 Jednodílné dveře: 650 mm
 Dvoudílné dveře: 1 200 mm
 U vozidel třídy B, kde výška otvoru provozních dveří leží mezi 1 400 mm a 1 500 mm, musí být minimální šířka dveřního otvoru jednodílných dveří 750 mm. U všech vozidel je možné šířku provozních dveří snížit o 100 mm, když se měření provádí v úrovni držadel, a o 250 mm v případech, kde to vyžaduje výčnělek podběhů kol nebo ovládací mechanismus automatických nebo dálkově ovládaných dveří nebo sklon čelního skla.
 Nouzové dveře
 Výška: 1 250 mm
 Šířka: 550 mm
 Šířku lze zmenšit na 300 mm, pokud to vyžaduje výčnělek podběhů kol za předpokladu, že nad nejnižší částí dveřního otvoru se dodrží šířka 550 mm při minimální výšce 400 mm. Horní rohy mohou být zmenšeny zaoblením o poloměru maximálně 150 mm.
 Únikové okno
 Plocha otvoru: 4 000 cm2
 U této plochy u schválení typu vydaných v roce následujícím po vstupu tohoto předpisu v platnost je však přípustná 5 % odchylka. Do této plochy musí být možné vepsat obdélník o rozměrech 500 mm × 700 mm.
 1.1.1
 Vozidlo, pro které platí příloha 3 bod 7.7.1.10, musí splňovat požadavky přílohy 3 bodu 7.6.3.1 nebo bodu 1.1 této přílohy ohledně únikových oken a únikových poklopů a tyto minimální požadavky na provozní a nouzové dveře:
 Otvor
 Rozměry
 Poznámky
 Provozní dveře
 Výška otvoru: 1 100 mm
 Tento rozměr lze zmenšit o poloměr v rozích otvoru, nepřesahující 150 mm.
 Šířka:
 Jednodílné dveře: 650 mm
 Dvoudílné dveře: 1 200 mm
 Tento rozměr lze zmenšit o poloměr v rozích otvoru nepřesahující 150 mm. Šířku lze zmenšit o 100 mm, pokud se měření provádí v úrovni držadel, a o 250 mm v případech, kde to vyžaduje výčnělek podběhů kol nebo ovládací mechanismus automatických nebo dálkově ovládaných dveří nebo sklon čelního skla.
 Nouzové dveře
 Výška: 1 100 mm
 Šířka: 550 mm
 Šířku lze zmenšit na 300 mm, pokud to vyžaduje výčnělek podběhů kol za předpokladu, že nad nejnižší částí dveřního otvoru se dodrží šířka 550 mm při minimální výšce 400 mm. Horní rohy mohou být zmenšeny zaoblením o poloměru maximálně 150 mm.
 1.2 Umístění východů
 1.2.1
 Provozní dveře musí být umístěny na té straně vozidla, která je blíže okraji vozovky odpovídajícímu směru provozu v zemi, kde má být vozidlo registrováno, nebo v zadní stěně vozidla.
 1.2.2
 Východy musí být umístěny tak, aby byl alespoň jeden východ na každé straně vozidla.
 1.2.3
 V přední a zadní polovině prostoru pro cestující musí být vždy alespoň jeden východ.
 1.2.4
 Alespoň jeden východ musí být umístěn v


text:
zadní nebo přední stěně vozidla, pokud není vozidlo opatřeno únikovým poklopem.
 PŘÍLOHA 8
 Požadavky na technická zařízení usnadňující přístup cestujícím se sníženou pohyblivostí
 1. OBECNĚ
 Tato příloha obsahuje ustanovení, která se vztahují na vozidla konstruovaná pro snadný přístup cestujícím se sníženou pohyblivostí a uživatelům invalidních vozíků.
 2. OBLAST PŮSOBNOSTI
 Tyto požadavky platí pro vozidla umožňující snadnější přístup osobám se sníženou pohyblivostí.
 3. POŽADAVKY
 3.1 Schody
 Nejméně u jedněch provozních dveří nesmí výška prvního schodu od země přesahovat 250 mm u vozidel třídy I a A a 320 mm u vozidel třídy II, III a B. V případě, kdy tento požadavek splňují pouze jedny provozní dveře, nesmí na nich být překážka nebo označení, které by bránilo jejich užívání jak pro nástup, tak pro výstup.
 Další možností je, že u vozidel třídy I a A nesmí první schod od země být výše než 270 mm ve dvou dveřních otvorech, jednom vstupu a jenom výstupu.
 Může být využit systém snížení výšky podlahy a/nebo zasouvatelný schod.
 Výška schodů v přístupovém průchodu nesmí být u výše uvedených dveří a v uličce větší než 200 mm u vozidel třídy I a A a 250 mm u vozidel třídy II, III a B.
 Přechod ze snížené uličky do prostoru k sezení se nepovažuje za schod.
 3.2 Vyhrazená sedadla a prostor pro cestující se sníženou pohyblivostí
 3.2.1 (Vyhrazeno)
 3.2.2 Pod alespoň jedním z vyhrazených sedadel nebo vedle něj musí být dostatečný prostor pro vodícího psa. Tento prostor netvoří součást uličky.
 3.2.3 Mezi místy k sezení a uličkou musí být u sedadel namontovány loketní opěrky a tyto opěrky musí být možné snadno odklonit, aby se umožnil snadný přístup k sedadlu. U sedadel umístěných proti sobě může být jedno ze sedadel u uličky vybaveno svislou tyčí. Tato tyč musí být umístěna tak, aby byl cestující bezpečně držen na sedadle a aby byl k sedadlu umožněn snadný přístup.
 3.2.4 Minimální šířka sedáku vyhrazeného sedadla, měřená od svislé roviny procházející středem tohoto místa k sezení, je 220 mm na každou stranu.
 3.2.5 Výška nestlačeného sedáku vzhledem k podlaze musí být taková, aby vzdálenost od podlahy k vodorovné rovině tečné k hornímu přednímu povrchu sedáku byla v rozmezí od 400 mm do 500 mm.
 3.2.6 Prostor pro nohy u vyhrazených sedadel se musí rozprostírat před sedadlem před svislou rovinou procházející předním okrajem sedáku. Prostor pro nohy nesmí mít v žádném směru sklon větší než 8 %.
 3.2.7 Každé místo pro vyhrazené sedadlo musí mít volnou výšku nejméně 1 300 mm u vozidel třídy I a A a 900 mm u vozidel třídy II, měřeno od nejvyššího bodu nestlačeného sedáku. Tato volná výška se musí rozprostírat nad svislým průmětem celého sedadla a jeho příslušným prostorem pro nohy.
 Výčnělek opěradla sedadla nebo jiných předmětů do tohoto prostoru je přípustný za předpokladu, že se zachová minimální svislá výška rozprostírající se 230 mm před sedákem. Pokud je vyhrazené sedadlo umístěno proti přepážce o výšce větší než 1 200 mm, musí být tento prostor 300 mm. Od okrajů volného prostoru vymezeného výše jsou povoleny výčnělky v souladu s


text:
přílohou 3 body 7.7.8.6.3.1 až 7.7.8.6.3.4 tak, jako by odkaz na volný prostor v příloze 3 bodech 7.7.8.6.1 a 7.7.8.6.2 byl odkazem na volný prostor vymezený výše. Mohou se použít ustanovení přílohy 3 bodu 7.7.8.1.4. Výčnělky držadel nebo madel, jak je uvedeno v bodě 3.4.2, smí pronikat nejvýše 100 mm od boční stěny do volného prostoru nad svislým průmětem prostoru pro nohy.
 3.2.8 Vozidla, která jsou vybavena vyhrazeným sedadlem, musí být opatřena piktogramem/piktogramy podle přílohy 4 obrázku 23B, viditelným(i) zvnějšku, a to jak na přední straně vozidla u okraje vozovky, tak v blízkosti odpovídajících provozních dveří. Piktogram musí být umístěn rovněž uvnitř vozidla v blízkosti vyhrazeného sedadla.
 3.3 Dorozumívací zařízení
 3.3.1 V blízkosti každého vyhrazeného sedadla a v každém prostoru pro invalidní vozíky musí být umístěno dorozumívací zařízení, které musí být ve výšce mezi 700 mm a 1 200 mm nad podlahou.
 3.3.2 Dorozumívací zařízení v prostoru dolního podlaží musí být ve výšce mezi 800 mm a 1 500 mm tam, kde nejsou žádná sedadla.
 3.3.3 (Vyhrazeno)
 3.3.4 Je-li vozidlo vybaveno rampou nebo zdviží, musí být zařízení pro dorozumívání se s řidičem namontováno zvenčí v blízkosti dveří ve výšce 850 mm až 1 300 mm od země. Tento požadavek neplatí pro dveře v přímém zorném poli řidiče.
 3.4 Madla u vyhrazených sedadel
 3.4.1 Mezi vyhrazenými sedadly uvedenými v příloze 3 bodu 7.7.8.5.3 a nejméně jedněmi provozními dveřmi vhodnými pro nástup a výstup musí být k dispozici madlo ve výšce mezi 800 mm a 900 mm nad úrovní podlahy. Přerušení je přípustné tam, kde je nutné získat přístup k prostoru pro invalidní vozík, sedadlu umístěnému nad podběhem kola, schodišti, přístupovému průchodu nebo uličce. Žádné přerušení madla nesmí přesahovat 1 050 mm a alespoň na jedné straně přerušení musí být k dispozici svislé madlo.
 3.4.2 Madla nebo držadla musí být umístěna v blízkosti vyhrazených sedadel tak, aby usnadňovala usednutí na sedadlo a vstávání z něj, a musí být konstruována tak, aby je cestující mohl snadno uchopit.
 3.5 Sklon podlahy
 Sklon každé uličky, přístupového průchodu nebo plochy podlahy mezi jakýmkoli vyhrazeným sedadlem nebo prostorem pro invalidní vozík a alespoň jedním vstupem a výstupem nebo kombinovaným vstupem a výstupem nesmí překročit 8 %. Takové plochy se sklonem musí být opatřeny protiskluzovým povrchem.
 3.6 Ustanovení pro umístění invalidního vozíku
 3.6.1 Pro každého uživatele invalidního vozíku musí být v prostoru pro cestující zajištěna zvláštní plocha o šířce nejméně 750 mm a délce 1 300 mm. Podélná rovina této zvláštní plochy musí být rovnoběžná s podélnou rovinou vozidla, povrch podlahy této zvláštní plochy musí mít protiskluzové vlastnosti a maximální sklon nesmí v žádném směru přesahovat 5 %. U invalidního vozíku směřujícího dozadu, který splňuje požadavky bodu 3.8.4, nesmí sklon v podélném směru překročit 8 %, pokud se jedná o sklon směrem nahoru od přední části k zadní části zvláštní plochy.
 U prostoru pro invalidní vozík konstruovaného pro orientaci invalidního vozíku směrem vpřed smí do prostoru pro invalidní vozík zasahovat horní část opěradla sedadla umístěného před ním, jestliže je zajištěn volný prostor, jak je znázorněno v příloze 4


text:
na obrázku 22.
 3.6.2 Musí být k dispozici alespoň jedny dveře, kterými mohou projet uživatelé invalidních vozíků. U vozidel třídy I musí být alespoň jedněmi dveřmi pro přístup invalidních vozíků provozní dveře. Dveře pro přístup invalidních vozíků musí být opatřeny zařízením pro nastupování podle ustanovení bodu 3.11.3 (zdviž) nebo 3.11.4 (rampa).
 3.6.3 Dveře pro přístup invalidních vozíků, které nejsou provozními dveřmi, musí mít minimální výšku 1 400 mm. Minimální šířka všech dveří, které umožňují přístup invalidních vozíků, je 900 mm, přičemž tuto šířku lze zmenšit o 100 mm, pokud se měření provádí v úrovni držadel.
 3.6.4 Do zvláštního prostoru / zvláštních prostorů musí být pro uživatele invalidního vozíku možné vjet bez překážek a snadno zvenku alespoň jedněmi dveřmi pro přístup invalidních vozíků na referenčním invalidním vozíku o rozměrech podle přílohy 4 obrázku 21.
 3.6.4.1 Výrazem „bez překážek a snadno“ se rozumí situace, kdy:
 a)
 uživatel invalidního vozíku má k dispozici dostatečný prostor k tomu, aby mohl manévrovat bez pomoci jiné osoby;
 b)
 v prostoru nejsou žádné schody, mezery ani sloupky, které by mohly překážet volnému pohybu uživatele invalidního vozíku.
 3.6.4.2 Pro účely výše uvedených ustanovení se u vozidel třídy I a A vybavených více než jedním prostorem pro invalidní vozík provede zkouška, a to pro každý prostor pro invalidní vozíky, přičemž všechny ostatní prostory pro invalidní vozíky jsou obsazeny referenčním invalidním vozíkem.
 3.6.5 Ve vozidlech třídy I a A vybavených rampou pro přístup invalidních vozíků musí být možný nástup a výstup referenčního invalidního vozíku o rozměrech podle přílohy 4 obrázku 21, když se invalidní vozík pohybuje směrem dopředu.
 3.6.6 Vozidla, která jsou vybavena prostorem pro invalidní vozík, musí být opatřena piktogramem/piktogramy podle přílohy 4 obrázku 23A, viditelným(i) zvnějšku, a to jak na přední straně vozidla u okraje vozovky, tak v blízkosti odpovídajících provozních dveří.
 Jeden takový piktogram musí být umístěn uvnitř vozidla v blízkosti každého prostoru pro invalidní vozík a musí uvádět, zda má být invalidní vozík umístěn směrem dopředu nebo dozadu.
 3.7 Sedadla a stojící cestující v prostoru pro invalidní vozík
 3.7.1 V prostoru pro invalidní vozík smí být namontována sklápěcí sedadla. Taková sedadla, pokud jsou ve sklopené poloze a nejsou používána, však nesmějí zasahovat do prostoru pro invalidní vozík.
 3.7.2 Vozidlo lze v prostoru pro invalidní vozík vybavit snímatelnými sedadly, a to za předpokladu, že taková sedadla může řidič nebo člen posádky snadno odejmout.
 3.7.3 Pokud u vozidel třídy I, II a A prostor pro nohy u jakéhokoli sedadla nebo část sklápěcího sedadla při užívání zasahuje do prostoru pro invalidní vozík, musí být taková sedadla opatřena značkou nebo musí být tato značka připevněna v jejich blízkosti, přičemž značka obsahuje následující text, rovnocenný text nebo piktogram:
 „Prosím uvolněte tento prostor pro uživatele invalidního vozíku“.
 Na jakákoli textová označení se použijí ustanovení přílohy 3 bodu 7.6.11.4.
 3.7.4 U vozidel, ve kterých se nachází prostor pro invalidní vozík určený výhradně pro použití uživatelem invalidního vozíku podle přílohy 3 bodu 7.2.2.2.10, musí být tento prostor zřetelně označen následujícím textem, rovnocenným textem nebo piktogramem:
 „Prostor určený výhradně pro uživatele invalidního vozíku.“
 Na jakákoli


text:
textová označení se použijí ustanovení přílohy 3 bodu 7.6.11.4.
 3.8 Stabilita invalidních vozíků
 3.8.1 Ve vozidlech, u nichž se vyžaduje montáž zádržného systému pro cestující, musí být prostor pro invalidní vozík konstruován tak, aby uživatel invalidního vozíku cestoval v poloze směrem dopředu, a tento prostor musí být vybaven zádržnými systémy, které splňují buď požadavky bodu 3.8.2, nebo bodu 3.8.3.
 Ve vozidlech, u nichž se nevyžaduje montáž zádržného systému pro cestující, musí být prostor pro invalidní vozík vybaven zádržnými systémy, které splňují buď požadavky bodu 3.8.2 nebo 3.8.3, nebo musí splňovat požadavky bodu 3.8.4.
 3.8.2 Invalidní vozík orientovaný směrem vpřed – požadavky statické zkoušky
 3.8.2.1 Každý prostor pro invalidní vozík musí být vybaven zádržným systémem schopným zadržet invalidní vozík a jeho uživatele.
 3.8.2.2 Tento zádržný systém a jeho ukotvení musí být konstruovány tak, aby odolaly silám rovnajícím se silám požadovaným pro sedadla pro cestující a pro zádržné systémy pro cestující.
 3.8.2.3 Statická zkouška se provede podle těchto požadavků:
 3.8.2.3.1
 níže uvedené síly působí samostatně směrem dopředu a dozadu na vlastní zádržný systém;
 3.8.2.3.2
 síla musí působit po dobu nejméně 0,2 s;
 3.8.2.3.3
 zádržný systém musí tuto zkoušku vydržet. Trvalá deformace včetně dílčích prasklin nebo lomů v zádržném systému se nepovažuje za závadu, jestliže požadovaná síla působí po stanovenou dobu. Je-li použit zajišťovací systém umožňující invalidnímu vozíku opustit vozidlo, musí být po odstranění tažné síly ovladatelný ručně.
 3.8.2.4 Ve směru vpřed u samostatného zádržného systému pro invalidní vozík a samostatného zádržného systému pro uživatele invalidního vozíku
 3.8.2.4.1 Pro kategorii M2:
 3.8.2.4.1.1
 u břišního pásu se působí silou 1 110 ± 20 daN. Jestliže zádržný systém není připevněn k podlaze vozidla, musí na zádržný systém uživatele invalidního vozíku působit síla ve vodorovné rovině vozidla a směrem k přední části vozidla. Je-li zádržný systém připevněn k podlaze, síla působí pod úhlem 45 ± 10° k vodorovné rovině vozidla a směrem k přední části vozidla;
 3.8.2.4.1.2
 u tříbodového pásu se působí silou 675 ± 20 daN ve vodorovné rovině vozidla směrem dopředu na břišní část bezpečnostního pásu a silou 675 ± 20 daN ve vodorovné rovině vozidla směrem dopředu na hrudní část bezpečnostního pásu;
 3.8.2.4.1.3
 u zádržného systému invalidního vozíku se působí silou 1 715 ± 20 daN pod úhlem 45 ± 10° k vodorovné rovině vozidla směrem dopředu;
 3.8.2.4.1.4
 síly musí působit současně.
 3.8.2.4.2 Pro kategorii M3:
 3.8.2.4.2.1
 u břišního pásu se působí silou 740 ± 20 daN. Jestliže zádržný systém není připevněn k podlaze vozidla, musí na zádržný systém uživatele invalidního vozíku působit síla ve vodorovné rovině vozidla a směrem k přední části vozidla. Je-li zádržný systém připevněn k podlaze, síla působí pod úhlem 45 ± 10° k vodorovné rovině vozidla a směrem k přední části vozidla;
 3.8.2.4.2.2
 u tříbodového pásu se působí silou 450 ± 20 daN ve vodorovné rovině vozidla směrem dopředu na břišní část bezpečnostního pásu a silou 450 ± 20 daN ve vodorovné rovině vozidla směrem dopředu na hrudní část bezpečnostního pásu;
 3.8.2.4.2.3
 u zádržného systému invalidního vozíku se působí silou 1 130 ± 20 daN pod úhlem 45


text:
± 10° k vodorovné rovině vozidla směrem dopředu;
 3.8.2.4.2.4
 síly musí působit současně.
 3.8.2.5 Ve směru vpřed u kombinovaného zádržného systému pro invalidní vozík i pro jeho uživatele
 3.8.2.5.1 Pro kategorii M2:
 3.8.2.5.1.1
 u břišního pásu se na zádržný systém pro uživatele invalidního vozíku působí silou 1 110 ± 20 daN pod úhlem 45 ± 10° k vodorovné rovině vozidla a směrem k přední části vozidla;
 3.8.2.5.1.2
 u tříbodového pásu se působí silou 675 ± 20 daN pod úhlem 45 ± 10° k vodorovné rovině vozidla směrem dopředu na břišní část bezpečnostního pásu a silou 675 ± 20 daN ve vodorovné rovině vozidla směrem dopředu na hrudní část bezpečnostního pásu;
 3.8.2.5.1.3
 u zádržného systému invalidního vozíku se působí silou 1 715 ± 20 daN pod úhlem 45 ± 10° k vodorovné rovině vozidla směrem dopředu;
 3.8.2.5.1.4
 síly musí působit současně.
 3.8.2.5.2 Pro kategorii M3:
 3.8.2.5.2.1
 u břišního pásu se na zádržný systém pro uživatele invalidního vozíku působí silou 740 ± 20 daN pod úhlem 45 ± 10° k vodorovné rovině vozidla a směrem k přední části vozidla;
 3.8.2.5.2.2
 u tříbodového pásu se působí silou 450 ± 20 daN pod úhlem 45 ± 10o k vodorovné rovině vozidla směrem dopředu na břišní část bezpečnostního pásu a silou 450 ± 20 daN ve vodorovné rovině vozidla směrem dopředu na hrudní část bezpečnostního pásu;
 3.8.2.5.2.3
 u zádržného systému invalidního vozíku se působí silou 1 130 ± 20 daN pod úhlem 45 ± 10° k vodorovné rovině vozidla směrem dopředu;
 3.8.2.5.2.4
 síly musí působit současně.
 3.8.2.6 Ve směru vzad:
 3.8.2.6.1
 u zádržného systému invalidního vozíku se působí silou 810 ± 20 daN pod úhlem 45 ± 10° k vodorovné rovině vozidla směrem dozadu.
 3.8.2.7 V každém případě musí síly působit na zádržný systém pro uživatele invalidní vozíku prostřednictvím tažného zařízení vhodného pro typ pásu, jak je uvedeno v předpisu č. 14.
 3.8.3 Invalidní vozík orientovaný směrem vpřed – požadavky hybridní zkoušky
 3.8.3.1 Prostor pro invalidní vozík musí být vybaven zádržným systémem pro invalidní vozík vhodným k obecnému použití pro všechny invalidní vozíky a musí umožňovat přepravu invalidního vozíku a jeho uživatele směrem dopředu.
 3.8.3.2 Prostor pro invalidní vozík musí být vybaven zádržným systémem pro uživatele invalidního vozíku, který sestává nejméně ze dvou kotevních úchytů a břišního zádržného zařízení (břišní pás), konstruovaného a vyrobeného z částí určených k podobné funkci, jakou mají bezpečnostní pásy podle předpisu č. 16.
 3.8.3.3 Každý zádržný systém namontovaný v prostoru pro invalidní vozík musí být možné snadno rozpojit v případě nouze.
 3.8.3.4 Každý zádržný systém invalidního vozíku musí buď:
 3.8.3.4.1
 splňovat požadavky dynamické zkoušky podle bodu 3.8.3.8 a být bezpečně připojen ke kotevním úchytům vozidla, které splňují požadavky statické zkoušky podle bodu 3.8.3.6; nebo
 3.8.3.4.2
 být bezpečně připevněn ke kotevním úchytům vozidla tak, aby kombinace zádržného systému a kotevních úchytů splňovala požadavky bodu 3.8.3.8.
 3.8.3.5 Každý zádržný systém pro uživatele invalidního vozíku musí buď:
 3.8.3.5.1
 splňovat požadavky dynamické zkoušky podle bodu 3.8.3.9 a být bezpečně připojen ke kotevním úchytům vozidla, které splňují požadavky statické zkoušky podle bodu 3.8.3.6; nebo
 3.8.3.5.2


text:
být bezpečně připevněn ke kotevním úchytům vozidla tak, aby kombinace zádržného systému a kotevních úchytů splňovala požadavky dynamické zkoušky podle bodu 3.8.3.9, pokud jde o připevnění ke kotevním úchytům podle bodu 3.8.3.6.7.
 3.8.3.6 Statická zkouška se musí provést na kotevních úchytech jak pro zádržný systém invalidního vozíku, tak pro zádržný systém pro uživatele invalidního vozíku v souladu s těmito požadavky:
 3.8.3.6.1
 síly uvedené v bodě 3.8.3.7 působí prostřednictvím zařízení, které napodobuje geometrii zádržného systému invalidního vozíku;
 3.8.3.6.2
 síly uvedené v bodě 3.8.3.7.3 působí prostřednictvím zařízení, které napodobuje geometrii zádržného zařízení pro uživatele invalidního vozíku, a prostřednictvím tažného zařízení podle předpisu č. 14;
 3.8.3.6.3
 síly uvedené v bodě 3.8.3.6.1 a v bodě 3.8.3.6.2 působí současně ve směru dopředu a pod úhlem 10 ± 5° k vodorovné rovině;
 3.8.3.6.4
 síly uvedené v bodě 3.8.3.6.1 působí ve směru dozadu a pod úhlem 10 ± 5° k vodorovné rovině;
 3.8.3.6.5
 síly musí působit co nejrychleji a ve střední svislé ose prostoru pro invalidní vozík; a
 3.8.3.6.6
 síla musí působit po dobu nejméně 0,2 s.
 3.8.3.6.7
 Zkouška se musí provést na reprezentativní části konstrukce vozidla spolu s jakýmkoli vybavením vozidla, které může přispívat k pevnosti nebo tuhosti konstrukce.
 3.8.3.7 Silami uvedenými v bodě 3.8.3.6. jsou:
 3.8.3.7.1
 u kotevních úchytů pro zádržný systém invalidního vozíku namontovaný ve vozidle kategorie M2:
 3.8.3.7.1.1
 síla 1 110 ± 20 daN působící v podélné rovině vozidla a směrem k přední části vozidla, ve výšce nejméně 200 mm a nejvíce 300 mm, měřeno svisle od podlahy prostoru pro invalidní vozík, a
 3.8.3.7.1.2
 síla 550 ± 20 daN působící v podélné rovině vozidla a směrem k zadní části vozidla, ve výšce nejméně 200 mm a nejvíce 300 mm, měřeno svisle od podlahy prostoru pro invalidní vozík;
 3.8.3.7.2
 u kotevních úchytů pro zádržný systém invalidního vozíku namontovaný ve vozidle kategorie M3:
 3.8.3.7.2.1
 síla 740 ± 20 daN působící v podélné rovině vozidla a směrem k přední části vozidla, ve výšce nejméně 200 mm a nejvíce 300 mm, měřeno svisle od podlahy prostoru pro invalidní vozík, a
 3.8.3.7.2.2
 síla 370 ± 20 daN působící v podélné rovině vozidla a směrem k zadní části vozidla, ve výšce nejméně 200 mm a nejvíce 300 mm, měřeno svisle od podlahy prostoru pro invalidní vozík;
 3.8.3.7.3
 u kotevních úchytů pro zádržný systém pro uživatele invalidního vozíku musí síly odpovídat požadavkům předpisu č. 14. Síly musí působit prostřednictvím tažného zařízení vhodného pro typ pásu, jak je uvedeno v předpisu č. 14.
 3.8.3.8 Zádržný systém invalidního vozíku musí být podroben dynamické zkoušce provedené v souladu s těmito požadavky:
 3.8.3.8.1
 zkušební vozík, představující vozík invalidní, o hmotnosti 85 kg musí být podroben časovému impulsu zpomalení z rychlosti mezi 48 km/h až 50 km/h do klidu, který:
 3.8.3.8.1.1
 přesahuje 20 g ve směru dopředu po celkovou dobu nejméně 0,015 s;
 3.8.3.8.1.2
 přesahuje 15 g ve směru dopředu po celkovou dobu nejméně 0,04 s;
 3.8.3.8.1.3
 přesahuje dobu trvání 0,075 s;
 3.8.3.8.1.4
 nepřesahuje 28 g po dobu delší než 0,08 s;
 3.8.3.8.1.5
 nepřesahuje dobu trvání 0,12 s; a
 3.8.3.8.2
 zkušební vozík, představující vozík invalidní,


text:
o hmotnosti 85 kg musí být podroben časovému impulsu zpomalení z rychlosti mezi 48 km/h až 50 km/h do klidu, který:
 3.8.3.8.2.1
 přesahuje 5 g ve směru dozadu po celkovou dobu nejméně 0,015 s;
 3.8.3.8.2.2
 nepřesahuje 8 g ve směru dozadu a po dobu delší než 0,02 s.
 3.8.3.8.3
 Zkouška podle bodu 3.8.3.8.2. se nepoužije, pokud se tentýž zádržný systém použije pro směr dopředu i dozadu nebo pokud se provede rovnocenná zkouška.
 3.8.3.8.4
 Pro výše uvedenou zkoušku se zádržný systém invalidního vozíku musí připevnit buď:
 3.8.3.8.4.1
 ke kotevním úchytům připevněným ke zkušebnímu zařízení, které představuje geometrii ukotvení ve vozidle, pro něž je zádržný systém určen, nebo
 3.8.3.8.4.2
 ke kotevním úchytům, které tvoří součást reprezentativní části vozidla, pro něž je zádržný systém určen, a které jsou sestaveny podle popisu v bodě 3.8.3.6.7.
 3.8.3.9 Zádržný systém pro uživatele invalidního vozíku musí vyhovovat požadavkům na zkoušky uvedeným v předpisu č. 16, nebo rovnocenné zkoušce časovým impulsem zpomalení podle bodu 3.8.3.8.1. Za vyhovující se považuje bezpečnostní pás schválený podle předpisu č. 16, který je příslušným způsobem označen.
 3.8.3.10 Zkouška podle bodů 3.8.3.6, 3.8.3.8 nebo 3.8.3.9 se považuje za nevyhovující, pokud nejsou splněny tyto požadavky:
 3.8.3.10.1
 žádná část systému se nesmí během zkoušky porušit nebo oddělit od svého kotevního úchytu nebo od vozidla;
 3.8.3.10.2
 mechanismy uvolnění invalidního vozíku a jeho uživatele musí být po skončení zkoušky schopné uvolnění;
 3.8.3.10.3
 při zkoušce podle bodu 3.8.3.8 se během zkoušky nesmí invalidní vozík posunout o více než 200 mm v podélné rovině vozidla;
 3.8.3.10.4
 žádná část systému nesmí být po skončení zkoušky deformována v takovém rozsahu, aby svými ostrými hranami nebo jinými výčnělky mohla způsobit zranění.
 3.8.3.11 Provozní pokyny musí být zřetelně uvedeny v blízkosti zádržného systému.
 3.8.4 Invalidní vozík orientovaný směrem vzad – požadavky statické zkoušky
 3.8.4.1 Ve vozidlech, u nichž se nevyžaduje montáž zádržného systému pro cestující, může být jako alternativa k ustanovení bodu 3.8.2 nebo 3.8.3 k dispozici prostor pro invalidní vozík konstruovaný tak, aby se uživatel invalidního vozíku mohl přepravovat i bez použití zádržného systému, přičemž invalidní vozík je směrován dozadu proti opoře nebo opěradlu a jsou splněna tato ustanovení:
 3.8.4.1.1
 jedna z podélných stran prostoru pro invalidní vozík musí být bokem nebo stěnou vozidla nebo přepážkou;
 3.8.4.1.2
 v přední části prostoru pro invalidní vozík musí být kolmo na podélnou osu vozidla namontována opora nebo opěradlo;
 3.8.4.1.3
 opora nebo opěradlo musí být konstruovány pro kola nebo zadní část invalidního vozíku tak, aby se vozík opřel o oporu nebo opěradlo, aby se tak zabránilo převržení invalidního vozíku, a musí splňovat ustanovení bodu 3.8.5;
 3.8.4.1.4
 na boku nebo stěně vozidla nebo na přepážce musí být namontováno madlo nebo držadlo tak, aby ho uživatel invalidního vozíku mohl snadno uchopit. Toto madlo nesmí přesahovat svislý průmět prostoru pro invalidní vozík o více než 90 mm, a to pouze ve výšce alespoň 850 mm nad podlahou prostoru pro invalidní vozík;
 3.8.4.1.5
 na opačné straně prostoru pro invalidní vozík musí být namontováno zasouvatelné madlo nebo rovnocenné pevné zařízení, aby se omezil jakýkoli boční posun invalidního vozíku a aby uživatel invalidního


text:
vozíku zároveň mohl toto zařízení snadno uchopit;
 3.8.4.1.6
 v blízkosti prostoru pro invalidní vozík musí být umístěn nápis s tímto textem:
 „Tento prostor je vyhrazen pro invalidní vozík. Vozík musí být zabrzděn, musí být směrován vzad a musí se opírat o oporu nebo opěradlo.“
 Na jakákoli textová označení se použijí ustanovení přílohy 3 bodu 7.6.11.4.
 3.8.5 Požadavky na opěradlo a oporu
 3.8.5.1 Opěradlo upevněné v prostoru pro invalidní vozík podle bodu 3.8.4. musí být upevněno kolmo k podélné ose vozidla a musí být schopné unést zátěž 250 ± 20 daN, která působí na střed čalouněného povrchu opěradla ve výšce minimálně 600 mm a maximálně 800 mm, měřeno svisle od podlahy prostoru pro invalidní vozík, po dobu alespoň 1,5 sekundy s použitím bloku o rozměrech 200 mm × 200 mm ve vodorovné rovině vozidla směrem k přední části vozidla. Opěradlo se nesmí prohnout o více než 100 mm a nesmí utrpět trvalou deformaci nebo poškození.
 3.8.5.2 Opora upevněná v prostoru pro invalidní vozík podle bodu 3.8.4. musí být upevněna kolmo k podélné ose vozidla a musí být schopná odolat síle 250 ± 20 daN, která působí na střed opory po dobu alespoň 1,5 sekundy ve vodorovné rovině vozidla směrem k přední části vozidla. Opora se nesmí prohnout o více než 100 mm a nesmí utrpět trvalou deformaci nebo poškození.
 3.8.6 Příklad opěradla, které splňuje požadavky bodu 3.8.4.1.3 (viz příloha 4 obrázek 29).
 3.8.6.1 Spodní okraj opěradla musí být ve výšce minimálně 350 mm a maximálně 480 mm, měřeno svisle od podlahy prostoru pro invalidní vozík.
 3.8.6.2 Horní okraj opěradla musí být ve výšce minimálně 1 300 mm, měřeno svisle od podlahy prostoru pro invalidní vozík.
 3.8.6.3 Opěradlo musí mít šířku:
 3.8.6.3.1
 minimálně 270 mm a maximálně 420 mm do výšky 830 mm, měřeno svisle od podlahy prostoru pro invalidní vozík; a
 3.8.6.3.2
 minimálně 270 mm a maximálně 300 mm u výšky přesahující 830 mm, měřeno svisle od podlahy prostoru pro invalidní vozík.
 3.8.6.4 Opěradlo musí být namontováno v úhlu minimálně 4 stupně a maximálně 8 stupňů ke svislé rovině, přičemž spodní okraj opěradla je umístěn blíž k zadní části vozidla než jeho horní okraj.
 3.8.6.5 Čalouněný povrch opěradla musí tvořit jedinou souvislou rovinu.
 3.8.6.6 Čalouněný povrch opěradla musí projít kterýmkoli bodem pomyslné svislé roviny umístěné od zadní části k přední části prostoru pro invalidní vozík, která se nachází ve vzdálenosti minimálně 100 mm a maximálně 120 mm od přední části prostoru pro invalidní vozík, měřeno vodorovně, a minimálně 830 mm a maximálně 870 mm od podlahy prostoru pro invalidní vozík, měřeno svisle.
 3.9 Ovladače dveří
 3.9.1 Pokud jsou dveře uvedené v bodě 3.6. vybaveny ovladači otevírání pro použití za běžných podmínek, pak tyto ovladače:
 3.9.1.1
 pokud jde o vnější ovladače, musí být na dveřích nebo v jejich blízkosti ve výšce mezi 850 mm a 1 300 mm od země a ve vzdálenosti maximálně 900 mm od těchto dveří; a
 3.9.1.2
 pokud jde o vnitřní ovladače ve vozidlech třídy I, II a III, musí být na dveřích nebo v jejich blízkosti ve


text:
výšce mezi 850 mm a 1 300 mm od povrchu podlahy nejblíže u ovladače a nesmí být dál než 900 mm v jakémkoli směru od otvoru dveří.
 3.10 (Vyhrazeno)
 3.11 Ustanovení pro zařízení pro nastupování
 3.11.1 Obecné požadavky:
 3.11.1.1 Ovladače, kterými jsou ovládána zařízení pro nastupování, musí být jako takové zřetelně označeny. Na vysunutou nebo spuštěnou polohu zařízení pro nastupování musí být řidič upozorněn sdělovačem.
 3.11.1.2 V případě selhání bezpečnostního zařízení nesmí být možné uvést zdviže, rampy a systémy snížení výšky podlahy v činnost, pokud je nelze bezpečně obsluhovat ručně. Typ a umístění nouzového ovládání mechanismu musí být zřetelně označeny. V případě výpadku proudu musí být možné zdviže a rampy obsluhovat ručně.
 3.11.1.3 Zařízení pro nastupování může bránit přístupu k jedněm z provozních nebo nouzových dveří vozidla za předpokladu, že jsou zevnitř i zvnějšku vozidla splněny dvě následující podmínky.
 3.11.1.3.1 Zařízení pro nastupování nezakrývá kliku nebo jiné zařízení pro otevírání dveří.
 3.11.1.3.2 Zařízení pro nastupování lze snadno odstranit, aby se mohl prostor dveří uvolnit pro použití v případě nouze.
 3.11.2 Systém snížení výšky podlahy
 3.11.2.1 K umožnění provozu systému snížení výšky podlahy se požaduje spínač.
 3.11.2.2 Jakýkoli ovladač, který způsobí snížení nebo zdvižení jakékoli části karoserie nebo celé karoserie vůči povrchu vozovky, musí být zřetelně označen a přímo ovládán řidičem.
 3.11.2.3 Snižování musí být možné zastavit a ihned zvrátit jak ovladačem v dosahu řidiče sedícího v kabině, tak i ovladačem v blízkosti jakýchkoli dalších ovládacích prvků pro činnost systému snížení výšky podlahy.
 3.11.2.4 Jakýkoli systém snížení výšky podlahy, kterým je vozidlo vybaveno, nesmí vozidlu umožnit jet rychlostí vyšší než 5 km/h, pokud je vozidlo níže, než je jeho obvyklá jízdní výška.
 3.11.3 Zdviž
 3.11.3.1 Obecná ustanovení
 3.11.3.1.1 Zdviže smí být možno uvést do provozu, pouze pokud vozidlo stojí. Musí být zabráněno jakémukoli pohybu plošiny, dokud nebylo uvedeno v činnost nebo dokud se samočinně nezapnulo zařízení, které brání invalidnímu vozíku, aby sjel z plošiny.
 3.11.3.1.2 Plošina zdviže musí být nejméně 800 mm široká a nejméně 1 200 mm dlouhá a musí ji být možné uvést v činnost při naložení hmotnosti nejméně 300 kg.
 3.11.3.2 Další technické požadavky na zdviže ovládané servomotorem
 3.11.3.2.1 Ovladač musí být konstruován tak, aby se při uvolnění automaticky vrátil do vypnuté polohy. Pokud k tomu dojde, pohyb zdviže se musí ihned zastavit a musí být možné zajistit pohyb v kterémkoli směru.
 3.11.3.2.2 Prostor, který obsluha nevidí a v němž může pohyb zdviže zachytit nebo rozdrtit předměty, musí být chráněn bezpečnostním zařízením (např. reverzním systémem).
 3.11.3.2.3 V případě uvedení některého z těchto bezpečnostních zařízení v činnost se musí pohyb zdviže ihned zastavit a musí se zahájit pohyb v opačném směru.
 3.11.3.3 Chod zdviží ovládaných servomotorem
 3.11.3.3.1 Pokud je zdviž u provozních dveří v přímém zorném poli řidiče vozidla, může být obsluhována řidičem sedícím na svém sedadle.
 3.11.3.3.2 Ve všech ostatních případech musí být ovladače v blízkosti zdviže. Jejich uvedení v činnost a vypnutí však musí být možné pouze ze sedadla řidiče.
 3.11.3.4 Ručně ovládaná zdviž
 3.11.3.4.1 Zdviž musí být konstruována pro ovládání z blízkosti zdviže.
 3.11.3.4.2 Zdviž musí


text:
být konstruována tak, aby její ovládání nevyžadovalo nadměrnou sílu.
 3.11.4 Rampa
 3.11.4.1 Obecná ustanovení
 3.11.4.1.1 Rampu smí být možno uvést do provozu, pouze pokud vozidlo stojí.
 3.11.4.1.2 Hrany musí být zvnějšku zaobleny poloměrem minimálně 2,5 mm. Rohy musí být zvnějšku zaobleny poloměrem minimálně 5 mm.
 3.11.4.1.3 Využitelná plocha rampy musí být široká minimálně 800 mm. Sklon rampy, rozložené nebo vysunuté na obrubník vysoký 150 mm, by neměl překročit 12 %. Sklon rampy, rozložené nebo vysunuté na vozovku, by neměl překročit 36 %. Pro splnění této zkoušky lze použít systém snížení výšky podlahy.
 3.11.4.1.4 Každá rampa delší než 1 200 mm ve stavu připraveném pro použití musí být opatřena zařízením, které brání vyjetí invalidního vozíku do strany.
 3.11.4.1.5 Každá rampa musí být schopná bezpečného provozu s naložením 300 kg.
 3.11.4.1.6 Vnější okraj povrchu rampy, který lze využít pro invalidní vozík, musí být zřetelně označen páskou o šířce 45 mm až 55 mm, jejíž barva je kontrastní vůči ostatnímu povrchu rampy. Barevná páska musí být umístěna podél vnějšího okraje a podél obou okrajů rovnoběžných se směrem pohybu invalidního vozíku.
 Označení upozorňující na nebezpečí převrácení nebo na místo, kde povrch rampy tvoří rovněž součást schodu, jsou přípustná.
 3.11.4.1.7 Přenosná rampa musí být v poloze pro použití zajištěna. U přenosné rampy musí být k dispozici vhodná poloha, ve které ji lze sklopit a je pohotově připravena k použití.
 3.11.4.2 Provozní režimy
 3.11.4.2.1 Vysunutí a zasunutí rampy může být zajišťováno buď ručně, nebo pomocí servomotoru.
 3.11.4.3 Další technické požadavky na rampy ovládané servomotorem
 3.11.4.3.1 Vysunutí a zasunutí rampy musí být oznamováno blikajícími žlutými kontrolkami a zvukovým signálem.
 3.11.4.3.2 Vysunutí a zasunutí rampy, při kterém hrozí riziko zranění, musí být chráněno bezpečnostním(i) zařízením(i).
 3.11.4.3.3 Tato bezpečnostní zařízení musí zastavit pohyb rampy, pokud je rampa vystavena průměrné reakční síle maximálně 150 N. Špičková síla může být po krátký časový úsek vyšší než 150 N za předpokladu, že nepřesáhne 300 N. Reakční sílu lze měřit jakoukoli metodou, kterou uzná příslušný orgán. Pokyny pro měření reakčních sil jsou uvedeny v příloze 6 tohoto předpisu.
 3.11.4.3.4 Vodorovný pohyb rampy se musí přerušit, je-li zatížena hmotností 15 kg.
 3.11.4.4 Provoz ramp ovládaných servomotorem
 3.11.4.4.1 Pokud má řidič dostatečný výhled na rampu, aby mohl sledovat její vysouvání a použití a zajistit bezpečnost cestujících, může řidič rampu ovládat ze svého sedadla. Tento požadavek může být splněn vhodným(i) zařízením(i) pro nepřímý výhled.
 3.11.4.4.2 Ve všech ostatních případech musí být ovladače v blízkosti rampy. Jejich uvedení v činnost a vypnutí však musí být možné pouze ze sedadla řidiče.
 3.11.4.5 Provoz ručně ovládaných ramp
 3.11.4.5.1 Rampa musí být konstruována tak, aby k jejímu ovládání nebylo třeba nadměrné síly.
 PŘÍLOHA 9
 (Vyhrazeno)
 PŘÍLOHA 10
 Schválení typu samostatného technického celku a schválení typu vozidla s karoserií, která již byla schválena jako samostatný technický celek
 1. SCHVÁLENÍ TYPU SAMOSTATNÉHO TECHNICKÉHO CELKU.
 1.1
 Aby bylo možné udělit karoserii vozidla schválení typu samostatného technického celku podle tohoto předpisu, musí výrobce prokázat ke spokojenosti schvalovacího orgánu splnění podmínek, jež jako výrobce uvádí. Ostatní podmínky tohoto předpisu musí být splněny a prokázány podle


text:
bodu 2.
 1.2
 Schválení může být uděleno při splnění podmínek u úplného vozidla (jako např. vlastnosti vhodného podvozku, omezení použití nebo instalace), přičemž tato omezení musí být uvedena na certifikátu schválení typu.
 1.3
 Veškeré takové podmínky musí být náležitým způsobem sděleny kupujícímu karoserie vozidla nebo výrobci další konstrukční fáze vozidla.
 2. SCHVÁLENÍ TYPU VOZIDLA S KAROSERIÍ, KTERÁ JIŽ BYLA SCHVÁLENA JAKO SAMOSTATNÝ TECHNICKÝ CELEK.
 2.1
 Aby bylo podle tohoto předpisu možné udělit schválení typu vozidlu s karoserií, která již byla schválena jako samostatný technický celek, musí výrobce prokázat ke spokojenosti schvalovacího orgánu dodržení požadavků tohoto předpisu, které ještě nebyly splněny a prokázány podle bodu 1, přičemž se musí přihlédnout k jakémukoli předchozímu schválení typu pro neúplné vozidlo.
 2.2
 Musí být splněny veškeré požadavky podle bodu 1.2.
 PŘÍLOHA 11
 HMOTNOSTI A ROZMĚRY
 1. Tato příloha se vztahuje na hmotnosti a rozměry vozidel kategorií M2 a M3 v míře nezbytné pro schvalování vozidla z hlediska jeho celkové konstrukce.
 2. DEFINICE
 Pro účely této přílohy:
 2.1 „Skupinou náprav“: se rozumí nápravy, které jsou částí podvozku. Skupina dvou náprav se nazývá dvounápravový podvozek a skupina tří náprav třínápravový podvozek. Podle zvyklosti se jednotlivá náprava považuje za skupinu o jedné nápravě.
 2.2 „Rozměry vozidla“: se rozumí výrobcem uvedené rozměry vozidla dané jeho konstrukcí.
 2.2.1 „Délkou vozidla“: se rozumí rozměr, který se měří podle bodu 6.1. normy ISO 612-1978.
 Kromě ustanovení uvedené normy se při měření délky vozidla neberou v úvahu tato zařízení:
 2.2.2 „Šířkou vozidla“: se rozumí rozměr, který se měří podle bodu 6.2. normy ISO 612-1978.
 Kromě ustanovení uvedené normy se při měření šířky vozidla neberou v úvahu tato zařízení:
 2.2.3 „Výškou vozidla“: se rozumí rozměr, který se měří podle bodu 6.3. normy ISO 612-1978.
 Kromě ustanovení uvedené normy se při měření výšky vozidla neberou v úvahu tato zařízení:
 U vozidel se zařízením pro zdvihání náprav je nutno brát v úvahu účinek tohoto zařízení.
 2.3 „Maximální technicky přípustnou hmotností na nápravu (m)“: se rozumí hmotnost odpovídající maximálnímu přípustnému statickému svislému zatížení působícímu nápravou na povrch vozovky, danému konstrukcí vozidla a nápravy a uvedenému výrobcem vozidla.
 2.4 „Maximální technicky přípustnou hmotností na skupinu náprav (μ)“: se rozumí hmotnost odpovídající maximálnímu přípustnému statickému svislému zatížení působícímu skupinou náprav na povrch vozovky, danému konstrukcí vozidla a skupiny náprav a uvedenému výrobcem vozidla.
 2.5 „Přípojnou hmotností“: se rozumí celkové zatížení působící na povrch vozovky nápravou/nápravami taženého vozidla / tažných vozidel.
 2.6 „Maximální technicky přípustnou přípojnou hmotností (TM)“: se rozumí maximální přípojná hmotnost uvedená výrobcem.
 2.7 „Maximální technicky přípustnou hmotností působící v bodě spojení na vozidlo“: se rozumí hmotnost odpovídající maximálnímu přípustnému statickému svislému zatížení v bodě spojení, danému konstrukcí vozidla a/nebo spojovacího zařízení a uvedenému výrobcem. Podle definice tato hmotnost nezahrnuje hmotnost spojovacího zařízení vozidla.
 2.8 „Maximální technicky přípustnou hmotností naložené jízdní soupravy (MC)“: se rozumí celková hmotnost soupravy vozidla a přívěsu/přívěsů uvedená výrobcem.
 2.9 „Zařízením pro zdvihání nápravy“: se rozumí zařízení trvale připevněné k vozidlu za účelem snižování nebo zvyšování zatížení na nápravu/nápravy podle podmínek zatížení vozidla:
 za účelem snížení opotřebení pneumatik, když vozidlo není plně naloženo,


text:
a/nebo pro snadnější rozjezd vozidla nebo soupravy vozidel na kluzké vozovce zvýšením zatížení hnací nápravy.
 3. POŽADAVKY
 3.1 Měření pohotovostní hmotnosti vozidla a jejího rozložení na nápravy
 Pohotovostní hmotnost vozidla a její rozložení na nápravy se měří na vozidle/vozidlech předaném/předaných podle bodu 3.4. tohoto předpisu, stojícím/stojícími s koly nastavenými v přímém směru. Jestliže se naměřené hmotnosti liší maximálně o 3 % od hmotností uvedených výrobcem pro odpovídající technické uspořádání v rámci typu, nebo maximálně o 5 %, jde-li o vozidlo kategorie M2 s maximální hmotností 3 500 kg, pro účely níže uvedených požadavků se použijí pohotovostní hmotnosti a jejich rozložení na nápravy, jak je uvádí výrobce. V ostatních případech se použijí naměřené hmotnosti, přičemž technická zkušebna pak může podle potřeby provést další měření na jiném vozidle / jiných vozidlech, než které/která bylo/byla předáno/předána podle bodu 3.4 tohoto předpisu.
 3.2 Výpočet rozložení hmotnosti
 3.2.1 Postup výpočtu
 3.2.1.1
 Pro účely níže uvedených výpočtů rozložení hmotnosti poskytne výrobce technické zkušebně provádějící zkoušky informace (v tabulce nebo jiné vhodné podobě) nezbytné pro zjištění u každého technického uspořádání v rámci typu vozidla odpovídající maximální technicky přípustnou hmotnost naloženého vozidla, maximální technicky přípustné hmotnosti na nápravy a skupiny náprav, maximální technicky přípustnou přípojnou hmotnost a maximální technicky přípustnou hmotnost naložené jízdní soupravy.
 3.2.1.2
 Provedou se vhodné výpočty k zajištění toho, že pro každou technickou konfiguraci v rámci typu jsou splněny níže uvedené požadavky. Pro tento účel lze výpočty omezit na nejnepříznivější případy.
 3.2.1.3
 V následujících požadavcích označují výrazy M, mi, μj TM, a MC následující parametry, u nichž musí být splněny požadavky bodu 3.2:
 M
 =
 maximální technicky přípustná hmotnost naloženého vozidla;
 mi
 =
 maximální technicky přípustná hmotnost na nápravu označenou indexem „i“, kde „i“ se mění od 1 po celkový počet náprav vozidla;
 μj
 =
 maximální technicky přípustná hmotnost na jednotlivou nápravu nebo skupinu náprav označenou indexem „j“, kde „j“ se mění od 1 po celkový počet jednotlivých náprav a skupin náprav;
 TM
 =
 maximální technicky přípustná přípojná hmotnost; a
 MC
 =
 maximální technicky přípustná hmotnost naložené jízdní soupravy.
 3.2.1.4
 U jednotlivé nápravy označené indexem „i“ jako náprava a indexem „j“ jako skupina náprav, je podle definice mi = μj.
 3.2.1.5
 U vozidel vybavených zatížitelnými nápravami se výpočty podle bodu 3.2.1.2 provedou s odpružením těchto náprav zatíženým při běžné provozní konfiguraci. U vozidel se zdvihatelnými nápravami se výpočty podle bodu 3.2.1.2 provedou při spuštěných nápravách.
 3.2.1.6
 U skupin náprav uvede výrobce zásady rozložení celkové hmotnosti, která působí na skupinu, na nápravy (např. pomocí vzorce rozložení nebo grafu rozložení).
 3.2.2 Omezení zatížení
 3.2.2.1
 Součet hmotností mi nesmí být menší než hmotnost M.
 3.2.2.2
 U žádné skupiny náprav označené indexem „j“ nesmí být součet hmotností mi na jejích nápravách menší než hmotnost μj. Kromě toho nesmí být žádná z hmotností mi menší než část μj působící na nápravu „i“, jak určují zásady rozložení hmotnosti pro uvedenou skupinu náprav.
 3.2.2.3
 Součet hmotností μj nesmí být menší než hmotnost M.
 3.2.2.4
 MC nesmí být větší než M + TM.
 3.2.3 Podmínky zatížení
 3.2.3.1
 Součet pohotovostní hmotnosti vozidla, hmotnosti Q


text:
vynásobené počtem sedících a stojících cestujících a hmotností WP, B a BX podle definicí v bodě 3.2.3.2.1 a maximální technicky přípustné hmotnosti v bodě spojení, je-li spojovací zařízení namontováno výrobcem, nesmí být vyšší než hmotnost M.
 3.2.3.2
 Je-li vozidlo v provozním stavu zatíženo podle bodu 3.2.3.2.1, nesmí být hmotnost odpovídající zatížení na každou nápravu větší než hmotnost mi na každou nápravu a hmotnost odpovídající zatížení na každou jednotlivou nápravu nebo skupinu náprav nesmí být větší než hmotnost μj na uvedenou skupinu náprav. Kromě toho se hmotnost odpovídající zatížení na hnací nápravu nebo součet hmotností odpovídajících zatížení hnacích náprav musí rovnat alespoň 25 % hmotnosti M.
 3.2.3.2.1
 Vozidlo v provozním stavu je zatíženo: hmotností odpovídající počtu sedících cestujících P o hmotnosti Q; hmotností odpovídající počtu stojících cestujících SP o hmotnosti Q rozložené stejnoměrně po ploše pro stojící cestující S1; případně též hmotností WP rozloženou stejnoměrně ve všech prostorech pro invalidní vozík; hmotností B (kg) rozloženou stejnoměrně v prostorech pro zavazadla; hmotností BX (kg) rozloženou stejnoměrně na ploše střechy uzpůsobené k přepravě zavazadel, kde:
 P je počet míst pro sedící cestující.
 S1 je plocha pro stojící cestující. U vozidel třídy III nebo B platí, že S1 = 0.
 Hodnota SP uvedená výrobcem nesmí přesahovat hodnotu S1/SSp, kdy SSp je obvyklý prostor pro jednoho stojícího cestujícího podle níže uvedené tabulky.
 WP (kg) je počet míst pro invalidní vozík vynásobený hodnotou 250 kg, představující hmotnost invalidního vozíku a uživatele.
 Hmotnost B (kg) uvedená výrobcem musí mít číselnou hodnotu nejméně 100 × V. V tom jsou zahrnuty prostory nebo přihrádky pro zavazadla, které mohou být upevněny na vnější straně vozidla.
 V je celkový objem prostorů pro zavazadla v m3. Pokud se schvaluje vozidlo třídy I nebo A, nepřihlíží se k objemu zavazadlových prostorů přístupných pouze z vnější strany vozidla.
 Hmotnost BX uvedená výrobcem musí mít číselnou hodnotu nejméně 75 kg/m2.
 Dvoupodlažní vozidla nesmějí být uzpůsobena pro přepravu zavazadel na střeše, a proto bude hodnota BX pro dvoupodlažní vozidla nulová.
 Hodnoty Q a SSp jsou uvedeny v tabulce:
 Třída vozidla
 Q (kg) hmotnost jednoho cestujícího
 SSp (m2/cestující)
 obvyklý prostor pro jednoho stojícího cestujícího
 Třída I a A
 68
 0,125
 Třída II
 71 (1)
 0,15
 Třída III a B
 71 (1)
 bez stojících cestujících
 3.2.3.2.2
 U vozidla vybaveného proměnným počtem sedadel, plochou pro stojící cestující (S1) a/nebo vybaveného pro přepravu invalidních vozíků se požadavky bodů 3.2.3.1 a 3.2.3.2 musí určit podle situace pro každou z těchto podmínek:
 3.2.3.2.2.1
 při obsazení všech sedadel a následném obsazení zbylé plochy pro stojící cestující (až do maximálního počtu míst k stání uvedeného výrobcem, je-li dosažen, a s vyloučením prostor určených výhradně pro uživatele invalidního vozíku) a, jestliže ještě zbývá prostor, při obsazení všech prostor pro invalidní vozík;
 3.2.3.2.2.2
 při obsazení všech ploch pro stojící cestující (až do maximálního počtu míst k stání uvedeného výrobcem a s vyloučením prostor určených výhradně pro uživatele invalidního vozíku) a následném obsazení zbývajících míst pro sedící cestující, a jestliže ještě zbývá prostor, při obsazení všech prostor pro invalidní vozík;
 3.2.3.2.2.3
 při obsazení všech prostor pro invalidní


text:
vozík a následném obsazení zbývající plochy pro stojící cestující (až do maximálního počtu uvedeného výrobcem, je-li dosažen) a poté při obsazení zbývajících dostupných sedadel.
 3.2.3.3
 Když je vozidlo v provozním stavu nebo zatížené podle bodu 3.2.3.2.1, hmotnost odpovídající zatížení přední nápravy nebo skupiny náprav nesmí být menší než procentní podíl pohotovostní hmotnosti nebo maximální technicky přípustné hmotnosti naloženého vozidla „M“, jak je uvedeno v následující tabulce:
 Třída I a A
 Třída II
 Třída III a B
 Tuhé
 Kloubové
 Tuhé
 Kloubové
 Tuhé
 Kloubové
 20
 20
 25 (2)
 20
 25 (2)
 20
 3.2.3.4
 Pokud má být vozidlu uděleno schválení pro více než jednu třídu, pro každou třídu se použijí body 3.2.3.1 a 3.2.3.2.
 3.3 Označení vozidel
 3.3.1 Vozidlo musí být zevnitř zřetelně označeno na místě viditelném pro řidiče v sedící poloze:
 3.3.1.1
 písmeny nebo piktogramy nejméně 10 mm vysokými a čísly nejméně 12 mm vysokými udávajícími:
 3.3.1.1.1
 maximální počet míst k sezení, pro který je vozidlo konstruováno;
 3.3.1.1.2
 případně maximální počet míst k stání, pro který je vozidlo konstruováno;
 3.3.1.1.3
 případně maximální počet invalidních vozíků, pro jejichž dopravu je vozidlo konstruováno.
 3.3.1.2
 písmeny nebo piktogramy nejméně 10 mm vysokými a čísly nejméně 12 mm vysokými udávajícími:
 3.3.1.2.1
 hmotnost zavazadel, která smí být přepravována, když je vozidlo plně obsazeno podle bodu 3.2.3.
 3.3.1.2.2
 Tato hmotnost případně zahrnuje hmotnost zavazadel:
 3.3.1.2.2.1
 v prostorech pro zavazadla (hmotnost B, bod 3.2.3.2.1);
 3.3.1.2.2.2
 na střeše, je-li uzpůsobena k přepravě zavazadel (hmotnost BX, bod 3.2.3.2.1).
 3.3.2 V blízkosti výše uvedeného označení musí být prostor pro označení vozidla písmeny nebo piktogramy nejméně 10 mm vysokými a čísly nejméně 12 mm vysokými uvádějícími údaje o hmotnostech zavazadel B a BX, které mohou být přepravovány, když je vozidlo obsazeno maximálním počtem cestujících a posádky a vozidlo nepřekračuje maximální hmotnost naloženého vozidla nebo maximální hmotnost na jakoukoli nápravu nebo skupinu náprav, při které může být vozidlo uvedeno do provozu v zemi, kde má být registrováno. Smluvní strany, které vyžadují označení této hmotnosti, musí se souhlasem výrobce stanovit hmotnost zavazadel, která má být označena, a učinit nezbytná opatření pro to, aby vozidla byla takto označena před jejich registrací.
 3.4 Manévrovací schopnosti
 3.4.1 Každé vozidlo musí být schopné projet v obou směrech po úplné kruhové trajektorii o 360° uvnitř plochy definované dvěma soustřednými kružnicemi, přičemž vnější kružnice má poloměr 12,50 m a vnitřní kružnice poloměr 5,30 m, aniž by krajní body vozidla (s výjimkou vyčnívajících částí vyjmutých z měření šířky vozidla) z obvodu kružnic vyčnívaly. U vozidel se zařízením pro zdvihání nápravy se tento požadavek vztahuje také na zdvihatelnou nápravu / zdvihatelné nápravy ve zdvižené poloze nebo na zatížitelnou nápravu / zatížitelné nápravy v nenaloženém stavu.
 3.4.1.1
 Požadavky bodu 3.4.1. se ověří pro krajní přední bod vozidla, jenž sleduje obrys vnější kružnice (viz obrázek A).
 3.4.2 Stojí-li vozidlo v klidu, stanoví se vyznačením čáry na zemi svislá rovina tečná k boku vozidla a směřující ven z kružnice. U kloubového vozidla se musí s touto rovinou vyrovnat dvě tuhé části. Pokud se vozidlo pohybuje z přímého směru do mezikruží popsaného v bodě 3.4.1, nesmí se


text:
žádná jeho část pohybovat mimo tuto svislou rovinu o více než 0,60 m (viz obrázky B a C).
 Obrázek A
 Obrázek B
 Obrázek C
 3.4.3 Požadavky bodů 3.4.1 a 3.4.2 lze na žádost výrobce také ověřit příslušným rovnocenným výpočtem nebo názornou geometrickou ukázkou.
 3.4.4 U neúplných vozidel musí výrobce uvést maximální přípustné rozměry, pro které se má vozidlo zkontrolovat podle požadavků bodů 3.4.1 a 3.4.2.
 (1) Včetně 3 kg pro příruční zavazadlo.
 (2) Tato hodnota se zmenší na 20 % u třínápravových vozidel tříd II a III, která mají dvě řízené nápravy.
 PŘÍLOHA 12
 Dodatečné bezpečnostní předpisy pro trolejbusy
 1. DEFINICE A PROVOZNÍ PARAMETRY
 Pro účely této přílohy:
 1.1 „Napětím sítě“ se rozumí napětí zajištěné pro vozidlo z vnějšího napájecího zdroje.
 Trolejbusy musí být konstruovány tak, aby byly provozovány jmenovitým napětím sítě buď:
 a)
 600 V (pracovní rozsah 400–720 V); nebo
 b)
 750 V (pracovní rozsah 500–900 V).
 1.2 Elektrické okruhy trolejbusu se klasifikují takto:
 1.2.1
 „vysokonapěťovými okruhy“ se rozumí okruhy napájené napětím sítě;
 1.2.2
 „nízkonapěťovými okruhy“ se rozumí okruhy napájené jmenovitým napětím 12 V, 24 V nebo 42 V;
 1.2.3
 „třífázovými okruhy“ se rozumí okruhy napájené třífázovým střídavým napětím nepřevyšujícím 400 V.
 1.3 Jmenovité klimatické podmínky
 Trolejbusy musí být konstruované tak, aby spolehlivě fungovaly za těchto klimatických podmínek:
 1.3.1
 teplotní rozsah od – 40 °С do 40 °С;
 1.3.2
 relativní vlhkost 98 % při teplotě do 25 °С;
 1.3.3
 atmosférický tlak od 866 kPa do 1 066 kPa;
 1.3.4
 rozsah nadmořské výšky do maximálně 1 000 m.n.m.
 1.4 „Samozhášecím materiálem“ se rozumí materiál, který přestane hořet, když je odstraněn zdroj hoření.
 2. ODBĚR NAPÁJENÍ
 2.1
 Elektrické napětí se získává z trolejového drátu prostřednictvím jednoho nebo několika sběračů napětí, které se obvykle skládají ze dvou trolejových ramen. (Jediné trolejové rameno nebo pantograf mohou být použity u aplikací s vnějším naváděním). Trolejové rameno sestává ze střešní montáže (trolejová základna), tyče, sběrače elektrického napájení (trolejová hlavice) a výměnné vložky s kontaktním povrchem. Trolejová ramena musí být namontována tak, aby se mohla otáčet jak vodorovně, tak svisle.
 2.2
 Tyče musí být vyrobeny z izolačního materiálu nebo z kovu potaženého izolačním materiálem a musí být odolné vůči mechanickým nárazům.
 2.3
 Sběrače napájení musí být konstruovány tak, aby udržovaly dobrý kontakt s trolejovými dráty, pokud jsou tyto dráty ve výšce 4–6 m nad zemí, a v případě trolejových ramen musí umožnit, aby se podélná osa trolejbusu vychýlila nejméně o 4,0 m na kteroukoli stranu od hlavní osy trolejových drátů.
 2.4
 Pokud se sběrač napájení náhodně odpojí od trolejového drátu, nesmí se horní okraj sběrače napájení zvednout výše než 7,2 m nad vozovku, nebo, v okamžiku odpojení od trolejového drátu, výše než 1 m nad trolejové dráty a níže než 0,5 m nad střechu trolejbusu.
 2.5
 Každé trolejové rameno musí být vybaveno zařízením, které rameno v okamžiku jeho odpojení automaticky stáhne.
 2.6
 Pokud se trolejová hlavice uvolní ze své běžné polohy na tyči, musí zůstat k tyči připojená a nesmí spadnout.
 2.7
 Izolační odpor mezi sběračem elektrického napájení a střešní instalací / trolejovou základnou musí být


text:
nejméně 10 МΩ.
 2.8
 Sběrače napájení mohou být minimálně pro jejich stažení vybaveny dálkovým ovládáním z prostoru řidiče.
 2.9
 Je třeba zajistit, aby mohl řidič v případě potřeby během provozu vozidla na silnici vyměnit výměnné vložky s kontaktním povrchem.
 3. POHON A POMOCNÁ VÝBAVA
 3.1
 Elektrické součásti montované do trolejbusu musí být chráněny před přepětím a zkratovým proudem. Tato ochrana by měla být pokud možno zajištěna jističi, které se znovu zapojují automaticky, dálkově nebo ručně.
 3.2
 Elektrické součásti musí být chráněny před přepólováním nebo atmosférickým přepětím.
 3.3
 Jističe musí zajistit rozpojení příslušných poškozených okruhů.
 3.4
 Pokud má kterýkoli okruh jednopólový jistič, musí být tento jistič zapojen v živém přívodu okruhu.
 3.5
 Veškeré elektrické okruhy a jejich větve musí být dvoudrátové. Kostra trolejbusu může být pro zpětný zemní proud použita pouze u nízkonapěťových okruhů.
 3.6
 Skříně, kryty a schránky na baterie musí být vyrobeny z nehořlavých nebo ze samozhášecích materiálů.
 3.7
 Elektrické součásti napájené napětím sítě musí mít dodatečnou izolaci od vozidla.
 3.8
 Elektrické součásti a vodiče proudu, s výjimkou trakčních odporů, musí být chráněny proti pronikání vlhkosti a prachu do karoserie a musí být vůči karoserii izolované.
 3.9
 V rozsahu jmenovitých klimatických podmínek musí izolační odpor elektrických okruhů u suchého a čistého trolejbusu, kdy jsou zapnuty všechny rotační stroje a zařízení, mít alespoň tyto hodnoty:
 3.9.1
 karoserie vůči vysokonapěťovým okruhům
 5 MΩ
 3.9.2
 vysokonapěťové okruhy vůči nízkonapěťovým okruhům
 5 MΩ
 3.9.3
 karoserie vůči nízkonapěťovým okruhům
 1 MΩ
 3.10
 Kabely a zařízení:
 3.10.1
 Pro vysokonapěťové okruhy se musí použít pouze vícežilové kabely. Všechny vysokonapěťové kabely pro stejnosměrné napětí musí být izolovány pro stejnosměrné nebo střídavé napětí 3 000 V.
 3.10.2
 Namontované kabely nesmí být mechanicky namáhány.
 3.10.3
 Izolace kabelů nesmí šířit oheň.
 3.10.4
 Kabely o různém napětí musí být montovány odděleně.
 3.10.5
 Kanály pro kabely musí být vyrobeny z nehořlavého materiálu.
 3.10.6
 [Vyhrazeno]
 3.10.7
 Kabely umístěné pod podlahou trolejbusu musí být vedeny v kanálech, které je chrání před vniknutím vody a prachu.
 3.10.8
 Upevnění a uspořádání kabelů a vodičů musí být konstruováno tak, aby bránilo poškození izolace otěrem (roztřepení). V místech, kde kabely vnikají do kovové konstrukce, musí být zajištěny průchodky z pružného materiálu. Poloměr ohybů kanálů, ve kterých jsou vedeny kabely, musí být nejméně pětinásobkem vnějšího průměru kanálu.
 3.10.9
 Kabely v blízkosti jističů musí být umístěny a konstruovány tak, aby se předešlo přeskoku elektrického oblouku na kabely.
 3.10.10
 Je třeba zajistit opatření, aby se zabránilo poškození kabelů od zahřátých odporů a jiných elektrických součástí. V kritických oblastech je třeba použít kabely odolné teplu.
 3.10.11
 Držáky kabelů, konektory a ostatní montážní zařízení musí být vyrobeny z nehořlavých nebo ze samozhášecích materiálů. Elektrické součásti ze samozhášecích materiálů lze namontovat pouze z vnější části prostoru pro cestující.
 3.10.12
 Veškeré elektrické okruhy musí projít zkouškou zvýšeného napětí. Zkušebním napětím musí být střídavé napětí o kmitočtu 50 Hz přibližně sinusového tvaru. Doba působení sinusového napětí musí být 1 minuta.
 3.10.12.1
 Zkušební napětí Utest u elektrického zařízení a kabelů pro vysokonapěťové okruhy musí být:
 Utest = 2,5 U + 2 000 V AC,
 kde U je


text:
jmenovité napětí sítě, AC = střídavé napětí.
 3.10.12.2
 Zkušební napětí pro nízkonapěťové okruhy musí být Utest = 750 V AC.
 3.11
 Elektrické stroje, přístroje, zařízení a kabely musí odolat mechanickému zatížení působícímu v bodech montáže takto:
 3.11.1
 vibrace sinusového tvaru o kmitočtu 0,5–55 Hz a maximální amplitudě 10 m/s2, případně včetně vzniklé hodnoty při rezonancích;
 3.11.2
 jednotlivé svislé nárazy s vrcholovou hodnotou zrychlení 30 m/s2 po dobu 2–20 ms.
 4. ELEKTRICKÁ BEZPEČNOST CESTUJÍCÍCH A POSÁDKY
 4.1
 Za jmenovitých klimatických podmínek u suchého a čistého trolejbusu, kdy jsou prostřednictvím sběračů napětí zapojeny oba zdroje, kladný i záporný, nesmí svodový proud z karoserie přesáhnout hodnotu 0,2 mA.
 4.2
 Trolejbus musí být vybaven palubním systémem pro trvalé monitorování svodového proudu nebo napětí mezi karoserií a povrchem vozovky. Tento systém musí odpojit vysokonapěťové okruhy od napájecího systému, pokud svodový proud překročí při stejnosměrném napětí sítě 600 V hodnotu 3 mA, nebo pokud svodové napětí překročí hodnotu 40 V.
 4.3
 Sloupky a madla u dveří musí být vyrobeny z izolačního materiálu nebo potaženy mechanicky odolnou izolací nebo musí být izolovány od karoserie trolejbusu. Izolační odpor na ploše 100 ± 5 cm2 musí být nejméně 1,0 MΩ.
 4.4
 První schod musí být vyroben z izolačního materiálu nebo potažen mechanicky odolnou izolací. Izolační odpor na ploše 300 ± 5 cm2 musí být nejméně 1,0 MΩ.
 4.5
 Panely dveří musí být vyrobeny z izolačního materiálu nebo musí být izolovány od karoserie trolejbusu. Izolační odpor na ploše panelu o velikosti 300 ± 5 cm2 musí být nejméně 1,0 MΩ.
 4.6
 Vnější panely karoserie v blízkosti otvorů dveří musí být potaženy izolačním materiálem. Takto izolovaná oblast musí dosahovat nejméně do šířky 50 cm na každé straně od otvorů dveří a do výšky nejméně 200 cm od vozovky. Izolační odpor vůči karoserii trolejbusu na ploše 200 ± 5 cm2 musí být nejméně 1,0 MΩ.
 4.7
 Pokud je trolejbus vybaven měniči se zdvojenou izolací, body 4.3 až 4.6 se nemusí použít.
 5. PROSTOR ŘIDIČE
 5.1
 V prostoru řidiče nesmí být žádné vysokonapěťové zařízení, které by bylo přístupné řidiči.
 5.2
 Přístrojový panel musí obsahovat alespoň:
 5.2.1
 ukazatel napětí napájecího systému;
 5.2.2
 ukazatel nulového napětí napájecího systému;
 5.2.3
 ukazatel stavu hlavního automatického jističe napětí sítě;
 5.2.4
 ukazatel nabíjení/vybíjení baterií;
 5.2.5
 ukazatel napětí na karoserii nebo svodového proudu, pokud přesahuje hodnoty stanovené v bodě 4.2.


text:
 Důležité právní upozornění
 |
 21987A0410(04)
 Úřední věstník L 098 , 10/04/1987 S. 0011 - 0011 Finské zvláštní vydání: Kapitola 4 Svazek 2 S. 0183 Švédské zvláštní vydání: Kapitola 4 Svazek 2 S. 0183
 Dohodave formě výměny dopisů o prozatímním provádění Dohody mezi Evropským hospodářským společenstvím a vládou Mosambické lidové republiky o rybolovu při pobřeží Mosambiku, parafované dne 11. prosince 1986 v Bruselu, na období počínající dnem 1. ledna 1987A. Dopis vlády Mosambické lidové republikyVážený pane,s odvoláním na Dohodu mezi Evropským hospodářským společenstvím a vládou Mosambické lidové republiky o rybolovu při pobřeží Mosambiku, parafovanou v Bruselu dne 11. prosince 1986, mám tu čest Vás informovat, že vláda Mosambické lidové republiky je připravena prozatímně provádět tuto dohodu od 1. ledna 1987 do jejího vstupu v platnost v souladu s článkem 16 uvedené dohody, pokud je Evropské hospodářské společenství připraveno učinit totéž.Předpokládá se, že v takovém případě bude první splátka ve výši jedné třetiny finančního vyrovnání stanoveného v dohodě zaplacena do 31. března 1987.Byl bych Vám zavázán, kdybyste mi laskavě potvrdil, zda Evropské hospodářské společenství souhlasí s takovýmto prozatímním prováděním.Vážený pane, přijměte, prosím, ujištění o mé nejhlubší úctě.Za vláduMosambické lidové republikyB. Dopis Evropského hospodářského společenstvíVážený pane,obdržel jsem Váš dopis z dnešního dne v tomto znění:"s odvoláním na Dohodu mezi Evropským hospodářským společenstvím a vládou Mosambické lidové republiky o rybolovu při pobřeží Mosambiku, parafovanou v Bruselu dne 11. prosince 1986, mám tu čest Vás informovat, že vláda Mosambické lidové republiky je připravena prozatímně provádět tuto dohodu od 1. ledna 1987 do jejího vstupu v platnost v souladu s článkem 16 uvedené dohody, pokud je Evropské hospodářské společenství připraveno učinit totéž.Předpokládá se, že v takovém případě bude první splátka ve výši jedné třetiny finančního vyrovnání stanoveného v dohodě zaplacena do 31. března 1987.Byl bych Vám zavázán, kdybyste mi laskavě potvrdil, zda Evropské hospodářské společenství souhlasí s takovýmto prozatímním prováděním."Mám tu čest potvrdit, že Evropské hospodářské společenství souhlasí s tímto prozatímním prováděním dohody.Vážený pane, přijměte, prosím, ujištění o mé nejhlubší úctě.Za Radu Evropských společenství--------------------------------------------------


text:
 22.6.2017
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 L 161/26
 ROZHODNUTÍ SMÍŠENÉHO VÝBORU EHP
 č. 249/2015
 ze dne 30. října 2015,
 kterým se mění příloha II (Technické předpisy, normy, zkoušení a certifikace) Dohody o EHP [2017/1038]
 SMÍŠENÝ VÝBOR EHP,
 s ohledem na Dohodu o Evropském hospodářském prostoru (dále jen „Dohoda o EHP“), a zejména na článek 98 této dohody,
 vzhledem k těmto důvodům:
 (1)
 Nařízení Komise (EU) 2015/7 ze dne 6. ledna 2015, kterým se schvaluje zdravotní tvrzení při označování potravin jiné než tvrzení o snížení rizika onemocnění a o vývoji a zdraví dětí a kterým se mění nařízení (EU) č. 432/2012 (1), má být začleněno do Dohody o EHP.
 (2)
 Nařízení Komise (EU) 2015/8 ze dne 6. ledna 2015 o neschválení určitých zdravotních tvrzení při označování potravin, jež se netýkají snížení rizika onemocnění ani vývoje a zdraví dětí (2), má být začleněno do Dohody o EHP.
 (3)
 Toto rozhodnutí se týká právních předpisů o potravinách. Jak je uvedeno v úvodu kapitoly XII přílohy II Dohody o EHP, právní předpisy o potravinách se nepoužijí na Lichtenštejnsko po celou dobu, po niž je na Lichtenštejnsko rozšířena působnost Dohody mezi Evropským společenstvím a Švýcarskou konfederací o obchodu se zemědělskými produkty. Toto rozhodnutí se tudíž na Lichtenštejnsko nevztahuje.
 (4)
 Příloha II Dohody o EHP by proto měla být odpovídajícím způsobem změněna,
 PŘIJAL TOTO ROZHODNUTÍ:
 Článek 1
 Kapitola XII přílohy II Dohody o EHP se mění takto:
 1.
 V bodě 54zzzzzp (nařízení Komise (EU) č. 432/2012) se doplňuje nová odrážka, která zní:
 „—
 32015 R 0007: nařízení Komise (EU) 2015/7 ze dne 6. ledna 2015 (Úř. věst. L 3, 7.1.2015, s. 3).“
 2.
 Za bod 99 (nařízení Komise (EU) 2015/539) se doplňují nové body, které znějí:
 „100.
 32015 R 0007: nařízení Komise (EU) 2015/7 ze dne 6. ledna 2015, kterým se schvaluje zdravotní tvrzení při označování potravin jiné než tvrzení o snížení rizika onemocnění a o vývoji a zdraví dětí a kterým se mění nařízení (EU) č. 432/2012 (Úř. věst. L 3, 7.1.2015, s. 3),
 101.
 32015 R 0008: nařízení Komise (EU) 2015/8 ze dne 6. ledna 2015 o neschválení určitých zdravotních tvrzení při označování potravin jiných než tvrzení odkazujících na snížení rizika onemocnění a na vývoj a zdraví dětí (Úř. věst. L 3, 7.1.2015, s. 6).“
 Článek 2
 Znění nařízení (EU) 2015/7 a (EU) 2015/8 v islandském a norském jazyce, která mají být zveřejněna v dodatku EHP Úředního věstníku Evropské unie, jsou platná.
 Článek 3
 Toto rozhodnutí vstupuje v platnost dnem 1. listopadu 2015 za předpokladu, že jsou učiněna veškerá oznámení podle čl. 103 odst. 1 Dohody o EHP (*1).
 Článek 4
 Toto rozhodnutí bude zveřejněno v oddíle EHP a v dodatku EHP Úředního věstníku Evropské unie.
 V Bruselu dne 30. října 2015.
 Za Smíšený výbor EHP
 předsedkyně
 Oda SLETNES
 (1) Úř. věst. L 3, 7.1.2015, s. 3.
 (2) Úř. věst. L 3, 7.1.2015, s. 6.
 (*1) Nebyly oznámeny žádné ústavní požadavky.