text: a borové a jedlové třísky | 1. 1. 1993 |ex 44.03 | Surové dřevo, též odkorněné nebo nahrubo opracované: | |ostatní, kromě topolového | 1. 1. 1993 |Dřevo, hrubě opracované nebo poloopracované, ale dále nezpracované: | |ostatní, kromě topolového | 1. 1. 1993 |ex 44.07 | Dřevo podélně rozřezané, krájené nebo loupané, ale dále neopracované, o tloušťce větší než 6 mm | |z jehličnatého dřeva, neobsahující malé desky pro výrobu krabic, sít nebo řešet, apod. | 1. 1. 1993 |ex 41.01 | Surové kůže a kožky skotu o váze méně než 6 kg/kůže | 1. 1. 1992 |ex 41.02 | Surové kůže ovčí nebo jehněčí | 1. 1. 1992 |ex 41.03 | Surové kůže a kožky koz a kůzlat | 1. 1. 1992 |ex 41.04 | Surové králičí kožešiny | 1. 1. 1992 |"Článek 5Tento dodatkový protokol platí stejným způsobem pro Lichtenštejnské knížectví, a to tak dlouho, dokud je v platnosti Smlouva ze dne 29. března 1923, kterou se zakládá celní unie mezi Švýcarskou konfederací a Lichtenštejnským knížectvím.Článek 6Tento dodatkový protokol bude schválen smluvními stranami v souladu s jejich vlastními postupy.Vstoupí v platnost dnem 1. ledna 1990 pod podmínkou, že si smluvní strany před tímto datem navzájem oznámí, že byly ukončeny k tomu nezbytné postupy.Jestliže smluvní strany neoznámí ukončení postupů k tomuto datu, bude tento protokol prozatímně prováděn ode dne 1. ledna 1990.Článek 7Tento dodatkový protokol je sepsán ve dvou vyhotoveních v jazyce anglickém, dánském, francouzském, italském, německém, nizozemském, portugalském, řeckém a španělském, přičemž všechna znění mají stejnou platnost.Hecho en Bruselas, a doce de julio de mil novecientos ochenta y nueve.Udfærdiget i Bruxelles, den tolvte juli nitten hundrede og niogfirs.Geschehen zu Brüssel am zwölften Juli neunzehnhundertneunundachtzig.Έγινε στις Βρυξέλλες, στις δώδεκα Ιουλίου χίλια εννιακόσια ογδόντα εννέα.Done at Bruxssels on the twelfth day of July in the year one thousand nine hundredand eighty-nine.Fait à Bruxelles, le douze juillet mil neuf cent quatre-vingt-neuf.Fatto a Bruxelles, addì dodici luglio millenovecentottantanove.Gedaan te Brussel, de twaalfde juli negentienhonderd negenentachtig.Feito em Bruxelas, em doze de Julho de mil novecentos e oitenta e nove.Por el Consejo de las Comunidades EuropeasFor Rådet for De Europæiske FælesskaberFür den Rat der Europäischen GemeinschaftenΓια το Συμβούλιο των Ευρωπαϊκών ΚοινοτήτωνFor the Council of the European CommunitiesPour le Conseil des Communautés européennesPer il Consiglio delle Comunità europeeVoor de Raad van de Europese GemeenschappenPelo Conselho das Comunidades Europeias+++++ TIFF +++++Por el Gobierno de la Confederación SuizaFor regeringen for SchweizFür die Regierung der Schweizerischen EidgenossenschaftΓια την κυβέρνηση της Ελβετικής ΣυνομοσπονδίαςFor the Governement of the Swiss ConfederationPour le gouvernement de la Confédération suissePer il governo della Confederazione svizzeraVoor de Regering van de Zwitserse BondsstaatPelo Governo da Confederação Suíça+++++ TIFF +++++--------------------------------------------------SPOLEČNÉ PROHLÁŠENÍ SMLUVNÍCH STRANk Dodatkovému protokolu k Dohodě mezi Evropským hospodářským společenstvím a Švýcarskou konfederací o odstraňování stávajících množstevních omezení vývozu a opatření s rovnocenným účinkem a o zabraňování novým omezením a opatřením s rovnocenným účinkemSmluvní strany prohlašují, že články 7, 13a a 13b dohody se vztahují na výrobky uvedené v článku 2 dohody- včetně ropných produktů uvedených v článku 14 dohody,- kromě výrobků, na které se vztahuje


text:
 21.4.2015
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 L 102/67
 Pouze původní texty EHK OSN mají podle mezinárodního veřejného práva právní účinek. Status a datum vstupu tohoto předpisu v platnost je zapotřebí ověřit v nejnovější verzi dokumentu EHK OSN o statusu TRANS/WP.29/343, který je k dispozici na internetové adrese:
 http://www.unece.org/trans/main/wp29/wp29wgs/wp29gen/wp29fdocstts.html.
 Předpis Evropské hospodářské komise Organizace spojených národů (EHK OSN) č. 118 – Jednotná technická ustanovení týkající se vlastností materiálů používaných v konstrukci určitých kategorií motorových vozidel při hoření a/nebo jejich schopnosti odpuzovat palivo nebo mazivo [2015/622]
 Zahrnuje veškerá platná znění až po:
 doplněk 1 k sérii změn 02 – datum vstupu v platnost: 3. listopadu 2013
 OBSAH
 PŘEDPIS
 1.
 Oblast působnosti
 2.
 Definice: obecné pojmy
 3.
 Žádost o schválení
 4.
 Schválení
 5.
 Část I: Schválení typu vozidla s ohledem na vlastnosti konstrukčních částí používaných ve vnitřním prostoru, motorovém prostoru a odděleném prostoru pro topení při hoření a/nebo s ohledem na schopnost izolačních materiálů používaných v motorovém prostoru a odděleném prostoru pro topení odpuzovat palivo nebo mazivo.
 6.
 Část II: Schválení konstrukční části s ohledem na její vlastnosti při hoření a/nebo schopnost odpuzovat palivo nebo mazivo.
 7.
 Změna typu a rozšíření schválení
 8.
 Shodnost výroby
 9.
 Postihy za neshodnost výroby
 10.
 Definitivní ukončení výroby
 11.
 Názvy a adresy technických zkušeben odpovědných za provádění schvalovacích zkoušek a názvy a adresy schvalovacích orgánů
 12.
 Přechodná ustanovení
 PŘÍLOHY
 1.
 Informační dokument pro vozidlo
 2.
 Informační dokument pro konstrukční část
 3.
 Sdělení (o schválení typu vozidla)
 4.
 Sdělení (o schválení typu konstrukční části)
 5.
 Uspořádání značek schválení typu
 6.
 Zkouška ke stanovení rychlosti hoření materiálů ve vodorovném směru
 7.
 Zkouška ke stanovení vlastností materiálů při tavení
 8.
 Zkouška ke stanovení rychlosti hoření materiálů ve svislém směru
 9.
 Zkouška ke stanovení schopnosti materiálů odpuzovat palivo nebo mazivo
 1. OBLAST PŮSOBNOSTI
 1.1 Tento předpis se vztahuje na vlastnosti materiálů používaných ve vozidlech kategorie M3, tříd II a III (1) při hoření (vznětlivost, rychlost hoření a vlastnosti při tavení) a na jejich schopnost odpuzovat palivo nebo mazivo.
 Schválení typu se udělují podle:
 1.2
 části I – schválení typu vozidla s ohledem na vlastnosti konstrukčních částí používaných ve vnitřním prostoru, motorovém prostoru a odděleném prostoru pro topení při hoření a/nebo s ohledem na jejich schopnost odpuzovat palivo nebo mazivo;
 1.3
 části II – schválení konstrukční části montované ve vnitřním prostoru, motorovém prostoru nebo odděleném prostoru pro topení s ohledem na její vlastnosti při hoření a/nebo schopnost odpuzovat palivo nebo mazivo.
 2. DEFINICE: OBECNÉ POJMY
 2.1
 „Výrobcem“ se rozumí osoba nebo organizace, která odpovídá schvalujícímu orgánu za všechna hlediska postupu schvalování typu a za zajištění shodnosti výroby. Není podstatné, aby tato osoba nebo organizace byla přímo zapojena do všech stupňů výroby vozidla nebo konstrukční části, které jsou předmětem postupu schválení.
 2.2
 „Vnitřním prostorem“ se rozumí prostor určený pro cestující, řidiče a/nebo posádku, který je ohraničen vnitřní stranou:
 a)
 stropu;
 b)
 podlahy;
 c)
 přední a zadní stěny a bočních stěn;
 d)
 dveří;
 e)
 vnějšího zasklení.
 2.3
 „Motorovým prostorem“ se rozumí prostor, ve kterém je instalován motor a kde může být instalováno spalovací

type: contracts

jurisdiction: EU


text:
topení.
 2.4
 „Odděleným prostorem pro topení“ se rozumí prostor pro spalovací topení, který se nachází mimo vnitřní prostor a motorový prostor.
 2.5
 „Výrobními materiály“ se rozumí výrobky ve formě volně loženého materiálu (např. role potahových textilií) nebo prefabrikované konstrukční části, dodávané výrobci k namontování do typu vozidla schváleného podle tohoto předpisu nebo dílně pro použití při podnikání v oboru údržby nebo opravy vozidel.
 2.6
 „Sedadlem“ se rozumí konstrukce včetně čalounění, která může, ale nemusí být pevnou součástí konstrukce vozidla a která je určena k sezení jedné dospělé osoby. Termín zahrnuje jak samostatné sedadlo, tak část lavicového sedadla určenou k sezení jedné dospělé osoby.
 2.7
 „Skupinou sedadel“ se rozumí buď sedadlo lavicového typu, nebo sedadla, která jsou oddělená, avšak umístěná vedle sebe (tj. krajní přední ukotvení jednoho sedadla je v jedné rovině s krajním zadním ukotvením jiného sedadla nebo před ním a v jedné rovině s jeho krajním předním ukotvením nebo za ním) a která slouží k sezení jedné nebo několika dospělých osob.
 2.8
 „Lavicovým sedadlem“ se rozumí konstrukce včetně čalounění určená k sezení více než jedné dospělé osoby.
 2.9
 „Materiálem montovaným ve svislé poloze“ se rozumí materiál montovaný ve vnitřním prostoru, motorovém prostoru a kterémkoli odděleném prostoru vozidla pro topení tak, že jeho sklon od vodorovné roviny činí více než 15 procent, má-li vozidlo provozní hmotnost a stojí-li na hladkém vodorovném povrchu.
 3. ŽÁDOST O SCHVÁLENÍ
 3.1 Žádost o schválení typu vozidla nebo konstrukční části podle tohoto předpisu předkládá výrobce.
 3.2 K žádosti se přiloží informační dokument podle vzoru v příloze 1 nebo v příloze 2.
 3.3 Technické zkušebně provádějící zkoušky pro schválení typu musí být předloženy:
 3.3.1
 pro schválení vozidla: vozidlo představující typ, který má být schválen;
 3.3.2
 v případě konstrukčních částí, jimž již bylo schválení typu uděleno: k žádosti o schválení typu vozidla se přiloží seznam čísel schválení typu a označení typu dotčených dílů podle výrobce;
 3.3.3
 v případě konstrukčních částí bez schválení typu:
 3.3.3.1
 vzorky konstrukčních částí užitých ve vzorových vozidlech typu, jenž má být schválen; počet vzorků je stanoven v přílohách 6 až 9;
 3.3.3.2
 technické zkušebně se kromě toho předá jeden vzorek pro případné pozdější referenční účely;
 3.3.3.3
 u zařízení, jako jsou sedadla, záclony, přepážky apod., vzorky v počtu podle bodu 3.3.3.1 a jedno kompletní zařízení, jak je uvedeno výše;
 3.3.3.4
 na vzorcích musí být zřetelně a nesmazatelně uveden obchodní název nebo značka žadatele a označení typu.
 4. SCHVÁLENÍ
 4.1 Schválení se udělí, jestliže typ dodaný ke schválení podle tohoto předpisu vyhovuje příslušné části (příslušným částem) tohoto předpisu.
 4.2 Každému schválenému typu se přidělí číslo schválení. Jeho první dvě číslice (nyní 02, což odpovídá sérii změn 02) udávají sérii změn, která zahrnuje nejnovější významné technické změny předpisu v době vydání schválení. Tatáž smluvní strana nesmí přidělit stejné číslo jinému typu vozidla nebo konstrukční části definovaným v tomto předpisu.
 4.3 Oznámení o schválení nebo o rozšíření schválení typu podle tohoto předpisu se zašle smluvním stranám dohody uplatňujícím tento předpis, a to na příslušném formuláři podle vzorů v příloze 3, resp. 4 tohoto předpisu.
 4.4 Na každém


text:
vozidle shodném s typem schváleným podle tohoto předpisu se viditelně a na snadno přístupném místě určeném ve formuláři schválení umístí mezinárodní značka schválení typu, kterou tvoří:
 4.4.1
 písmeno „E“ v kružnici, za nímž následuje rozlišovací číslo země, která schválení udělila (2);
 4.4.2
 číslo tohoto předpisu, za nímž následuje písmeno „R“, symbol „I“ k označení části I tohoto předpisu, pomlčka a číslo schválení typu vpravo od kružnice předepsané v bodě 4.4.1.
 4.4.3
 Odpovídá-li vozidlo typu vozidla schválenému podle jednoho nebo více dalších předpisů připojených k dohodě v zemi, která udělila schválení typu podle tohoto předpisu, není třeba znak předepsaný v bodě 4.4.1 opakovat; v takovém případě se předpisy, podle nichž bylo uděleno schválení v zemi, která udělila schválení podle tohoto předpisu, musí umístit ve svislých sloupcích vpravo od znaku předepsaného v bodě 4.4.1.
 4.4.4
 Značka schválení musí být jasně čitelná a nesmazatelná.
 4.4.5
 Značka schválení se umístí v blízkosti štítku nebo přímo na štítek s údaji o vozidle, kterým vozidlo opatřil výrobce.
 4.5 Výrobní materiály není třeba jednotlivě označovat. Balení, v němž jsou dodávány, však musí být označeno mezinárodní značkou schválení, kterou tvoří:
 4.5.1
 písmeno „E“ v kružnici, za nímž následuje rozlišovací číslo země, která schválení udělila (2);
 4.5.2
 číslo tohoto předpisu, za nímž následuje písmeno „R“, symbol „II“ k označení části II tohoto předpisu, pomlčka a číslo schválení typu vpravo od kružnice předepsané v bodě 4.4.1;
 4.5.3
 v blízkosti kružnice se pak uvedou:
 4.5.3.1
 symboly udávající směr, ve kterém smí být materiál montován:
 pro vodorovný směr (viz bod 6.2.1),
 pro svislý směr (viz body 6.2.3 a 6.2.4),
 pro vodorovný i svislý směr (viz body 6.2.1, 6.2.3 a 6.2.4);
 4.5.3.2
 písmeno „V“ udávající, že materiál splňuje požadavky podle bodu 6.2.2.
 4.5.4
 Značka schválení musí být jasně čitelná a nesmazatelná.
 4.6 Konstrukční části lze označit značkou schválení předepsanou v bodě 4.5.
 4.6.1 Případné označení kompletních konstrukčních částí, např. sedadel, přepážek, polic na zavazadla apod., musí zahrnovat písmena „CD“ udávající, že konstrukční část byla schválena jako kompletní zařízení.
 4.7 V příloze 5 tohoto předpisu jsou uvedeny příklady uspořádání značek schválení.
 5. ČÁST I: SCHVÁLENÍ TYPU VOZIDLA S OHLEDEM NA VLASTNOSTI KONSTRUKČNÍCH ČÁSTÍ POUŽÍVANÝCH VE VNITŘNÍM PROSTORU, MOTOROVÉM PROSTORU A ODDĚLENÉM PROSTORU PRO TOPENÍ PŘI HOŘENÍ A/NEBO S OHLEDEM NA SCHOPNOST IZOLAČNÍCH MATERIÁLŮ POUŽÍVANÝCH V MOTOROVÉM PROSTORU A ODDĚLENÉM PROSTORU PRO TOPENÍ ODPUZOVAT PALIVO NEBO MAZIVO
 5.1 Definice
 Pro účely části I tohoto předpisu platí, že:
 5.1.1
 „typem vozidla“ se rozumí vozidla, která se neliší v takových základních ohledech, jako je označení typu podle výrobce.
 5.2 Specifikace
 5.2.1 Materiály nacházející se ve vnitřním prostoru a do vzdálenosti 13 mm od vnitřního prostoru, materiály v motorovém prostoru a materiály v odděleném prostoru pro topení použité ve vozidle, jehož typ má být schválen, musí splňovat požadavky stanovené v části II tohoto předpisu.
 5.2.2 Materiály a/nebo vybavení použité ve vnitřním prostoru, motorovém prostoru a odděleném prostoru pro topení a/nebo v zařízeních schválených jako konstrukční části musí být instalovány tak, aby se minimalizovalo riziko vzniku a šíření plamenů.
 5.2.3 Tyto materiály a/nebo vybavení mohou být instalovány pouze v


text:
souladu se zamýšleným účelem a se zkouškami, kterým byly podrobeny (viz body 6.2.1, 6.2.2, 6.2.3, 6.2.4, 6.2.5, 6.2.6 a 6.2.7), zejména z hlediska jejich vlastností při hoření a při tavení (ve vodorovném a svislém směru) a/nebo jejich schopnosti odpuzovat palivo nebo mazivo.
 5.2.4 Lepidlo použité k připevnění vnitřních materiálů k jejich nosné konstrukci pokud možno nesmí zhoršit vlastnosti materiálu při hoření.
 6. ČÁST II: SCHVÁLENÍ KONSTRUKČNÍ ČÁSTI S OHLEDEM NA JEJÍ VLASTNOSTI PŘI HOŘENÍ A/NEBO SCHOPNOST ODPUZOVAT PALIVO NEBO MAZIVO
 6.1 Definice
 Pro účely části II tohoto předpisu platí, že:
 6.1.1
 „typem konstrukční části“ se rozumějí konstrukční části, které se neliší v takových podstatných ohledech, jako jsou:
 6.1.1.1
 označení typu výrobcem;
 6.1.1.2
 předpokládané použití (čalounění sedadel, obložení stropu, izolace apod.);
 6.1.1.3
 základní materiál (materiály) (např. vlna, plasty, pryž, směsi materiálů);
 6.1.1.4
 počet vrstev u kompozitních materiálů a
 6.1.1.5
 jiné vlastnosti, pokud mají znatelný vliv na vlastnosti předepsané tímto předpisem;
 6.1.2
 „rychlostí hoření“ se rozumí poměr prohořelé délky měřené podle přílohy 6 a/nebo 8 tohoto předpisu k době potřebné k prohoření této délky. Vyjadřuje se v milimetrech za minutu;
 6.1.3
 „kompozitním materiálem“ se rozumí materiál, který sestává z více vrstev stejných nebo různých materiálů spojených na jejich povrchu tmelením, lepením, plátováním, svařováním atd. Různé materiály, které jsou spojeny přerušovaně (například šitím, vysokofrekvenčním svařováním, nýtováním atd.), se nepovažují za kompozitní;
 6.1.4
 „exponovanou stranou“ se rozumí strana materiálu, která je po namontování materiálu do vozidla obrácena do prostoru pro cestující, motorového prostoru či odděleného prostoru pro topení;
 6.1.5
 „čalouněním“ se rozumí kombinace vnitřního polštářování a povrchového materiálu, které tvoří vypolštářování rámu sedadla;
 6.1.6
 „obložením vnitřku“ se rozumí materiál(y) tvořící (společně) povrchovou úpravu a vnitřní vrstvu střechy, stěny nebo podlahy;
 6.1.7
 „izolačním materiálem“ se rozumí materiál(y) používaný(é) ke snížení přenosu tepla vedením, radiací nebo prouděním a ke zvukové izolaci motorového prostoru a odděleného prostoru pro topení;
 6.1.8
 „schopností odpuzovat palivo nebo mazivo“ se rozumí schopnost materiálů odpuzovat palivo nebo mazivo, měřená podle přílohy 9 tohoto předpisu.
 6.2 Specifikace
 6.2.1 Zkoušce popsané v příloze 6 tohoto předpisu se podrobí následující materiály:
 a)
 materiál(y) a kompozitní materiál(y) instalovaný(é) ve vnitřním prostoru ve vodorovné poloze;
 b)
 izolační materiál(y) instalovaný(é) v motorovém prostoru a odděleném prostoru pro topení ve vodorovné poloze.
 Výsledek zkoušky se považuje za vyhovující, jestliže nejhorším výsledkem zkoušky je, že rychlost hoření ve vodorovném směru není větší než 100 mm/min nebo jestliže plamen před dosažením posledního bodu měření zhasne.
 Materiály splňující požadavky bodu 6.2.3 se považují za materiály plnící požadavky tohoto odstavce.
 6.2.2 Zkoušce popsané v příloze 7 tohoto předpisu se podrobí následující materiály:
 a)
 materiál(y) a kompozitní materiál(y) instalovaný(é) výše než 500 mm nad sedákem sedadla a ve střeše vozidla;
 b)
 izolační materiál(y) instalovaný(é) v motorovém prostoru a odděleném prostoru pro topení.
 Výsledek zkoušky se pokládá za vyhovující, jestliže se při nejhorším výsledku zkoušky nevytvoří žádná kapka, která zapálí vatu.
 6.2.3 Zkoušce popsané v příloze 8 tohoto předpisu se podrobí následující materiály:
 a)
 materiál(y) a kompozitní materiál(y) instalovaný(é) ve vnitřním prostoru ve svislé poloze,
 b)
 izolační materiál(y) instalovaný(é) v motorovém prostoru a odděleném prostoru


text:
pro topení ve svislé poloze.
 Výsledek zkoušky se považuje za vyhovující, jestliže při nejhorším výsledku zkoušky rychlost hoření ve svislém směru není větší než 100 mm/min nebo jestliže plamen před přetržením jedné z prvních značkovacích nití zhasne.
 6.2.4 Materiály dosahující střední hodnoty CFE (kritický tepelný tok při uhašení) větší nebo rovné 20 kW/m2 při zkoušce podle normy ISO 5658-2 (3) se považují za vyhovující požadavkům podle bodů 6.2.2 a 6.2.3, pokud se při nejhorším výsledku zkoušky nevytvoří hořící kapky.
 6.2.5 Všechny izolační materiály montované v motorovém prostoru a odděleném prostoru pro topení musí být podrobeny zkoušce podle přílohy 9 tohoto předpisu.
 Výsledek zkoušky se pokládá za vyhovující, jestliže při nejhorším výsledku zkoušky zvýšení hmotnosti zkušebního vzorku nepřesáhne 1 g.
 Z technických důvodů jsou povolena nezbytná přerušení, např. potrubí nebo konstrukční prvky, které musí procházet materiálem, za podmínky, že je dodržena ochrana (např. těsnící materiál, páska atd.).
 6.2.6 Elektrické kabely musí být podrobeny zkoušce odolnosti proti šíření plamene popsané v bodě 12 normy ISO 6722:2006.
 Výsledek zkoušky se pokládá za vyhovující, jestliže při nejhorším výsledku zkoušky je hořící plamen izolačního materiálu uhašen do 70 sekund a jestliže minimálně 50 mm izolace na vrcholu zkušebního vzorku zůstane nespáleno.
 6.2.7 Zkouškám podle příloh 6 až 8 se nemusí podrobovat tyto materiály:
 6.2.7.1
 díly vyrobené z kovu nebo skla;
 6.2.7.2
 každé jednotlivé příslušenství sedadla s hmotností nekovových materiálů nižší než 200 g. Pokud celková hmotnost příslušenství překročí 400 g nekovového materiálu na jedno sedadlo, musí být zkoušen každý materiál;
 6.2.7.3
 prvky, u nichž povrch, resp. objem nepřekračuje:
 6.2.7.3.1
 100 cm2 nebo 40 cm3 u prvků spojených s jednotlivým místem k sezení;
 6.2.7.3.2
 300 cm2 nebo 120 cm3 na jednu řadu sedadel a nejvýše na jeden metr délky vnitřního prostoru u těch prvků, které jsou rozmístěny ve vozidle a nejsou spojeny s jednotlivým místem k sezení;
 6.2.7.4
 prvky, z nichž není možné vyjmout vzorek předepsaných rozměrů vymezených v bodě 3.1 přílohy 6 a v bodě 3 přílohy 7.
 7. ZMĚNA TYPU A ROZŠÍŘENÍ SCHVÁLENÍ
 7.1 Každá změna typu vozidla nebo typu konstrukční části v souvislosti s tímto předpisem musí být oznámena schvalujícímu orgánu, který typ vozidla nebo konstrukční části schválil. Tento orgán pak může buď:
 7.1.1
 usoudit, že provedené změny pravděpodobně nebudou mít znatelný nepříznivý vliv a že vozidla nebo konstrukční části v každém případě stále vyhovují příslušným požadavkům, nebo
 7.1.2
 požadovat od technické zkušebny odpovědné za provádění zkoušek nový zkušební protokol.
 7.2 Potvrzení nebo odmítnutí schválení s uvedením příslušných změn se postupem podle bodu 4.3 výše zašle smluvním stranám dohody, které používají tento předpis.
 7.3 Schvalovací orgán, který vydává rozšíření schválení, přidělí každému formuláři sdělení o takovém rozšíření pořadové číslo a uvědomí o tom ostatní smluvní strany dohody z roku 1958, které používají tento předpis, prostřednictvím formuláře sdělení podle vzoru v příloze 3 nebo 4 tohoto předpisu.
 8. SHODNOST VÝROBY
 Postupy k zaručení shodnosti výroby musí splňovat postupy stanovené v dodatku 2 dohody (E/ECE/324-E/ECE/TRANS/505/Rev.2) a tyto požadavky:
 8.1
 Vozidla/konstrukční části schválené podle tohoto předpisu musí být zhotoveny tak, aby odpovídaly schválenému typu tím, že


text:
budou splňovat požadavky příslušné části (příslušných částí) tohoto předpisu.
 8.2
 Schvalovací orgán, který udělil schválení typu, může kdykoliv ověřit metody kontroly shodnosti používané v každém výrobním zařízení. Obvykle se tato ověření provádějí jednou za dva roky.
 9. POSTIHY ZA NESHODNOST VÝROBY
 9.1 V případě, že nejsou splněny výše uvedené požadavky, lze schválení typu vozidla/konstrukční části udělené podle tohoto předpisu odejmout.
 9.2 Jestliže některá strana dohody používající tento předpis odejme schválení, které dříve udělila, musí o tom neprodleně uvědomit ostatní strany dohody používající tento předpis prostřednictvím formuláře sdělení podle vzoru v příloze 3 nebo 4 tohoto předpisu.
 10. DEFINITIVNÍ UKONČENÍ VÝROBY
 Pokud držitel schválení zcela ukončí výrobu typu vozidla schváleného v souladu s tímto předpisem, musí o tom informovat schvalovací orgán, který schválení typu udělil. Ihned po obdržení příslušného sdělení o tom uvedený orgán podá zprávu ostatním stranám dohody z roku 1958, které používají tento předpis, prostřednictvím formuláře sdělení podle vzoru v příloze 3 nebo 4 tohoto předpisu.
 11. NÁZVY A ADRESY TECHNICKÝCH ZKUŠEBEN ODPOVĚDNÝCH ZA PROVÁDĚNÍ SCHVALOVACÍCH ZKOUŠEK A NÁZVY A ADRESY SCHVALOVACÍCH ORGÁNŮ
 Smluvní strany dohody z roku 1958, které uplatňují tento předpis, sdělí sekretariátu Organizace spojených národů názvy a adresy technických zkušeben odpovědných za provádění zkoušek schválení, jakož i názvy a adresy schvalovacích orgánů, které udělují schválení typu a jimž se mají zasílat formuláře potvrzující udělení, rozšíření, odmítnutí či odejmutí schválení vydané v jiných zemích.
 12. PŘECHODNÁ USTANOVENÍ
 12.1 Počínaje úředním datem vstupu série změn 01 v platnost nesmí žádná ze smluvních stran, které uplatňují tento předpis, odmítnout udělit schválení typu podle tohoto předpisu ve znění série změn 01.
 12.2 Po 24 měsících od úředního data vstupu série změn 01 v platnost smí smluvní strany, které uplatňují tento předpis, udělit schválení typu pouze tehdy, pokud schvalovaný typ vozidla nebo konstrukční části vyhovuje požadavkům tohoto předpisu ve znění série změn 01.
 12.3 Po uplynutí 60 měsíců od úředního data vstupu série změn 01 v platnost mohou smluvní strany, které uplatňují tento předpis, odmítnout první vnitrostátní nebo regionální registraci (první uvedení do provozu) vozidel, která nesplní požadavky tohoto předpisu ve znění série změn 01.
 12.4 Schválení konstrukčních částí podle předchozích sérií změn zůstanou platná i po vstupu série změn 01 tohoto předpisu v platnost, a smluvní strany, které uplatňují tento předpis, musí tato schválení nadále uznávat.
 12.5 Smluvní strany, které uplatňují tento předpis, nesmí odmítnout udělit rozšíření schválení podle série změn 00 tohoto předpisu.
 12.6 Počínaje úředním datem vstupu série změn 02 v platnost nesmí žádná ze smluvních stran, které uplatňují tento předpis, odmítnout udělit schválení typu podle tohoto předpisu ve znění série změn 02.
 12.7 Po 48 měsících od úředního data vstupu série změn 02 v platnost smí smluvní strany, které uplatňují tento předpis, udělit schválení typu pouze tehdy, pokud schvalovaný typ konstrukční části vyhovuje požadavkům tohoto předpisu ve znění série změn 02.
 12.8 Po 60 měsících od úředního data vstupu série změn 02 v platnost smí smluvní strany, které uplatňují tento předpis, udělit schválení typu pouze tehdy, pokud schvalovaný typ vozidla vyhovuje požadavkům tohoto předpisu ve znění série


text:
změn 02.
 12.9 Po uplynutí 96 měsíců od úředního data vstupu série změn 02 v platnost mohou smluvní strany, které uplatňují tento předpis, odmítnout první vnitrostátní registraci (první uvedení do provozu) vozidel, která nesplňují požadavky tohoto předpisu ve znění série změn 02.
 12.10 Schválení konstrukčních částí podle předchozích sérií změn zůstanou platná i po vstupu série změn 02 tohoto předpisu v platnost, a smluvní strany, které uplatňují tento předpis, musí tato schválení nadále uznávat.
 (1) Podle definice v úplném znění usnesení o konstrukci vozidel (R.E.3), dokument ECE/TRANS/WP.29/78/Rev.2, bod 2.
 (2) Rozlišovací čísla smluvních stran dohody z roku 1958 jsou uvedena v příloze 3 úplného znění usnesení o konstrukci vozidel (R.E.3), dokument ECE/TRANS/WP.29/78/Rev.2/Amend.1.
 (3) ISO 5658-2:2006 Reakce na požární zkoušky – Stanovení šíření plamene – Část 2: Stranové šíření u produktů ve svislé poloze.
 PŘÍLOHA 1
 INFORMAČNÍ DOKUMENT PRO VOZIDLO
 V souladu s bodem 3.2 tohoto předpisu, který se týká schválení typu vozidla z hlediska vlastností konstrukčních částí používaných ve vnitřním prostoru, motorovém prostoru a odděleném prostoru pro topení při hoření a/nebo z hlediska schopnosti izolačních materiálů používaných v motorovém prostoru a odděleném prostoru pro topení odpuzovat palivo nebo mazivo.
 1. Obecné informace
 1.1 Značka (obchodní název výrobce): ...
 1.2 Typ a obecný obchodní popis: ...
 1.3 Způsob označení typu, je-li na vozidle vyznačen: ...
 1.4 Umístění tohoto označení: ...
 1.5 Kategorie vozidla (1): ...
 1.6 Název a adresa výrobce: ...
 1.7 Adresa montážního závodu (závodů): ...
 2. Obecné konstrukční vlastnosti vozidla
 2.1 Fotografie a/nebo výkresy vzorového vozidla:
 3. Karoserie
 Vnitřní výbava a/nebo izolační materiály
 3.1 Sedadla
 3.1.1 Počet: ...
 3.2 Materiály použité ve vnitřním prostoru, s uvedením každého materiálu
 3.2.1 Číslo schválení typu konstrukční části (bylo-li uděleno): ...
 3.2.2 Značka: ...
 3.2.3 Označení typu: ...
 3.2.4 Zkoušeno v souladu s bodem 6.2.1, 6.2.2, 6.2.3, 6.2.4 (2): ...
 3.2.5 Pro dosud neschválené materiály
 3.2.5.1 Základní materiál(y)/označení: ... / ... ...
 3.2.5.2 Kompozitní/homogenní (2) materiál, počet vrstev (2): ...
 3.2.5.3 Druh krycí vrstvy (2): ...
 3.2.5.4 Maximální/minimální tloušťka ... mm
 3.3 Materiály použité k izolačním účelům v motorovém prostoru a/nebo v odděleném prostoru pro topení, s uvedením každého materiálu
 3.3.1 Číslo schválení typu konstrukční části (bylo-li uděleno): ...
 3.3.2 Značka: ...
 3.3.3 Označení typu: ...
 3.3.4 Zkoušeno v souladu s bodem 6.2.1, 6.2.2, 6.2.3, 6.2.4, 6.2.5 (2): ...
 3.3.5 Pro dosud neschválené materiály
 3.3.5.1 Základní materiál(y)/označení: .../ ... ...
 3.3.5.2 Kompozitní/homogenní (2) materiál, počet vrstev (2): ...
 3.3.5.3 Druh krycí vrstvy (2): ...
 3.3.5.4 Maximální/minimální tloušťka ... mm
 3.4 Elektrické kabely, uvedené pro každý typ
 3.4.1 Číslo (čísla) schválení typu konstrukční části (bylo-li uděleno/byla-li udělena): ...
 3.4.2 Značka: ...
 3.4.3 Označení typu: ...
 3.4.4 Pro dosud neschválené materiály
 3.4.4.1 Základní materiál(y)/označení: ... / ... ...
 3.4.4.2 Kompozitní/homogenní (2) materiál, počet vrstev (2): ...
 3.4.4.3 Druh krycí vrstvy (2): ...
 3.4.4.4 Maximální/minimální tloušťka ... mm
 (1) Podle definice v úplném znění usnesení o konstrukci vozidel (R.E.3), příloha 7 (dokument TRANS/WP.29/78/Rev.2, bod 2).
 (2) Nehodící se škrtněte.
 PŘÍLOHA 2
 INFORMAČNÍ DOKUMENT PRO KONSTRUKČNÍ ČÁST
 V souladu s bodem 3.2 tohoto předpisu, který se týká


text:
schválení typu konstrukčních částí používaných ve vnitřním prostoru, motorovém prostoru a odděleném prostoru pro topení z hlediska jejich vlastností při hoření a/nebo z hlediska schopnosti izolačních materiálů používaných v motorovém prostoru a odděleném prostoru pro topení odpuzovat palivo nebo mazivo.
 1. Obecné informace
 1.1 Značka (obchodní název výrobce): ...
 1.2 Typ a obecný obchodní popis: ...
 1.3 Název a adresa výrobce: ...
 1.4 U konstrukčních součástí a samostatných technických celků umístění a způsob připevnění značky schválení typu:
 1.5 Adresa (adresy) montážního závodu (závodů): ...
 2. Vnitřní materiály
 2.1 Materiály určené pro vodorovnou/svislou/vodorovnou i svislou instalaci (1)
 Materiály určené k instalaci výše než 500 mm nad sedákem sedadla a/nebo ve střeše vozidla: ano/nepoužije se (1)
 2.2 Základní materiál(y)/označení: ... / ... ...
 2.3 Kompozitní/homogenní (1) materiál, počet vrstev (1): ...
 2.4 Druh krycí vrstvy (1): ...
 2.5 Maximální/minimální tloušťka ... mm
 2.6 Číslo schválení typu, bylo-li uděleno: ...
 3. Izolační materiály
 3.1 Materiály určené pro vodorovnou/svislou/vodorovnou i svislou instalaci (1)
 3.2 Základní materiál(y)/označení: ... / ... ...
 3.3 Kompozitní/homogenní (1) materiál, počet vrstev (1): ...
 3.4 Druh krycí vrstvy (1): ...
 3.5 Maximální/minimální tloušťka ... mm
 3.6 Číslo schválení typu, bylo-li uděleno: ...
 4. Elektrické kabely
 4.1 Materiál(y) užitý(é) pro: ...
 4.2 Základní materiál(y)/ značení: ... / ... ...
 4.3 Kompozitní/homogenní (1) materiál, počet vrstev (1): ...
 4.4 Druh krycí vrstvy (1): ...
 4.5 Maximální/minimální tloušťka ... mm
 4.6 Číslo schválení typu, bylo-li uděleno: ...
 (1) Nehodící se škrtněte.
 PŘÍLOHA 3
 Text obrazu
 SDĚLENÍ
 (maximální formát: A4 (210 × 297 mm))
 (1)
 Vydal: Název správního orgánu
 ve věci (2): udělení schválení
 rozšíření schválení
 odmítnutí schválení
 odejmutí schválení
 definitivního ukončení výroby
 typu vozidla podle předpisu č. 118
 Schválení č.: Rozšíření č.:
 Důvod rozšíření:
 Oddíl I
 Obecné údaje
 1.1 Značka (obchodní název výrobce):
 1.2 Typ:
 1.3 Způsob označení typu, je-li na vozidle / konstrukční části / samostatném technickém celku (2) vyznačen (b):
 1.3.1 Umístění tohoto označení:
 1.4 Kategorie vozidla (c):
 1.5 Název a adresa výrobce:
 1.6 Umístění značky schválení typu:
 1.7 Adresa (adresy) montážního závodu (závodů):
 Oddíl II
 1. Případné doplňující informace
 2. Technická zkušebna odpovědná za provedení zkoušek:
 3. Datum zkušebního protokolu:
 4. Číslo zkušebního protokolu:
 5. Případné poznámky:
 6. Místo:
 7. Datum:
 8. Podpis:
 9. Přiložen je seznam informačních dokumentů uložených u schvalovacího orgánu, které lze obdržet na požádání.
 (1) Rozlišovací číslo země, která schválení udělila/rozšířila/zamítla nebo odejmula.
 (2) Nehodící se škrtněte (v některých případech připadá v úvahu více možností a není třeba nic vypustit).
 (b) Pokud způsob označení typu obsahuje znaky, které nejsou důležité pro popis typů vozidla, konstrukční části nebo samostatného technického celku, kterých se týká tento informační dokument, nahradí se tyto znaky v dokumentaci znakem „?“ (např. ABC??123??).
 (c) Podle definice v příloze 7 úplného znění usnesení o konstrukci vozidel (R.E.3) (dokument TRANS/WP.29/78/Rev.2, bod 2).
 PŘÍLOHA 4
 Text obrazu
 SDĚLENÍ
 (maximální formát: A4 (210 x 297 mm))
 (1)
 Vydal: Název správního orgánu
 ve věci (2): udělení schválení
 rozšíření schválení
 odmítnutí schválení
 odejmutí schválení
 definitivního ukončení výroby
 typu konstrukční části podle předpisu č. 118
 Schválení č.: Rozšíření č.:
 Důvod


text:
rozšíření:
 Oddíl I
 Obecné údaje
 1.1 Značka (obchodní název výrobce):
 1.2 Typ:
 1.3 Způsob označení typu, je-li na zařízení vyznačen (b):
 1.3.1 Umístění tohoto označení:
 1.4 Název a adresa výrobce:
 1.5 Umístění značky schválení typu:
 1.6 Adresa montážního závodu (závodů):
 Oddíl II
 1. Případné doplňující informace: viz dodatek 1
 2. Technická zkušebna odpovědná za provedení zkoušek:
 3. Datum zkušebního protokolu:
 4. Číslo zkušebního protokolu:
 5. Případné poznámky:
 6. Místo:
 7. Datum:
 8. Podpis:
 9. Přiložen je seznam informačních dokumentů uložených u schvalovacího orgánu, které lze obdržet na požádání.
 (1) Rozlišovací číslo země, která schválení udělila/rozšířila/zamítla nebo odejmula.
 (2) Nehodící se škrtněte (v některých případech připadá v úvahu více možností a není třeba nic vypustit).
 (b) Pokud způsob označení typu obsahuje znaky, které nejsou důležité pro popis typů vozidla, konstrukční části nebo samostatného technického celku, kterých se týká tento informační dokument, nahradí se tyto znaky v dokumentaci znakem „?“ (např. ABC??123??).
 Dodatek 1
 Dodatek ke sdělení o schválení typu č. ... týkající se schválení typu konstrukční části podle předpisu č. 118
 1. Doplňující informace
 1.1 Vnitřní materiály
 1.1.1 Směr, ve kterém smí být konstrukční část instalována: vodorovný/svislý/vodorovný i svislý (1)
 1.1.2 Vyhovuje požadavkům podle bodu 6.6.2: ano/nepoužije se (1)
 1.1.3 Byl ověřen soulad pro konstrukční části schválené jako kompletní zařízení: ano/ne (1)
 1.1.4 Omezení použití a požadavky na instalaci:
 1.2 Izolační materiály
 1.2.1 Směr, ve kterém smí být konstrukční část instalována: vodorovný/svislý/vodorovný i svislý (1).
 1.2.2 Soulad byl ověřen pro konstrukční části schválené jako kompletní zařízení: ano/ne (1)
 1.2.3 Omezení použití a požadavky na instalaci:
 1.3 Elektrické kabely
 1.3.1 Omezení použití a požadavky na instalaci: ...
 2. Poznámky: ...
 (1) Nehodící se škrtněte.
 PŘÍLOHA 5
 USPOŘÁDÁNÍ ZNAČEK SCHVÁLENÍ TYPU
 Příklad 1
 (viz část I tohoto předpisu)
 Výše uvedená značka schválení, jíž je vozidlo opatřeno, udává, že daný typ byl schválen v Nizozemsku (E4) podle části I předpisu č. 118 pod číslem schválení 021234. První dvě číslice (02) čísla schválení typu udávají, že schválení bylo uděleno v souladu s požadavky série změn 02 předpisu č. 118.
 Příklad 2
 (viz část II tohoto předpisu)
 Výše uvedená značka schválení, jíž je konstrukční část opatřena, udává, že daný typ byl schválen v Nizozemsku (E4) podle části II předpisu č. 118 pod číslem schválení 021234. První dvě číslice (02) čísla schválení typu udávají, že schválení bylo uděleno v souladu s požadavky série změn 02 předpisu č. 118.
 Doplňkový symbol udává směr, ve kterém smí být konstrukční část montována:
 Symbol označuje, že konstrukční část splňuje požadavky podle bodu 6.2.2.
 Symbol označuje schválení kompletního zařízení, jako jsou např. sedadla, přepážky atd.
 Doplňkové značky se použijí pouze v oprávněných případech.
 PŘÍLOHA 6
 ZKOUŠKA KE STANOVENÍ RYCHLOSTI HOŘENÍ MATERIÁLŮ VE VODOROVNÉM SMĚRU
 1. ODBĚR VZORKŮ A POSTUP ZKOUŠKY
 1.1 U izotropních materiálů se zkouška provede na pěti vzorcích, a u anizotropních materiálů na deseti vzorcích (na pěti vzorcích v každém směru).
 1.2 Vzorky se odeberou ze zkoušeného materiálu. U materiálů s různou rychlostí hoření v různých směrech musí být zkouška provedena pro každý směr. Vzorky se odeberou a umístí do


text:
zkušebního zařízení tak, aby byla měřena nejvyšší rychlost hoření. Dodává-li se materiál v určitých šířkách, odřízne se alespoň 500 mm dlouhý kus v celé šířce. Z něj se odeberou vzorky ve vzdálenosti alespoň 100 mm od okraje a stejně vzdálené jeden od druhého. Pokud to dovolí tvar výrobku, odeberou se vzorky z hotových výrobků stejným způsobem. Jeli tloušťka výrobku větší než 13 mm, zmenší se mechanicky na 13 mm, a to na straně, která není přivrácena k příslušnému prostoru (vnitřní prostor, motorový prostor nebo oddělený prostor pro topení). Není-li to možné, provede se zkouška po dohodě s příslušnou technickou zkušebnou na materiálu v původní tloušťce a tato skutečnost se uvede v protokolu o provedení zkoušky.
 Kompozitní materiály (viz bod 6.1.3) se zkouší, jako kdyby byly homogenní. U materiálů s vrstvami rozdílného složení, které nejsou kompozitními materiály, se všechny vrstvy materiálu až do hloubky 13 mm od povrchu přivráceného k příslušnému prostoru zkoušejí samostatně.
 1.3 Vzorek se upne vodorovně do držáku tvaru U a vystaví se ve spalovací komoře po dobu 15 sekund působení stanoveného plamene, přičemž plamen působí na volný okraj vzorku. Zkouškou se zjistí, zda a kdy plamen zhasne, nebo jakou dobu plamen potřebuje k překonání měřené vzdálenosti.
 2. ZAŘÍZENÍ
 2.1 Spalovací komora (viz obrázek 1), pokud možno z nerezavějící oceli, která má rozměry uvedené na obrázku 2. Na přední stěně komory je plamenovzdorné pozorovací okénko, které může zaujímat celou přední stěnu a které může být konstruováno jako přístupový panel.
 Ve dně komory jsou větrací otvory a podél celého obvodu horní části větrací štěrbiny. Spalovací komora stojí na čtyřech patkách o výšce 10 mm.
 Komora může mít na jednom konci otvor pro vsunutí držáku se vzorkem; na protějším konci je otvor pro plynové potrubí. Roztavený materiál se zachycuje v jímce (viz obrázek 3), která je umístěna na dně komory mezi větracími otvory, aniž by je kdekoli zakrývala.
 Obrázek 1
 Příklad spalovací komory s držákem vzorku a odkapávací jímkou
 Obrázek 2
 Příklad spalovací komory
 (rozměry v milimetrech)
 Text obrazu
 plynový hořák
 větrací štěrbina
 vzorek
 Obrázek 3
 Typická odkapávací jímka
 (rozměry v milimetrech)
 2.2 Držák vzorků sestávající ze dvou kovových desek tvaru U nebo rámů z nerezavějícího materiálu. Rozměry udává obrázek 4.
 Spodní deska je opatřena kolíky s odpovídajícími otvory v horní desce, aby bylo zajištěno pevné uchycení vzorku. Kolíky zároveň slouží jako body měření na začátku a na konci dráhy hoření.
 Spodní část rámu tvaru U se vyztuží sítí žáruvzdorných drátů o průměru 0,25 mm procházejících celou spodní částí rámu v rozestupech 25 mm (viz obrázek 5).
 Plocha spodní strany vzorků musí být 178 mm nad deskou tvořící dno. Vzdálenost předního okraje držáku vzorku od okraje komory je 22 mm; vzdálenost podélných stran držáku vzorku od stěn komory je 50 mm (všechny uvedené rozměry jsou vnitřní) (viz obrázky 1 a 2).
 Obrázek 4
 Příklad držáku vzorků
 (rozměry v milimetrech)
 Text obrazu
 krycí deska
 vzorek
 Obrázek 5
 Příklad průřezu spodním rámem tvaru U pro uchycení podpěrných drátů
 (rozměry v milimetrech)
 Text obrazu
 drážky 2 × 2
 (směr vzorku)
 délka
 drážky 0,5


text:
× 0,5
 vnější strana rámu
 2.3 Plynový hořák
 Zdroj zážehu tvoří Bunsenův hořák s vnitřním průměrem 9,5 ± 0,5 mm. Je umístěn ve zkušební komoře tak, aby střed jeho trysky byl 19 mm pod středem spodního okraje volného konce vzorku (viz obrázek 2).
 2.4 Zkušební plyn
 Plyn, který napájí hořák, musí mít výhřevnost přibližně 38 MJ/m3 (např. zemní plyn).
 2.5 Kovový hřeben alespoň 110 mm dlouhý, se sedmi až osmi hladce zaoblenými zuby na každých 25 mm délky.
 2.6 Stopky s přesností 0,5 s.
 2.7 Digestoř: Spalovací komora může být umístěna v digestoři za předpokladu, že vnitřní objem digestoře je alespoň 20krát, avšak nejvýše 110krát větší než objem spalovací komory, a za předpokladu, že žádný z rozměrů digestoře (výška, šířka ani délka) není větší než 2,5násobek některého ze zbývajících dvou rozměrů. Před zkouškou se změří rychlost vzduchu v digestoři ve svislém směru, a to 100 mm před a za konečným umístěním spalovací komory. Musí být mezi 0,10 a 0,30 m/s, aby obsluha nebyla obtěžována spalinami. Je možné použít digestoř s přirozeným větráním a vhodnou rychlostí vzduchu.
 3. VZORKY
 3.1 Tvar a rozměry
 3.1.1 Tvar a rozměry vzorků jsou uvedeny na obrázku 6. Tloušťka vzorku odpovídá tloušťce zkoušeného výrobku. Nesmí být větší než 13 mm. Je-li to možné, odebere se vzorek, který má v celé délce stejný průřez.
 Obrázek 6
 Vzorek
 (rozměry v milimetrech)
 3.1.2 Pokud tvar a rozměry výrobku nedovolují odebrat vzorek uvedených rozměrů, musí být dodrženy tyto minimální rozměry:
 a)
 vzorky o šířce 3 až 60 mm musí mít délku 356 mm; v tomto případě se materiál zkouší v celé šířce výrobku;
 b)
 u vzorků o šířce od 60 do 100 mm musí délka činit nejméně 138 mm; v tomto případě odpovídá potenciální dráha hoření délce vzorku, přičemž měřit se začíná v prvním bodě měření.
 3.2 Stabilizace
 Vzorky se stabilizují po dobu alespoň 24 hodin, avšak nejvýše 7 dnů, při teplotě 23 °C ± 2 °C a relativní vlhkosti 50 ± 5 % a udržují se v těchto podmínkách až do doby bezprostředně před zkoušením.
 4. POSTUP
 4.1 Vzorky s vlasovými nebo chomáčovitými povrchy se umístí na rovnou plochu a dvakrát přejedou hřebenem (viz bod 2.5) proti vlasu.
 4.2 Vzorek se vloží do držáku vzorku (viz bod 2.2) exponovanou stranou směrem dolů k plamenu.
 4.3 Plamen plynového hořáku se při uzavřeném přívodu vzduchu nastaví na výšku 38 mm pomocí značky na komoře. Před začátkem první zkoušky se plamen nechá hořet alespoň jednu minutu, aby se stabilizoval.
 4.4 Držák vzorku se vsune do spalovací komory tak, aby byl konec vzorku vystaven plamenu, a po 15 sekundách se uzavře přívod plynu.
 4.5 Měření doby hoření začíná v okamžiku, kdy pata plamene prochází prvním bodem měření. Šíření plamene se sleduje na straně, která hoří rychleji (horní nebo spodní strana).
 4.6 Měření doby hoření končí v okamžiku, kdy plamen dospěje do posledního bodu měření nebo kdy plamen zhasne, aniž by tohoto bodu dosáhl. Jestliže plamen nedosáhne posledního bodu měření, změří se prohořelá délka k bodu, kde plamen zhasl. Prohořelou délkou se rozumí porušená


text:
část vzorku, která byla zničena hořením na povrchu nebo uvnitř.
 4.7 Pokud se vzorek nevznítí nebo pokud přestane hořet po zhasnutí hořáku nebo pokud plamen zhasne před dosažením prvního bodu měření, a není tedy naměřena žádná doba hoření, uvede se do protokolu o zkoušce, že rychlost hoření je 0 mm/min.
 4.8 Při provádění série zkoušek nebo při opakování zkoušek je nutné zajistit, aby spalovací komora a držák vzorku měly před zahájením každé další zkoušky teplotu nejvýše 30 °C.
 5. VÝPOČET
 Rychlost hoření B (1) v milimetrech za minutu se vypočte podle vzorce:
 B = 60 s/t
 kde:
 s
 =
 prohořelá délka v milimetrech;
 t
 =
 doba prohoření délky s v sekundách.
 (1) Rychlost hoření (B) se u každého vzorku vypočte pouze v případě, že plamen dosáhne posledního bodu měření nebo konce vzorku.
 PŘÍLOHA 7
 ZKOUŠKA KE STANOVENÍ VLASTNOSTÍ MATERIÁLŮ PŘI TAVENÍ
 1. ODBĚR VZORKŮ A POSTUP ZKOUŠKY
 1.1 Zkouška se provede na čtyřech vzorcích na obou stranách (nejsou-li strany shodné).
 1.2 Vzorek se ve vodorovné poloze vystaví působení elektrického radiátoru. Pod vzorek se umístí jímka k zachycování vzniklých kapek. Do jímky se vloží kousek vaty, aby se zjistilo, zda kapky hoří.
 2. ZAŘÍZENÍ
 Zařízení tvoří (viz obrázek 1):
 a)
 elektrický radiátor;
 b)
 nosič vzorku s mřížkou;
 c)
 jímka (pro zachycení vzniklých kapek);
 d)
 stojan (pro zařízení).
 2.1 Zdrojem žáru je elektrický radiátor s užitečným výkonem 500 W. Povrch, který vydává žár, musí být tvořen průhlednou deskou z křemene o průměru 100 ± 5 mm.
 Žár vyzařovaný zařízením, měřený na povrchu rovnoběžném s povrchem radiátoru ve vzdálenosti 30 mm, musí být 3 W/cm2.
 2.2 Kalibrace
 Ke kalibraci radiátoru se použije měřič tepelného toku (radiometr) Gardonova (foliového) typu s konstrukčním rozsahem do 10 W/cm2. Záření, případně v malé míře též proudění, působí na plochý, kruhový terč, který má průměr nejvýše 10 mm a trvanlivou matně černou povrchovou úpravu.
 Terč je umístěn ve vodou chlazeném tělese, jehož přední strana je plochá, kruhová, o průměru přibližně 25 mm, z vysoce leštěného kovu a odpovídá rovině terče.
 Než záření dosáhne terče, nesmí procházet žádným oknem.
 Přístroj musí být robustní, jeho instalace a použití musí být jednoduché a musí být odolný vůči průvanu a se stabilní kalibrací. Musí mít přesnost ± 3 % a reprodukovatelnost v rozmezí 0,5 %.
 Kalibrace měřiče tepelného toku se musí zkontrolovat při každé nové kalibraci radiátoru srovnáním s přístrojem, který slouží jako referenční norma a používá se výhradně pro tento účel.
 Nástroj sloužící jako referenční norma musí být v ročních intervalech plně kalibrován v souladu s příslušnou vnitrostátní normou.
 2.2.1 Kontrola kalibrace
 Intenzita záření produkovaného zdrojem energie, která při počáteční kalibraci měla hodnotu 3 W/cm2, musí být často kontrolována (nejméně po každých 50 hodinách provozu) a zařízení musí být znovu kalibrováno, pokud se při této kontrole zjistí odchylka vyšší než 0,06 W/cm2.
 2.2.2 Postup kalibrace
 Zařízení se umístí do prostředí, které je v zásadě bez vzdušného proudění (ne více než 0,2 m/s).
 Měřič tepelného toku se do zařízení vloží v poloze vzorku tak, aby terč měřiče tepelného toku byl ve středu


text:
plochy radiátoru.
 Zapne se přívod elektrického proudu a určí se příkon kontrolního zařízení nutný k dosažení intenzity záření o hodnotě 3 W/cm2 ve středu plochy radiátoru. Napájecí jednotka se nastaví tak, aby bylo dosaženo hodnoty 3 W/cm2, a poté se po dobu pěti minut nastavení nemění, aby byla zajištěna rovnováha.
 2.3 Nosič vzorku má formu kovového prstence (viz obrázek 1). Na něj se umístí mřížka z drátů z nerezavějící oceli o těchto rozměrech:
 a)
 vnitřní průměr: 118 mm;
 b)
 velikost otvorů: 2,10 mm2;
 c)
 průměr ocelového drátu: 0,70 mm.
 2.4 Jímka je tvořena válcem o vnitřním průměru 118 mm a hloubce 12 mm. Jímka se naplní vatou.
 2.5 Předměty vymezené v bodech 2.1, 2.3 a 2.4 jsou upevněny na svislém sloupu.
 Radiátor se umístí na horní část sloupu tak, aby plocha vyzařující teplo byla ve vodorovné poloze a aby záření směřovalo dolů.
 Sloup musí být opatřen pákou/pedálem za účelem pomalého zdvižení nosiče radiátoru. Rovněž by měl být vybaven zařízením pro případné zachycení radiátoru, aby bylo možné vrátit radiátor zpět do normální polohy.
 Osy radiátoru, nosiče vzorku a jímky musí být v normální poloze rovnoběžné.
 3. VZORKY
 Zkoušené vzorky musí mít tyto rozměry: 70 mm × 70 mm. Pokud to tvar výrobku umožňuje, odeberou se vzorky z hotových výrobků vždy stejným způsobem. Je-li tloušťka výrobku větší než 13 mm, zmenší se mechanicky na 13 mm, a to na straně, která není přivrácena k příslušnému prostoru (vnitřní prostor, motorový prostor nebo oddělený prostor pro topení). Není-li to možné, provede se zkouška po dohodě s příslušnou technickou zkušebnou na materiálu v původní šířce a tato skutečnost se uvede v protokolu o provedení zkoušky.
 Kompozitní materiály (viz bod 6.1.3 tohoto předpisu) se zkouší, jako kdyby byly homogenní.
 U materiálů s vrstvami rozdílného složení, které nejsou kompozitními materiály, se všechny vrstvy materiálu až do hloubky 13 mm od povrchu přivráceného k příslušnému prostoru (vnitřnímu prostoru, motorovému prostoru nebo oddělenému prostoru pro topení) zkoušejí samostatně.
 Celková hmotnost zkoušeného vzorku musí být nejméně 2 g. Jeli hmotnost jednoho vzorku nižší, přidá se dostatečný počet vzorků.
 Pokud se obě strany materiálu liší, musí se zkoušet obě, což znamená, že se zkouší osm vzorků. Vzorky a vata se stabilizují po dobu alespoň 24 hodin při teplotě 23 °C ± 2 °C a relativní vlhkosti 50 ± 5 % a udržují se při těchto podmínkách až do doby bezprostředně před zkouškou.
 4. POSTUP
 Vzorek se položí na nosič, který se umístí do takové polohy, aby vzdálenost mezi povrchem radiátoru a horní stranou vzorku byla 30 mm.
 Pod mřížku nosiče se ve vzdálenosti 300 mm umístí jímka s vatou.
 Radiátor se odsune stranou tak, aby nemohl zářit na vzorek, a zapne se. Když dosáhne plné kapacity záření, umístí se nad vzorek a začne se měřit čas.
 Pokud se materiál taví, či deformuje, upraví se výška radiátoru tak, aby vzdálenost byla 30 mm.
 Pokud se materiál vznítí, radiátor se po třech sekundách odstaví. Poté, co plamen zhasne, se radiátor vrátí do původní polohy a celý postup se během prvních pěti minut zkoušky


text:
opakuje tak často, jak je třeba.
 Po pěti minutách zkoušky:
 i)
 pokud vzorek zhasl (ať už se během prvních pěti minut zkoušky vznítil, či ne), ponechá se radiátor v původní poloze, i pokud se vzorek znovu vznítí,
 ii)
 pokud materiál hoří, je třeba před vrácením radiátoru do původní polohy počkat, až zhasne.
 V obou případech se musí ve zkoušce pokračovat dalších pět minut.
 5. VÝSLEDKY
 Pozorování se zaznamená do protokolu o provedení zkoušky. Např.:
 i)
 zda roztavený materiál odkapává, ať už hoří, či ne,
 ii)
 zda se vznítila vata v jímce.
 Obrázek 1
 (rozměry v milimetrech)
 Text obrazu
 pohyblivý kovový prstenec
 kovový prstenec (pevný)
 1 = radiátor
 2 = vzorek
 3 = mřížka (nosič vzorku)
 4 = vata
 5 = jímka
 detail kovových prstenců nesoucích vzorek
 mřížka
 PŘÍLOHA 8
 ZKOUŠKA KE STANOVENÍ RYCHLOSTI HOŘENÍ MATERIÁLŮ VE SVISLÉM SMĚRU
 1. ODBĚR VZORKŮ A POSTUP ZKOUŠKY
 1.1 U izotropních materiálů se zkouška provede na třech vzorcích, u anizotropních materiálů na šesti vzorcích.
 1.2 Zkouška spočívá v tom, že se vzorky ve svislé poloze vystaví působení plamene a určí se rychlost šíření plamene zkoušeným materiálem.
 2. ZAŘÍZENÍ
 Zařízení tvoří:
 a)
 držák vzorku;
 b)
 hořák;
 c)
 systém ventilace k odvádění plynu a spalin;
 d)
 šablona;
 e)
 značkovací vlákna z vláken bílé mercerované vaty s maximální délkovou hustotou 50 tex.
 2.1 Držák vzorku tvoří obdélníkový rám vysoký 560 mm a dvě pevně spojené rovnoběžné tyče vzdálené od sebe 150 mm, na nichž jsou upevněny kolíky nesoucí zkoušený vzorek umístěný v rovině ve vzdálenosti alespoň 20 mm od rámu. Kolíky nesoucí vzorek mají průměr nejvýše 2 mm a délku alespoň 27 mm. Umístění kolíků na rovnoběžných tyčích znázorňuje obrázek 1. Rám je upevněn na vhodném držáku tak, aby tyče během zkoušky byly ve svislé poloze. (Aby bylo možné umístit vzorek, který kolíky nesou, v rovině mimo rám, mohou se vedle kolíků upevnit rozpěry o průměru 2 mm).
 2.2 Hořák je znázorněn na obrázku 3.
 Plynem přiváděným do hořáku může být buď obchodní propan nebo obchodní butan.
 Hořák se umístí před vzorek, avšak níže, než je vzorek, tak, aby se nacházel v rovině procházející svislou střednicí vzorku a kolmé k jeho přední straně (viz obrázek 2), přičemž podélná osa směřuje nahoru ke spodnímu okraji vzorku v úhlu 30 °C s jeho svislicí. Vzdálenost mezi vrškem hořáku a spodním okrajem vzorku musí být 20 mm.
 2.3 Zkušební zařízení může být umístěno v digestoři za předpokladu, že vnitřní objem digestoře je alespoň 20krát, avšak nejvýše 110krát větší než objem zkušebního zařízení, a za předpokladu, že žádný z rozměrů digestoře (výška, šířka ani délka) není větší než 2,5násobek některého ze zbývajících dvou rozměrů. Před zkouškou se změří rychlost vzduchu v digestoři ve svislém směru, a to 100 mm před a za konečným umístěním zkušebního zařízení. Musí být mezi 0,10 a 0,30 m/s, aby obsluha nebyla obtěžována spalinami. Je možné použít digestoř s přirozeným větráním a vhodnou rychlostí vzduchu.
 2.4 Použije se plochá tuhá šablona zhotovená z vhodného materiálu, jejíž rozměry odpovídají rozměrům vzorku. Do šablony se vyvrtají otvory o průměru


text:
přibližně 2 mm umístěné tak, aby vzdálenosti mezi středy otvorů odpovídaly vzdálenostem mezi kolíky na rámu (viz obrázek 1). Všechny otvory musí být stejně vzdálené od svislé střednice šablony.
 3. VZORKY
 3.1 Rozměry vzorků: 560 × 170 mm.
 Nedovolují-li rozměry materiálu odebrání vzorku daných rozměrů, provede se zkouška po dohodě s příslušnou technickou zkušebnou na materiálu vhodné velikosti a tato skutečnost se uvede v protokolu o provedení zkoušky.
 3.2 Je-li tloušťka vzorku větší než 13 mm, zmenší se mechanicky na 13 mm, a to na straně, která není přivrácena k příslušnému prostoru (vnitřní prostor, motorový prostor nebo oddělený prostor pro topení). Není-li to možné, provede se zkouška po dohodě s příslušnou technickou zkušebnou na materiálu v původní tloušťce a tato skutečnost se uvede v protokolu o provedení zkoušky. Kompozitní materiály (viz bod 6.1.3) se zkouší, jako kdyby byly homogenní. U materiálů s vrstvami rozdílného složení, které nejsou kompozitními materiály, se všechny vrstvy materiálu až do hloubky 13 mm od povrchu přivráceného k příslušnému prostoru zkoušejí samostatně.
 3.3 Vzorky se stabilizují po dobu alespoň 24 hodin při teplotě 23 °C ± 2 °C a relativní vlhkosti 50 ± 5 % a udržují se při těchto podmínkách až do doby bezprostředně před zkouškou.
 4. POSTUP
 4.1 Zkouška se provede při teplotě mezi 10 °C a 30 °C a relativní vlhkosti mezi 15 a 80 %.
 4.2 Hořák se předehřívá po dobu 2 minut. Plamen se nastaví na výšku 40 ± 2 mm měřenou jako vzdálenost konce trubice hořáku a špičky žluté části plamene, přičemž hořák je ve svislé poloze a plamen je pozorován ve slabém světle.
 4.3 Vzorek se (po umístění zadních značkovacích nití) umístí na kolíky zkušebního rámu, přičemž je nutné zajistit, aby kolíky procházely body vyznačenými šablonou a aby vzdálenost vzorku od rámu byla alespoň 20 mm. Rám se upevní na držák tak, aby byl vzorek ve svislé poloze.
 4.4 Před vzorek se vodorovně připevní značkovací nitě v místech podle obrázku 1. V každém místě se z nitě vytvoří smyčka tak, aby obě její části od sebe byly vzdáleny 1 mm a od roviny přední strany vzorku 5 mm.
 Každá smyčka se připevní ke vhodnému časoměrnému zařízení. Nit musí být dostatečně napnuta, aby její poloha vůči vzorku zůstala zachována.
 4.5 Vzorek se vystaví působení plamene po dobu 5 sekund. Má se za to, že došlo ke vznícení, pokud vzorek hoří ještě 5 sekund po odstavení zapalovacího plamene. Nedojde-li ke vznícení, působí se plamenem po dobu 15 sekund na další stabilizovaný vzorek.
 4.6 Pokud některý výsledek u některého souboru tří vzorků překročí minimální výsledek o 50 %, zkouška se pro stejný směr hoření nebo stejnou stranu provede ještě na dalším souboru tří vzorků. Pokud jeden nebo dva vzorky v některém souboru tří vzorků nedohoří k horní značkovací niti, zkouška se pro stejný směr hoření nebo stejnou stranu provede ještě na dalším souboru tří vzorků.
 4.7 Měří se následující doby, v sekundách:
 a)
 doba od začátku působení zapalovacího plamene do přetržení jedné z prvních značkovacích nití (t1);
 b)
 doba od začátku působení


text:
zapalovacího plamene do přetržení jedné z druhých značkovacích nití (t2);
 c)
 doba od začátku působení zapalovacího plamene do přetržení jedné z třetích značkovacích nití (t3).
 4.8 Nevznítí-li se vzorek, nebo pokud po zhasnutí hořáku hoření nepokračuje, nebo pokud plamen zhasne před zničením jedné z prvních značkovacích nití, takže se nenaměří žádná doba hoření, uvažuje se rychlost hoření 0 mm/min.
 4.9 Jestliže se vzorek vznítí a plamen hořícího vzorku dosáhne výšky třetí značkovací nitě, aniž by byla zničena první a druhá značkovací niť (např. v důsledku materiálových vlastností u tenkého vzorku), uvažuje se rychlost hoření vyšší než 100 mm/min.
 5. VÝSLEDKY
 Pozorování se zapíše do protokolu o provedení zkoušky, a to včetně:
 a)
 dob trvání spalování: t1, t2 a t3 v sekundách a
 b)
 odpovídajících prohořelých délek: d1, d2 a d3 v mm.
 Rychlost hoření V1 a případně rychlosti V2 a V3 se vypočtou (pro každý vzorek, pokud plamen dosáhne alespoň jedné z prvních značkovacích nití) takto:
 Vi = 60 di/ti (mm/min)
 Bere se v úvahu nejvyšší z rychlostí V1, V2 a V3.
 Obrázek 1
 Držák vzorku
 (rozměry v milimetrech)
 Text obrazu
 kolíky k uchycení vzorku
 třetí značkovací nitě
 druhé značkovací nitě
 vzorek látky
 první značkovací nitě
 rozpěry Ø 2 (volitelné)
 hořák
 Obrázek 2
 Umístění hořáku
 (rozměry v milimetrech)
 Text obrazu
 rozpěra (volitelně)
 rám
 kolíky
 Vznícení okraje
 vzorek
 hořák
 hořák
 Obrázek 3
 Plynový hořák
 (rozměry v milimetrech)
 Text obrazu
 připevněno při montáži
 vzduchová komora
 plynová tryska
 stabilizátor plamene
 a) uspořádání plynového hořáku
 škrticí průchod
 trubice hořáku
 výstup
 (*) průměr roztečné kružnice: 4,4 mm
 zóna difuse
 zóna mísení plynu
 d) trubice hořáku
 c) stabilizátor plamene
 b) plynová tryska
 drážka
 PŘÍLOHA 9
 ZKOUŠKA KE STANOVENÍ SCHOPNOSTI MATERIÁLŮ ODPUZOVAT PALIVO NEBO MAZIVO
 1. OBLAST PŮSOBNOSTI
 Tato příloha obsahuje pokyny pro zkoušky schopnosti izolačních materiálů používaných v motorovém prostoru a v odděleném prostoru pro topení
 2. ODBĚR VZORKŮ A POSTUP ZKOUŠKY
 2.1 Zkoušené vzorky musí mít tyto rozměry: 140 × 140 mm.
 2.2 Tloušťka vzorků musí činit 5 mm. Je-li tloušťka vzorku větší než 5 mm, zmenší se mechanicky na 5 mm, a to na straně, která není přivrácena k motorovému prostoru nebo oddělenému prostoru pro topení.
 2.3 Zkušební kapalinou musí být nafta odpovídající normě EN 590:1999 (Obchodní nafta), nebo lze jako alternativu použít naftu odpovídající předpisu č. 83 (příloha 10: Specifikace referenčních paliv).
 2.4 Zkouší se čtyři vzorky.
 3. ZAŘÍZENÍ (VIZ OBRÁZEK 4a A 4b)
 Zařízení tvoří:
 A
 základová deska o tvrdosti nejméně 70 Shore D;
 B
 absorpční povrch na základové desce (např. papír);
 C
 kovový válec (vnitřní průměr 120 mm, vnější průměr 130 mm a výška 50 mm) naplněný zkušební kapalinou;
 D-D′
 dva šrouby s křídlovými maticemi;
 E
 zkoušený vzorek;
 F
 vrchní deska.
 4. POSTUP
 4.1 Vzorek a zařízení se stabilizují po dobu alespoň 24 hodin při teplotě 23 oC ± 2 oC a relativní vlhkosti 50 ± 5 % a udržují se při těchto podmínkách až do doby bezprostředně před zkouškou.
 4.2 Zkoušené vzorky se zváží.
 4.3 Zkoušený vzorek s exponovaným povrchem směřujícím nahoru se umístí na základovou desku zařízení a upevní


text:
se doprostřed kovovým válcem pomocí šroubů s dostatečným tlakem. Zkušební kapalina nesmí unikat.
 4.4 Kovový válec se naplní zkušební kapalinou do výšky 20 mm a vše se v tomto stavu ponechá po dobu 24 hodin.
 4.5 Zkušební kapalina se odstraní a vzorek se vyjme ze zařízení. Pokud na vzorku zůstane zbytek zkušební kapaliny, odstraní se, aniž by došlo ke stlačení vzorku.
 4.6 Zkoušené vzorky se zváží.
 Obrázek 4a
 Zařízení pro zkoušku schopnosti odpuzovat palivo nebo mazivo
 (rozměry v milimetrech)
 Obrázek 4b
 Zařízení pro zkoušku schopnosti odpuzovat palivo nebo mazivo
 (boční pohled)


text:
 3.12.2014
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 L 347/44
 ROZHODNUTÍ RADY PŘIDRUŽENÍ EU-EGYPT č. 1/2014
 ze dne 4. září 2014,
 kterým se mění čl. 15 odst. 7 protokolu č. 4 k Evropsko-středomořské dohodě zakládající přidružení mezi Evropskými společenstvími a jejich členskými státy na jedné straně a Egyptskou arabskou republikou na straně druhé týkajícího se definice pojmu „původní produkty“ a metod správní spolupráce
 (2014/868/EU)
 RADA PŘIDRUŽENÍ,
 s ohledem na Evropsko-středomořskou dohodu zakládající přidružení mezi Evropskými společenstvími a jejich členskými státy na jedné straně a Egyptskou arabskou republikou na straně druhé, a zejména na článek 39 protokolu č. 4 k této dohodě,
 vzhledem k těmto důvodům:
 (1)
 Ustanovení čl. 15 odst. 7 protokolu č. 4 k Evropsko-středomořské dohodě zakládající přidružení mezi Evropskými společenstvími a jejich členskými státy na jedné straně a Egyptskou arabskou republikou na straně druhé (1) (dále jen „dohoda“), ve znění rozhodnutí Rady přidružení EU-Egypt č. 1/2010 ze dne 3. srpna 2010 (2), umožňuje do 31. prosince 2012 za určitých podmínek navrácení cla nebo částečné osvobození od cla nebo poplatků s rovnocenným účinkem.
 (2)
 V zájmu jasnosti, dlouhodobé hospodářské předvídatelnosti a právní jistoty pro hospodářské subjekty se smluvní strany dohody dohodly na prodloužení použitelnosti čl. 15 odst. 7 protokolu č. 4 k dohodě o tři roky, a to s účinkem od 1. ledna 2013.
 (3)
 Protokol č. 4 k dohodě by proto měl být odpovídajícím způsobem změněn.
 (4)
 Jelikož použitelnost čl. 15 odst. 7 protokolu č. 4 k dohodě skončila k 31. prosinci 2012, mělo by být toto rozhodnutí použitelné od 1. ledna 2013,
 PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
 Článek 1
 V čl. 15 odst. 7 protokolu č. 4 k Evropsko-středomořské dohodě zakládající přidružení mezi Evropskými společenstvími a jejich členskými státy na jedné straně a Egyptskou arabskou republikou na straně druhé, týkajícího se definice pojmu „původní produkty“ a metod správní spolupráce, se poslední pododstavec nahrazuje tímto:
 „Tento odstavec se použije do 31. prosince 2015 a může být přezkoumán na základě společné dohody.“
 Článek 2
 Toto rozhodnutí vstupuje v platnost dnem přijetí.
 Použije se od 1. ledna 2013.
 V Bruselu dne 4. září 2014.
 Za Radu přidružení
 předsedkyně
 F. MOGHERINI
 (1) Úř. věst. L 304, 30.9.2004, s. 39.
 (2) Úř. věst. L 249, 23.9.2010, s. 5.


text:
 Důležité právní upozornění
 |
 21990A1231(01)
 Úřední věstník L 372 , 31/12/1990 S. 0004 - 0026 Finské zvláštní vydání: Kapitola 11 Svazek 16 S. 0138 Švédské zvláštní vydání: Kapitola 11 Svazek 16 S. 0138
 Dohodao založení Evropské banky pro obnovu a rozvojSMLUVNÍ STRANY,HLÁSÍCE SE k základním zásadám pluralitní demokracie, právního státu, dodržování lidských práv a k tržní ekonomice;PŘIPOMÍNAJÍCE SI závěrečný akt Helsinské konference o bezpečnosti a spolupráci v Evropě, zejména jeho Deklaraci zásad;VÍTAJÍCE záměr středoevropských a východoevropských zemí podporovat praktické zavádění pluralitní demokracie, posilování demokratických institucí, právní stát a dodržování lidských práv a jejich vůli zavádět reformy směřující k tržně orientované ekonomice;BEROUCE V ÚVAHU důležitost těsné a koordinované spolupráce pro podporu hospodářského pokroku středoevropských a východoevropských zemí s cílem napomoci jejich ekonomikám k větší mezinárodní konkurenceschopnosti a pomoci těmto zemím při jejich obnově a rozvoji a tímto způsobem případně omezit rizika spojená s financováním jejich hospodářství;JSOUCE PŘESVĚDČENY, že vytvoření mnohostranné finanční instituce, evropské svým základním charakterem a široce mezinárodní svými členy, pomůže těmto cílům a vytvoří novou a jedinečnou strukturu spolupráce v Evropě;SE DOHODLY na založení Evropské banky pro obnovu a rozvoj (dále jen "banka"), která bude působit v souladu s následujícími ustanoveními:KAPITOLA ICÍL, FUNKCE A ČLENSTVÍČlánek 1ÚčelV rámci podpory hospodářského pokroku a rekonstrukce je cílem banky podpora přechodu k otevřeným tržně orientovaným ekonomikám a podpora soukromé a podnikatelské iniciativy v zemích střední a východní Evropy, které se přihlásily k zásadám parlamentní demokracie, pluralismu a tržní ekonomiky a které tyto zásady naplňují v praxi.Článek 2Úkoly1. V zájmu plnění dlouhodobého cíle, který spočívá v péči o přechod středoevropských a východoevropských zemí k otevřeným tržně orientovaným ekonomikám a v podpoře soukromé a podnikatelské iniciativy, banka pomůže přijímajícím členským zemím zavádět strukturální a odvětvové ekonomické reformy včetně demonopolizace, decentralizace a privatizace tak, aby pomohla jejich ekonomikám plně se zapojit do mezinárodního hospodářství, a to následujícími opatřeními:i) podporou vytváření, zdokonalování a rozšiřování produktivní, konkurenční a soukromé hospodářské činnosti, především malých a středních podniků, prostřednictvím soukromých a jiných zainteresovaných investorů;ii) mobilizací domácího a cizího kapitálu a zkušených řídících pracovníků k účelu uvedenému v bodě i);iii) podporou produktivního investování včetně investic do služeb a finančního sektoru a v příslušné infrastruktuře, ve které je nutné podporovat soukromou a podnikatelskou iniciativu, a tímto napomáhat k vytváření konkurenčního prostředí a ke zvyšování produktivity, životní úrovně a pracovních podmínek;iv) poskytováním technické pomoci při přípravě, financování a provádění příslušných projektů, ať již samostatných nebo zapojených do zvláštních investičních programů;v) stimulováním a podporou rozvoje kapitálových trhů;vi) poskytováním podpory zdravým a ekonomicky životaschopným projektům zahrnujícím více než jednu přijímající členskou zemi;vii) prosazováním v rámci své činnosti zdravého a stabilního rozvoje z hlediska životního prostředí;aviii) prováděním takových dalších činností a poskytováním takových dalších služeb, které mohou podpořit plnění těchto úkolů.2. Při plnění úkolů uvedených v odstavci 1 tohoto článku banka úzce spolupracuje se všemi členy a způsobem odpovídajícím podmínkám této dohody s Mezinárodním měnovým fondem, Mezinárodní bankou pro obnovu a rozvoj, Mezinárodní finanční korporací, Mnohostrannou agenturou pro investiční záruky a Organizací pro ekonomickou spolupráci a rozvoj, a dále spolupracuje s Organizací spojených národů a


text: jejími agenturami a dalšími příslušnými orgány a s jakýmkoli subjektem, veřejným či soukromým, který se zabývá ekonomickým rozvojem či investicemi v zemích střední a východní Evropy.Článek 3Členství1. Členství v bance je otevřeno:i) 1. evropským a 2. mimoevropským zemím, které jsou členy Mezinárodního měnového fondu;aii) Evropskému hospodářskému společenství a Evropské investiční bance.2. Země, které se mohou stát členy podle odstavce 1 tohoto článku a které se nestanou členy podle článku 61 této dohody, mohou být přijaty za členy banky za podmínek stanovených bankou při schválení alespoň dvoutřetinovou většinou guvernérů představujících alespoň tři čtvrtiny celkového počtu hlasů členů.KAPITOLA IIKAPITÁLČLÁNEK 4Základní kapitál1. Základní kapitál při vzniku banky je deset miliard (10000000000) ECU. Je rozdělen na jeden milion (1000000) akcií o nominální hodnotě akcie ve výši deset tisíc (10000) ECU, které mohou být upsány pouze členy banky v souladu s článkem 5 této dohody.2. Základní kapitál při vzniku banky je rozdělen na splacené akcie a akcie splatné na požádání. Celkový objem splacených akcií při vzniku společnosti jsou tři miliardy (3000000000) ECU.3. Schválený základní kapitál je možné zvýšit za předpokladu vhodných podmínek schválením alespoň dvěma třetinami guvernérů představujících alespoň tři čtvrtiny celkového počtu hlasů členů banky.Článek 5Upsání akcií1. Každý člen upíše akcie základního kapitálu banky za předpokladu splnění příslušných zákonných požadavků. Každé upsání základního schváleného kapitálu při vzniku banky je rozděleno na splacené akcie a akcie splatné na požádání v poměru tři ku sedmi. Základní počet akcií určených k upsání každému ze signatářů této dohody, kteří se stanou členy v souladu s článkem 61 této dohody, odpovídá počtu uvedenému v příloze A. Výše počátečního upsaného podílu každého člena je alespoň sto (100) akcií.2. Základní počet akcií upsaných zeměmi, které budou přijaty za členy podle čl. 3 odst. 2 této dohody, bude stanoven radou guvernérů pod podmínkou, že nebude schváleno takové upsání, které by mělo za následek snížení celkového podílu na základním kapitálu banky zemí, které jsou členy Evropského hospodářského společenství, spolu s podílem Evropského hospodářského společenství a Evropské investiční banky pod úroveň většiny upsaného základního kapitálu.3. Rada guvernérů přezkoumá základní kapitál banky nejméně jednou za pět (5) let. V případě navýšení základního kapitálu bude mít každý člen přiměřenou příležitost upsat, za jednotných podmínek, které určí rada guvernérů, poměrný podíl navýšení základního kapitálu rovnající se poměru, které jeho upsaný kapitál má k celkovému upsanému kapitálu bezprostředně před tímto zvýšením. Žádný člen si nemusí upsat jakoukoli část zvýšeného základního kapitálu.4. V souladu se zněním ustanovení odstavce 3 tohoto článku rada guvernérů může na žádost člena navýšit podíl upsaný tímto členem nebo mu přidělit akcie, které nejsou upsány ostatními členy za předpokladu, že takové navýšení nebude mít za následek snížení celkového podílu zemí, které jsou členy Evropského hospodářského společenství, spolu s podílem Evropského hospodářského společenství a Evropské investiční banky na základním jmění pod úroveň většiny upsaného základního kapitálu.5. Prvotně upsané akcie členy budou vydány v nominální hodnotě. Další akcie budou vydány v nominální hodnotě, pokud rada guvernérů schválením alespoň dvou třetin guvernérů představujících alespoň dvě třetiny celkového počtu hlasů členů nerozhodne vydat tyto akcie za zvláštních okolností podle


text: jiných pravidel.6. Akcie nemohou být zastaveny či jinak zatíženy, ani převáděny vyjma bance za podmínek stanovených v kapitole VII této dohody.7. Závazky členů vůči akciím jsou limitovány nesplacenou částí jejich emisní hodnoty. Žádný člen není odpovědný z důvodu členství za závazky banky.Článek 6Splácení příspěvků1. Úhrada splacených akcií ve výši původně upsané každým signatářem této dohody, který se stane členem v souladu s článkem 61 této dohody, bude provedena v pěti (5) splátkách, každá ve výši dvaceti (20) procent takovéto částky. První splátka bude zaplacena každým členem do šedesáti (60) dnů od data vstupu dohody v platnost nebo od data uložení příslušné listiny o ratifikaci, přijetí nebo schválení v souladu s článkem 61, jestliže uložení je pozdějšího data než datum vstupu dohody v platnost. Zbývající čtyři (4) splátky budou splatné postupně jeden rok od data předchozí splátky a budou realizovány v souladu s zákonnými požadavky každého člena.2. Padesát (50) procent každé splatné částky v souladu s odstavcem 1 tohoto článku nebo provedené členem přijatým v souladu s čl. 3 odst. 2 této dohody může být uskutečněno směnkou nebo jiným dlužním úpisem vystaveným tímto členem, znějícím na ECU, americké dolary nebo japonské jeny, které by byly čerpány podle potřeb banky k platbám jejích operací. Tyto směnky či dlužní úpisy jsou nepřevoditelné, bezúročné a vyplatitelné bance v nominální hodnotě na požádání. Požadavky na proplacení směnek a dlužních úpisů se za odpovídající časové období uskuteční tak, aby hodnota požadavků v ECU v okamžiku požadavku vůči každému členovi byla poměrná k počtu splacených akcií upsaných a držených každým členem ukládajícím tyto směnky či jiné dlužní úpisy.3. Všechny platební závazky člena týkající se upsání akcií v počátečním základním kapitálu se vypořádají buď v ECU, amerických dolarech nebo v japonských jenech na základě průměrného kurzu příslušné měny k ECU za období od 30. září 1989 do 31. března 1990.4. Úhrada upsaného kapitálu banky splatného na požádání je předmětem výzvy s ohledem na články 17 a 42 této dohody, a to pouze, je-li to požadováno bankou za účelem plnění jejích závazků.5. V případě výzvy uvedené v odstavci 4 tohoto článku se platba uskuteční členem v ECU, amerických dolarech nebo v japonských jenech. Tyto výzvy jsou jednotně v ECU pro každou akcii splatnou na požádání v hodnotě vypočítané v době výzvy.6. Banka určí místo pro jakoukoli platbu podle tohoto článku nejdéle do jednoho měsíce po zahajovacím zasedání rady guvernérů za předpokladu, že se před tímto určením uskuteční platba první splátky uvedené v odstavci 1 tohoto článku Evropské investiční bance, která je svěřenským správcem banky.7. V případech upsání jiných než těch, které jsou popsány v odstavcích 1, 2 a 3 tohoto článku, se platby člena související s upsáním splacených akcií v základním jmění uskuteční členem v ECU, amerických dolarech nebo v japonských jenech, a to hotovostní platbou nebo směnkou či jiným dlužním úpisem.8. Pro účely tohoto článku platba nebo hodnota znějící v ECU zahrnuje platbu nebo hodnotu v jakékoli volně směnitelné měně, která je k datu platby nebo inkasa ekvivalentní hodnotě příslušného závazku v ECU.Článek 7Běžné zdroje kapitáluPro účely této


text: dohody se "běžnými zdroji kapitálu" banky rozumí:i) schválený základní kapitál banky zahrnující splacené akcie a akcie splatné na požádání upsané podle článku 5 této dohody;ii) finanční prostředky plynoucí z půjček banky na základě pravomoci uvedené v čl. 20 bodu i) této dohody, na něž se vztahuje závazek k výzvám podle čl. 6 odst. 4 této dohody;iii) finanční prostředky plynoucí ze splátek půjček nebo záruk a výnosy z investic do majetku uskutečněných ze zdrojů uvedených v bodech i) a ii) tohoto článku;iv) výnosy plynoucí z půjček a investic do majetku uskutečněných ze zdrojů uvedených v bodech i) a ii) tohoto článku a výnosy plynoucí ze záruk a upisování, které nejsou součástí zvláštních operací banky;av) jakékoli další finanční prostředky nebo výnosy plynoucí bance, které nepatří mezi zdroje zvláštních fondů uvedených v článku 19 této dohody.KAPITOLA IIIOPERACEČLÁNEK 8Přijímající země a použití zdrojů1. Zdroje a zařízení banky se použijí výlučně k naplňování účelu a úkolů uvedených v článcích 1 a 2 této dohody.2. Banka může provádět své operace v zemích střední a východní Evropy, které trvale postupují v přechodu k tržně orientované ekonomice a k podpoře soukromé a podnikatelské iniciativy a které konkrétními kroky naplňují zásady stanovené v článku 1 této dohody.3. V případě, že by členská země prováděla politiku neodpovídající článku 1 této dohody, anebo za výjimečných okolností, rada ředitelů zváží, zda by přístup člena ke zdrojům banky neměl být pozastaven nebo jinak pozměněn, a může dát odpovídající doporučení radě guvernérů. Jakékoli rozhodnutí v této věci přijme rada guvernérů rozhodnutím alespoň dvoutřetinové většiny guvernérů představujících alespoň tři čtvrtiny celkového počtu hlasů členů.4. i) Kterákoli potenciální přijímající země může požádat, aby jí banka poskytla přístup ke svým zdrojům na omezené účely po dobu tří (3) let od vstupu této dohody v platnost. Každý takový požadavek bude připojen jako nedílná součást k této dohodě ihned, jakmile bude vznesen.ii) V průběhu tohoto období:a) banka poskytne takové zemi a podnikům na jejím území na jejich požádání technickou pomoc a další druhy pomoci zaměřené na financování soukromého sektoru, ulehčení přechodu podniků, které jsou vlastněny státem, do soukromého vlastnictví a řízení, a na pomoc podnikům, které fungují na bázi konkurence a směřují k účasti na tržně orientované ekonomice. Rozsah této pomoci podléhá ustanovením čl. 11 odst. 3 této dohody;b) celkový objem jakékoli takto poskytnuté pomoci nepřevýší celkový objem akcií této země splacených v hotovosti nebo směnkami.iii) Na konci tohoto období bude rozhodnutí o umožnění přístupu této země nad rámec omezení uvedených v písmenech a) a b) schváleno radou guvernérů alespoň tříčtvrtinovou většinou guvernérů představujících alespoň osmdesát pět (85) procent celkového počtu hlasů členů.Článek 9Běžné a zvláštní operaceOperace banky sestávají z běžných operací financovaných z běžných kapitálových zdrojů banky uvedených v článku 7 této dohody a ze zvláštních operací financovaných ze zvláštních fondů uvedených v článku 19 této dohody. Oba druhy operací mohou být kombinovány.Článek 10Rozdělení operací1. Běžné kapitálové zdroje a zdroje ze zvláštních fondů banky jsou vždy a ve všech ohledech drženy, používány, předurčovány, investovány anebo jinak používány zcela odděleně. Účetní závěrky banky uvádějí rezervy banky spolu s běžnými


text: operacemi a odděleně zvláštní operace.2. Běžné kapitálové zdroje banky nebudou za žádných okolností zatíženy anebo použity k úhradě ztrát a závazků vznikajících ze zvláštních operací anebo jiných činností, pro které byly zvláštní fondy původně použity nebo určeny.3. Náklady spojené přímo s běžnými operacemi půjdou k tíži běžných kapitálových zdrojů banky. Náklady spojené přímo se zvláštními operacemi půjdou k tíži zdrojů zvláštních fondů. Všechny ostatní náklady budou v souladu s čl. 18 odst. 1 této dohody uhrazovány podle rozhodnutí banky.Článek 11Metody operací1. Banka uskuteční operace naplňující účel a úkoly stanovené v článcích 1 a 2 této dohody kterýmkoli nebo všemi následujícími způsoby:i) poskytováním půjček anebo spolufinancováním s mnohostrannými institucemi, komerčními bankami anebo ostatními zainteresovanými institucemi, anebo účastí na půjčkách podnikům soukromého sektoru, podnikům, které jsou vlastněny státem a které fungují na bázi konkurence a směřují k účasti na tržně orientované ekonomice, a kterémukoli podniku, který je vlastněn státem, za účelem ulehčení jeho přechodu do soukromého vlastnictví a řízení; obzvláště k ulehčení anebo podpoře účasti soukromého a/anebo zahraničního kapitálu v takových podnicích;ii) a) investicemi do vlastního kapitálu podniků soukromého sektoru;b) investicemi do vlastního kapitálu podniků, které jsou vlastněny státem, fungujících konkurenčně a směřujících k účasti na tržně orientované ekonomice, a investicemi do základního kapitálu podniků, které jsou vlastněny státem, k umožnění jejich přechodu k soukromému vlastnictví a řízení; obzvláště k ulehčení anebo podpoře účasti soukromého a/anebo zahraničního kapitálu v takových podnicích;ac) upisováním emise cenných papírů jak soukromých společností, tak podniků vlastněných státem, které jsou uvedeny v písmenu b) tohoto odstavce za účelem uvedeným v písmenu b) tohoto odstavce; a to v případech, kde ostatní způsoby financování nejsou vhodné;iii) usnadněním přístupu na domácí a mezinárodní kapitálové trhy soukromým společnostem a ostatním společnostem uvedeným v bodu i) tohoto odstavce pro cíle uvedené v bodu i) tohoto odstavce prostřednictvím poskytování záruk v těch případech, ve kterých jiné formy financování nejsou vhodné, a prostřednictvím finančního poradenství a jiných forem pomoci;iv) používáním zdrojů ze zvláštních fondů v souladu s dohodami určujícími jejich použití;av) poskytováním nebo účastí na půjčkách a poskytováním technické pomoci na rekonstrukci a rozvoji infrastruktury, včetně ekologických programů, potřebných pro rozvoj soukromého sektoru a přechod k tržně orientované ekonomice.Pro účely tohoto odstavce podnik, který je vlastněn státem, nebude považován za konkurenčně fungující, pokud nebude autonomně fungovat v konkurenčním tržním prostředí a nebudou se na něj vztahovat právní předpisy o úpadku.2. i) Rada ředitelů alespoň jednou ročně přezkoumá operace banky a strategii půjčování v každé přijímající zemi k zajištění plného naplňování účelu a úkolů banky stanovených v článcích 1 a 2 této dohody. Každé rozhodnutí vycházející z takového přezkoumání musí být přijato alespoň dvoutřetinovou většinou ředitelů představujících alespoň tři čtvrtiny celkového počtu hlasů členů.ii) Uvedené přezkoumání zahrnuje mimo jiné posouzení pokroku každé přijímající země v decentralizaci, demonopolizaci a privatizaci a relativní podíl půjček banky soukromým podnikům, podnikům, které jsou vlastněny státem a které jsou v procesu přechodu k účasti na tržně orientované ekonomice anebo privatizaci, a pro potřeby infrastruktury, pro technickou pomoc a jiné účely.3. i) Ne více než čtyřicet (40) procent celkové částky půjček, záruk


text: a kapitálových investic poskytnutých bankou, bez ohledu na další operace uvedené v tomto článku, se poskytne státnímu sektoru. Toto procentní omezení bude zpočátku použito na dvouleté období ode dne zahájení činnosti banky, souhrnně za oba roky, a následně v každém následujícím finančním roce.ii) V každé zemi ne více než čtyřicet (40) procent celkové částky půjček, záruk a kapitálových investic poskytnutých bankou za období pěti (5) let, bez ohledu na další operace banky uvedené v tomto článku, se poskytne státnímu sektoru.iii) Pro účely tohoto odstavce,a) státní sektor zahrnuje národní vlády a územní celky, jejich orgány a podniky jimi vlastněné nebo řízené;b) půjčka, záruka anebo kapitálový vklad do podniku, který je vlastněn státem a který se účastní programu na dosažení soukromého vlastnictví a řízení, se nebudou považovat za poskytnuté státnímu sektoru;c) půjčky finančnímu zprostředkovateli pro následné půjčování soukromému sektoru nebudou považovány za půjčky státnímu sektoru.Článek 12Omezení pro běžné operace1. Celkový objem nesplacených úvěrů, kapitálových účastí a záruk poskytnutých bankou v rámci jejích běžných operací se v žádném období nezvýší, pokud by tímto zvýšením byl překročen celkový objem nesníženého upsaného kapitálu, rezerv a zisků zahrnutých do jejího běžného kapitálu.2. Objem investic do majetku nepřesáhne procentní podíl základního jmění příslušné společnosti stanovený v přiměřené výši jako obecné pravidlo radou ředitelů. Banka neusiluje o to, aby prostřednictvím takové investice získala rozhodující podíl akcií ve společnosti a nevykonává takové řízení ani nepřevezme přímou odpovědnost za řízení jakékoli společnosti, do které investovala, kromě případů skutečného nebo hrozícího neplnění závazků, vztahujících se ke kterékoli investici, skutečné nebo hrozící platební neschopnosti společnosti, do které bylo investováno, nebo jiných případů, ve kterých podle názoru banky hrozí ohrožení investice. V těchto případech může banka přijmout taková opatření a využít taková práva, která považuje za nezbytná pro ochranu svých zájmů.3. Výše kapitálových účastí, do kterých banka vstoupila, v žádném období nepřevýší objem odpovídající jejímu celkovému nesníženému splacenému upsanému kapitálu, ziskům a obecné rezervě.4. Banka se nezaručí za vývozní úvěry ani nevykonává pojišťovací činnost.Článek 13Zásady činnostiBanka vykonává svoji činnost v souladu s následujícími zásadami:i) banka při své činnosti vychází ze zdravých bankovních zásad;ii) činnost banky je zajišťována formou financování zvláštních projektů, ať již samostatných nebo zahrnutých do zvláštních investičních programů, a technické pomoci, určených k naplňování účelu a úkolů stanovených v článcích 1 a 2 této dohody;iii) banka nefinancuje na území člena žádnou akci, pokud člen vyjádří k tomuto financování námitky;iv) banka nepřipustí, aby byl ve prospěch kteréhokoli člena použit neúměrný objem jejích zdrojů;v) banka udržuje rozumné rozdělení svých investic;vi) předtím, než je poskytnuta půjčka, záruka nebo kapitálová účast, předloží žadatel příslušný návrh a prezident banky předloží radě ředitelů písemnou zprávu spočívající na průzkumu provedeném bankou a obsahující doporučení;vii) banka neposkytne žádné financování ani materiální možnosti, pokud je žadatel schopen získat postačující financování nebo materiální možnosti z jiných zdrojů za podmínek, které banka považuje za rozumné;viii) při poskytování financování nebo záruk banka věnuje patřičnou pozornost tomu, zda dlužník a jeho ručitel, pokud existuje, budou schopni plnit své závazky vyplývající ze smlouvy;ix) v případě přímé půjčky povolí banka dlužníkovi čerpat prostředky pouze na pokrytí


text: skutečně vzniklých nákladů;x) banka usiluje o obrat svých fondů prodejem svých investic soukromým investorům, kdykoli je to možné přiměřeně a za uspokojivých podmínek uskutečnit;xi) při svých investicích do jednotlivých podniků banka provádí financování za podmínek, které uzná za vhodné, přičemž bere v úvahu požadavky podniku, rizika, která podstupuje banka, a podmínky, za nichž obdobné financování provádějí soukromí investoři;xii) banka neuplatní žádná omezení na dodávky zboží a služeb z kterékoli země z prostředků jakékoli půjčky, investice nebo jiného financování v rámci běžných nebo zvláštních operací banky a ve vhodných případech podmíní poskytování svých půjček a jiné operace provedením mezinárodního nabídkového řízení;axiii) banka přijme nutná opatření k zajištění toho, aby prostředky z kterékoli půjčky, kterou banka poskytla, na niž poskytla záruku nebo na níž se zúčastnila, anebo z kterékoli kapitálové účasti byly použity pouze k účelům, pro které byla půjčka nebo kapitálová účast určena, a to s patřičnou pozorností k otázkám hospodárnosti a efektivnosti.Článek 14Podmínky pro půjčky a záruky1. U půjček, které banka poskytla, na nichž se podílí nebo na něž poskytla záruky, určí smlouva podmínky příslušné půjčky nebo záruky včetně podmínek týkajících se splácení jistiny, úroků a dalších poplatků a nákladů, splatnosti a termínů splátek půjčky nebo záruky. Při stanovení těchto podmínek bude banka plně respektovat potřebu zajištění svých příjmů.2. Pokud příjemcem půjček nebo záruk na půjčky není sám člen, ale podnik, který je vlastněn státem, může banka, pokud je to vhodné, s ohledem na rozdílné přístupy k veřejným podnikům a podnikům, které jsou vlastněny státem, v přechodu k soukromému vlastnictví a řízení, požadovat od člena nebo členů, na jejichž území má být příslušný projekt realizován, nebo od veřejné agentury nebo od jakékoli instituce tohoto člena nebo členů, která je pro banku přijatelná, poskytnutí záruky za splacení jistiny a splácení úroků a dalších poplatků a nákladů spojených s půjčkou v souladu s jejími podmínkami. Správní rada každoročně přezkoumá činnost banky v této věci s patřičným ohledem na úvěruschopnost banky.3. Smlouva o půjčce nebo záruce výslovně uvede měnu nebo měny nebo ECU, v nichž mají být všechny platby bance vyplývající ze smlouvy provedeny.Článek 15Provize a poplatky1. Banka účtuje k úrokům z úvěrů, které poskytne nebo na nichž se podílí v rámci svých běžných operací, navíc provizi. Podmínky této provize stanoví rada ředitelů.2. V případě ručení za úvěr v rámci svých běžných operací nebo v případě úpisu při prodeji cenných papírů banka účtuje poplatky splatné v sazbách a lhůtách stanovených radou ředitelů, aby si vytvořila dostatečnou kompenzaci za svá rizika.3. Rada ředitelů může stanovit jakékoli jiné platby v rámci běžných operací banky a jakékoli jiné provize, poplatky nebo ostatní zatěžující platby v rámci zvláštních operací.Článek 16Zvláštní rezerva1. Částka získaná bankou z provizí a poplatků podle článku 15 této dohody se uloží jako zvláštní rezerva udržovaná pro krytí ztrát banky v souladu s článkem 17 této dohody. Zvláštní rezerva musí být udržována v likvidní formě podle rozhodnutí banky.2. Jestliže rada ředitelů stanoví, že rozsah zvláštní rezervy je odpovídající, může rozhodnout, že veškeré provize nebo poplatky budou nebo jejich část bude nadále tvořit část příjmu


text: banky.Článek 17Metody krytí bankovních ztrát1. Při běžných operacích banky v případech, kdy úvěry poskytnuté bankou, úvěry, na nichž se banka podílí, anebo bankou zaručené úvěry jsou spláceny se zpožděním nebo nejsou spláceny vůbec, a v případech ztrát při úpisech a při investování do majetku banka přijme taková opatření, která považuje za odpovídající. Banka udržuje přiměřenou rezervu na očekávané ztráty.2. Ztráty vzniklé z běžných operací banky jsou účtovány k tíži:i) rezerv zmíněných v odstavci 1 tohoto článku,ii) čistého příjmu,iii) zvláštní rezervy podle článku 16 této dohody,iv) všeobecné rezervy a přebytků,v) splaceného kapitálu v původní (nesnížené) hodnotě,vi) příslušné částky nesplaceného upsaného kapitálu splatného na požádání, který má být splacen v souladu s ustanoveními čl. 6 odst. 4 a 5 této dohody.Článek 18Zvláštní fondy1. Banka může přijmout správu zvláštních fondů, které jsou určeny, aby sloužily účelu banky a v rámci jejího okruhu úkolů. Plné náklady na správu jakéhokoli zvláštního fondu budou účtovány k tíži tohoto zvláštního fondu.2. Zvláštní fondy přijaté bankou smějí být použity jakýmkoli způsobem a za jakýchkoli podmínek, které odpovídají účelu banky a jejímu okruhu úkolů a které jsou v souladu s ostatními příslušnými ustanoveními této dohody a s dohodou nebo dohodami, které se vztahují k těmto fondům.3. Banka přijme taková pravidla, jaká mohou být požadována pro zřízení, správu a užití každého zvláštního fondu. Taková pravidla musí být v souladu s ustanoveními této dohody, s výjimkou těch ustanovení, která jsou výslovně použitelná pouze pro běžné operace banky.Článek 19Zdroje zvláštních fondůPojem "zdroje zvláštních fondů" se týká zdrojů jakéhokoli zvláštního fondu a zahrnuje:i) fondy přijaté bankou pro zahrnutí do jakéhokoli zvláštního fondu;ii) fondy splacené ve vztahu k úvěrům nebo zárukám a výtěžky investic cenných papírů financovaných ze zdrojů jakéhokoli zvláštního fondu, které podle pravidel upravujících tento zvláštní fond obdrží takovýto zvláštní fond;aiii) výnos plynoucí z investic zdrojů zvláštních fondů.KAPITOLA IVPŮJČKY A DALŠÍ PRAVOMOCIČlánek 20Všeobecné pravomoci1. Banka je, mimo dalších pravomocí, které jsou uvedeny v jiných částech této dohody, oprávněna:i) půjčit si finanční prostředky v členských zemích nebo kdekoli vždy za předpokladu, že:a) před prodejem svých obligací na území příslušné země získá její souhlas,ab) pokud dlužní úpisy banky mají znít na národní měnu členské země, banka získá její souhlas;ii) investovat nebo deponovat fondy, které nejsou třeba pro provádění jejích operací;iii) nakupovat a prodávat na sekundárním trhu cenné papíry, které banka vydala, za něž se zaručila či do nichž investovala;iv) ručit za cenné papíry, do nichž investovala, aby umožnila jejich prodej;v) upisovat nebo účastnit se upisování cenných papírů vydaných jakoukoli společností se záměrem shodným s účelem banky a s jejím okruhem úkolů;vi) poskytovat technické rady a pomoc, které slouží jejímu účelu a spadají do jejího okruhu úkolů;vii) vykonávat další pravomoci a schvalovat další nařízení a omezení, bude-li to nutné nebo vhodné pro podporu účelu a okruhu úkolů, které jsou v souladu s ustanoveními této dohody;aviii) uzavírat dohody o spolupráci s jakýmkoli veřejným či soukromým subjektem či subjekty.2. Každý cenný papír vydaný nebo garantovaný bankou ponese na své lícové straně viditelnou poznámku, že nejde o obligaci vlády nebo člena, ledaže jde o obligaci určité vlády nebo