text: tomuto množství se od 1. května 2004 připojuje roční množství 700 tun.2. Toto množství se od 1. ledna 2002 zvyšuje každý rok o 1500 tun po dobu čtyř let, aby se dosáhlo ročního množství 56700 tun od 1. ledna 2005."2. V tabulce obsažené v příloze protokolu 1, týkající se režimu pro dovoz zemědělských produktů pocházejících z Tuniska do Společenství, se řádek, jenž se týká koncese pro produkty kódu KN 150910, nahrazuje tímto:"Kód KN | Popis zboží | Snížené celní sazby DNV % | Roční celní kvóty nebo kvóty pro stanovené období (v tunách čisté hmotnosti) | Snížené celní sazby DNV nad stávající celní kvóty ( %) | Zvláštní ustanovení |150910 | Olivový olej a jeho frakce, panenský | 100 | 50000 + 700 | — | Čl. 3 odst. 2" |Článek 4Pravidla původuProtokol 4 se mění takto:1. V článku se 19 odstavec 4 nahrazuje tímto:"4. Průvodní osvědčení EUR.1 vystavené dodatečně musí obsahovat jednu z těchto poznámek:ES "EXPEDIDO A POSTERIORI"CS "VYSTAVENO DODATEČNĚ"DA "UDSTEDT EFTERFØLGENDE"DE "NACHTRÄGLICH AUSGESTELLT"ET "VÄLJA ANTUD TAGANTJÄRELE"EL "ΕΚΔΟΘΕΝ ΕΚ ΤΩΝ ΥΣΤΕΡΩΝ"EN "ISSUED RETROSPECTIVELY"FR "DÉLIVRÉ À POSTERIORI"IT "RILASCIATO A POSTERIORI"LV "IZSNIEGTS RETROSPEKTĪVI"LT "RETROSPEKTYVUSIS IŠDAVIMAS"HU "KIADVA VISSZAMENŐLEGES HATÁLLYAL"MT "MAĦRUĠ RETROSPETTIVAMENT"NL "AFGEGEVEN A POSTERIORI"PL "WYSTAWIONE RETROSPEKTYWNIE"PT "EMITIDO A POSTERIORI"SL "IZDANO NAKNADNO"SK "VYDANÉ DODATOČNE"FI "ANNETTU JÄLKIKÄTEEN"SV "UTFÄRDAT I EFTERHAND"+++++ TIFF +++++AR ""."2. V článku 20 se odstavec 2 nahrazuje tímto:"2. Takto vydaný duplikát musí obsahovat jednu z těchto poznámek:ES "DUPLICADO"CS "DUPLIKÁT"DA "DUPLIKÁT"DE "DUPLIKAT"ET "DUPLIKAAT"EL "ΑΝΤΙΓΡΑΦΟ"EN "DUPLICATE"FR "DUPLICATA"IT "DUPLICATO"LV "DUBLIKĀTS"LT "DUBLIKATAS"HU "MÁSODLAT"MT "DUPLIKAT"NL "DUPLICAAT"PL "DUPLIKAT"PT "SEGUNDA VIA"SL "DVOJNIK"SK "DUPLIKÁT"FI "KAKSOISKAPPALE"SV "DUPLIKAT"+++++ TIFF +++++AR ""."3. V článku 22 se odstavec 4 nahrazuje tímto:"4. V případech uvedených v čl. 3 písm. a) se do kolonky "Poznámky" osvědčení EUR.1 uvede jedna z těchto poznámek:+++++ TIFF +++++"PROCEDIMIENTO SIMPLIFICADO", "FORENKLET PROCEDURE", "VEREINFACHTES VERFAHREN", "ΑΠΛΟΥΣΤΕΥΜΕΝΗ ΔΙΑΔΙΚΑΣΙΑ", "SIMPLIFIED PROCEDURE", "PROCÉDURE SIMPLIFIÉE", "PROCEDURA SEMPLIFICATA", "VEREENVOUDIGDE PROCEDURE", "PROCEDIMENTO SIMPLIFICADO", "YKSINKERTAISTETTU MENETTELY", "FÖRENKLAT FÖRFARANDE", "ZJEDNODUŠENÝ POSTUP-ČLÁNEK", "LIHTSUSTATUD TOLLIPROTSEDUUR", "VIENKĀRŠOTA PROCEDŪRA", "SUPAPRASTINTA PROCEDŪRA", "EGYSZERŰSÍTETT ELJÁRÁS", "PROCEDURA SIMPLIFIKATA", "PROCEDURA UPROSZCZONA", "POENOSTAVLJEN POSTOPEK", "ZJEDNODUŠENÝ POSTUP",""."Článek 5Předsednictví Výboru pro přidruženíV článku 82 se odstavec 3 nahrazuje tímto:"3. Výboru pro přidružení střídavě předsedá zástupce Komise Evropských společenství a zástupce vlády Tuniské republiky."KAPITOLA IIPŘECHODNÁ USTANOVENÍČlánek 6Prokazování původu a správní spolupráce1. Doklady o původu řádně vystavené Tuniskem nebo novým členským státem v rámci preferenčních dohod nebo jednostranných právních předpisů uplatňovaných mezi nimi budou v jednotlivých zemích přijímány na základě tohoto protokolu za podmínky, žea) získání tohoto původu uděluje preferenční celní zacházení podle preferenčních celních opatření stanovených buď v evropsko-středomořské dohodě, nebo v systému všeobecných celních preferencí Společenství;b) doklady o původu a přepravní doklady byly vydány nejpozději jeden den přede dnem přistoupení;c) doklad o původu je předložen celním orgánům ve lhůtě čtyř měsíců ode dne přistoupení.Pokud bylo zboží navržené v celním prohlášení k dovozu do Tuniska nebo nového členského státu přede dnem přistoupení podle preferenčních dohod nebo jednostranných právních předpisů uplatňovaných v té době mezi Tuniskem a novým členským státem, může být doklad o původu vystavený dodatečně podle těchto dohod nebo předpisů rovněž přijat za podmínky, že je předložen celním orgánům ve lhůtě čtyř měsíců ode dne přistoupení.2. Tunisko a nové členské


text: státy si mohou zachovat povolení, jimiž bylo přiznáno postavení "schválených vývozců" v rámci preferenčních dohod nebo jednostranných právních předpisů uplatňovaných mezi nimi, za podmínky, žea) takové ustanovení je též obsaženo v dohodě uzavřené před přistoupením mezi Tuniskem a Společenstvím ab) schválení vývozci uplatňují pravidla původu platná podle uvedené dohody.Tato povolení budou nahrazena do jednoho roku ode dne přistoupení novými povoleními vydanými podle podmínek evropsko-středomořské dohody.3. Žádosti o následné ověření dokladu o původu vystaveného podle preferenčních dohod nebo předpisů uvedených v odstavcích 1 a 2 budou příslušné celní orgány Tuniska nebo členských států přijímat po dobu tří let od vystavení dotčeného dokladu o původu a mohou být podány těmito orgány do tří let od přijetí dokladu o původu předloženého těmto orgánům jako doklad pro dovozní celní prohlášení.Článek 7Zboží na cestě1. Na zboží vyvážené z Tuniska do některého nového členského státu nebo z některého nového členského státu do Tuniska, které je v souladu s protokolem 4 a je ke dni přistoupení na cestě nebo je dočasně uloženo v celním skladu nebo ve svobodném celním pásmu v Tunisku nebo v tomto novém členském státě, může být použita evropsko-středomořská dohoda.2. V těchto případech lze přiznat preferenční zacházení, je-li doklad o původu vystavený dodatečně celními orgány země vývozu předložen celním orgánům země dovozu do čtyř měsíců ode dne přistoupení.KAPITOLA IIIOBECNÁ A ZÁVĚREČNÁ USTANOVENÍČlánek 8Tunisko se zavazuje, že v souvislosti s tímto rozšířením Společenství nevznese žádné nároky, požadavky či návrhy ani nezmění ani neodvolá žádnou koncesi podle článků XXIV.6 a XXVIII GATT.Článek 9Pro rok 2004 je zvýšení objemu stávající celní kvóty pro dovoz nezpracovaného olivového oleje vypočítáno v poměru k základním objemům s přihlédnutím k části období, která uplynula přede dnem uvedeným v čl. 12 odst. 2.Článek 10Tento protokol tvoří nedílnou součást evropsko-středomořské dohody. Přílohy tohoto protokolu jsou jeho nedílnou součástí.Článek 111. Tento protokol bude schválen Společenstvím, Radou Evropské unie jménem členských států a Tuniska v souladu s jejich vlastními postupy.2. Strany si vzájemně oznámí dokončení odpovídajících postupů uvedených v odstavci 1. Schvalovací listiny budou uloženy u Generálního sekretariátu Rady Evropské unie.Článek 121. Tento protokol vstupuje v platnost prvním dnem prvního měsíce následujícího po dni uložení poslední listiny o schválení.2. Tento protokol se provádí prozatímně ode dne 1. května 2004.Článek 13Tento protokol je sepsán ve dvou vyhotoveních v jazyce anglickém, českém, dánském, estonském, finském, francouzském, italském, litevském, lotyšském, maďarském, maltském, německém, nizozemském, polském, portugalském, řeckém, slovenském, slovinském, španělském, švédském a arabském, přičemž všechna znění mají stejnou platnost.Článek 14Znění evropsko-středomořské dohody včetně příloh a protokolů tvořících její nedílnou součást a závěrečného aktu spolu s připojenými prohlášeními se vypracují v jazyce českém, estonském, litevském, lotyšském, maďarském, maltském, polském, slovenském a slovinském, přičemž všechna tato znění budou mít stejnou platnost jako původní znění [1].Tato znění schválí Rada přidružení.Hecho en Luxemburgo, el treinta y uno de mayo del dos mil cinco.V Lucemburku dne třicátého prvního května dva tisíce pět.Udfærdiget i Luxembourg den enogtredivte maj to tusind og fem.Geschehen zu Luxemburg am einunddreißigsten Mai zweitausendfünf.Kahe tuhande viienda aasta maikuu kolmekümne esimesel päeval Luxembourgis.'Εγινε στo Λουξεμβούργο, στις τριανταμία Μαΐου δύο χιλιάδες πέντε.Done

type: contracts

jurisdiction: EU


text: at Luxembourg on the thirty–first day of May in the year two thousand and five.Fait à Luxembourg, le trente–et–un mai deux mille cinq.Fatto a Lussembourgo, addi' trentuno maggio duemilacinque.Luksemburgā, divtūkstoš piektā gada trīsdesmit pirmajā maijā.Priimta du tūkstančiai penktų metų gegužės trisdešimt pirmą dieną Liuksemburge.Kelt Luxembourgban, a kettőezer ötödik év május harmincegyedik napján.Magħmul fil-Lussemburgu, fil-wieħed u tletin jum ta' Mejju tas-sena elfejn u ħamsa.Gedaan te Luxemburg, de eenendertigste mei tweeduizend vijf.Sporządzono w Luksemburgu dnia trzydziestego pierwszego maja roku dwutysięcznego piątego.Feito em Luxemburgo, em trinta e um de Maio de dois mil e cinco.V Luxembourgu, enaintridesetega maja leta dva tisoč pet.V Luxemburgu dňa tridsiateho prvého mája dvetisíc päť.Tehty Luxemburgissa kolmantenakymmenentenäensimmäisenä päivänä toukokuuta vuonna kaksituhattaviisi.Som skedde i Luxemburg den trettioförsta maj tjugohundrafem.+++++ TIFF +++++Por los Estados miembrosZa členské státyFor medlemsstaterneFür die MitgliedstaatenLiikmesriikide nimelΓια τα κράτη μέληFor the Member StatesPour les États membresPer gli Stati membriDalībvalstu vārdāValstybių narių varduA tagállarnok réseérölGħall-Istati MembriVoor de lidstatenW imieniu Państw CzłonkowskichPelos Estados-MembrosZa členské štátyZa države članiceJäsenvaltioiden puolestaPä medlemsstaternas vägnar+++++ TIFF +++++Por la Comunidad EuropeaZa Evropské společenstvíFor Det Europæiske FællesskabFür die Europäische GemeinschaftEuroopa Ühenduse nimelΓια την Ευρωπαϊκή ΚοινότηταFor the European CommunityPour la Communauté européennePer la Comunità europeaEiropas Kopienas värdāEuropos bendrijos värdāaz Európai Közösség részérőlGħall-Komunità EwropeaVoor de Europese GemeenschapW imieniu Wspólnoty EuropejskiejPela Comunidade EuropeiaZa Európske spoločenstvoZa Ecropsko skupnostEuroopan yhteisön puolestaPå Europeiska gemenskapens vägnar+++++ TIFF +++++Por la República de TúnezZa Tuniskou republikuFor Den Tunesiske RepublikFür die Tunesische RepublikTuneesia Vabariigi nimelΓια τη Δημοκρατία της ΤυνησίαςFor the Republic of TunisiaPour la République TunisiennePer la Repubblica TunisinaTunisijas Republikas värdāTuniso Respublikos varduA Tunéz Köztársaság részérőlGħar-Repubblika tat-TuniżijaVoor de Republiek TunesiëW imieniu Republiki TunezyjskiejPela República da TunísiaZa Tuniskú republikuZa Republiko TunizijoTunisian tasavallan puolestaFor Republiken Tunisien+++++ TIFF +++++[1] Dohoda vyhotovená v 11 úředních jazycích Evropské unie (španělštině, dánštině, němčině, řečtině, angličtině, francouzštině, italštině, nizozemštině, portugalštině, finštině, švédštině) byla zveřejněna v Úř. věst. L 97, 30.3.1998, s. 2. České, estonské, lotyšské, litevské, maďarské, maltské, polské, slovenské a slovinské znění se zveřejňují v tomto Úředním věstníku.--------------------------------------------------


text:
 Důležité právní upozornění
 |
 22003D0176
 Úřední věstník L 088 , 25/03/2004 S. 0053 - 0054
 Rozhodnutí Smíšeného výboru EHPč. 176/2003ze dne 5. prosince 2003,kterým se mění příloha IX (Finanční služby) a příloha XXII (Právo obchodních společností) Dohody o EHPSMÍŠENÝ VÝBOR EHP,s ohledem na Dohodu o Evropském hospodářském prostoru ve znění Protokolu o úpravě Dohody o Evropském hospodářském prostoru (dále jen "Dohoda"), a zejména s ohledem na článek 98 této dohody,vzhledem k těmto důvodům:(1) Příloha IX Dohody byla změněna rozhodnutím Smíšeného výboru EHP č. 115/2003 ze dne 26. září 2003 [1].(2) Příloha XXII Dohody byla změněna rozhodnutím Smíšeného výboru EHP č. 162/2003 ze dne 7. listopadu 2003 [2].(3) Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/51/ES ze dne 18 června 2003, kterou se mění směrnice 78/660/EHS, 83/349/EHS, 86/635/EHS a 91/674/EHS o ročních účetních závěrkách a konsolidovaných účetních závěrkách některých forem společností, bank a jiných finančních institucí a pojišťoven [3], by měla být začleněna do Dohody,ROZHODL TAKTO:Článek 11. Příloha IX Dohody se mění takto:a) v bodě 12b (směrnice Rady 91/674/EHS) se doplňují slova:"ve znění:— 32003 L 0051: směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/51/ES ze dne 18. června 2003 (Úř. věst. L 178, 17.7.2003, s. 16).";b) v bodě 21 (směrnice Rady 86/35/EHS) se doplňuje nová odrážka, která zní:"— 32003 L 0051: směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/51/ES ze dne 18. června 2003 (Úř. věst. L 178, 17.7.2003, s. 16)."2. Příloha XXII Dohody se mění takto:a) v bodech 4 (směrnice Rady 78/660/EHS) a 6 (směrnice Rady 83/349/EHS) se doplňuje nová odrážka, která zní:"— 32003 L 0051: směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/51/ES ze dne 18. června 2003 (Úř. věst. L 178, 17.7.2003, s. 16).";b) v bodě 4 (směrnice Rady 78/660/EHS) druhé odrážce (směrnice Rady 83/349/EHS) se doplňují slova:"— 32003 L 0051: směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/51/ES ze dne 18. června 2003 (Úř. věst. L 178, 17.7.2003, s. 16)."Článek 2Znění směrnice 2003/51/ES v islandském a norském jazyce, která mají být zveřejněna v dodatku EHP Úředního věstníku Evropské unie, jsou platná.Článek 3Toto rozhodnutí vstupuje v platnost dnem 6. prosince 2003 za předpokladu, že Smíšenému výboru EHP jsou učiněna veškerá oznámení podle čl. 103 odst. 1 Dohody [4].Článek 4Toto rozhodnutí bude zveřejněno v oddíle EHP a v dodatku EHP Úředního věstníku Evropské unie.V Bruselu dne 5. prosince 2003.Za Smíšený výbor EHPpředsedaJ. K. J. Prinz Nikolaus von Liechtenstein[1] Úř. věst. L 331, 18.12.2003, s. 34.[2] Úř. věst. L 41, 12.2.2004, s. 62.[3] Úř. věst. L 178, 17.7.2003, s. 16.[4] Nebyly oznámeny žádné ústavní požadavky.--------------------------------------------------


text:
 20.2.2019
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 L 49/1
 Pouze původní texty EHK OSN mají podle mezinárodního veřejného práva právní účinek. Je zapotřebí ověřit si status a datum vstupu tohoto předpisu v platnost v nejnovější verzi dokumentu EHK OSN o statusu TRANS/WP.29/343, který je k dispozici na internetové adrese:
 http://www.unece.org/trans/main/wp29/wp29wgs/wp29gen/wp29fdocstts.html
 Předpis Evropské hospodářské komise Organizace spojených národů (EHK OSN) č. 58 – Jednotná ustanovení pro schvalování:
 I.
 Zařízení na ochranu proti podjetí zezadu (RUPD)
 II.
 Vozidel z hlediska montáže zařízení RUPD schváleného typu
 III.
 Vozidel z hlediska jejich ochrany proti podjetí zezadu (RUP) [2019/272]
 Zahrnuje veškerá platná znění až po:
 sérii změn 03 předpisu – datum vstupu v platnost: 18. června 2016
 OBSAH
 PŘEDPIS
 1.
 Oblast působnosti
 2.
 Obecné požadavky
 3.
 Definice společné pro části I, II a III
 ČÁST I. SCHVÁLENÍ ZAŘÍZENÍ RUPD
 4.
 Definice
 5.
 Žádost o schválení
 6.
 Schválení
 7.
 Požadavky
 8.
 Shodnost výroby
 9.
 Postihy za neshodnost výroby
 10.
 Změna a rozšíření schválení typu zařízení RUPD
 11.
 Definitivní ukončení výroby
 12.
 Názvy a adresy technických zkušeben odpovědných za provádění schvalovacích zkoušek a názvy a adresy schvalovacích orgánů
 ČÁST II. SCHVÁLENÍ VOZIDLA Z HLEDISKA MONTÁŽE ZAŘÍZENÍ RUPD SCHVÁLENÉHO TYPU
 13.
 Definice
 14.
 Žádost o schválení
 15.
 Schválení
 16.
 Požadavky na montáž schváleného zařízení RUPD
 17.
 Shodnost výroby
 18.
 Postihy za neshodnost výroby
 19.
 Změna a rozšíření schválení typu vozidla
 20.
 Definitivní ukončení výroby
 21.
 Názvy a adresy technických zkušeben odpovědných za provádění schvalovacích zkoušek a názvy a adresy schvalovacích orgánů
 ČÁST III. SCHVÁLENÍ VOZIDLA Z HLEDISKA JEHO OCHRANY PROTI PODJETÍ ZEZADU (RUP)
 22.
 Definice
 23.
 Žádost o schválení
 24.
 Schválení
 25.
 Požadavky na ochranu proti podjetí zezadu (RUP)
 26.
 Shodnost výroby
 27.
 Postihy za neshodnost výroby
 28.
 Změna a rozšíření schválení typu vozidla
 29.
 Definitivní ukončení výroby
 30.
 Názvy a adresy technických zkušeben odpovědných za provádění schvalovacích zkoušek a názvy a adresy schvalovacích orgánů
 ČÁST IV. PŘECHODNÁ USTANOVENÍ
 31.
 Přechodná ustanovení
 PŘÍLOHY
 1.
 Sdělení (Část I)
 2.
 Sdělení (Část II)
 3.
 Sdělení (Část III)
 4.
 Uspořádání značek schválení
 5.
 Zkušební podmínky a postupy
 6.
 Zvláštní vozidla
 7.
 Požadavky na různé kategorie vozidel
 1. OBLAST PŮSOBNOSTI
 1.1. Tento předpis se vztahuje na:
 1.1.1.
 ČÁST I: zařízení RUPD, která jsou určena k montáži na vozidla kategorií M, N a O (1);
 1.1.2.
 ČÁST II: montáž zařízení RUPD, jejichž typ byl schválen podle části I tohoto předpisu, na vozidla kategorií M, N a O (1);
 1.1.3.
 ČÁST III: vozidla kategorií M, N a O (1) vybavená zařízením RUPD, které nebylo schváleno samostatně podle části I tohoto předpisu, nebo vozidla konstruovaná a/nebo vybavená tak, že jejich konstrukční části mohou být považovány za zcela nebo částečně plnící funkci zařízení RUPD;
 1.1.4.
 vozidla kategorií M1, M2, M3, N1, O1 a O2 (1) z důvodu ochrany proti podjetí zezadu.
 1.2. Tento předpis se nevztahuje na:
 1.2.1.
 tahače návěsů;
 1.2.2.
 přípojná vozidla speciálně konstruovaná a vyrobená pro dopravu velmi dlouhých, nedělitelných nákladů, jako jsou dřevěné klády, ocelové nosníky atd.;
 1.3. vozidla, u nichž je jakékoli zařízení RUPD (např. pevné, odnímatelné, skládací, seřiditelné atd.) neslučitelné s


text:
jejich použitím na dopravních komunikacích, mohou být částečně či zcela vyňata z působnosti tohoto předpisu, a to na základě rozhodnutí schvalovacího orgánu.
 2. OBECNÉ POŽADAVKY
 2.1. Všechna vozidla musí být konstruována a/nebo vybavena tak, aby po celé jejich šířce byla zajištěna účinná ochrana proti podjetí vozidel uvedených v bodě 1 tohoto předpisu v případě nárazu vozidel kategorie M1 a N1 zezadu (2).
 2.2. Vozidlo se zkouší za podmínek uvedených v příloze 5 bodě 2.
 2.3. U jakéhokoli vozidla kategorií M1, M2, M3, N1, O1 nebo O2 se výše uvedená podmínka pokládá za splněnou, jestliže:
 a)
 vozidlo splňuje stejné podmínky, které jsou uvedeny v části II nebo části III, nebo
 b)
 jestliže světlá výška zadní části nenaloženého vozidla není větší než 550 mm v šířce, která není menší než šířka zadní nápravy o více než 100 mm na obou stranách (nepočítaje vyboulení pneumatik těsně u vozovky), nebo
 c)
 jestliže u vozidel kategorií O1 a O2, kde pneumatiky o více než polovinu své šířky přečnívají karoserii (nepočítaje kryty kol) nebo podvozek (chybí-li karoserie), světlá výška zadní části nenaloženého vozidla není větší než 550 mm v šířce, která není ani na jedné straně menší než 100 mm odečtených od vzdálenosti měřené mezi nejvnitřnějšími body pneumatik (nepočítaje vyboulení pneumatik těsně u vozovky).
 Je-li zadních náprav více, použije se šířka nejširší zadní nápravy.
 Požadavky bodu 2.3 písm. b) a c) musí být splněny alespoň v přímce:
 a)
 do vzdálenosti nejvýše 450 mm od zadního okraje vozidla;
 b)
 s přerušeními v celkové délce nepřekračující 200 mm.
 2.4. U jakéhokoli vozidla kategorie G se výše stanovená podmínka pro světlou výšku pokládá za splněnou, pokud zadní nájezdový úhel (ISO 612:1978) nepřekročí:
 a)
 10° u vozidel kategorií M1G a N1G;
 b)
 20° u vozidel kategorií M2G a N2G a
 c)
 25° u vozidel kategorií M3G a N3G
 v šířce, která není menší než šířka zadní nápravy o více než 100 mm na obou stranách (nepočítaje vyboulení pneumatik těsně u vozovky).
 Je-li zadních náprav více, použije se šířka nejširší nápravy. Požadavky písmen a) až c) tohoto bodu musí být splněny alespoň v přímce:
 a)
 do vzdálenosti nejvýše 450 mm od zadního okraje vozidla;
 b)
 s přerušeními v celkové délce nepřekračující 200 mm.
 3. DEFINICE SPOLEČNÉ PRO ČÁSTI I, II A III
 3.1. Pro účely tohoto předpisu se použijí tyto definice:
 3.1.1.
 „Hmotností bez nákladu“ se rozumí hmotnost vozidla v provozním stavu, bez cestujících a bez nákladu, avšak s plným stavem paliva, chladicí kapaliny, maziva, s nářadím a náhradním kolem (poskytuje-li je výrobce vozidla jako standardní vybavení).
 3.1.2.
 „Maximální hmotností“ se rozumí technicky přípustná hmotnost podle prohlášení výrobce vozidla (tato hmotnost může být vyšší než „maximální přípustná hmotnost“ stanovená vnitrostátním orgánem).
 3.1.3.
 „Zařízení RUPD“ se obvykle skládá z příčníku a spojů k podélníkům rámu podvozku nebo k jiným konstrukčním součástem vozidla.
 3.1.4.
 „Samostatnou kabinou“ se rozumí kabina připevněná k rámu vozidla zvláštními spoji, která nesdílí žádnou společnou část s nákladním prostorem.
 ČÁST I. SCHVÁLENÍ ZAŘÍZENÍ RUPD
 4. DEFINICE
 4.1. Pro účely části I tohoto předpisu se použijí tyto definice:
 4.1.1.
 „Schválením


text:
zařízení RUPD“ se rozumí schválení typu zařízení RUPD z hlediska požadavků stanovených v bodě 7.
 4.1.2.
 „Typem zařízení RUPD“ se rozumí zařízení RUPD, která se neliší v podstatných ohledech, jako je tvar, rozměry, připevnění, materiály a označení uvedená v bodě 5.2.2.
 5. ŽÁDOST O SCHVÁLENÍ
 5.1. Žádost o schválení zařízení RUPD podává výrobce takového zařízení nebo jeho řádně pověřený zástupce.
 5.2. K žádosti musí být pro každý typ zařízení RUPD přiloženo následující:
 5.2.1.
 dokumentace v trojím vyhotovení obsahující popis technických vlastností zařízení RUPD: jeho rozměry, tvar, konstrukční materiály a postup při jeho montáži;
 5.2.2.
 vzorek typu zařízení RUPD: na všech hlavních konstrukčních částech vzorku musí být zřetelně a nesmazatelně vyznačen název nebo obchodní značka žadatele a označení typu.
 5.3. Zařízení RUPD představující typ, který má být schválen, se předá technické zkušebně odpovědné za provádění schvalovacích zkoušek.
 5.4. Před udělením schválení typu ověří schvalovací orgán existenci vyhovujících opatření pro zajištění účinné kontroly shodnosti výroby.
 6. SCHVÁLENÍ
 6.1. Schválení typu zařízení RUPD se udělí, jestliže zařízení RUPD předané ke schválení podle tohoto předpisu splňuje požadavky bodu 7.
 6.2. Každému schválenému typu se přidělí číslo schválení typu. První dvě číslice (v současnosti 03, což odpovídá sérii změn 03) označují sérii změn zahrnujících poslední významné technické změny tohoto předpisu platné v době, kdy bylo schválení vydáno. Tatáž smluvní strana nesmí přidělit stejné číslo jinému typu zařízení na ochranu proti podjetí zezadu.
 6.3. Oznámení o udělení nebo rozšíření nebo odmítnutí schválení typu zařízení RUPD podle tohoto předpisu bude sděleno smluvním stranám dohody z roku 1958, které uplatňují tento předpis, a to prostřednictvím formuláře podle vzoru v příloze 1 tohoto předpisu.
 6.4. Na každé zařízení RUPD, které je shodné s typem zařízení RUPD schváleným podle tohoto přepisu, se viditelně a na snadno přístupném místě stanoveném ve formuláři schválení umístí mezinárodní značka schválení, která se skládá z:
 6.4.1.
 kružnice s vepsaným písmenem „E“ následovaným rozlišovacím číslem země, jež schválení udělila (3);
 6.4.2.
 čísla tohoto předpisu, za nímž následuje písmeno „R“, pomlčka a číslo schválení typu, vpravo od kružnice předepsané v bodě 6.4.1.
 6.5. Značka schválení musí být zřetelně čitelná a nesmazatelná.
 6.6. V příloze 4 tohoto předpisu jsou uvedeny příklady uspořádání značky schválení.
 7. POŽADAVKY
 7.1. Výška průřezu příčníku musí činit alespoň 120 mm. Boční okraje příčníku nesmí být zahnuty dozadu nebo mít ostrý vnější okraj; tato podmínka je splněna, jsou-li boční okraje příčníku vně zaobleny s poloměrem zaoblení nejméně 2,5 mm.
 U zařízení RUPD určeného k montáži na vozidla kategorií M, N1, N2 s maximální hmotností nepřevyšující 8 t, O1, O2, na vozidla kategorie G a na vozidla vybavená zvedací plošinou musí výška průřezu příčníku činit alespoň 100 mm.
 7.2. Zařízení RUPD smí být konstruováno tak, aby mohlo být nastaveno v několika polohách v zadní části vozidla. V takovém případě musí být zaručen způsob zajištění v provozní poloze tak, aby byla vyloučena jakákoli neúmyslná změna polohy. Síla, kterou musí obsluha za účelem změny polohy zařízení působit, nesmí přesáhnout 40 daN.
 Na zařízení RUPD, které je konstruováno tak, aby mohlo být nastaveno v několika polohách v zadní


text:
části vozidla, musí být připevněn štítek buď se symbolem (symboly), nebo v jazyce (jazycích) země, v níž se zařízení prodává, informující obsluhu o standardní poloze zařízení RUPD pro zajištění účinné ochrany proti podjetí zezadu.
 Minimální rozměr štítku: 60 × 120 mm
 7.3. Zařízení RUPD musí mít přiměřenou odolnost vůči silám působícím rovnoběžně s podélnou osou vozidla. (Ta musí být prokázána v souladu se zkušebním postupem a zkušebními podmínkami uvedenými v příloze 5 tohoto předpisu.) Maximální vodorovná deformace zařízení RUPD naměřená během působení zkušebních sil uvedených v příloze 5 a po něm musí být zaznamenána ve sdělení o schválení typu (příloha 1 bod 8).
 7.4. U vozidel, která mají v zadní části namontovánu zvedací plošinu, může být zařízení proti podjetí přerušeno pro účely tohoto mechanismu. V takovém případě se použijí tyto zvláštní požadavky:
 7.4.1.
 Maximální boční vzdálenost mezi prvky zařízení proti podjetí a prvky zvedací plošiny, které procházejí místem přerušení, když je plošina v provozu, a kvůli kterým je přerušení nezbytné, nesmí převyšovat 2,5 cm.
 7.4.2.
 Jednotlivé prvky zařízení na ochranu proti podjetí, včetně vnějších prvků případného zvedacího mechanismu, musí mít v každém případě účinnou povrchovou plochu nejméně 420 cm2.
 7.4.3.
 U příčníků s výškou průřezu menší než 120 mm musí mít jednotlivé prvky zařízení na ochranu proti podjetí, včetně vnějších prvků případného zvedacího mechanismu, v každém případě účinnou povrchovou plochu nejméně 350 cm2.
 7.4.4.
 V případě vozidel o šířce menší než 2 000 mm a v případech, kdy není možné splnit požadavky bodů 7.4.2 a 7.4.3, může být účinná povrchová plocha menší, za podmínky, že jsou dodržena kritéria odolnosti.
 8. SHODNOST VÝROBY
 Postupy pro shodnost výroby musí být v souladu s postupy stanovenými v harmonogramu 1 k dohodě z roku 1958 (E/ECE/TRANS/505/Rev.3), přičemž musí být splněny tyto požadavky:
 8.1.
 Každé zařízení na ochranu proti podjetí zezadu schválené podle tohoto předpisu musí být vyrobeno tak, aby bylo shodné se schváleným typem a splňovalo požadavky uvedené v bodě 7.
 8.2.
 Schvalovací orgán, který udělil schválení typu, může kdykoliv ověřit metody kontroly shodnosti používané v každém výrobním zařízení. Obvykle se tato ověření provádějí jednou za dva roky.
 9. POSTIHY ZA NESHODNOST VÝROBY
 9.1. Nejsou-li splněny výše stanovené požadavky nebo nevyhovělo-li zařízení na ochranu proti podjetí zezadu zkoušce stanovené v příloze 5, může být schválení udělené z hlediska typu zařízení RUPD podle tohoto předpisu odejmuto.
 9.2. Jestliže některá smluvní strana dohody, která uplatňuje tento předpis, odejme schválení, které dříve udělila, neprodleně o tom informuje ostatní smluvní strany, které tento předpis uplatňují, a to prostřednictvím formuláře sdělení podle vzoru v příloze 1 tohoto předpisu.
 10. ZMĚNA A ROZŠÍŘENÍ SCHVÁLENÍ TYPU ZAŘÍZENÍ RUPD
 10.1. Každá změna typu zařízení RUPD se musí oznámit schvalovacímu orgánu, který typ zařízení RUPD schválil. Schvalovací orgán pak může buď:
 10.1.1.
 usoudit, že provedené změny pravděpodobně nemají znatelný nepříznivý vliv a že zařízení RUPD nadále splňuje požadavky, nebo
 10.1.2.
 požadovat od technické zkušebny odpovědné za provedení zkoušek nový zkušební protokol.
 10.2. Potvrzení nebo odmítnutí schválení s uvedením změn se rozešle stranám dohody, které uplatňují tento předpis, podle postupu uvedeného v bodě 6.3.


text:
10.3. Schvalovací orgán, který vydává rozšíření schválení, přidělí tomuto rozšíření pořadové číslo a informuje o něm ostatní smluvní strany dohody z roku 1958, které uplatňují tento předpis, a to prostřednictvím formuláře sdělení podle vzoru v příloze 1 tohoto předpisu.
 11. DEFINITIVNÍ UKONČENÍ VÝROBY
 Pokud držitel schválení přestane zcela vyrábět typ zařízení na ochranu proti podjetí zezadu, který byl schválen v souladu s tímto předpisem, oznámí tuto skutečnost schvalovacímu orgánu, který schválení udělil. Po obdržení příslušného sdělení podá uvedený orgán zprávu o ukončení výroby ostatním smluvním stranám dohody z roku 1958, které uplatňují tento předpis, a to prostřednictvím formuláře sdělení podle vzoru v příloze 1 tohoto předpisu.
 12. NÁZVY A ADRESY TECHNICKÝCH ZKUŠEBEN ODPOVĚDNÝCH ZA PROVÁDĚNÍ SCHVALOVACÍCH ZKOUŠEK A NÁZVY A ADRESY SCHVALOVACÍCH ORGÁNŮ
 Smluvní stany dohody z roku 1958, které uplatňují tento předpis, sdělí sekretariátu Organizace spojených národů názvy a adresy technických zkušeben odpovědných za provádění schvalovacích zkoušek, jakož i názvy a adresy schvalovacích orgánů, které schválení udělují a jimž se zasílají formuláře potvrzující udělení nebo odmítnutí nebo rozšíření nebo odnětí schválení vydané v jiných zemích.
 ČÁST II. SCHVÁLENÍ VOZIDLA Z HLEDISKA MONTÁŽE ZAŘÍZENÍ RUPD SCHVÁLENÉHO TYPU
 13. DEFINICE
 13.1. Pro účely části II tohoto předpisu se použijí tyto definice:
 13.1.1.
 „Schválením vozidla“ se rozumí schválení typu vozidla z hlediska montáže zařízení RUPD schváleného typu v souladu s částí I tohoto předpisu.
 13.1.2.
 „Typem vozidla“ se rozumí vozidla, která se neliší v těchto podstatných ohledech:
 šířka zadní nápravy;
 konstrukce, rozměry, tvar, výška zadní části vozidla nad vozovkou a vlastnosti zavěšení, pokud mají význam z hlediska požadavků uvedených v bodě 19 tohoto předpisu;
 schválené zařízení RUPD, které je na vozidlo namontováno.
 13.2. Další definice použitelné pro tuto část II jsou uvedeny v bodě 3 tohoto předpisu.
 14. ŽÁDOST O SCHVÁLENÍ
 14.1. Žádost o schválení typu vozidla z hlediska montáže zařízení RUPD schváleného typu podává výrobce vozidla nebo jeho řádně pověřený zástupce.
 14.2. K žádosti musí být přiloženy níže uvedené dokumenty ve trojím vyhotovení a tyto náležitosti:
 14.2.1.
 Výkresy vozidla, které v souladu s kritérii stanovenými v bodě 13.1.2 tohoto předpisu znázorňují typ vozidla z boku a zezadu s vyznačením umístění schváleného (schválených) zařízení RUPD a konstrukční detaily prvků jeho (jejich) připevnění k podvozku vozidla.
 14.2.2.
 Maximální hmotnost vozidla.
 14.2.3.
 Seznam zařízení RUPD, která jsou určena k montáži do vozidla.
 14.2.4.
 Na žádost schvalovacího orgánu se rovněž dodá formulář sdělení o schválení typu každého zařízení RUPD (tj. příloha 1 tohoto předpisu).
 14.3. Vozidlo představující typ, který má být schválen, a na nějž je namontováno schválené zařízení RUPD, se předá technické zkušebně odpovědné za provádění schvalovacích zkoušek.
 14.3.1. Ke zkouškám může být přijato vozidlo, které nemá všechny konstrukční části příslušející k typu, za předpokladu, že žadatel může ke spokojenosti schvalovacího orgánu prokázat, že nepřítomnost daných konstrukčních částí nemá vliv na výsledky zkoušek z hlediska požadavků tohoto předpisu.
 14.4. Před udělením schválení typu ověří schvalovací orgán existenci vyhovujících opatření pro zajištění účinných kontrol shodnosti výroby.
 15. SCHVÁLENÍ
 15.1. Schválení typu vozidla se udělí, jestliže je vozidlo předané ke schválení podle tohoto předpisu vybaveno schváleným


text:
typem zařízení RUPD, splňuje požadavky bodu 16 a bylo přezkoušeno na základě podmínek uvedených v bodě 2.2.
 15.2. Každému schválenému typu se přidělí číslo schválení typu. První dvě číslice (v současnosti 03, což odpovídá sérii změn 03) označují sérii změn zahrnujících poslední významné technické změny tohoto předpisu platné v době, kdy bylo schválení vydáno. Tatáž smluvní strana nesmí přidělit stejné číslo jinému typu vozidla.
 15.3. Oznámení o udělení nebo rozšíření nebo odmítnutí schválení typu vozidla podle tohoto předpisu bude sděleno smluvním stranám dohody z roku 1958, které uplatňují tento předpis, a to prostřednictvím formuláře podle vzoru v příloze 2 tohoto předpisu.
 15.4. Na každém vozidle shodném s typem schváleným podle tohoto předpisu musí být na nápadném a snadno přístupném místě, jež je stanoveno ve schvalovacím formuláři, umístěna mezinárodní značka schválení sestávající z:
 15.4.1.
 kružnice s vepsaným písmenem „E“ následovaným rozlišovacím číslem země, jež schválení udělila (4);
 15.4.2.
 čísla tohoto předpisu, za nímž následuje písmeno „R“, pomlčka a číslo schválení typu, vpravo od kružnice předepsané v bodě 15.4.1.
 15.5. Vyhovuje-li vozidlo typu vozidla schválenému podle jednoho nebo více dalších předpisů připojených k dohodě v zemi, která udělila schválení podle tohoto předpisu, není třeba symbol předepsaný v bodě 15.4.1 opakovat; v takovém případě se čísla předpisů a čísla schválení a další symboly všech předpisů, podle nichž bylo uděleno schválení v zemi, která schválení podle tohoto předpisu udělila, umístí ve svislých sloupcích napravo od symbolu uvedeného v bodě 15.4.1.
 15.6. Značka schválení musí být zřetelně čitelná a nesmazatelná.
 15.7. Značka schválení se umístí v blízkosti štítku nebo přímo na štítek s údaji o vozidle, kterým vozidlo opatřil výrobce.
 15.8. V příloze 4 tohoto předpisu jsou uvedeny příklady uspořádání značky schválení.
 16. POŽADAVKY NA MONTÁŽ SCHVÁLENÉHO ZAŘÍZENÍ RUPD
 16.1. U vozidel kategorií N2 s maximální hmotností převyšující 8 t, N3, O3 a O4 nesmí světlá výška měřená ke spodnímu okraji zařízení na ochranu proti podjetí zezadu přesáhnout (ani když je vozidlo nenaložené):
 a)
 450 mm u motorových vozidel a přípojných vozidel s hydraulicko-pneumatickým, hydraulickým nebo pneumatickým odpružením nebo zařízením pro automatické vyvažování podle zátěže. V každém případě se za vyhovující požadavkům považuje zadní nájezdový úhel do 8° podle normy ISO 612:1978 s maximální světlou výškou 550 mm;
 b)
 500 mm nebo zadní nájezdový úhel 8° podle normy ISO 612:1978, podle toho, která hodnota je menší, u jiných vozidel, než jsou vozidla uvedená v písmenu a). V každém případě se za vyhovující požadavkům považuje zadní nájezdový úhel do 8° podle normy ISO 612:1978 s maximální světlou výškou 550 mm.
 Tento požadavek se vztahuje na celou šířku motorového vozidla nebo přípojného vozidla a musí být zajištěno, aby výška nad vozovkou v bodech působení zkušebních sil působících na zařízení v souladu s částí I tohoto předpisu a zaznamenaných ve formuláři sdělení o schválení typu (příloha 1 bod 7) nepřesáhla hodnoty uvedené v písmenech a) a b), zvýšené o polovinu minimální výšky průřezu požadované pro příčník zařízení RUPD.
 Tento požadavek na výšku pro působení zkušebních sil se upraví podle světlé výšky upravené v důsledku ustanovení pro zadní nájezdový


text:
úhel uvedených výše.
 16.2. U vozidel kategorií M, N1, N2 s maximální hmotností nepřevyšující 8 t, O1 a O2 nesmí světlá výška měřená ke spodnímu okraji zařízení na ochranu proti podjetí zezadu přesáhnout 550 mm po celé jeho šířce (ani když je vozidlo nenaložené) a musí být splněna podmínka, že výška nad vozovkou v bodech působení zkušebních sil působících na zařízení v souladu s částí I tohoto předpisu a zaznamenaných ve formuláři sdělení o schválení typu (příloha 1 bod 7) nepřesahuje 600 mm.
 16.3. Šířka zařízení na ochranu proti podjetí zezadu nesmí být v žádném bodě větší než šířka zadní nápravy měřená mezi vnějšími okraji kol, nepočítaje vyboulení pneumatik těsně u vozovky, a nesmí být ani na jedné straně kratší o více než 100 mm. V případě, že se zařízení nachází v karoserii nebo je součástí karoserie vozidla, která je sama o sobě širší než zadní náprava, nepoužije se požadavek, že šířka zařízení RUPD nesmí přesáhnout šířku zadní nápravy. Nicméně u vozidel kategorií O1 a O2, kde pneumatiky o více než polovinu své šířky přečnívají karoserii (nepočítaje kryty kol) nebo podvozek (chybí-li karoserie), nesmí být šířka zařízení RUPD ani na jedné straně menší než 100 mm odečtených od vzdálenosti měřené mezi nejvnitřnějšími body pneumatik (nepočítaje vyboulení pneumatik těsně u vozovky). Je-li zadních náprav více, bere se v úvahu šířka nejširší zadní nápravy. Kromě toho musí být ověřeny a do formuláře sdělení o schválení typu zaznamenány požadavky stanovené v příloze 5 bodech 3.1.2 a 3.1.3 týkající se vzdálenosti bodů působení zkušebních sil od vnějších okrajů zadních kol (příloha 1 bod 7).
 16.4. U vozidel kategorií M, N1, N2 s maximální hmotností nepřevyšující 8 t, O1 a O2 musí být zařízení namontováno tak, aby vodorovná vzdálenost mezi zadní částí příčníku zařízení a krajním zadním bodem na zadním okraji vozidla, včetně jakékoli zvedací plošiny, nepřekročila hodnotu 400 mm, od níž se odečte největší celková deformace včetně plastické a pružné deformace (bod 7.3 části I), naměřená a zaznamenaná v průběhu zkoušky v každém bodě působení zkušebních sil (příloha 1 bod 8) během schvalování typu zařízení na ochranu proti podjetí zezadu v souladu s ustanoveními části I tohoto předpisu a zaznamenaná ve formuláři sdělení o schválení typu. Všechny části vozidla, které jsou výše než 2 m nad vozovkou při každém stavu naložení, se z měření této vzdálenosti vyloučí.
 Pro vozidla kategorie N2 s maximální hmotností převyšující 8 t, N3 a vozidla kategorií O3 a O4, která jsou vybavena zvedací plošinou nebo jsou konstruována jako vyklápěcí přípojné vozidlo, se použije tentýž požadavek jako výše; avšak u vozidel těchto kategorií nesmí vodorovná vzdálenost přesáhnout 300 mm, měřeno vůči zadní straně příčníku před působením zkušebních sil.
 U vozidel kategorií O3 a O4 bez zvedací plošiny, která nejsou konstruována jako vyklápěcí přípojné vozidlo, se maximální vodorovné vzdálenosti zkrátí na 200 mm před působením zkušebních sil a 300 mm, od nichž se odečte největší celková deformace včetně plastické a pružné deformace (bod 7.3 části I), naměřená a zaznamenaná v průběhu zkoušky v každém bodě působení zkušebních sil (příloha 1 bod


text:
8).
 V každém případě platí, že výčnělky nesouvisející se strukturou, jako jsou koncová světla a výčnělky o velikosti menší než 50 mm v každém směru, například pryžové nárazníky, odolné nárazníky, závěsy a zámky, se z určování krajního zadního bodu na zadním okraji vyloučí.
 Před použitím zkušebních sil činí maximální přípustná vodorovná vzdálenost jediného, segmentovaného nebo nakloněného příčníku zařízení RUPD 100 mm mezi zadní stranou příčníku měřenou v bodě nejvíce vpředu a zadní stranou příčníku měřenou v bodě nejvíce vzadu, měřeno v podélné rovině vozidla.
 16.5. Zařízení se namontuje tak, aby po použití zkušebních sil uvedených v příloze 5 u vozidel kategorií N2 s maximální hmotností převyšující 8 t, N3, O3 a O4 maximální světlá výška zařízení na ochranu proti podjetí zezadu v žádném bodě nepřekročila o více než 60 mm hodnotu před zkouškou (ani když je vozidlo nenaložené). U vozidel, jejichž zadní nájezdový úhel činí až 8° (bod 16.1), nesmí být maximální světlá výška větší než 600 mm.
 16.6. Maximální hmotnost typu vozidla, pro které se podává žádost o schválení, nesmí překročit hodnotu uvedenou ve formuláři sdělení o schválení typu pro každé schválené zařízení RUPD určené k montáži na dané vozidlo.
 16.7. Vzhledem k ustanovením bodu 7.2 musí být štítek u seřiditelných zařízení RUPD umístěn zřetelně a trvale viditelně na místě řidiče nebo na zadní části vozidla v blízkosti zařízení RUPD na místě, které je snadno viditelné.
 17. SHODNOST VÝROBY
 Postupy pro shodnost výroby musí být v souladu s postupy stanovenými v harmonogramu 1 k dohodě z roku 1958 (E/ECE/TRANS/505/Rev.3), přičemž musí být splněny tyto požadavky:
 17.1.
 Každé vozidlo schválené podle tohoto předpisu musí být vyrobeno tak, aby bylo shodné se schváleným typem a splňovalo požadavky uvedené v bodě 16.
 17.2.
 Schvalovací orgán, který udělil schválení typu, může kdykoliv ověřit metody kontroly shodnosti používané v každém výrobním zařízení. Obvykle se tato ověření provádějí jednou za dva roky.
 18. POSTIHY ZA NESHODNOST VÝROBY
 18.1. Schválení typu udělené pro typ vozidla podle tohoto předpisu může být odejmuto, pokud nejsou splněny výše uvedené požadavky.
 18.2. Jestliže některá smluvní strana dohody, která uplatňuje tento předpis, odejme schválení, které dříve udělila, neprodleně o tom informuje ostatní smluvní strany, které tento předpis uplatňují, a to prostřednictvím formuláře sdělení podle vzoru v příloze 2 tohoto předpisu.
 19. ZMĚNA A ROZŠÍŘENÍ SCHVÁLENÍ TYPU VOZIDLA
 19.1. Každá změna typu vozidla se oznámí schvalovacímu orgánu, který typ vozidla schválil. Schvalovací orgán pak může buď:
 19.1.1.
 usoudit, že provedené změny pravděpodobně nemají znatelný nepříznivý vliv a že vozidlo v každém případě stále splňuje požadavky, nebo
 19.1.2.
 požadovat od technické zkušebny odpovědné za provedení zkoušek nový zkušební protokol.
 19.2. Potvrzení nebo odmítnutí schválení s uvedením změny se rozešle stranám dohody, které uplatňují tento předpis, podle postupu uvedeného v bodě 15.3.
 19.3. Schvalovací orgán, který vydává rozšíření schválení, přidělí tomuto rozšíření pořadové číslo a informuje o něm ostatní smluvní strany dohody z roku 1958, které uplatňují tento předpis, a to prostřednictvím formuláře sdělení podle vzoru v příloze 2 tohoto předpisu.
 20. DEFINITIVNÍ UKONČENÍ VÝROBY
 Pokud držitel schválení zcela ukončí výrobu typu vozidla schváleného


text:
podle tohoto předpisu, informuje o tom orgán, který schválení typu udělil. Po obdržení příslušného sdělení podá uvedený orgán zprávu o ukončení výroby ostatním smluvním stranám dohody z roku 1958, které uplatňují tento předpis, a to prostřednictvím formuláře sdělení podle vzoru v příloze 2 tohoto předpisu.
 21. NÁZVY A ADRESY TECHNICKÝCH ZKUŠEBEN ODPOVĚDNÝCH ZA PROVÁDĚNÍ SCHVALOVACÍCH ZKOUŠEK A NÁZVY A ADRESY SCHVALOVACÍCH ORGÁNŮ
 Smluvní stany dohody z roku 1958, které uplatňují tento předpis, sdělí sekretariátu Organizace spojených národů názvy a adresy technických zkušeben odpovědných za provádění schvalovacích zkoušek, jakož i názvy a adresy schvalovacích orgánů, které schválení udělují a jimž se zasílají formuláře potvrzující udělení nebo odmítnutí nebo rozšíření nebo odnětí schválení vydané v jiných zemích.
 ČÁST III. SCHVÁLENÍ VOZIDLA Z HLEDISKA JEHO OCHRANY PROTI PODJETÍ ZEZADU (RUP)
 22. DEFINICE
 22.1. Pro účely části III tohoto předpisu se použijí tyto definice:
 22.1.1.
 „Schválením vozidla“ se rozumí schválení typu vozidla z hlediska jeho ochrany proti podjetí zezadu.
 22.1.2.
 „Typem vozidla“ se rozumí kategorie vozidel, která se neliší v podstatných ohledech, jako je šířka zadní nápravy, konstrukce, rozměry, tvar a materiály zadní části vozidla a vlastnosti zavěšení, pokud mají význam z hlediska požadavků uvedených v bodě 25 tohoto předpisu.
 22.1.3.
 „Ochranou proti podjetí zezadu (RUP)“ se rozumí vybavení zadní části vozidla buď:
 22.1.3.1.
 zvláštním zařízením RUPD, nebo
 22.1.3.2.
 karoserií, částmi podvozku nebo jinými konstrukčními částmi tak, že díky svému tvaru a vlastnostem mohou být tyto prvky považovány za úplnou nebo částečnou náhradu plnící funkci zařízení RUPD.
 22.2. Další definice použitelné pro tuto část III jsou uvedeny v bodě 3 tohoto předpisu.
 23. ŽÁDOST O SCHVÁLENÍ
 23.1. Žádost o schválení typu vozidla z hlediska zajištění ochranou proti podjetí zezadu podává výrobce vozidla nebo jeho řádně pověřený zástupce.
 23.2. K žádosti musí být přiloženy níže uvedené dokumenty ve trojím vyhotovení a tyto náležitosti:
 23.2.1.
 podrobný popis typu vozidla s ohledem na jeho konstrukci, rozměry, obrysy a použité materiály v rozsahu nutném pro účely tohoto předpisu;
 23.2.2.
 výkresy vozidla znázorňující typ vozidla z boku a zezadu a konstrukční detaily zadní části konstrukce;
 23.2.3.
 maximální hmotnost vozidla;
 23.2.4.
 podrobný popis ochrany proti podjetí zezadu: její rozměry, tvar, konstrukční materiály a umístění na vozidle.
 23.3. Vozidlo představující typ, který má být schválen, se předá technické zkušebně odpovědné za provádění schvalovacích zkoušek.
 23.3.1. Ke zkouškám může být přijato vozidlo, které nemá všechny konstrukční části příslušející k typu, za předpokladu, že žadatel může ke spokojenosti schvalovacího orgánu prokázat, že nepřítomnost daných konstrukčních částí nemá vliv na výsledky zkoušek z hlediska požadavků tohoto předpisu.
 23.4. Před udělením schválení typu ověří schvalovací orgán existenci vyhovujících opatření pro zajištění účinných kontrol shodnosti výroby.
 24. SCHVÁLENÍ
 24.1. Schválení typu vozidla se udělí, jestliže vozidlo předané ke schválení podle tohoto předpisu splňuje požadavky bodu 2.3 písm. b) nebo bodu 2.3 písm. c) nebo bodu 25 a jestliže bylo přezkoušeno na základě podmínek uvedených v bodě 2.2.
 24.2. Každému schválenému typu se přidělí číslo schválení typu. První dvě číslice (v současnosti 03, což odpovídá sérii změn 03) označují sérii změn zahrnujících poslední významné technické změny tohoto


text:
předpisu platné v době, kdy bylo schválení vydáno. Tatáž smluvní strana nesmí přidělit stejné číslo jinému typu vozidla.
 24.3. Oznámení o udělení nebo rozšíření nebo odmítnutí schválení typu vozidla podle tohoto předpisu bude sděleno smluvním stranám dohody z roku 1958, které uplatňují tento předpis, a to prostřednictvím formuláře podle vzoru v příloze 3 tohoto předpisu.
 24.4. Na každém vozidle shodném s typem schváleným podle tohoto předpisu musí být na nápadném a snadno přístupném místě, jež je stanoveno ve schvalovacím formuláři, umístěna mezinárodní značka schválení sestávající z:
 24.4.1.
 kružnice s vepsaným písmenem „E“ následovaným rozlišovacím číslem země, jež schválení udělila (5);
 24.4.2.
 čísla tohoto předpisu, za nímž následuje písmeno „R“, pomlčka a číslo schválení typu, vpravo od kružnice předepsané v bodě 24.4.1.
 24.5. Vyhovuje-li vozidlo typu vozidla schválenému podle jednoho nebo více dalších předpisů připojených k dohodě v zemi, která udělila schválení podle tohoto předpisu, není třeba symbol předepsaný v bodě 24.4.1 opakovat; v takovém případě se čísla předpisů a čísla schválení a další symboly podle všech předpisů, podle nichž bylo uděleno schválení v zemi, která schválení podle tohoto předpisu udělila, umístí ve svislých sloupcích napravo od symbolu uvedeného v bodě 24.4.1.
 24.6. Značka schválení musí být zřetelně čitelná a nesmazatelná.
 24.7. Značka schválení se umístí v blízkosti štítku nebo přímo na štítek s údaji o vozidle, kterým vozidlo opatřil výrobce.
 24.8. V příloze 4 tohoto předpisu jsou uvedeny příklady uspořádání značky schválení.
 25. POŽADAVKY NA OCHRANU PROTI PODJETÍ ZEZADU (RUP)
 25.1. U vozidel kategorií N2 s maximální hmotností převyšující 8 t, N3, O3 a O4 nesmí světlá výška měřená ke spodnímu okraji zařízení na ochranu proti podjetí zezadu přesáhnout (ani když je vozidlo nenaložené):
 a)
 450 mm u motorových vozidel a přípojných vozidel s hydraulicko-pneumatickým, hydraulickým nebo pneumatickým odpružením nebo zařízením pro automatické vyvažování podle zátěže. V každém případě se za vyhovující požadavkům považuje zadní nájezdový úhel do 8° podle normy ISO 612:1978 s maximální světlou výškou 550 mm;
 b)
 500 mm nebo zadní nájezdový úhel 8° podle normy ISO 612:1978, podle toho, která hodnota je menší, u jiných vozidel, než jsou vozidla uvedená v písmenu a). V každém případě se za vyhovující požadavkům považuje zadní nájezdový úhel do 8° podle normy ISO 612:1978 s maximální světlou výškou 550 mm.
 Tento požadavek se vztahuje na celou šířku motorového vozidla nebo přípojného vozidla a musí být zajištěno, aby výška nad vozovkou v bodech působení zkušebních sil působících na zařízení v souladu s částí I tohoto předpisu a zaznamenaných ve formuláři sdělení o schválení typu (příloha 1 bod 7) nepřesáhla hodnoty uvedené v písmenech a) a b), zvýšené o polovinu minimální výšky průřezu požadované pro příčník zařízení RUPD.
 Tento požadavek na výšku pro působení zkušebních sil se upraví podle světlé výšky upravené v důsledku ustanovení pro zadní nájezdový úhel uvedených výše.
 25.2. U vozidel kategorií M, N1, N2 s maximální hmotností nepřevyšující 8 t, O1 a O2 nesmí světlá výška měřená ke spodnímu okraji zařízení na ochranu proti podjetí zezadu přesáhnout 550 mm po celé jeho šířce (ani když je vozidlo nenaložené)


text:
a musí být splněna podmínka, že výška nad vozovkou v bodech působení zkušebních sil na ochranu proti podjetí zezadu nepřesahuje 600 mm.
 25.3. U vozidel kategorií M, N1, N2 s maximální hmotností nepřevyšující 8 t, O1 a O2 musí být ochrana proti podjetí zezadu umístěna co nejblíže k zadní části vozidla. Maximální vodorovná vzdálenost mezi zadní částí zařízení a krajním zadním bodem na zadním okraji vozidla, včetně jakékoli zvedací plošiny, nepřekročí 400 mm, měřeno vůči zadní straně příčníku a zaznamenáno během zkoušky při působení zkušebních sil.
 Pro vozidla kategorie N2 s maximální hmotností převyšující 8 t, N3 a vozidla kategorií O3 a O4, která jsou vybavena zvedací plošinou nebo jsou konstruována jako vyklápěcí přípojné vozidlo, se použije tentýž požadavek jako výše; avšak u vozidel těchto kategorií nesmí vodorovná vzdálenost přesáhnout 300 mm, měřeno vůči zadní straně příčníku před působením zkušebních sil.
 U ochrany proti podjetí zezadu u vozidel kategorií O3 a O4 bez zvedací plošiny, která nejsou konstruována jako vyklápěcí přípojné vozidlo, se maximální vodorovné vzdálenosti zkrátí na 200 mm před zkouškou a 300 mm v průběhu zkoušky při působení zkušebních sil.
 V každém případě platí, že výčnělky nesouvisející se strukturou, jako jsou koncová světla a výčnělky o velikosti menší než 50 mm v každém směru, například pryžové nárazníky, odolné nárazníky, závěsy a zámky, se z určování krajního zadního bodu na zadním okraji vyloučí.
 Před použitím zkušebních sil činí maximální přípustná vodorovná vzdálenost jediného, segmentovaného nebo nakloněného příčníku zařízení RUPD 100 mm mezi zadní stranou příčníku měřenou v bodě nejvíce vpředu a zadní stranou příčníku měřenou v bodě nejvíce vzadu, měřeno v podélné rovině vozidla.
 25.4. Šířka RUP nesmí být v žádném bodě větší než šířka zadní nápravy vozidla měřená mezi vnějšími okraji kol, nepočítaje vyboulení pneumatik těsně u vozovky, ani nesmí být na obou stranách kratší o více než 100 mm. V případě, že se zařízení nachází v karoserii nebo je součástí karoserie vozidla, která je sama o sobě širší než zadní náprava, nepoužije se požadavek, že šířka RUP nesmí přesáhnout šířku zadní nápravy. Nicméně u vozidel kategorií O1 a O2, kde pneumatiky o více než polovinu své šířky přečnívají karoserii (nepočítaje kryty kol) nebo podvozek (chybí-li karoserie), nesmí být šířka RUP ani na jedné straně menší než 100 mm odečtených od vzdálenosti měřené mezi nejvnitřnějšími body pneumatik (nepočítaje vyboulení pneumatik těsně u vozovky). Je-li zadních náprav více, bere se v úvahu šířka nejširší zadní nápravy. Kromě toho musí být ověřeny a do formuláře sdělení o schválení typu zaznamenány požadavky stanovené v příloze 5 bodech 3.1.2 a 3.1.3 týkající se vzdálenosti bodů působení zkušebních sil od vnějších okrajů zadních kol (příloha 1 bod 7).
 25.5. Výška průřezu příčníku musí činit alespoň 120 mm. Boční okraje příčníku nesmí být zahnuty dozadu nebo mít ostrý vnější okraj; tato podmínka je splněna, jsou-li boční okraje RUP vně zaobleny s poloměrem zaoblení nejméně 2,5 mm.
 U vozidel kategorií M, N1, N2 s maximální hmotností nepřevyšující 8 t, O1, O2, vozidel kategorie G a vozidel vybavených zvedací plošinou musí výška průřezu příčníku činit alespoň


text:
100 mm.
 25.6. Ochrana proti podjetí zezadu smí být konstruována tak, aby mohla být nastavena v několika polohách v zadní části vozidla. V takovém případě musí být zaručen způsob zajištění v provozní poloze tak, aby byla vyloučena jakákoli neúmyslná změna polohy. Síla, kterou musí obsluha za účelem změny polohy RUP působit, nesmí přesáhnout 40 daN.
 RUP, které jsou konstruovány tak, aby mohly být nastaveny v několika polohách v zadní části vozidla, se opatří štítkem v jazyce (jazycích) země, v níž se zařízení prodává.
 Minimální rozměr štítku: 60 × 120 mm.
 Na zadní části vozidla blízko RUP se zřetelně a trvale viditelně umístí štítek informující obsluhu o standardní poloze RUP pro zajištění účinné ochrany proti podjetí zezadu.
 25.7. Ochrana proti podjetí zezadu musí mít přiměřenou odolnost vůči silám působícím rovnoběžně s podélnou osou vozidla a v provozní poloze musí být spojena s podélníky rámu podvozku nebo částmi, které je nahrazují. Tento požadavek je splněn, jestliže se prokáže, že jak během působení sil popsaných v příloze 5, tak po něm není vodorovná vzdálenost mezi zadní částí RUP a krajním zadním bodem na zadním okraji vozidla, včetně jakékoli zvedací plošiny, v žádném bodě působení zkušebních sil větší než 400 mm. Všechny části vozidla, které jsou výše než 2 m nad vozovkou, když je vozidlo bez nákladu, se z měření této vzdálenosti vyloučí.
 Po použití zkušebních sil uvedených v příloze 5 u vozidel kategorií N2 s maximální hmotností převyšující 8 t, N3, O3 a O4 nesmí maximální světlá výška zařízení na ochranu proti podjetí zezadu v žádném bodě překročit o více než 60 mm hodnotu před zkouškou (ani když je vozidlo nenaložené). U vozidel, jejichž zadní nájezdový úhel činí až 8° (bod 16.1), nesmí být maximální světlá výška větší než 600 mm.
 25.8. Jestliže lze prokázat výpočtem, že jsou splněny požadavky stanovené v příloze 5 bodě 3, není nutné provádět praktickou zkoušku. Jestliže se praktická zkouška provádí, musí být zařízení spojeno s podélníky rámu podvozku vozidla, nebo s jejich podstatnou částí, nebo jinými konstrukčními součástmi.
 25.9. U vozidel, která mají v zadní části namontovánu zvedací plošinu, může být zařízení proti podjetí přerušeno pro účely tohoto mechanismu. V takovém případě se použijí tyto zvláštní požadavky:
 25.9.1.
 Maximální boční vzdálenost mezi prvky zařízení proti podjetí a prvky zvedací plošiny, které procházejí místem přerušení, když je plošina v provozu, a kvůli kterým je přerušení nezbytné, nesmí převyšovat 2,5 cm.
 25.9.2.
 Jednotlivé prvky zařízení na ochranu proti podjetí, včetně vnějších prvků případného zvedacího systému, musí mít v každém případě účinnou povrchovou plochu nejméně 420 cm2.
 25.9.3.
 U příčníků s výškou průřezu menší než 120 mm musí mít jednotlivé prvky zařízení na ochranu proti podjetí, včetně vnějších prvků případného zvedacího mechanismu, v každém případě účinnou povrchovou plochu nejméně 350 cm2.
 25.9.4.
 V případě vozidel o šířce menší než 2 000 mm a v případech, kdy není možné splnit požadavky bodů 25.9.2 a 25.9.3, může být účinná povrchová plocha menší, za podmínky, že jsou dodržena kritéria odolnosti.
 26. SHODNOST VÝROBY
 Postupy pro shodnost výroby musí být v souladu s postupy


text:
stanovenými v harmonogramu 1 k dohodě z roku 1958 (E/ECE/TRANS/505/Rev.3), přičemž musí být splněny tyto požadavky:
 26.1.
 Každé vozidlo schválené podle tohoto předpisu musí být vyrobeno tak, aby bylo shodné se schváleným typem a splňovalo požadavky uvedené v bodě 25.
 26.2.
 Schvalovací orgán, který udělil schválení typu, může kdykoliv ověřit metody kontroly shodnosti používané v každém výrobním zařízení. Obvykle se tato ověření provádějí jednou za dva roky.
 27. POSTIHY ZA NESHODNOST VÝROBY
 27.1. Nejsou-li splněny výše stanovené požadavky nebo nevyhovělo-li vozidlo zkoušce stanovené v příloze 5, může být schválení udělené z hlediska typu vozidla podle tohoto předpisu odejmuto.
 27.2. Jestliže některá smluvní strana dohody, která uplatňuje tento předpis, odejme schválení, které dříve udělila, neprodleně o tom informuje ostatní smluvní strany, které tento předpis uplatňují, a to prostřednictvím formuláře sdělení podle vzoru v příloze 3 tohoto předpisu.
 28. ZMĚNA A ROZŠÍŘENÍ SCHVÁLENÍ TYPU VOZIDLA
 28.1. Každá změna typu vozidla se oznámí schvalovacímu orgánu, který typ vozidla schválil. Schvalovací orgán pak může buď:
 28.1.1.
 usoudit, že provedené změny pravděpodobně nemají znatelný nepříznivý vliv a že vozidlo v každém případě stále splňuje požadavky, nebo
 28.1.2.
 požadovat od technické zkušebny odpovědné za provedení zkoušek nový zkušební protokol.
 28.2. Potvrzení nebo odmítnutí schválení s uvedením změny se rozešle stranám dohody, které uplatňují tento předpis, podle postupu uvedeného v bodě 24.3.
 28.3. Schvalovací orgán, který vydává rozšíření schválení, přidělí tomuto rozšíření pořadové číslo a informuje o něm ostatní smluvní strany dohody z roku 1958, které uplatňují tento předpis, a to prostřednictvím formuláře sdělení podle vzoru v příloze 3 tohoto předpisu.
 29. DEFINITIVNÍ UKONČENÍ VÝROBY
 Pokud držitel schválení zcela ukončí výrobu typu vozidla schváleného v souladu s tímto předpisem, musí o tom informovat schvalovací orgán, který schválení typu udělil. Po obdržení příslušného sdělení uvědomí uvedený orgán o této skutečnosti ostatní smluvní strany dohody z roku 1958 uplatňující tento předpis, k čemuž použije formulář odpovídající vzoru uvedenému v příloze 3 tohoto předpisu.
 30. NÁZVY A ADRESY TECHNICKÝCH ZKUŠEBEN ODPOVĚDNÝCH ZA PROVÁDĚNÍ SCHVALOVACÍCH ZKOUŠEK A NÁZVY A ADRESY SCHVALOVACÍCH ORGÁNŮ
 Smluvní stany dohody z roku 1958, které uplatňují tento předpis, sdělí sekretariátu Organizace spojených národů názvy a adresy technických zkušeben odpovědných za provádění schvalovacích zkoušek, jakož i názvy a adresy schvalovacích orgánů, které schválení udělují a jimž se zasílají formuláře potvrzující udělení nebo odmítnutí nebo rozšíření nebo odnětí schválení vydané v jiných zemích.
 ČÁST IV. PŘECHODNÁ USTANOVENÍ
 31. PŘECHODNÁ USTANOVENÍ
 31.1. Počínaje datem vstupu série změn 03 v platnost nesmí žádná ze smluvních stran, které uplatňují tento předpis, odmítnout udělení nebo uznání schválení typu vozidel, konstrukčních částí nebo samostatných technických celků podle části I, II nebo III tohoto předpisu ve znění série změn 03.
 31.2. Do 1. září 2019 nesmí smluvní strany, které uplatňují tento předpis, odmítnout udělení nebo uznání schválení typu vozidel, konstrukčních částí nebo samostatných technických celků podle části I, II nebo III tohoto předpisu ve znění série změn 02.
 31.3. Od 1. září 2019 udělí smluvní strany, které uplatňují tento předpis, schválení typu pouze tehdy, pokud typ vozidla, konstrukční části nebo samostatného technického celku, jenž má


text:
být schválen, splňuje požadavky části I, II nebo III tohoto předpisu ve znění série změn 03.
 31.4. Od 1. září 2021 nejsou smluvní strany, které uplatňují tento předpis, povinny uznávat za účelem vnitrostátního nebo regionálního schválení typu vozidlo, konstrukční část nebo samostatný technický celek, jejichž typ nebyl schválen podle části I, II nebo III tohoto předpisu ve znění série změn 03.
 31.5. Do 1. září 2021 nesmí smluvní strany, které uplatňují tento předpis, odmítnout udělit rozšíření schválení vozidel, konstrukčních částí nebo samostatných technických celků, které splňují tento předpis ve znění série změn 02. Avšak smluvní strany, které uznávají schválení typu podle série změn 02, jak je uvedeno v bodě 31.4, i po 1. září 2021, nesmí odmítnout udělit rozšíření schválení po 1. září 2021.
 31.6. Bez ohledu na výše uvedená přechodná ustanovení nejsou smluvní strany, které začnou uplatňovat tento předpis až po datu vstupu poslední série změn v platnost, povinny uznávat schválení, která byla udělena v souladu s kteroukoli předchozí sérií změn tohoto předpisu.
 (1) Podle definice v Úplném usnesení o konstrukci vozidel (R.E.3.), dokument ECE/TRANS/WP.29/78/Rev.6, bod 2 – www.unece.org/trans/main/wp29/wp29wgs/wp29gen/wp29resolutions.html
 (2) Podle definice v Úplném usnesení o konstrukci vozidel (R.E.3.), dokument ECE/TRANS/WP.29/78/Rev.6, bod 2 – www.unece.org/trans/main/wp29/wp29wgs/wp29gen/wp29resolutions.html
 (3) Rozlišovací čísla smluvních stran dohody z roku 1958 jsou uvedena v příloze 3 Úplného usnesení o konstrukci vozidel (R.E.3), dokument ECE/TRANS/WP.29/78/Rev. 6, příloha 3 - www.unece.org/trans/main/wp29/wp29wgs/wp29gen/wp29resolutions.html
 (4) Rozlišovací čísla smluvních stran dohody z roku 1958 jsou uvedena v příloze 3 Úplného usnesení o konstrukci vozidel (R.E.3), dokument ECE/TRANS/WP.29/78/Rev. 6, příloha 3 - www.unece.org/trans/main/wp29/wp29wgs/wp29gen/wp29resolutions.html
 (5) Rozlišovací čísla smluvních stran dohody z roku 1958 jsou uvedena v příloze 3 Úplného usnesení o konstrukci vozidel (R.E.3), dokument ECE/TRANS/WP.29/78/Rev. 6, příloha 3 - www.unece.org/trans/main/wp29/wp29wgs/wp29gen/wp29resolutions.html
 PŘÍLOHA 1
 Text obrazu
 SDĚLENÍ
 (Maximální formát: A4 (210 × 297 mm))
 (1)
 vydal: Název správního orgánu
 Ve věci (2): Udělení schválení
 Rozšíření schválení
 Odmítnutí schválení
 Odnětí schválení
 Definitivního ukončení výroby
 typu zařízení na ochranu proti podjetí zezadu (RUPD) podle předpisu EHK OSN č. 58
 Schválení č. Rozšíření č.
 1. Obchodní název nebo značka zařízení
 2. Typ zařízení
 3. Název a adresa výrobce
 4. Název a adresa případného zástupce výrobce
 5. Vlastnosti zařízení (rozměry a jeho připevňovací prvky)
 6. Zkouška provedená na vozidle/na reprezentativní části podvozku vozidla (2)
 7. Poloha bodů působení zkušebních sil na zařízení
 8. Maximální vodorovná a svislá deformace naměřená během působení zkušebních sil uvedených v příloze 5 a po něm
 9. Omezení použití
 Vozidla, na něž smí být zařízení namontováno (v příslušných případech)
 Vlastnosti podvozku, na nějž smí být zařízení namontováno (např. pevnost, rozměry profilu atd.) (v příslušných případech)
 10. Maximální hmotnost vozidla, na nějž smí být zařízení namontováno
 11. Zařízení předáno ke schválení dne
 12. Technická zkušebna odpovědná za provádění schvalovacích zkoušek
 13. Datum protokolu vystaveného uvedenou zkušebnou
 14. Číslo protokolu vystaveného uvedenou zkušebnou
 15. Schválení z hlediska zařízení RUPD bylo uděleno/odmítnuto/rozšířeno/odejmuto (2)
 16. Umístění značky schválení na zařízení
 Text obrazu
 17. Místo
 18. Datum
 19. Podpis
 20. Na požádání lze obdržet následující dokumenty označené výše uvedeným číslem schválení:
 výkresy, schémata a náčrty součástí konstrukce, které jsou pro


text:
účely toho předpisu považovány za významné;
 podrobné informace o zařízeních, která představují konstrukce vozidel používané pro montáž zařízení RUPD (např. moment setrvačnosti nosníků);
 případně výkresy zařízení na ochranu proti podjetí zezadu a jejich umístění na vozidle.
 (1) Rozlišovací číslo země, která schválení udělila/rozšířila/odmítla/odejmula (viz ustanovení o schválení v předpise).
 (2) Nehodící se škrtněte.
 PŘÍLOHA 2
 Text obrazu
 SDĚLENÍ
 (Maximální formát: A4 (210 × 297 mm))
 (1)
 vydal: Název správního orgánu
 Ve věci (2): Udělení schválení
 Rozšíření schválení
 Odmítnutí schválení
 Odnětí schválení
 Definitivního ukončení výroby
 typu vozidla z hlediska montáže zařízení na ochranu proti podjetí zezadu (RUPD) schváleného typu podle části II předpisu EHK OSN č. 58.
 Schválení č. Rozšíření č.
 1. Obchodní název nebo značka vozidla
 2. Typ vozidla
 3. Název a adresa výrobce
 4. Název a adresa případného zástupce výrobce
 5. Stručný popis typu vozidla z hlediska jeho rozměrů a tvaru
 6. Obchodní název nebo značka zařízení RUPD a jeho/jejich číslo/čísla schválení
 7. Maximální hmotnost vozidla
 8. Vozidlo předáno ke schválení dne
 9. Technická zkušebna odpovědná za provádění schvalovacích zkoušek
 10. Datum protokolu vystaveného uvedenou zkušebnou
 11. Číslo protokolu vystaveného uvedenou zkušebnou
 12. Schválení uděleno/odmítnuto/rozšířeno/odejmuto (2)
 13. Umístění značky schválení typu na vozidle
 14. Místo
 15. Datum
 16. Podpis
 17. Na požádání lze obdržet následující dokumenty označené výše uvedeným číslem schválení:
 výkresy, schémata a náčrty součástí konstrukce, které jsou pro účely toho předpisu považovány za významné;
 případně výkresy zařízení na ochranu proti podjetí zezadu a jejich umístění na vozidle.
 (1) Rozlišovací číslo země, která schválení udělila/rozšířila/odmítla/odejmula (viz ustanovení o schválení v předpise).
 (2) Nehodící se škrtněte.
 PŘÍLOHA 3
 Text obrazu
 SDĚLENÍ
 (Maximální formát: A4 (210 × 297 mm))
 (1)
 vydal: Název správního orgánu
 Ve věci (2). Udělení schválení
 Rozšíření schválení
 Odmítnutí schválení
 Odnětí schválení
 Definitivního ukončení výroby
 typu vozidla z hlediska jeho ochrany proti podjetí zezadu (RUP) podle bodu 2.3 písm. b)/bodu 2.3 písm. c)/části III (2) předpisu EHK OSN č. 58.
 Schválení č. Rozšíření č.
 1. Obchodní název nebo značka vozidla
 2. Typ vozidla
 3. Název a adresa výrobce
 4. Název a adresa případného zástupce výrobce
 5. Stručný popis typu vozidla z hlediska jeho konstrukce, rozměrů, tvaru a veškerých připevňovacích prvků
 6. Stručný popis ochrany proti podjetí zezadu z hlediska jejích rozměrů a konstrukčních materiálů
 7. Maximální hmotnost vozidla
 8. Hodnota síly použité při zkoušce
 9. Vozidlo předáno ke schválení dne
 10. Technická zkušebna odpovědná za provádění schvalovacích zkoušek
 11. Datum protokolu vystaveného uvedenou zkušebnou
 12. Číslo protokolu vystaveného uvedenou zkušebnou
 13. Schválení uděleno/odmítnuto/rozšířeno/odejmuto (2)
 14. Umístění značky schválení typu na vozidle
 15. Místo
 16. Datum
 17. Podpis
 18. Na požádání lze obdržet následující dokumenty označené výše uvedeným číslem schválení:
 výkresy, schémata a náčrty součástí konstrukce, které jsou pro účely toho předpisu považovány za významné;
 případně výkresy zařízení na ochranu proti podjetí zezadu a jejich umístění na vozidle.
 (1) Rozlišovací číslo země, která schválení udělila/rozšířila/odmítla/odejmula (viz ustanovení o schválení v předpise).
 (2) Nehodící se škrtněte.
 PŘÍLOHA 4
 USPOŘÁDÁNÍ ZNAČEK SCHVÁLENÍ
 VZOR A
 (viz body 6.4, 15.4, 24.4 tohoto předpisu)
 a = min. 8 mm
 Výše zobrazená značka schválení


text:
umístěná na vozidle nebo na zařízení RUPD potvrzuje, že dotčený typ vozidla nebo zařízení RUPD z hlediska ochrany proti podjetí zezadu v případě nárazu byl schválen v Nizozemsku (E4) podle předpisu EHK OSN č. 58 pod číslem schválení 032439. První dvě číslice čísla schválení udávají, že schválení bylo uděleno v souladu s požadavky předpisu EHK OSN č. 58 ve znění série změn 03.
 VZOR B
 (viz body 6.5, 15.5, 24.5 tohoto předpisu)
 a = min. 8 mm
 Výše uvedená značka schválení umístěná na vozidle udává, že tento typ vozidla byl schválen v Nizozemsku (E4) podle předpisů EHK OSN č. 58 a 31 (1). Čísla schválení udávají, že v den, kdy byla jednotlivá schválení udělena, zahrnoval předpis EHK OSN č. 58 sérii změn 03, zatímco předpis EHK OSN č. 31 byl stále ve svém původním znění.
 (1) Druhé číslo je uvedeno pouze jako příklad.
 PŘÍLOHA 5
 ZKUŠEBNÍ PODMÍNKY A POSTUPY
 1. ZKUŠEBNÍ PODMÍNKY PRO ZAŘÍZENÍ RUPD
 1.1. Na žádost výrobce může být zkouška provedena buď:
 1.1.1.
 na typu vozidla, pro které je zařízení RUPD určeno; v takovém případě je nutné se řídit podmínkami uvedenými v bodě 2, nebo
 1.1.2.
 na části podvozku typu vozidla, pro které je zařízení RUPD určeno; taková část musí být pro daný typ (dané typy) vozidla reprezentativní, nebo
 1.2. v případě bodu 1.1.2 musí části použité k propojení zařízení RUPD s částí podvozku vozidla odpovídat částem, které jsou použity k zabezpečení zařízení RUPD, když je namontováno na vozidle. Daná část podvozku může být upevněna na zkušebním stavu, jak je znázorněno na obrázku níže, který představuje minimální požadavky, jež musí být splněny. Konstrukce použité jako boční kolejnice musí být reprezentativní pro podvozek vozidel, pro něž je ochrana proti podjetí zezadu určena.
 Vzdálenost od nejpřednějšího bodu upevnění zařízení RUPD od pevného zkušebního stavu nesmí být menší než 500 mm. Pokud se na podporu zařízení RUPD používá úhlopříčná rozpěra, měří se tato vzdálenost mezi nejpřednějším bodem upevnění rozpěry ke konstrukci bočních kolejnic a pevným zkušebním stavem.
 Text obrazu
 Zkoušená konstrukční část (RUPD)
 min. 1 000 mm
 min. 500 mm
 Pevný stav
 Pevné uchycení zkoušené konstrukce
 Nejpřednější bod upevnění (např. šroub nebo svar)
 1.3. Na žádost výrobce a se souhlasem technické zkušebny smí být zkušební postup popsaný v bodě 3 simulován výpočtem.
 Matematický model se ověří v porovnání se skutečnými podmínkami zkoušky. Za tímto účelem se provede praktická zkouška, jejíž výsledky se porovnají s výsledky získanými pomocí matematického modelu. Musí se prokázat srovnatelnost výsledků zkoušek. Výrobce nebo technická zkušebna vypracuje zprávu o ověření a předloží ji schvalovacímu orgánu.
 Jakákoli změna matematického modelu nebo softwaru, která by mohla způsobit neplatnost zprávy o ověření, se oznámí schvalovacímu orgánu, jenž může požadovat provedení nového ověření.
 1.4. V případě zařízení RUPD, jehož příčník nemá svislou rovnou plochu, jež činí alespoň 50 procent minimální výšky průřezu příčníku podle bodu 7.1 nebo 25.5 tohoto předpisu ve výšce bodů působení zkušebních sil podle bodu 16.1 nebo 25.1, dodá výrobce technické zkušebně zařízení, které umožňuje použití vodorovných zkušebních zatížení na příčník se zkušebním zařízením používaným danou technickou zkušebnou. Toto


text:
zařízení nesmí měnit rozměry a mechanické vlastnosti zařízení RUPD nebo zvýšit jeho odolnost během zkoušky. Toto zařízení nesmí být pevně uchyceno k zařízení RUPD ani ke zkušebnímu zařízení.
 2. ZKUŠEBNÍ PODMÍNKY PRO VOZIDLA
 2.1. Vozidlo musí být v klidu na rovné, vodorovné, pevné a hladké ploše.
 2.2. Přední kola musí být v poloze pro jízdu v přímém směru.
 2.3. Pneumatiky musí být nahuštěny na tlak doporučený výrobcem vozidla.
 2.4. Je-li to zapotřebí pro dosažení zkušebních sil požadovaných v bodě 3.1, může být vozidlo upevněno jakoukoli metodou, kterou určí výrobce vozidla.
 2.5. Vozidla vybavená hydraulicko-pneumatickým, hydraulickým nebo pneumatickým odpružením nebo zařízením pro automatické vyvažování podle zátěže se zkouší s odpružením nebo uvedeným zařízením za běžných provozních podmínek určených jeho výrobcem.
 3. ZKUŠEBNÍ POSTUP
 3.1. Požadavky bodů 7.3 a 25.7 tohoto předpisu se ověří prostřednictvím vhodných zkušebních trnů; síly předepsané pro zkoušky v bodech 3.1.1 a 3.1.2 musí působit odděleně a postupně na povrchu, který je maximálně 250 mm vysoký (avšak pokrývá maximální výšku průřezu příčníku nebo RUP, přesnou výšku udá výrobce) a 200 mm široký s poloměrem zaoblení 5 ± 1 mm na svislých okrajích. RUP musí mít přiměřenou odolnost vůči silám působícím rovnoběžně s podélnou osou vozidla. Povrch nesmí být pevně uchycený k zařízení RUPD nebo RUP a musí být vybavený klouby ve všech směrech. Výšku středu povrchu nad vozovkou stanoví výrobce v rozmezí přímek, které vodorovně ohraničují zařízení. Při provádění zkoušky na vozidle však výška nesmí přesáhnout výšku specifikovanou v bodech 16.1 a 16.2 nebo v bodech 25.1 a 25.2 tohoto předpisu, je-li vozidlo v nenaloženém stavu. Pořadí, ve kterém se silami působí, může stanovit výrobce.
 Zařízení používané k rozložení zkušební síly na stanovený rovný povrch musí být spojeno s ovladačem sil prostřednictvím otočného kloubu. Uspořádání ovladače sil, bez ohledu na to, zda působí tahem, nebo tlakem, musí být takové, aby konstrukci systému ochrany proti podjetí zezadu nepřidával žádnou tuhost nebo stabilitu, tj. nesmí ani zvýšit prahovou sílu nestability, ani snížit maximální deformaci systému ochrany proti podjetí zezadu.
 3.1.1. Na dva body umístěné symetricky od středové čáry zařízení, případně vozidla, v minimální vzdálenosti 700 mm a maximální 1 m postupně působí menší ze dvou sil, buď vodorovná síla o 180 kN nebo 85 procent síly vytvořené maximální hmotností vozidla. Přesnou polohu bodů působení stanoví výrobce.
 Aniž je dotčeno výše uvedené ustanovení pro vozidla kategorie N2 bez samostatné kabiny s maximální hmotností nepřesahující 8 t, mohou být vodorovné síly sníženy na 100 kN nebo 50 procent.
 3.1.2. V případech uvedených v bodech 1.1.1 a 1.1.2 této přílohy působí postupně menší ze dvou sil, buď vodorovná síla o 100 kN, nebo 50 procent síly vytvořené maximální hmotností vozidla na dva body umístěné 300 ± 25 mm od podélných rovin tečných k vnějším okrajům kol zadní nápravy, nebo zařízení RUPD, pokud je jeho šířka větší než šířka zadní nápravy, a na třetí bod umístěný na spojnici těchto dvou bodů ve středové svislé rovině vozidla.
 Aniž je dotčeno výše uvedené ustanovení pro vozidla kategorie N2 bez samostatné kabiny s maximální hmotností nepřesahující 8


text:
t, mohou být vodorovné síly sníženy na 50 kN nebo 25 procent.
 3.1.3. Na žádost výrobce lze úrovně sil snížit na 80 procent požadavku uvedeného v bodech 3.1.1 až 3.1.2 pro vozidla uvedená v příloze 6.
 3.2. Náhradní body působení sil
 Jestliže je kterýkoli z bodů uvedených v bodě 3.1 umístěn v oblasti přerušení zařízení na ochranu proti podjetí, jak uvádí bod 7.4 nebo 25.8 tohoto předpisu, působí zkušební síly na náhradní body umístěné:
 3.2.1.
 v případě požadavku podle bodu 3.1.1 na vodorovné středové čáře a nejvýše 50 mm od každého svislého okraje, co nejblíže původním bodům působení sil, jak stanoví uvedený bod, a
 3.2.2.
 v případě požadavku podle bodu 3.1.2 na průsečíku vodorovných a svislých středových čar každého prvku, co nejdále od svislé středové čáry zařízení, případně vozidla. Uvedené body by měly být umístěny nejvýše 325 mm od podélných rovin tečných k vnějším okrajům kol zadní nápravy.
 PŘÍLOHA 6
 ZVLÁŠTNÍ VOZIDLA
 1. Zvláštní typy vozidel
 1.1. Vozidla se sklápěcí karoserií;
 1.2. Vozidla vybavená vzadu zvedací plošinou.
 PŘÍLOHA 7
 POŽADAVKY NA RŮZNÉ KATEGORIE VOZIDEL
 Kategorie vozidla nebo typ vozidla
 Geometrie podle bodu
 Zkušební síla podle bodu (bodů)
 Výška průřezu
 Světlá výška před zkouškou
 Vodorovná vzdálenost mezi zadní částí zařízení RUPD a zádí vozidla
 M, N1, N2 s MaxM (*1) < 8 t, O1, O2, G
 2.3/2.4/7.1/25.5
 2.3/2.4/16.2/25.2
 2.3/2.4/16.4/25.3
 2.3/2.4/A5/3.1.1 až 3.1.2
 N2 s MaxM (*1) > 8 t, N3
 7.1 nebo 25.5
 16.1 nebo 25.1
 16.4 nebo 25.3
 A5/3.1.1 až 3.1.2
 O3, O4
 7.1 nebo 25.5
 16.1/16.2 nebo 25.1/25.2
 16.4 nebo 25.3
 A5/3.1.1 až 3.1.2
 Zvláštní vozidla (viz příloha 6)
 7.1 nebo 25.5
 16.1/16.2 nebo 25.1/25.2
 16.4 nebo 25.3
 A5/3.1.3
 Pozn.: Odkaz v tabulce ve formátu A5/3.1.1 uvádí přílohu (příloha 5) a bod (3.1.1) uvedené přílohy, kde je popsáno a specifikováno příslušné vozidlo nebo příslušný požadavek. Odkaz v tabulce ve formátu 2.3 uvádí bod (2.3) tohoto předpisu, kde je specifikován příslušný požadavek.
 (*1) MaxM se rozumí maximální hmotnost.


text:
 22.6.2017
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 L 161/62
 ROZHODNUTÍ SMÍŠENÉHO VÝBORU EHP
 č. 275/2015
 ze dne 30. října 2015,
 kterým se mění příloha XIII (Doprava) Dohody o EHP [2017/1064]
 SMÍŠENÝ VÝBOR EHP,
 s ohledem na Dohodu o Evropském hospodářském prostoru (dále jen „Dohoda o EHP“), a zejména na článek 98 této dohody,
 vzhledem k těmto důvodům:
 (1)
 Nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 376/2014 ze dne 3. dubna 2014 o hlášení událostí v civilním letectví, analýze těchto hlášení a navazujících opatřeních a o změně nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 996/2010 a zrušení směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/42/ES, nařízení Komise (ES) č. 1321/2007 a nařízení Komise (ES) č. 1330/2007 (1) má být začleněno do Dohody o EHP.
 (2)
 Příloha XIII Dohody o EHP by proto měla být odpovídajícím způsobem změněna,
 PŘIJAL TOTO ROZHODNUTÍ:
 Článek 1
 Příloha XIII Dohody o EHP se mění takto:
 1.
 Znění bodu 66d (nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 996/2010) se nahrazuje tímto:
 „32010 R 0996: nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 996/2010 ze dne 20. října 2010 o šetření a prevenci nehod a incidentů v civilním letectví a o zrušení směrnice 94/56/ES (Úř. věst. L 295, 12.11.2010, s. 35), ve znění:
 —
 32014 R 0376: nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 376/2014 ze dne 3. dubna 2014 (Úř. věst. L 122, 24.4.2014, s. 18).
 Pro účely této dohody se uvedené nařízení upravuje takto:
 V čl. 18 odst. 5 se doplňuje nový pododstavec, který zní:
 „Lichtenštejnsko a Švýcarsko mají společnou vnitrostátní databázi pro události v civilním letectví. Relevantní údaje pocházející z Lichtenštejnska budou zařazeny do centrální evidence společně s údaji pocházejícími ze Švýcarska.““
 2.
 Za bod 66gb (nařízení Komise (ES) č. 1330/2007) se vkládá nový text, který zní:
 „66gc.
 32014 R 0376: nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 376/2014 ze dne 3. dubna 2014 o hlášení událostí v civilním letectví, analýze těchto hlášení a navazujících opatřeních a o změně nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 996/2010 a zrušení směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/42/ES, nařízení Komise (ES) č. 1321/2007 a nařízení Komise (ES) č. 1330/2007 (Úř. věst. L 122, 24.4.2014, s. 18).
 Pro účely této dohody se uvedené nařízení upravuje takto:
 Lichtenštejnsko a Švýcarsko mají společnou vnitrostátní databázi pro události v civilním letectví. Relevantní údaje pocházející z Lichtenštejnska budou zařazeny do centrální evidence společně s údaji pocházejícími ze Švýcarska. Vzhledem k dvoustranné spolupráci se Švýcarskem, pokud jde o události v civilním letectví v Lichtenštejnsku, bude Lichtenštejnsko řešit příchozí žádosti podle tohoto nařízení v úzké spolupráci se Švýcarskem.“
 Článek 2
 Znění nařízení (EU) č. 376/2014 v islandském a norském jazyce, která mají být zveřejněna v dodatku EHP Úředního věstníku Evropské unie, jsou platná.
 Článek 3
 Toto rozhodnutí vstupuje v platnost dnem 1. listopadu 2015 za předpokladu, že jsou učiněna veškerá oznámení podle čl. 103 odst. 1 Dohody o EHP (*1).
 Článek 4
 Toto rozhodnutí bude zveřejněno v oddíle EHP a v dodatku EHP Úředního věstníku Evropské unie.
 V Bruselu dne 30. října 2015.
 Za Smíšený výbor EHP
 předsedkyně


text:
 Důležité právní upozornění
 |
 22000D1109(08)
 Úřední věstník L 284 , 09/11/2000 S. 0012 - 0012
 Rozhodnutí Smíšeného výboru EHPč. 53/1999ze dne 30. dubna 1999,kterým se mění příloha IX (Finanční služby) Dohody o EHPSMÍŠENÝ VÝBOR EHP,s ohledem na Dohodu o Evropském hospodářském prostoru ve znění Protokolu o úpravě Dohody o Evropském hospodářském prostoru (dále jen "Dohoda"), a zejména s ohledem na článek 98 této dohody,vzhledem k těmto důvodům:(1) Příloha IX Dohody byla změněna rozhodnutím Smíšeného výboru EHP č. 110/98 ze dne 1. prosince 1998 [1].(2) Směrnice Evropského parlamentu a Rady 98/26/ES ze dne 19. května 1998 o neodvolatelnosti zúčtování v platebních systémech a v systémech vypořádání obchodů s cennými papíry [2] by měla být začleněna do Dohody,ROZHODL TAKTO:Článek 1V příloze IX Dohody se za bod 16a (směrnice Evropského parlamentu a Rady 97/5/ES) vkládá nový bod, který zní:"16b. 398 L 0026: Směrnice Evropského parlamentu a Rady 98/26/ES ze dne 19. května 1998 o neodvolatelnosti zúčtování v platebních systémech a v systémech vypořádání obchodů s cennými papíry (Úř. věst. L 166, 11.6.1998, s. 45)."Článek 2Znění směrnice 98/26/ES v islandském a norském jazyce, která tvoří přílohu odpovídajících jazykových verzí tohoto rozhodnutí, jsou platná.Článek 3Toto rozhodnutí vstupuje v platnost dnem 1. května 1999 za předpokladu, že Smíšenému výboru EHP jsou učiněna veškerá oznámení podle čl. 103 odst. 1 Dohody.Článek 4Toto rozhodnutí bude zveřejněno v oddíle EHP a v dodatku EHP Úředního věstníku Evropských společenství.V Bruselu dne 30. dubna 1999.Za Smíšený výbor EHPpředsedaF. Barbaso[1] Úř. věst. L 277, 28.10.1999, s. 46.[2] Úř. věst. L 166, 11.6.1998, s. 45.--------------------------------------------------


text:
 20.4.2016
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 L 104/3
 PŘEKLAD
 DOHODA
 mezi Evropskou unií a Švýcarskou konfederací o účasti Švýcarské konfederace na poradní misi Evropské unie pro reformu sektoru civilní bezpečnosti na Ukrajině (EUAM Ukraine)
 EVROPSKÁ UNIE („EU“ nebo „Unie“)
 na jedné straně a
 ŠVÝCARSKÁ KONFEDERACE
 na straně druhé,
 dále jen „strany“,
 SE ZŘETELEM NA
 rozhodnutí Rady 2014/486/SZBP ze dne 22. července 2014 o poradní misi Evropské unie pro reformu sektoru civilní bezpečnosti na Ukrajině (EUAM Ukraine) (1);
 rozhodnutí Politického a bezpečnostního výboru (SZBP) 2015/956 ze dne 17. června 2015 o zřízení výboru přispěvatelů na poradní misi Evropské unie pro reformu sektoru civilní bezpečnosti na Ukrajině (EUAM Ukraine) (EUAM Ukraine/1/2015) (2);
 rozhodnutí Politického a bezpečnostního výboru (SZBP) 2015/1965 ze dne 27. října 2015 o přijetí nabídky příspěvku Švýcarska na poradní misi Evropské unie pro reformu sektoru civilní bezpečnosti na Ukrajině (EUAM Ukraine) (EUAM Ukraine/4/2015) (3);
 Dohoda mezi Evropskou unií a Ukrajinou o postavení poradní mise Evropské unie pro reformu sektoru civilní bezpečnosti na Ukrajině (EUAM Ukraine) (4) (dále „dohoda o postavení mise“),
 SE DOHODLY TAKTO:
 Článek 1
 Účast na misi
 1. Švýcarská konfederace se zúčastní poradní mise Evropské unie pro reformu sektoru civilní bezpečnosti na Ukrajině (dále jen „EUAM Ukraine“) v souladu s rozhodnutím Rady 2014/486/SZBP a jakýmkoli jiným rozhodnutím, jímž Rada Evropské unie rozhodne o prodloužení mise EUAM Ukraine v souladu s ustanoveními této dohody a jakýchkoli prováděcích opatření vyžadovaných podle článku 6 této dohody.
 2. Příspěvkem Švýcarské konfederace k misi EUAM Ukraine není dotčena rozhodovací samostatnost Unie. Unie včas informuje Švýcarskou konfederaci o jakékoli změně nebo úpravě mise EUAM Ukraine a zejména dokumentů uvedených v odstavci 3.
 3. Švýcarská konfederace zajistí, aby švýcarský personál účastnící se mise EUAM Ukraine plnil své poslání v souladu s:
 —
 rozhodnutím 2014/486/SZBP a následnými změnami uvedeného rozhodnutí;
 —
 plánem mise;
 —
 prováděcími opatřeními.
 4. Personál vyslaný k misi Švýcarskou konfederací plní své povinnosti a jedná pouze v zájmu mise EUAM Ukraine.
 5. Švýcarská konfederace včas informuje vedoucího mise o jakékoli změně své účasti na misi nebo změně příspěvku k misi.
 Článek 2
 Postavení personálu
 1. Postavení personálu přiděleného Švýcarskou konfederací v rámci mise EUAM Ukraine se řídí dohodou o postavení mise.
 2. Aniž je dotčena dohoda, má Švýcarská konfederace pravomoc nad svým personálem, který se účastní mise EUAM Ukraine.
 3. Švýcarská konfederace vyřizuje veškeré nároky vzniklé v souvislosti s účastí na misi EUAM Ukraine, které vznese některý z členů jejího personálu nebo které se jej týkají. Švýcarská konfederace je příslušná pro zahájení řízení, zejména soudního nebo kárného, s kterýmkoli členem svého personálu v souladu se svými právními předpisy.
 4. Strany se dohodly, že se navzájem zřeknou veškerých nároků, kromě nároků ze smluv, v případě poškození, ztráty nebo zničení majetku vlastněného či provozovaného kteroukoli stranou, jež vyplývají z výkonu jejich povinností v souvislosti s činnostmi podle této dohody, s výjimkou případu hrubé nedbalosti nebo svévolného jednání.
 5. Švýcarská konfederace se zavazuje učinit prohlášení, že se vzdává nároků na náhradu škody vůči kterémukoli státu, který se účastní mise EUAM Ukraine, a učinit tak při


text:
podpisu této dohody.
 6. Unie se zavazuje zajistit, že členské státy učiní prohlášení, že se vzdávají nároku na náhradu škody v souvislosti s účastí Švýcarské konfederace na misi EUAM Ukraine, a že tak učiní při podpisu této dohody.
 Článek 3
 Utajované informace
 V souvislosti s misí EUAM Ukraine se použije Dohoda mezi Švýcarskou konfederací a Evropskou unií o bezpečnostních postupech pro výměnu utajovaných informací (5).
 Článek 4
 Linie velení
 1. Švýcarský personál účastnící se mise EUAM Ukraine zůstává zcela pod velením svých vnitrostátních orgánů.
 2. Vnitrostátní orgány předají operační a taktické velení svého personálu civilnímu veliteli operace EU.
 3. Civilní velitel operace EU přebírá odpovědnost a vykonává velení a řízení mise EUAM Ukraine na strategické úrovni.
 4. Vedoucí mise přebírá odpovědnost a vykonává velení a řízení mise EUAM Ukraine.
 5. Vedoucí mise vede EUAM Ukraine a zajišťuje její běžné řízení.
 6. V souladu s právními nástroji uvedenými v článku 1 má Švýcarská konfederace ve vztahu k běžnému řízení mise stejná práva a povinnosti jako členské státy EU, které se mise účastní.
 7. Vedoucí mise vykonává kázeňský dohled nad personálem mise EUAM Ukraine. V případě potřeby vede kárné řízení příslušný švýcarský vnitrostátní orgán.
 8. Švýcarská konfederace určí styčnou osobu národního kontingentu pro zastupování národního kontingentu v misi EUAM Ukraine. Styčná osoba národního kontingentu podává vedoucímu mise zprávy o vnitrostátních záležitostech a odpovídá za kázeň při běžné činnosti kontingentu.
 9. Rozhodnutí o ukončení mise EUAM Ukraine přijme Unie po konzultaci se Švýcarskou konfederací, pokud Švýcarská konfederace ke dni ukončení mise k EUAM Ukraine stále přispívá.
 10. Po konzultacích se Švýcarskou konfederací může velitel mise EU kdykoli požádat o zrušení příspěvku Švýcarské konfederace.
 Článek 5
 Finanční hlediska
 1. Švýcarská konfederace nese veškeré náklady spojené se svou účastí na misi EUAM Ukraine, aniž je dotčen odstavec 3.
 2. V případě smrti, zranění, ztráty nebo škody způsobené fyzickým nebo právnickým osobám ze státu nebo států, v nichž se mise uskutečňuje, zaplatí Švýcarská konfederace, pokud je zjištěna její odpovědnost, náhradu škody za podmínek stanovených v dohodě o postavení mise.
 3. Unie osvobodí Švýcarskou konfederaci od poskytování finančního příspěvku do operačního rozpočtu mise EUAM Ukraine.
 Článek 6
 Ujednání k provedení dohody
 Příslušné orgány stran uzavřou veškerá nezbytná technická a správní ujednání k provedení této dohody.
 Článek 7
 Neplnění závazků
 Pokud jedna ze stran neplní své závazky stanovené v této dohodě, má druhá strana právo vypovědět tuto dohodu zasláním oznámení s měsíční výpovědní lhůtou.
 Článek 8
 Řešení sporů
 Spory o výklad nebo použití této dohody se řeší mezi stranami diplomatickou cestou.
 Článek 9
 Vstup v platnost a ukončení mise
 1. Tato dohoda vstupuje v platnost prvním dnem měsíce následujícího po dni, kdy si strany vzájemně oznámí dokončení vnitřních postupů nezbytných pro tento účel.
 2. Tato dohoda se prozatímně provádí ode dne podpisu.
 3. Tato dohoda zůstává v platnosti po dobu trvání příspěvku Švýcarské konfederace k misi.
 4. Každá strana může tuto dohodu vypovědět písemným oznámením druhé straně. Dohoda pozbývá platnosti tři měsíce ode dne tohoto oznámení.
 V Bruselu dne 13. dubna 2016, ve dvou vyhotoveních v anglickém jazyce.


text:
Za Evropskou unii
 Za Švýcarskou konfederaci
 (1) Úř. věst. EU L 217, 23.7.2014, s. 42.
 (2) Úř. věst. EU L 156, 20.6.2015, s. 21.
 (3) Úř. věst. EU L 287, 31.10.2015, s. 67.
 (4) Úř. věst. EU L 334, 21.11.2014, s. 3.
 (5) Úř. věst. EU L 181, 10.7.2008, s. 58.
 ZNĚNÍ PROHLÁŠENÍ
 Znění pro členské státy EU:
 V případě zranění nebo smrti členů svého personálu, jakož i škody nebo ztráty týkající se jakéhokoli majetku jimi vlastněného a použitého EUAM Ukraine budou členské státy EU při uplatňování rozhodnutí Rady 2014/486/SZBP ze dne 22. července 2014 o poradní misi Evropské unie pro reformu sektoru civilní bezpečnosti na Ukrajině (EUAM Ukraine) usilovat o to, aby se v rozsahu, v jakém to dovolují jejich vnitrostátní právní systémy, vzdaly veškerých nároků na náhradu škody vůči Švýcarské konfederaci, pokud takové zranění, smrt, škoda nebo ztráta:
 —
 byly způsobeny personálem ze Švýcarské konfederace při plnění jeho povinností v souvislosti s misí EUAM Ukraine, kromě případu hrubé nedbalosti nebo svévolného jednání, nebo
 —
 nastaly v důsledku používání jakéhokoli majetku, který patří Švýcarské konfederaci, pokud byl tento majetek použit v souvislosti s misí, kromě případu hrubé nedbalosti nebo svévolného jednání personálu mise EU ze Švýcarské konfederace, který tento majetek používá.
 Znění pro Švýcarskou konfederaci:
 V případě zranění nebo smrti členů svého personálu, jakož i škody nebo ztráty týkající se jakéhokoli majetku jí vlastněného a použitého EUAM Ukraine bude Švýcarská konfederace při uplatňování rozhodnutí Rady 2014/486/SZBP ze dne 22. července 2014 o poradní misi Evropské unie pro reformu sektoru civilní bezpečnosti na Ukrajině (EUAM Ukraine) usilovat o to, aby se v rozsahu, v jakém to dovoluje její vnitrostátní právní systém, vzdala veškerých nároků na náhradu škody vůči kterémukoli jiném státu účastnícímu se EUAM Ukraine, pokud takové zranění, smrt, škoda nebo ztráta:
 —
 byly způsobeny personálem při plnění jeho povinností v souvislosti s misí EUAM Ukraine, kromě případu hrubé nedbalosti nebo svévolného jednání, nebo
 —
 nastaly v důsledku používání jakéhokoli majetku, který patří státům účastnícím se mise EU, pokud byl tento majetek použit v souvislosti s misí, kromě případu hrubé nedbalosti nebo svévolného jednání personálu mise EU, který tento majetek používá.