text:
palivo, nebo, v případě topení na plynné palivo, jednu minutu v případě termoelektrického řízení plamene a 10 sekund v případě automatického řízení.
 3.
 Spalovací komora a výměník tepla u topení vyžívajících jako médium pro přenos tepla vodu musí být schopné odolat tlaku dvakrát vyššímu, než je běžný pracovní tlak, nebo tlaku 2 bary (na manometru), podle toho, který je vyšší. Zkušební tlak musí být uveden v informačním dokumentu.
 4.
 Topení musí být opatřeno štítkem výrobce s údajem o názvu výrobce, číslem modelu a označením typu spolu s údajem jmenovitého výkonu topení v kilowattech. Musí být rovněž uveden druh paliva a popřípadě pracovní napětí a tlak plynu.
 5.
 Zpožděné vypínání (doběh) ventilátorů spalovacího vzduchu
 5.1.
 Je-li namontován ventilátor spalovacího vzduchu, musí mít při vypnutí doběh, a to i v případě přehřátí nebo přerušení dodávky paliva.
 5.2.
 Ostatní opatření, která mají zabránit poškození vlivem explozivního hoření a koroze výfuku, mohou být použita v případě, že výrobce k uspokojení schvalovacího orgánu prokáže jejich rovnocenný účinek.
 6.
 Požadavky na elektrické napájení
 6.1.
 Veškeré technické požadavky, na které má vliv elektrické napětí, musí být splněny v napěťovém rozsahu ± 16 % od napětí jmenovitého. Pokud je však zajištěna ochrana proti podpětí a/nebo přepětí, musí být požadavky splněny při jmenovitém napětí a v bezprostřední blízkosti míst rozpojení.
 7.
 Výstražná kontrolka
 7.1.
 Zapnutí a vypnutí spalovacího topení musí být provozovateli zřetelně indikováno viditelnou kontrolkou v jeho zorném poli.
 PŘÍLOHA 8
 BEZPEČNOSTNÍ POŽADAVKY NA SPALOVACÍ TOPENÍ NA LPG A SYSTÉMY VYTÁPĚNÍ NA LPG
 1. SYSTÉMY VYTÁPĚNÍ NA LPG V MOTOROVÝCH VOZIDLECH A JEJICH PŘÍPOJNÝCH VOZIDLECH PRO UŽITÍ NA SILNICI
 1.1.
 Pokud může být systém vytápění na LPG v motorovém vozidle nebo v jeho přípojném vozidle užíván, i když se vozidlo pohybuje, musí spalovací topení na LPG a jeho napájecí systém vyhovovat těmto požadavkům:
 1.1.1.
 Spalovací topení na LPG musí vyhovovat požadavkům harmonizované normy EN 624:2011 (Spotřebiče spalující zkapalněné uhlovodíkové plyny (LPG) – Uzavřené vytápěcí zařízení na LPG pro zabudování do vozidel a lodí).
 1.1.2.
 U trvale namontované nádrže na LPG musí všechny konstrukční části systému, které jsou v kontaktu s LPG v kapalné fázi (všechny konstrukční části od plnicí jednotky až k odpařovači/regulátoru tlaku), a připojená instalace pro kapalnou fázi splňovat technické požadavky předpisu č. 67 části I a II a příloh 3 až 10, 13 a 15 až 17. Instalace nádrže na LPG ve vozidlech kategorie O však musí vyhovovat technickým požadavkům harmonizované normy EN 1949: 2011.
 1.1.3.
 Instalace pro plynnou fázi systému vytápění na LPG ve vozidle musí splňovat požadavky harmonizované normy EN 1949: 20111. (Specifikace pro instalaci systémů na LPG pro účely bydlení v obytných vozidlech pro volný čas a pro účely ubytování v jiných vozidlech).
 1.1.4.
 Plnící systém LPG musí být konstruován tak, aby byl LPG plněn do namontovaného spalovacího topení na LPG požadovaným tlakem a ve správné fázi. Přípustné je vypouštění LPG z trvale namontované nádrže na LPG v plynné nebo v tekuté fázi. Mezi motorovým vozidlem a jeho přípojným vozidlem nesmí být žádné propojení plynové instalace.
 1.1.5.
 Výstup kapalné fáze z trvale


text:
namontované nádrže na LPG k dodávce do topení na LPG musí být zajištěn dálkově řízeným provozním ventilem s přepadovým ventilem podle požadavku bodu 17.6.1.1 předpisu č. 67. Dálkově řízený provozní ventil s přepadovým ventilem musí být ovládán tak, aby se automaticky uzavřel do pěti sekund po zastavení motoru nezávisle na poloze spínače zapalování. Pokud je během těchto pěti sekund spínač topení nebo plnícího systému LPG znovu aktivován, může systém vytápění zůstat v provozu. Topení musí být možno kdykoli znovu nastartovat. Tento bod se nevztahuje na přípojná vozidla. Přípojná vozidla musí mít v blízkosti plnicího místa označení, které informuje, že při plnění trvale namontované nádrže na LPG musí být vypnuto topení.
 1.1.6.
 Pokud je LPG dodáván v plynné fázi z trvale namontované nádrže na LPG nebo ze samostatné přenosné lahve (lahví) na LPG, je třeba přijmout vhodná opatření k tomu, aby se zajistilo, že:
 1.1.6.1.
 žádný kapalný LPG nemůže vstupovat do regulátoru tlaku nebo do spalovacího topení na LPG (je možné použít separátor) a
 1.1.6.2.
 při náhodném rozpojení nemůže dojít k neřízenému úniku. Je třeba zajistit prostředek k zastavení toku LPG montáží zařízení bezprostředně za regulátor namontovaný na lahvi nebo na nádrži nebo do něj. Pokud je regulátor namontován dále od lahve nebo nádrže, musí být takové zařízení namontováno bezprostředně před hadici nebo potrubí od lahve nebo nádrže (vysokotlaká ochrana), a pokud je třeba ochránit nízkotlakou část instalace, musí být další zařízení namontováno do regulátoru nebo za něj (nízkotlaká ochrana).
 1.1.7.
 Pokud je LPG dodáván v kapalné fázi, musí být jednotka odpařovače a regulátoru tlaku v případě potřeby vyhřívána vhodným zdrojem tepla.
 1.1.8.
 U motorových vozidel, které využívají LPG ke svému pohonu, může být spalovací topení na LPG připojeno ke stejné trvale namontované nádrži na LPG, která dodává LPG do motoru, a to za předpokladu, že jsou splněny bezpečnostní požadavky na pohonný systém. Pokud se k vytápění používá samostatná nádrž na LPG, má tato nádrž svoji vlastní plnicí jednotku.
 2. SYSTÉMY VYTÁPĚNÍ NA LPG V MOTOROVÝCH VOZIDLECH A JEJICH PŘÍPOJNÝCH VOZIDLECH POUZE PRO STACIONÁRNÍ PROVOZ
 2.1.
 Spalovací topení na LPG a jeho plnicí systém jako součást systému vytápění na LPG, které je určeno k použití, pouze pokud se vozidlo nepohybuje, musí vyhovovat následujícím požadavkům:
 2.1.1.
 Na prostor, ve kterém jsou instalovány přenosné lahve LPG, a v blízkosti ovladače systému vytápění musí být umístěna trvalá označení, která informují, že v době, kdy se vozidlo pohybuje, nesmí být topení na LPG v provozu a ventily přenosných lahví na LPG musí být uzavřeny.
 2.1.2.
 Spalovací topení na LPG musí splňovat požadavky bodu 1.1.1.
 2.1.3.
 Instalace pro plynnou fázi systému vytápění na LPG musí splňovat požadavky bodu 1.1.3.
 PŘÍLOHA 9
 DOPLŇKOVÁ USTANOVENÍ POUŽITELNÁ NA URČITÁ VOZIDLA PODLE SPECIFIKACE V ADR
 1. OBLAST PŮSOBNOSTI
 Tato příloha se použije na určitá vozidla, u kterých jsou v Evropské dohodě o mezinárodní silniční přepravě nebezpečných věcí (ADR) uvedeny zvláštní požadavky na spalovací topení a na jejich montáž.
 2. DEFINICE
 Pro účely této přílohy jsou označení vozidel EX/II, EX/III, AT, FL, OX a MEMU definována v kapitole 9.1 dohody ADR.

type: contracts

jurisdiction: EU


text:
Vozidla schválená jako vyhovující požadavkům platným pro vozidla s označením EX/III podle této přílohy se považují za vozidla vyhovující požadavkům platným pro vozidla s označením MEMU.
 3. TECHNICKÁ USTANOVENÍ
 3.1. Všeobecně (vozidla EX/II, EX/III, AT, FL, OX a MEMU)
 3.1.1 (1)
 Spalovací topení a směrování jejich výfukových plynů musí být konstruovány, umístěny a chráněny nebo kryty tak, aby se zabránilo veškerým nepřijatelným nebezpečím přehřátí nebo požáru nákladu. Tento požadavek se považuje za splněný, pokud nádrž paliva a výfukový systém zařízení vyhoví dále uvedeným ustanovením:
 —
 Všechny nádrže na palivo zásobující zařízení musí splňovat následující požadavky:
 a)
 v případě jakéhokoli úniku musí palivo unikat k zemi, aniž by se dostalo do kontaktu s horkými částmi vozidla nebo s nákladem;
 b)
 nádrže obsahující benzin jsou vybaveny účinným zařízením na zhašení plamene v plnicím otvoru nebo zařízením, které umožní, aby plnicí otvor zůstal hermeticky uzavřený.
 —
 Výfukový systém a výfukové potrubí musí být směrovány nebo chráněny tak, aby náklad nebyl ohrožen žádným rizikem vyplývajícím z přehřátí nebo požáru. Části výfukového systému, které se nacházejí přímo pod palivovou nádrží (na motorovou naftu), musí být umístěny ve vzdálenosti nejméně 100 mm nebo musí být chráněny tepelným štítem.
 3.1.2.
 Spalovací topení musí být zapínáno ručně. Programovací zařízení jsou zakázána.
 3.2. Vozidla EX/II, EX/III a MEMU
 Spalovací topení používající jako palivo plyn nejsou povolena.
 3.3. Vozidla FL
 3.3.1.
 Vypnutí spalovacích topení musí být zajištěno přinejmenším následujícími způsoby:
 a)
 úmyslným ručním vypnutím z kabiny řidiče;
 b)
 zastavením motoru vozidla; v takovém případě může být topení restartováno ručně řidičem;
 c)
 nastartováním plnicího čerpadla motorového vozidla pro převážení nebezpečného nákladu.
 3.3.2.
 Po vypnutí spalovacích topení je povolen jejich doběh. V případech uvedených v bodě 3.3.1 písm. b) a c) musí být po doběhovém cyklu trvajícím nejvýše 40 sekund přívod vzduchu ke spalování vhodnými opatřeními přerušen. Použijí se pouze topení, během jejichž obvyklé doby používání prokazatelně nedojde k poškození výměníku tepla způsobenému omezeným doběhovým cyklem 40 sekund.
 (1) Soulad s tímto bodem se ověřuje na hotovém vozidle.


text:
 12.12.2019
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 L 323/5
 ROZHODNUTÍ SMÍŠENÉHO VÝBORU EHP
 č. 3/2018
 ze dne 9. února 2018,
 kterým se mění příloha I (Veterinární a rostlinolékařské předpisy) Dohody o EHP [2019/2039]
 SMÍŠENÝ VÝBOR EHP,
 s ohledem na Dohodu o Evropském hospodářském prostoru (dále jen „Dohoda o EHP“), a zejména na článek 98 této dohody,
 vzhledem k těmto důvodům:
 (1)
 Prováděcí rozhodnutí Komise (EU) 2016/1365 ze dne 9. srpna 2016, kterým se mění rozhodnutí 98/536/ES, pokud jde o seznam národních referenčních laboratoří (1), by mělo být začleněno do Dohody o EHP.
 (2)
 Toto rozhodnutí se týká právních předpisů o veterinárních otázkách. Jak je uvedeno v odvětvových úpravách v příloze I Dohody o EHP, právní předpisy o veterinárních otázkách se nepoužijí na Lichtenštejnsko po celou dobu, po niž je na Lichtenštejnsko rozšířena působnost Dohody mezi Evropským společenstvím a Švýcarskou konfederací o obchodu se zemědělskými produkty. Toto rozhodnutí se tudíž na Lichtenštejnsko nepoužije.
 (3)
 Příloha I Dohody o EHP by proto měla být odpovídajícím způsobem změněna,
 PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
 Článek 1
 Bod 39 (rozhodnutí Komise 98/536/ES) v části 6.2 kapitoly I přílohy I Dohody o EHP se mění takto:
 1)
 Doplňuje se nová odrážka, která zní:
 „—
 32016 D 1365: prováděcího rozhodnutí Komise (EU) 2016/1365 ze dne 9. srpna 2016 (Úř. věst. L 216, 11.8.2016, s. 12).“
 2)
 Znění úpravy se nahrazuje tímto:
 „Do tabulky v příloze doplňují tyto informace:
 Členský stát
 Referenční laboratoře
 Skupiny reziduí
 Island
 Livsmedelsverket
 Box 622
 S-751 26 Uppsala
 Všechny skupiny kromě B3c
 Matis
 Vinlandsleid 12
 IS-110 Reykjavik
 B3c
 Norsko
 Plody moře:
 Národní ústav pro výzkum potravin a mořských plodů
 Box 2029 Nordnes
 N-5817 Bergen
 B1, B2a, B2b, B2e, B2f (carbadox, olakindox), B3c, B3e
 Suchozemští živočichové:
 Fera Science Ltd
 Sand Hutton
 YO41 1 LZ, York
 UK
 A1, A2, A3, A4, A5, B1, B2a, B2b, B2d, B2f, B3c, B3d“
 Článek 2
 Znění prováděcího rozhodnutí (EU) 2016/1365 v islandském a norském jazyce, která mají být zveřejněna v dodatku EHP Úředního věstníku Evropské unie, jsou platná.
 Článek 3
 Toto rozhodnutí vstupuje v platnost dnem 10. února 2018 za předpokladu, že jsou učiněna veškerá oznámení podle čl. 103 odst. 1 Dohody o EHP (*1).
 Článek 4
 Toto rozhodnutí bude zveřejněno v oddíle EHP a v dodatku EHP Úředního věstníku Evropské unie.
 V Bruselu dne 9. února 2018.
 Za Smíšený výbor EHP
 předseda
 Claude MAERTEN
 (1) Úř. věst. L 216, 11.8.2016, s. 12.
 (*1) Nebyly oznámeny žádné ústavní požadavky.


text:
 Důležité právní upozornění
 |
 22001A0718(01)
 Úřední věstník L 194 , 18/07/2001 S. 0039 - 0049
 Úmluva o sjednocení některých pravidel pro mezinárodní leteckou dopravuSMLUVNÍ STÁTY TÉTO ÚMLUVY,UZNÁVAJÍCE význam Úmluvy o sjednocení některých pravidel pro mezinárodní leteckou dopravu podepsané ve Varšavě dne 12. října 1929 (dále jen "Varšavská úmluva") a dalších příbuzných dokumentů týkajících se harmonizace soukromého mezinárodního leteckého práva;UZNÁVAJÍCE nutnost modernizovat a sjednotit Varšavskou úmluvu a příbuzné dokumenty;UZNÁVAJÍCE význam zajištění ochrany zájmů spotřebitelů v mezinárodní letecké dopravě a nutnost zajištění spravedlivých náhrad na základě principu odškodnění;OPĚT POTVRZUJÍCE potřebu systematického rozvoje mezinárodní letecké dopravy a hladkého odbavování cestujících, zavazadel a nákladu podle zásad a cílů Úmluvy o mezinárodním civilním letectví uzavřené v Chicagu dne 7. prosince 1944;PŘESVĚDČENY, že společný krok států k další harmonizaci a kodifikaci některých pravidel pro mezinárodní leteckou dopravu formou nové úmluvy je nejvhodnějším prostředkem pro dosažení spravedlivého vyvážení zájmů,SE DOHODLY NA TOMTO:KAPITOLA IVšeobecná ustanoveníČlánek 1Oblast působnosti1. Tato úmluva se vztahuje na veškerou mezinárodní leteckou dopravu osob, zavazadel nebo nákladu pro cizí potřebu. Vztahuje se také na bezplatnou leteckou dopravu prováděnou leteckou dopravní společností.2. Pro účely této úmluvy se výrazem mezinárodní doprava rozumí jakákoliv doprava, jejíž místo odeslání a místo určení podle smlouvy uzavřené mezi dvěma stranami, bez ohledu na to, zda dojde k přerušení dopravy nebo k překládce, leží buď na území smluvních států této úmluvy, anebo na území jednoho ze smluvních států této úmluvy, pokud při přepravě dojde dle dohody k zastávce na území jiného státu, a to i tehdy, není-li tento stát smluvním státem této úmluvy. Doprava mezi dvěma body na území jednoho smluvního státu této úmluvy bez dohodnuté zastávky v určitém místě na území jiného státu se pro účely této úmluvy nepovažuje za mezinárodní dopravu.3. Doprava, kterou uskutečňuje několik po sobě následujících dopravců, je pro účely této úmluvy považována za jednu nerozdělenou dopravu, pokud ji obě strany považují za jednu operaci, bez ohledu na to, byla-li sjednána na základě jedné smlouvy nebo řady smluv, a neztrácí mezinárodní povahu pouze tím, že doprava na základě jedné smlouvy nebo řady smluv se uskutečnila výhradně na území jednoho státu.4. Tato úmluva se vztahuje rovněž na dopravu podle kapitoly V, která se uskutečňuje na základě podmínek uvedených v oné kapitole.Článek 2Doprava provozovaná státem a doprava poštovních zásilek1. Tato úmluva se vztahuje na dopravu provozovanou státem nebo zákonně zřízenými státními subjekty, pokud splňují podmínky stanovené v článku 1.2. Při dopravě poštovních zásilek odpovídá letecký dopravce pouze za příslušnou poštovní službu v souladu s platnými předpisy o vztahu mezi leteckými dopravci a poštovní správou.3. S výjimkou případů uvedených v odstavci 2 tohoto článku se tato úmluva nevztahuje na dopravu poštovních zásilek.KAPITOLA IIDokumenty a povinnosti stran týkající se dopravy cestujících, zavazadel a nákladuČlánek 3Cestující a zavazadla1. Při dopravě cestujících se vydává jednotlivý nebo hromadný doklad, který obsahuje:a) označení místa odletu a místa určení;b) označení alespoň jednoho místa zastávky, je-li místo odletu a místo určení na území jednoho smluvního státu této úmluvy a jedno nebo více dohodnutých míst zastávky je na území jiného státu.2. Jakýkoliv jiný způsob záznamu, na kterém jsou


text: uloženy údaje uvedené v odstavci 1, lze použít náhradou za vydání dokladu podle uvedeného odstavce. Použije-li se takový jiný způsob záznamu, vydá dopravce cestujícímu písemné prohlášení o takto zaznamenaných informacích.3. Dopravce odevzdá cestujícímu zavazadlový identifikační lístek ke každému zavazadlu podanému k přepravě.4. Cestující obdrží písemné oznámení o tom, že tato úmluva v případech, na které se vztahuje, může upravovat a omezovat odpovědnost dopravců za smrt nebo zranění a za zničení, ztrátu nebo poškození zavazadel a za jejich opožděné dodání.5. Nedodržení předcházejících odstavců neovlivňuje existenci ani platnost přepravní smlouvy, která se však řídí pravidly této úmluvy včetně pravidel o omezeném ručení.Článek 4Náklad1. Při dopravě nákladu letadlem se vydává letecký nákladní list.2. Místo leteckého nákladního listu lze vydat jakýkoliv jiný záznam, na kterém jsou uloženy informace o uskutečňované přepravě. Použije-li se takový způsob záznamu, dodavatel vydá odesílateli nákladu na jeho žádost potvrzení o nákladu, ze kterého bude odesílatel schopen určit svou zásilku a získat informace obsažené v záznamu uloženém tímto jiným způsobem.Článek 5Obsah leteckého nákladního listu nebo potvrzení o nákladuLetecký nákladní list nebo potvrzení o nákladu obsahujea) označení místa odeslání a místa určení;b) označení alespoň jednoho místa zastávky, je-li místo odeslání a místo určení na území jednoho smluvního státu této úmluvy a jedno nebo více dohodnutých míst zastávky na území jiného státu ac) údaj o hmotnosti zásilky.Článek 6Dokument o povaze dopravovaného nákladuOdesílatel nákladu může být v případě potřeby požádán, aby splnil formality celních, policejních nebo jiných státních orgánů a předložil doklad, ve kterém je uvedena povaha nákladu určeného k přepravě. Z tohoto ustanovení nevyplývají žádné povinnosti, závazky ani odpovědnost pro dopravce.Článek 7Popis leteckého nákladního listu1. Odesílatel nákladu vyhotoví tři originální vyhotovení leteckého nákladního listu.2. První vyhotovení leteckého nákladního listu se označí "pro dopravce" a podepisuje je odesílatel nákladu. Druhé vyhotovení se označí "pro příjemce" a podepisuje je odesílatel a dopravce. Třetí vyhotovení podepisuje dopravce a po přijetí nákladu k přepravě je předá odesílateli.3. Podpis dopravce a odesílatele lze natisknout nebo nahradit razítkem.4. Pokud na žádost odesílatele vyhotoví dopravce letecký nákladní list, má se za to, že jej vyhotovil jménem odesílatele, nebude-li prokázán opak.Článek 8Dokumenty pro více balíkůPokud zásilka obsahuje více balíků,a) má dopravce nákladu právo požadovat od odesílatele, by vyhotovil samostatné letecké nákladní listy pro jednotlivé balíky;b) má odesílatel nákladu právo požadovat od dopravce, aby mu vydal samostatná potvrzení o nákladu, pokud je použit jiný způsob záznamu podle čl. 4 odst. 2.Článek 9Nesplnění dokumentačních požadavkůNesplnění článků 4 až 8 neovlivňuje existenci nebo platnost přepravní smlouvy, která se však řídí pravidly této úmluvy včetně podmínek o omezeném ručení.Článek 10Odpovědnost za údaje v dokumentech1. Odesílatel nákladu odpovídá za správnost údajů a informací o nákladu, které uvedl nebo které byly jeho jménem uvedeny v leteckém nákladním listu nebo které sám sdělil dopravci nebo které byly dopravci sděleny jeho jménem a ten je uvedl na potvrzení o nákladu nebo do záznamu, který byl uložen jiným způsobem podle čl. 4 odst. 2. Totéž platí, je-li osoba jednající jménem odesílatele zároveň obchodním zástupcem dopravce.2. Odesílatel nákladu nahradí dopravci všechny škody, které vzniknou dopravci nebo jiné osobě, které je


text: dopravce odpovědný, v důsledku chyb, nepřesností nebo neúplností údajů a informací, které dopravci sdělil odesílatel nebo osoba jednající jménem odesílatele.3. Podle odstavců 1 a 2 tohoto článku nahradí dopravce odesílateli všechny škody, které vznikly odesílateli nebo jiné osobě, které je odesílatel odpovědný, v důsledku chyb, nepřesností nebo neúplností údajů a informací, které dopravce nebo osoba jednající jeho jménem uvedli v potvrzení o nákladu nebo v záznamu, který byl uložen jiným způsobem podle čl. 4odst. 2.Článek 11Průkazní hodnota dokumentů1. Letecký nákladní list nebo potvrzení o nákladu představují průkazný důkaz o uzavření přepravní smlouvy, přijetí nákladu a o podmínkách dopravy, které jsou uvedeny v této smlouvě.2. Jakýkoliv údaj o hmotnosti, rozměrech a obalu nákladu uvedený v leteckém nákladním listu nebo v potvrzení o nákladu a údaje o počtu balíků představují průkazný důkaz uvedených skutečností; údaje o množství, objemu a stavu nákladu nepředstavují důkaz proti dopravci, pokud ovšem nebyly zkontrolovány dopravcem za přítomnosti odesílatele a na leteckém nákladním listu nebo na potvrzení o nákladu není o této kontrole uveden záznam nebo pokud se netýkají navenek patrného stavu nákladu.Článek 12Právo na disponování nákladem1. Pokud odesílatel splní všechny své závazky podle přepravní smlouvy, má právo disponovat nákladem tak, že si jej vyzvedne na letišti v místě odletu nebo v místě určení nebo že zastaví jeho přepravu v kterémkoliv místě přistání letounu během cesty nebo že požádá, aby byl na místě určení nebo během cesty dodán jiné osobě než původně určenému příjemci zásilky, nebo že požádá o jeho vrácení na letiště, odkud byl odeslán. Odesílatel nesmí využít tohoto práva na disponování nákladem tak, aby poškodil dopravce nebo jiné odesílatele, a musí uhradit všechny výdaje spojené s uplatněním tohoto práva.2. Dopravce musí neprodleně informovat odesílatele, pokud není možné splnit jeho pokyny.3. Pokud dopravce splní pokyny odesílatele s ohledem na disponování nákladem, aniž by si vyžádal předložení části leteckého nákladního listu nebo potvrzení o nákladu, které vydal odesílateli, odpovídá za všechny škody, které by tím mohly vzniknout kterékoliv osobě, která právně vlastní tuto část leteckého nákladního listu nebo potvrzení o nákladu, aniž by tím bylo dotčeno jeho právo na náhradu škody od odesílatele.4. Právo odesílatele na disponování nákladem přestává v okamžiku, kdy toto právo přebírá příjemce podle článku 13. Pokud však příjemce odmítne přijmout dopravovaný náklad nebo se s ním nelze spojit, odesílatel znovu přebírá právo na disponování tímto nákladem.Článek 13Dodání nákladu1. Pokud odesílatel neuplatní právo na disponování nákladem, má příjemce právo požádat dopravce, aby mu poté, co náklad dorazí na místo určení, tento náklad doručil, pokud příjemce zaplatí všechny poplatky a jsou splněny podmínky dopravy.2. Pokud není dohodnuto jinak, je dopravce povinen oznámit příjemci doručení nákladu, jakmile dorazí na místo určení.3. Pokud dopravce přizná ztrátu nákladu nebo pokud náklad nedorazil sedm dní po datu, kdy měl dorazit, je příjemce oprávněn uplatnit proti dopravci práva, která má na základě přepravní smlouvy.Článek 14Vymáhání práv odesílatele a příjemceOdesílatel a příjemce mohou vymáhat všechna práva, která mají podle článků 12 a 13, každý svým jménem, bez ohledu na to, zda jedná ve svém zájmu nebo v zájmu druhého, za předpokladu, že


text: splní závazky, které mají podle přepravní smlouvy.Článek 15Vztahy odesílatele a příjemce nebo vzájemné vztahy třetích osob1. Články 12, 13 a 14 neovlivňují vzájemné vztahy odesílatele a příjemce ani vzájemné vztahy třetích osob, jejichž práva jsou odvozena od odesílatele nebo příjemce.2. Od článků 12, 13 a 14 se lze odchýlit pouze výslovným ustanovením v leteckém nákladním listu nebo v potvrzení o nákladu.Článek 16Formality celních, policejních nebo jiných veřejných orgánů1. Než může být náklad dodán příjemci, musí odesílatel sdělit informace a předložit doklady, které jsou nutné pro splnění formalit celních, policejních a jiných státních orgánů. Odesílatel odpovídá za všechny škody, které vzniknou dopravci na základě chybějících, nedostatečných nebo chybných informací nebo dokladů, pokud škoda nevznikla chybou dopravce, jeho zaměstnanců nebo zprostředkovatelů.2. Dopravce není povinen zkoumat správnost nebo úplnost těchto informací nebo dokladů.KAPITOLA IIIOdpovědnost dopravce a rozsah náhrad škodyČlánek 17Smrt a zranění cestujících — škoda na zavazadlech1. Dopravce odpovídá za škody následkem smrti nebo zranění cestujícího, pokud k nehodě, která způsobila smrt nebo zranění, došlo na palubě letadla nebo během činností při nástupu do letadla nebo výstupu z něj.2. Dopravce odpovídá za škody vzniklé zničením, ztrátou nebo poškozením zavazadel podaných k přepravě, pouze pokud událost, která způsobila zničení, ztrátu nebo poškození, nastala na palubě letadla nebo v době, kdy bylo zavazadlo podané k přepravě v péči dopravce. Dopravce však neodpovídá za rozsah škody, která vznikla v důsledku skryté závady, vlastnosti nebo vady zavazadla. Za zavazadla nepodaná k přepravě včetně osobních věcí odpovídá dopravce pouze tehdy, pokud k poškození došlo jeho chybou nebo chybou jeho zaměstnanců nebo zprostředkovatelů.3. Pokud dopravce přizná ztrátu podaného zavazadla nebo pokud podané zavazadlo nedorazí 21 dní po datu, kdy mělo dorazit, cestující je oprávněn uplatnit proti dopravci práva, která má na základě přepravní smlouvy.4. Pokud není uvedeno jinak, pojem "zavazadlo" používaný v této úmluvě znamená podané i nepodané zavazadlo.Článek 18Poškození dopravovaného nákladu1. Dopravce odpovídá za škody vzniklé zničením, ztrátou nebo poškozením nákladu, pouze pokud událost, která způsobila tuto škodu, nastala během letecké dopravy.2. Dopravce však neodpovídá za zničení, ztrátu nebo poškození nákladu, pokud se prokáže, že k němu došlo z jednoho nebo více těchto důvodů:a) skrytá závada, vlastnost nebo vada nákladu;b) vadný obal nákladu, který nebalil dopravce, jeho zaměstnanci ani zprostředkovatelé;c) válečný stav nebo ozbrojený konflikt;d) akt veřejné moci provedený ve spojitosti se vstupem, výstupem nebo tranzitem nákladu.3. Letecká doprava nákladu ve smyslu odstavce 1 tohoto článku znamená dobu, během které je náklad v péči dopravce.4. Doba letecké dopravy nezahrnuje dopravu po zemi, po moři ani vnitrostátní lodní dopravu, která se uskutečňuje mimo letiště. Pokud se však v rámci plnění smlouvy o letecké dopravě taková doprava uskutečňuje při nakládání, dodávání nebo překládání, považuje se jakákoliv vzniklá škoda za následek události vzniklé při letecké dopravě, pokud není prokázán opak. Pokud dopravce bez souhlasu odesílatele nahradí dopravu, která se měla podle smlouvy uskutečnit letecky, jinou formou dopravy po celé trase nebo její části, považuje se taková doprava jinou formou rovněž za leteckou dopravu.Článek 19ZpožděníDopravce odpovídá za škody způsobené zpožděním při letecké dopravě cestujících, zavazadel nebo nákladu. Dopravce však neodpovídá za škody


text: způsobené zpožděním je-li prokázáno, že on, jeho zaměstnanci a zprostředkovatelé učinili všechna opatření, která lze přiměřeně požadovat k tomu, aby se předešlo takové škodě, nebo že dopravce, jeho zaměstnanci či zprostředkovatelé nemohli taková opatření učinit.Článek 20Zproštění právní odpovědnostiPokud dopravce prokáže, že škodu způsobila nebo k ní nedbalostí nebo jiným chybným jednáním či opomenutím přispěla osoba žádající náhradu nebo osoba, od které osoba žádající náhradu škody odvozují svá práva, je dopravce zcela nebo částečně zproštěn odpovědnosti za škodu vůči žádající osobě, a to v rozsahu, ve kterém nedbalost, chybné jednání nebo opomenutí škodu způsobilo nebo k ní přispělo. Pokud v případě smrti nebo zranění cestujícího žádá náhradu jiná osoba než cestující, je dopravce rovněž zcela nebo částečně zproštěn odpovědnosti v rozsahu, v kterém se prokáže, že škodu způsobil nebo k ní přispěl nedbalostí, jiným chybným jednáním nebo opomenutím dotyčný cestující. Tento článek se vztahuje na všechna ustanovení o odpovědnosti této úmluvy včetně čl. 21 odst. 1.Článek 21Náhrada v případě smrti nebo zranění cestujících1. Dopravce se nemůže zprostit odpovědnosti za škody vzniklé podle čl. 17 odst. 1, které nepřevyšují 100000 zvláštních práv čerpání na každého cestujícího, ani svou odpovědnost omezit.2. Dopravce neodpovídá za škody vzniklé podle čl. 17 odst. 1 převyšující 100000 zvláštních práv čerpání na každého cestujícího, je-li prokázáno, žea) nebyly způsobeny nedbalostí nebo jiným chybným jednáním ani opomenutím dopravce, jeho zaměstnanců nebo zprostředkovatelů nebob) že vznikly pouze v důsledku nedbalosti nebo jiného chybného jednání nebo opomenutí třetí osoby.Článek 22Meze odpovědnosti za zpoždění, zavazadla a dopravovaný náklad1. V případě škody způsobené zpožděním při přepravě osob, jak je uvedeno v článku 19, je odpovědnost dopravce za každého cestujícího omezena na 4150 zvláštních práv čerpání.2. Při přepravě zavazadel je odpovědnost dopravce za zničení, ztrátu, poškození nebo zpoždění dodávky omezena na 1000 zvláštních práv čerpání pro každého cestujícího, pokud cestující při podávání zavazadla dopravci neučiní zvláštní prohlášení o významu jeho dodání do místa určení a nezaplatí dodatečný příplatek, pokud byl o to požádán. V tom případě je dopravce povinen zaplatit částku, která nepřevyšuje deklarovanou částku, pokud neprokáže, že je tato částka vyšší než je skutečný zájem cestujícího na dodání zavazadla do místa určení.3. Při přepravě nákladu je odpovědnost dopravce za zničení, ztrátu, poškození nebo zpoždění dodávky omezena na 17 zvláštních práv čerpání za kilogram, pokud odesílatel při předávání nákladu dopravci neučiní zvláštní prohlášení o významu jeho dodání do místa určení a nezaplatí dodatečný příplatek, pokud to je požadováno. V tom případě je dopravce povinen zaplatit částku, která nepřevyšuje deklarovanou částku, pokud neprokáže, že je tato částka vyšší než skutečný zájem odesílatele na dodání nákladu do místa určení.4. Při zničení, ztrátě, poškození nebo zpoždění dodávky části dopravovaného nákladu nebo jakéhokoliv předmětu, který je součástí nákladu, se při stanovení výše omezené odpovědnosti dopravce zohledňuje pouze celková váha dotyčného balíku nebo balíků. Pokud však zničení, ztráta, poškození nebo zpoždění dodávky části nákladu nebo jakéhokoliv předmětu, který je součástí nákladu, ovlivní hodnotu ostatních balíků uvedených na tomtéž leteckém nákladním listu nebo na potvrzení o nákladu nebo hodnotu balíků uvedených na záznamu uloženém jiným způsobem podle čl. 4 odst.


text: 2, pokud nebyl vydán letecký nákladní list nebo potvrzení o nákladu, zohlední se při stanovení výše odpovědnosti dopravce celková váha tohoto balíku nebo balíků.5. Odstavce 1 a 2 tohoto článku se nepoužijí, je-li prokázáno, že škoda vznikla jednáním nebo opomenutím dopravce, jeho zaměstnanců nebo zprostředkovatelů s cílem způsobit škodu nebo z nedbalosti a s vědomím, že k této škodě pravděpodobně dojde, je-li v případě zaměstnance nebo zprostředkovatele prokázáno, že při tomto jednání nebo opomenutí zaměstnanec nebo zprostředkovatel jednal v rámci svých pracovních povinností.6. Meze odpovědnosti uvedené v článku 21 a v tomto článku nebrání soudu podle vlastních právních předpisů nechat dopravci navíc uhradit veškeré soudní poplatky a další soudní výdaje, které vznikly žalující straně, včetně úroku nebo libovolnou část těchto poplatků a výdajů. Předcházející ustanovení se nepoužije, pokud stanovená výše náhrad za škody bez soudních poplatků a dalších soudních výdajů není vyšší než částka, kterou dodavatel písemně nabídl uhradit žalující straně během šesti měsíců ode dne, kdy nastala událost, která způsobila škodu, nebo před zahájením soudního řízení, pokud bylo zahájeno později.Článek 23Přepočet měnových jednotek1. Částky uvedené v této úmluvě pomocí zvláštních práv čerpání se týkají zvláštních práv čerpání definovaných Mezinárodním měnovým fondem. Přepočet těchto částek na měnové národní měnové jednotky se v případě soudního řízení provede v souladu s hodnotou národních měn vůči zvláštním právům čerpání ke dni vydání soudního rozhodnutí. Hodnota národní měny smluvního státu této úmluvy, který je členem Mezinárodního měnového fondu, vůči zvláštním právům čerpání se vypočte metodou ocenění Mezinárodního měnového fondu platnou ke dni vydání soudního rozhodnutí pro jeho operace a transakce. Hodnota národní měny smluvního státu této úmluvy, který není členem Mezinárodního měnového fondu, vůči zvláštním právům čerpání se vypočte způsobem, který stanoví tento stát.2. Státy, které nejsou členy Mezinárodního měnového fondu a jejichž právní předpisy nedovolují použití ustanovení odstavce 1 tohoto článku, mohou v den ratifikace nebo přistoupení k této úmluvě nebo kterýkoliv den poté prohlásit, že se maximální výše odpovědnosti dopravce podle článku 21, kterou lze stanovit při soudních jednáních na jejich území, rovná 1 500 000 měnových jednotek na jednoho cestujícího; 62 500 měnových jednotek na cestujícího v případech popsaných v čl. 22 odst. 1; 15 000 měnových jednotek na cestujícího v případech podle čl. 22 odst. 2 a 250 měnových jednotek na kilogram váhy podle čl. 22 odst. 3. Tato měnová jednotka odpovídá 65,5 miligramům zlata ryzosti devět set tisícin. Tyto částky lze při převádění na národní měnu zaokrouhlit. Přepočet těchto částek na národní měnu lze provést podle právních předpisů tohoto státu.3. Výpočet uvedený v poslední větě odstavce 1 tohoto článku a přepočet uvedený v odstavci 2 tohoto článku se provede tak, aby se v měně příslušného smluvního státu vyjádřila pokud možno co nejpřesněji stejná reálná hodnota, jakou mají částky uvedené v článcích 21 a 22 a která by plynula z použití prvních tří vět odstavce 1 tohoto článku. Při ukládání ratifikační listiny nebo listiny o přijetí, schválení nebo přistoupení k této úmluvě nebo při změně některé z těchto listin sdělí smluvní státy depozitáři způsob výpočtu podle odstavce 1 tohoto článku


text: nebo výsledek přepočtu podle odstavce 2 tohoto článku podle toho, kterou metodu budou používat.Článek 24Přezkum mezí odpovědnosti1. Aniž je dotčen článek 25 této úmluvy a s výhradou odstavce 2 tohoto článku, přezkoumává depozitář meze odpovědnosti stanovené v článcích 21, 22 a 23 této úmluvy každých pět let. První přezkum se uskuteční na konci pátého roku po vstupu této úmluvy v platnost, nebo nevstoupí-li v platnost do pěti let od okamžiku, kdy byla poprvé otevřena k podpisu, v průběhu prvního roku po vstupu v platnost s odkazem na inflační faktor, který odpovídá akumulované hodnotě inflace od předchozího přezkumu nebo při prvním přezkumu akumulované výši inflace ode dne vstupu této úmluvy v platnost. Míra inflace použitá při stanovení inflačního faktoru se určí jako vážený průměr celoročního zvýšení nebo snížení indexů spotřebitelských cen států, jejichž měny obsahuje zvláštní právo čerpání podle čl. 23 odst. 1.2. Pokud se při přezkumu podle předchozího odstavce zjistí, že inflační faktor přesáhl 10 procent, oznámí depozitář smluvním státům úpravu mezí odpovědnosti. Úprava vstupuje v platnost šest měsíců po oznámení smluvním státům. Pokud během tří měsíců po oznámení úpravy většina smluvních států vyjádří nesouhlas, úprava nenabude účinku a depozitář předloží tuto záležitost na schůzi smluvních států. Jakmile vstoupí v platnost nová úprava mezí odpovědnosti, depozitář to okamžitě oznámí všem smluvním státům.3. Bez ohledu na odstavec 1 tohoto článku se postup uvedený v odstavci 2 tohoto článku použije kdykoliv, pokud o to požádá jedna třetina smluvních států nebo pokud se inflační faktor podle odstavce 1 zvýší o více než 30 procent od předchozí úpravy, nebo pokud nebyla dosud úprava provedena, ode dne vstupu této úmluvy v platnost. Další přezkumy postupem popsaným v odstavci 1 tohoto článku se provádí každých pět let počínaje uplynutím pátého roku po přezkumu podle tohoto odstavce.Článek 25Výhrada mezí odpovědnostiDopravce si může vyhradit, že pro přepravní smlouvu jsou meze odpovědnosti vyšší než částky uvedené v této úmluvě nebo že nejsou stanoveny žádné meze odpovědnosti.Článek 26Neplatnost smluvních ustanoveníJakékoliv ustanovení přepravní smlouvy, které zbavuje dopravce odpovědnosti nebo stanoví nižší meze odpovědnosti, než určuje tato úmluva, je neplatné. Neplatnost takového ustanovení však neznamená neplatnost celé přepravní smlouvy, na kterou se nadále vztahuje tato úmluva.Článek 27Smluvní svobodaŽádné ustanovení této úmluvy nebrání dopravci odmítnout uzavření přepravní smlouvy, vzdát se obhajoby, na kterou má podle této úmluvy právo, nebo stanovit podmínky, které nejsou v rozporu s ustanoveními této úmluvy.Článek 28ZálohyV případě nehody letadla, která má za následek smrt nebo zranění cestujících, vyplatí dopravce, vyžadují-li to jeho vnitrostátní právní předpisy, bez prodlení zálohu fyzické osobě nebo osobám, které jsou oprávněny žádat náhradu, aby pokryl okamžité hospodářské potřeby těchto osob. Tato záloha však neznamená uznání odpovědnosti a lze ji odečíst od jakékoliv částky následně vyplacené dopravcem jako náhrada škody.Článek 29Základ pro uplatnění nárokůNáhradu za škodu vzniklou při přepravě cestujících, zavazadel a nákladu na základě této úmluvy, přepravní smlouvy nebo obecné občanskoprávní odpovědnosti nebo jinak lze žádat pouze na základě podmínek a mezí odpovědnosti stanovených v této úmluvě bez ohledu na to, které osoby mají právo podávat žalobu a jaká jsou jejich práva. Při těchto žalobách


text: nejsou kromě náhrady škody vymahatelná žádná jiná trestní, exemplární ani jiná odškodnění.Článek 30Zaměstnanci, zprostředkovatelé — celková náhrada1. Je-li na zaměstnanci nebo zprostředkovateli dopravce žádána náhrada škody podle této úmluvy a prokáže-li tento, že jednal v rámci svých pracovních povinností, může využít podmínek a mezí odpovědnosti, které je podle této úmluvy oprávněn uplatnit dopravce.2. Celková částka vymahatelná od dopravce, jeho zaměstnanců a zprostředkovatelů nesmí v tom případě překročit uvedené maximální částky.3. S výjimkou dopravy nákladu se nepoužijí odstavce 1 a 2 tohoto článku, prokáže-li se, že škoda vznikla následkem jednání nebo opomenutí zaměstnance nebo zprostředkovatele, ke kterému došlo s cílem způsobit škodu nebo z nedbalosti a s vědomím, že k této škodě pravděpodobně dojde.Článek 31Včasné podání stížnosti1. Pokud osoba, která je oprávněna přijmout zavazadlo nebo náklad podaný k přepravě, jej převezme a nevznese žádnou stížnost, je to dostatečným důkazem, že balík nebo náklad byly dodány v dobrém stavu a podle přepravního dokumentu nebo záznamu uloženého jiným způsobem podle čl. 3 odst. 2 a čl. 4 odst. 2.2. Pokud osoba, která je oprávněna přijmout zavazadlo nebo náklad, zjistí jeho poškození, musí po tomto zjištění vznést stížnost u dopravce nejpozději do sedmi dní ode dne převzetí podané zavazadla a 14 dní ode dne převzetí dopravovaného nákladu. Při opožděném dodání je třeba vznést stížnost do 21 dní ode dne, kdy osoba zavazadlo nebo náklad obdrží.3. Každá stížnost musí být podána písemně a v uvedených lhůtách.4. Pokud nebyla v uvedených lhůtách vznesena žádná stížnost, nelze proti dodavateli vznést žádné nároky kromě případů úmyslného podvodu z jeho strany.Článek 32Smrt odpovědné osobyPokud zemře odpovědná osoba, uplatňují se nároky na náhradu škody podle podmínek této úmluvy u osob, které v souladu s právními předpisy zastupují tuto osobu nebo její pozůstalost.Článek 33Soudní příslušnost1. Žalobu o náhradu škody musí žalobce podat podle svého uvážení na území jednoho ze smluvních států buď u soudu v místě bydliště nebo sídla dopravce, nebo v místě jeho hlavní provozovny, nebo v místě provozovny, kde byla uzavřena přepravní smlouva, anebo u soudu v místě určení dodávky.2. V případě žaloby o náhradu škody následkem smrti nebo zranění cestujícího lze žalobu podat u jednoho ze soudů uvedených v odstavci 1 tohoto článku nebo na území smluvního státu, ve kterém měl cestující v okamžiku nehody hlavní nebo trvalé bydliště a do kterého nebo ze kterého dopravce zajišťuje leteckou dopravu cestujících buď vlastním letadlem, nebo letadlem jiného dopravce na základě obchodní smlouvy a ve kterém dopravce provádí leteckou dopravu cestujících z místa, které má pronajaté nebo které vlastní sám nebo jiný dopravce, s nímž má uzavřenu obchodní smlouvu.3. Pro účely odstavce 2 sea) "obchodní smlouvou" rozumí jiná než zprostředkovatelská smlouva uzavřená mezi dopravci o zajištění jejich společných služeb při letecké dopravě cestujících;b) "hlavním a trvalým bydlištěm" rozumí stálé a trvalé místo pobytu cestujícího v okamžiku nehody. Státní příslušnost cestujícího není pro jeho určení rozhodující.4. Procesní záležitosti se řídí právem soudu, kterému je žaloba podána.Článek 34Rozhodčí řízení1. Za podmínek tohoto článku mohou účastníci přepravní smlouvy na dopravu nákladu vyhradit, že jakýkoliv spor o odpovědnost dopravce, vzniklý podle ustanovení této úmluvy,


text: se urovná rozhodčím řízením. Tato dohoda musí být sjednána písemně.2. Rozhodčí řízení se na základě rozhodnutí žalobce koná v jednom z míst soudní příslušnosti podle článku 33.3. Rozhodce nebo rozhodčí soud použijí ustanovení této úmluvy.4. Odstavce 2 a 3 tohoto článku se považují za součást každé rozhodčí doložky nebo rozhodčí dohody a každá podmínka uvedená v této doložce nebo dohodě, která je v rozporu s nimi, je od počátku neplatná.Článek 35Lhůty pro podání žaloby1. Právo na náhradu škody zanikne, pokud není žaloba podána do dvou let ode dne dodání zásilky do místa určení nebo ode dne, kdy letadlo se zásilkou mělo přiletět, nebo ode dne, kdy byla přeprava zastavena.2. Způsob počítání této lhůty období se řídí právem soudu, kterému je žaloba podána.Článek 36Následná doprava1. Pokud dopravu provádí několik po sobě jdoucích dopravců a splňuje-li podmínky stanovené v čl. 1 odst. 3, vztahují se na každého dopravce, který přijme cestující, zavazadla nebo náklad, pravidla stanovená v této úmluvě a každý z nich se považuje za jednu smluvní stranu přepravní smlouvy v rozsahu, v jakém se tato smlouva na část přepravy uskutečňované pod jeho dohledem.2. V případě tohoto typu dopravy může cestující nebo jiná osoba, která má nárok na náhradu škody, žádat tuto náhradu pouze od toho dopravce, který uskutečňoval dopravu, při které došlo k nehodě nebo zpoždění s výjimkou případu, kdy první dopravce na základě výslovné dohody převzal odpovědnost za celou přepravu.3. V případě dopravy zavazadel nebo nákladu má cestující nebo odesílatel právo uplatňovat nárok na náhradu škody vůči prvnímu dopravci a cestující nebo příjemce zásilky mají právo uplatnit nárok na náhradu škody vůči poslednímu dopravci a každý má dále právo uplatnit nárok na náhradu vůči dopravci, který prováděl přepravu, při které došlo ke zničení, ztrátě, poškození nebo zpoždění dodávky. Tito dopravci jsou společně a nerozdílně odpovědni cestujícímu, odesílateli nebo příjemci zásilky.Článek 37Právo na náhradu škody vůči třetím osobámŽádné ustanovení této úmluvy se nedotýká práva osoby odpovědné za vznik škody podle této úmluvy na odškodnění vůči jiné osobě.KAPITOLA IVKombinovaná dopravaČlánek 38Kombinovaná doprava1. Při kombinované dopravě, která se uskutečňuje částečně letadlem a částečně jiným způsobem, se tato úmluva s ohledem na čl. 18 odst. 4 vztahuje pouze na leteckou dopravu, splňuje-li podmínky článku 1.2. Žádné ustanovení této úmluvy nebrání smluvním stranám kombinované dopravy vložit do dokumentu o letecké dopravě podmínky týkající se všech způsobů dopravy, dodrží-li tuto úmluvu pro část dopravy uskutečňovanou letecky.KAPITOLA VLetecká doprava provozovaná jinou osobou než smluvním dopravcemČlánek 39Smluvní dopravce a skutečný dopravceUstanovení této úmluvy se použijí, pokud osoba (dále jen "smluvní dopravce") jako hlavní povinný uzavře s cestujícím, odesílatelem nebo osobou jednající jménem cestujícího nebo odesílatele přepravní smlouvu a jiná osoba (dále jen "skutečný dopravce") uskuteční na základě oprávnění, které jí udělí smluvní dopravce, celou dopravu nebo její část, avšak není vzhledem k této části dopravy následným dopravcem ve smyslu této úmluvy. Pokud se neprokáže opak, je toto oprávnění považováno za udělené.Článek 40Odpovědnost smluvního a skutečného dopravceUskuteční-li skutečný dopravce celou dopravu nebo její část podle smlouvy uvedené v článku 39 a doprava se řídí touto úmluvou, vztahují se


text: na smluvního dopravce i skutečného dopravce pravidla stanovená v této úmluvě, není-li v této kapitole uvedeno jinak. Na smluvního dopravce se vztahují pravidla stanovená v této úmluvě pro celou dopravu uvedenou v přepravní smlouvě, na skutečného dopravce pouze pro dopravu, kterou uskutečňuje.Článek 41Vzájemná odpovědnost1. Jednání a opomenutí skutečného dopravce a jeho zaměstnanců a zprostředkovatelů, kteří jednají v rámci svých pracovních povinností, se vzhledem k dopravě, kterou uskutečňuje skutečný dopravce, považuje rovněž za jednání a opomenutí smluvního dopravce.2. Jednání a opomenutí smluvního dopravce a jeho zaměstnanců a zprostředkovatelů, kteří jednají v rámci svých pracovních povinností, se vzhledem k dopravě, kterou provádí skutečný dopravce, považuje rovněž za jednání a opomenutí skutečného dopravce. Odpovědnost skutečného dopravce za každé takové jednání nebo opomenutí však není vyšší, než je stanoveno maximálními částkami v článcích 21, 22, 23 a 24. Žádná zvláštní dohoda, podle které smluvní dopravce přebírá závazky, které neukládá tato úmluva, ani zřeknutí se práv nebo obhajoby, které má podle této úmluvy, ani žádné zvláštní prohlášení o zájmu na doručení do místa určení podle článku 22 nemá účinek na skutečného dopravce, pokud s tím nevysloví souhlas.Článek 42Adresát nároků a pokynůJakýkoliv nárok nebo pokyn udělený podle této úmluvy dodavateli má stejný účinek, je-li adresován smluvnímu dopravci nebo skutečnému dopravci. Pokyny uvedené v článku 12 však mají účinek pouze tehdy, jsou-li adresovány smluvnímu dopravci.Článek 43Zaměstnanci a zprostředkovateléPři dopravě, kterou uskutečňuje skutečný dopravce, se na každého zaměstnance nebo zprostředkovatele tohoto dopravce nebo smluvního dopravce, prokáže-li, že jednal v rámci svých pracovních povinností, vztahují podmínky a meze odpovědnosti za škodu, které stanoví tato úmluva pro dopravce, jehož zaměstnancem nebo zprostředkovatelem je, není-li prokázáno, že jednal způsobem, který brání v uplatnění mezí odpovědnosti podle této úmluvy.Článek 44Slučování škodPři dopravě, kterou uskutečňuje skutečný dopravce, nesmí součet částek vymahatelných od tohoto dopravce a od smluvního dopravce a jejich zaměstnanců a zprostředkovatelů, kteří jednají v rámci svých pracovních povinností, překročit nejvyšší částku, kterou lze vymáhat od smluvního dopravce nebo skutečného dopravce podle této úmluvy. Od žádné z těchto osob však nesmí být vymáhána vyšší částka, než je mez stanovená pro tuto osobu.Článek 45Adresát nárokůPři dopravě, kterou uskutečňuje skutečný dopravce, může žalobce podat žalobu na náhradu škody podle své volby na skutečného dopravce, smluvního dopravce, nebo na oba společně nebo odděleně. Pokud je žaloba podána pouze proti jednomu z dopravců, má tento dopravce právo požádat druhého dopravce, aby se k němu připojil při soudním jednání. Postup a účinky tohoto připojení se řídí právem soudu, kterému je žaloba podána.Článek 46Dodatečná soudní příslušnostKaždá žaloba o náhradu škody podle článku 45 musí být podle volby žalobce podána na území jednoho ze smluvních států, buď u soudu, u kterého lze podat žalobu proti smluvnímu dopravci, jak je uvedeno v článku 33, nebo u soudu s působností v místě, kde má bydliště, sídlo nebo hlavní provozovnu skutečný dopravce.Článek 47Neplatnost smluvních ustanoveníJakékoliv ustanovení přepravní smlouvy, které vede ke zbavení se odpovědnosti smluvního dopravce nebo skutečného dopravce podle této kapitoly nebo ke stanovení nižší meze odpovědnosti, než jaká je stanovena podle této kapitoly, je od počáku neplatné. Neplatnost tohoto ustanovení


text: však neznamená neplatnost celé přepravní smlouvy, která se řídí nadále touto kapitolou.Článek 48Vzájemné vztahy smluvních a skutečných dopravcůS výjimkou případů uvedených v článku 45 se žádné ustanovení této kapitoly nedotýká práv a povinností dopravců mezi sebou ani práva na náhradu škody nebo odškodnění.KAPITOLA VIJiná ustanoveníČlánek 49Povinné použití úmluvyVšechna ustanovení přepravní smlouvy a všech zvláštních dohod podepsaných před vznikem škody, ve kterých smluvní strany usilují o porušení pravidel stanovených touto úmluvou, ať rozhodnutím o použitelném právu nebo změnou pravidel o soudní příslušnost, jsou od počátku neplatná.Článek 50PojištěníSmluvní státy vyžadují, aby jejich dopravci uzavřeli odpovídající pojištění zahrnující jejich odpovědnost podle této úmluvy. Smluvní stát může požádat dopravce, který má místa určení svých dodávek na jejím území, aby předložil důkaz o uzavření odpovídajícího pojištění zahrnujícího jeho odpovědnost podle této úmluvy.Článek 51Doprava uskutečněná za výjimečných okolnostíUstanovení článků 3, 5, 7 a 8 týkající se přepravních dokumentů se nepoužijí, pokud se doprava uskutečňuje za výjimečných okolností mimo běžný rozsah činnosti dopravce.Článek 52Definice pojmu denVýrazem "dny" použitým v této úmluvě se rozumějí kalendářní dny a nikoliv pracovní dny.KAPITOLA VIIZávěrečná ustanoveníČlánek 53Podpis, ratifikace a vstup v platnost1. Tato úmluva bude otevřena k podpisu v Montrealu dne 28. května 1999 pro státy účastnící se mezinárodní konference o leteckém právu, konané v Montrealu od 10. do 28. května 1999. Po 28. květnu 1999 bude úmluva otevřená k podpisu pro všechny státy v sídle Organizace pro civilní letectví v Montrealu až do vstupu v platnost podle odstavce 6 tohoto článku.2. Tato úmluva bude rovněž otevřena k podpisu pro organizace pro regionální hospodářskou integraci. Pro účely této úmluvy se "organizací pro regionální hospodářskou integraci" rozumí každá organizace, kterou vytvořily svrchované státy v určitém regionu a která má pravomoci s ohledem na určité záležitosti, které jsou upraveny touto úmluvou, a tato organizace byla řádně zmocněna tuto úmluvu podepsat, ratifikovat, přijmout, schválit nebo k ní přistoupit. Pojem "smluvní stát" nebo "smluvní státy" uvedený v této úmluvě s výjimkou čl. 1 odst. 2, čl. 3 odst. 1 písm. b), čl. 5 písm. b), článků 23, 33, 46 a čl. 57 písm. b) označuje rovněž organizace pro regionální hospodářskou integraci. Pojem "většina smluvních států" a "jedna třetina smluvních států" uvedený v článku 24 nezahrnuje organizace pro regionální hospodářskou integraci.3. Tato úmluva podléhá ratifikaci států a organizací pro regionální hospodářskou integraci, které ji podepsaly.4. Každý stát nebo organizace pro regionální hospodářskou integraci, které nepodepsaly tuto úmluvu, ji mohou kdykoliv přijmout, schválit nebo k ní přistoupit.5. Ratifikační listiny nebo listiny o přijetí, schválení nebo přistoupení k úmluvě se uloží u Mezinárodní organizace pro civilní letectví, která se tímto určuje jako depozitář.6. Tato úmluva vstupuje v platnost šedesátým dnem po dni uložení třicáté ratifikačního listiny nebo listiny o přijetí, schválení nebo přistoupení u depozitáře mezi státy, které tuto listinu uloží. Listiny organizace pro regionální hospodářskou integraci se pro účely tohoto odstavce nepočítají.7. Pro další státy a další organizace pro regionální hospodářskou integraci vstupuje tato úmluva v platnost 60 dní po dni uložení ratifikační listiny nebo listiny o přijetí, schválení nebo přistoupení.8. Depozitář neprodleně informuje všechny signatáře a smluvní


text: státy o:a) každém podepsání této úmluvy a o dni podepsání;b) každém uložení ratifikační listiny nebo listiny o přijetí, schválení nebo přistoupení a o dni tohoto aktu;c) dni vstupu úmluvy v platnost;d) dni vstupu v platnost nové úpravy mezí odpovědnosti stanovených touto úmluvou;e) každém vypovězení úmluvy podle článku 54.Článek 54Vypovězení1. Každý smluvní stát může tuto úmluvu vypovědět písemným oznámením depozitáři.2. Vypovězení úmluvy vstupuje v platnost 180 dní po dni, kdy depozitář obdrží oznámení o vypovězení.Článek 55Vztah s ostatními dokumenty Varšavské úmluvy1. Tato úmluva má přednost před všemi pravidly o mezinárodní letecké dopravě, platnými mezi smluvními státy této úmluvy na základě toho, že tyto státy jsou společně smluvními stranamia) Úmluvy o sjednocení některých pravidel pro mezinárodní leteckou dopravu podepsané ve Varšavě dne 12. října 1929 (dále jen "Varšavská úmluva");b) Protokolu, kterým se mění Úmluva o sjednocení některých pravidel pro mezinárodní leteckou dopravu podepsaná ve Varšavě dne 12. října 1929 a který byl vyhotoven v Haagu dne 28. září 1955 (dále jen "Haagský protokol");c) Úmluvy, kterou se mění Varšavská úmluva o sjednocení některých pravidel pro mezinárodní leteckou dopravu, kterou uskutečňuje jiná osoba než smluvní dopravce, která byla podepsána v Guadalajaře dne 18. září 1961 (dále jen "Guadalajarská úmluva");d) Protokolu, kterým se mění Úmluva o sjednocení některých pravidel pro mezinárodní leteckou dopravu podepsaná ve Varšavě dne 12. října 1929 ve znění protokolu podepsaného v Haagu dne 28. září 1955 a který byl podepsán v Guatemala City dne 8. března 1971 (dále jen "Protokol z Guatemala City");e) Dodatkových protokolů č. 1 — 3 a Montrealského protokolu č. 4, kterými se doplňuje Varšavská úmluva ve znění Haagského protokolu nebo Varšavské úmluvy, ve znění Haagského protokolu a Protokolu z Guatemala City, a které byly podepsány v Montrealu dne 25. září 1975 (dále jen "Montrealské protokoly"), nebo2. na území jednoho smluvního státu této úmluvy na základě toho, že tento stát je smluvní stranou jednoho nebo více dokumentů uvedených v předcházejících písmenech a) až e).Článek 56.Státy s více než jedním právním systémem1. Pokud má stát dvě nebo více územních jednotek, ve kterých platí různé právní systémy vzhledem k otázkám uvedeným v této úmluvě, může při podpisu, ratifikaci, přijetí, schválení nebo přistoupení k této úmluvě prohlásit, že rozšiřuje její působnost na všechny své územní jednotky nebo pouze na jednu nebo více územních jednotek, a toto prohlášení může kdykoliv změnit jiným prohlášením.2. Každé takové prohlášení je oznámeno depozitáři a jsou v něm jasně uvedeny územní jednotky, na které se tato úmluva vztahuje.3. Vzhledem ke smluvnímu státu, který učinil takové prohlášení, sea) pojem "národní měna" uvedený v článku 23 vykládá jako měna dotyčné územní jednotky tohoto státu ab) pojem "vnitrostátní právní předpisy" uvedený v článku 28 vykládá jako právní předpisy dotyčné územní jednotky tohoto státu.Článek 57VýhradyK této úmluvě nemohou být učiněny žádné výhrady s výjimkou toho, že smluvní stát může kdykoliv prohlásit formou písemného oznámení depozitáři, že tato úmluva se nevztahujea) na mezinárodní leteckou dopravu, kterou provádí a řídí přímo tento stát, pro neobchodní účely vzhledem funkcím a povinnostem tohoto státu jako svrchovaného státu, nebob) na přepravu osob, nákladu a zavazadel pro


text: vojenské orgány smluvního státu v letadlech registrovaných v tomto státě nebo jím najatých, jejichž celá kapacita byla rezervována těmito orgány nebo jménem těchto orgánů.NA DŮKAZ ČEHOŽ připojili níže podepsaní zplnomocnění zástupci k této úmluvě své podpisy.V Montrealu dne 28. května tisíc devět set devadesát devět, sepsáno v angličtině, arabštině, čínštině, francouzštině, ruštině a španělštině, přičemž všechna znění mají stejnou platnost. Tato úmluva zůstane uložena v archivu Mezinárodní organizace pro civilní letectví a ověřené opisy úmluvy předá depozitář všem smluvním státům této úmluvy a všem smluvním státům Varšavské úmluvy, Haagského protokolu, Guadalajarské úmluvy, Protokolu z Guatemala City a Montrealských protokolů.--------------------------------------------------


text:
 26.11.2010
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 L 310/18
 Pouze původní znění EHK OSN má podle mezinárodního veřejného práva právní účinek. Status a datum vstupu tohoto předpisu v platnost je třeba ověřit v nejnovější verzi dokumentu EHK/OSN o statusu TRANS/WP.29/343, který je k dispozici na internetové adrese:
 http://www.unece.org/trans/main/wp29/wp29wgs/wp29gen/wp29fdocstts.html
 Předpis Evropské hospodářské komise Organizace spojených národů (EHK/OSN) č. 64 – Jednotná ustanovení pro schvalování vozidel z hlediska jejich vybavení, které může zahrnovat: náhradní celek pro dočasné užití, pneumatiky schopné jízdy bez vzduchu v pneumatice a/nebo systém pro jízdu bez vzduchu v pneumatice a/nebo systém monitorování tlaku v pneumatikách
 Zahrnuje veškerá platná znění až po:
 Sérii změn 02 – datum vstupu v platnost: 19. srpna 2010
 Opravu 1 k sérii změn 02 – datum vstupu v platnost: 19. srpna 2010
 OBSAH
 PŘEDPIS
 1.
 Oblast působnosti
 2.
 Definice
 3.
 Žádost o schválení
 4.
 Schválení
 5.
 Specifikace a zkoušky
 6.
 Doplňující informace
 7.
 Změny a rozšíření schválení typu vozidla
 8.
 Shodnost výroby
 9.
 Postihy za neshodnost výroby
 10.
 Definitivní ukončení výroby
 11.
 Názvy a adresy správních orgánů a technických zkušeben odpovědných za provádění schvalovacích zkoušek
 12.
 Přechodná ustanovení
 PŘÍLOHY
 Příloha 1 –
 Zpráva o schválení (nebo zamítnutí či odejmutí schválení nebo o definitivním ukončení výroby) typu vozidla, pokud jde o jeho vybavení podle předpisu č. 64
 Příloha 2 –
 Uspořádání značek schválení typu
 Příloha 3 –
 Zkouška brzdění a směrové odchylky vozidel vybavených náhradním celkem pro dočasné užití
 Příloha 4 –
 Požadavky na zkoušky výstražného systému pro režim jízdy bez vzduchu v pneumatice
 Příloha 5 –
 Zkoušky systémů monitorování tlaku v pneumatikách (TPMS)
 1. OBLAST PŮSOBNOSTI
 Tento předpis se vztahuje na schvalování automobilů kategorie M1 a N1
 (1), které jsou vybaveny:
 a)
 náhradním celkem pro dočasné užití, a/nebo
 b)
 pneumatikami schopnými jízdy bez vzduchu v pneumatice a/nebo systémem pro jízdu bez vzduchu v pneumatice, a/nebo
 c)
 systémem monitorování tlaku v pneumatikách (2).
 Pro účely tohoto předpisu se náhradní celky kola a pneumatiky v provedení pneumatik schopných jízdy bez vzduchu (samonosných pneumatik) nebo systému pro jízdu bez vzduchu v pneumatice ve zcela nenahuštěném stavu považují za náhradní celek pro dočasné užití definovaný v odstavci 2.10 předpisu.
 2. DEFINICE
 Pro účely tohoto předpisu:
 2.1
 „Schválením vozidla“ se rozumí schválení typu vozidla z hlediska jeho vybavení celkem náhradního kola a pneumatiky pro dočasné užití.
 2.2
 „Typem vozidla“ se rozumí kategorie vozidel, která se významně neliší z podstatných hledisek jako jsou:
 2.2.1
 „typ vozidla z hlediska jeho náhradního celku pro dočasné užití“:
 2.2.1.1
 maximální tlaky náprav vozidla dle definice v odst. 2.12;
 2.2.1.2
 charakteristiky celku náhradního kola a pneumatiky pro dočasné užití;
 2.2.1.3
 způsob pohonu (přední pohon, zadní pohon, pohon všech čtyř kol);
 2.2.1.4
 pružení;
 2.2.1.5
 systém brzd;
 2.2.1.6
 rozměr kola/rozměr pneumatiky;
 2.2.1.7
 hloubka zálisu kola.
 2.2.2
 „Typ vozidla z hlediska jeho systému monitorování tlaku v pneumatikách“:
 2.2.2.1
 obchodní název výrobce nebo značka;
 2.2.2.2
 charakteristiky vozidla, které významně ovlivňují vlastnosti systému monitorování tlaku v pneumatikách;
 2.2.2.3
 typ a konstrukce systému monitorování tlaku v pneumatikách.
 2.3
 „Kolem“ se rozumí úplné kolo, sestávající z ráfku a disku kola;
 2.3.1
 „označením


text:
rozměru kola“ se rozumí označení, které je tvořeno nejméně jmenovitým průměrem ráfku, jmenovitou šířkou ráfku a profilem ráfku;
 2.3.2
 „hloubkou zálisu kola“ se rozumí vzdálenost od opěrného čela náboje kola ke střední rovině ráfku.
 2.4
 „Pneumatikou“ se rozumí pneumatika, která je zpevněným pružným obalem, který je opatřen, nebo který tvoří spolu s kolem, na kterém je namontován, kontinuální uzavřenou komoru obsahující plyn (obvykle vzduch ) nebo plyn a kapalinu, která je v zásadě prstencového tvaru a která je normálně určena k používání při tlaku větším, než je atmosférický tlak. Může se jednat o:
 2.4.1
 „normální pneumatiku“, což je pneumatika, která je vhodná pro veškeré normální silniční podmínky užívání;
 2.4.2
 „náhradní pneumatiku pro dočasné užití“, což je pneumatika, která je speciálně konstruována jako odlišná od normální pneumatiky a je určena pouze pro dočasné užití za omezených jízdních podmínek;
 2.4.3
 „pneumatiku schopnou jízdy bez vzduchu v pneumatice“ nebo „samonosnou pneumatiku“ , což je konstrukce pneumatiky jakéhokoliv technického řešení (např. se zesílenými bočnicemi atd.), které umožňuje pneumatice namontované na příslušném kole a bez jakékoliv doplňující konstrukční části zajistit vozidlu základní funkce pneumatiky nejméně do rychlosti 80 km/h (50 mph) a do vzdálenosti 80 km v režimu jízdy bez vzduchu v pneumatice;
 2.4.4
 „systém pro jízdu bez vzduchu v pneumatice“ nebo „rozšířený systém mobility“, což je soustava specificky funkčně závislých konstrukčních částí včetně pneumatiky, které společně vytvářejí zvláštní vlastnosti, které zajistí vozidlu základní funkce pneumatiky nejméně do rychlosti 80 km/h (50 mph) a do vzdálenosti 80 km v režimu jízdy bez vzduchu v pneumatice.
 2.5
 „Režimem jízdy bez vzduchu v pneumatice“ se rozumí stav pneumatiky, ve kterém si pneumatika v podstatě zachovává svou konstrukční celistvost při provozu s huštěním mezi 0 a 70 kPa.
 2.6
 „Základní funkcí pneumatiky“ se rozumí normální schopnost nahuštěné pneumatiky nést stanovenou zátěž až do stanovené rychlosti a současně přenášet síly hnací, řídící a brzdící na vozovku, po které se odvaluje.
 2.7
 „Označením rozměru pneumatiky“ se rozumí kombinace znaků, které jednoznačně identifikují geometrické rozměry pneumatiky a které zahrnují jmenovitou šířku průřezu, jmenovité profilové číslo a jmenovitý průměr. Přesné definice těchto údajů lze nalézt v předpisu č. 30.
 2.8
 „Konstrukcí pneumatiky“ se rozumí technická charakteristika kostry pneumatiky. Ta může být „bias ply“ (diagonální nebo „cross ply“), „bias-belted“ (smíšená konstrukce), „radial ply“ (radiální) nebo „run flat tyre“ (pneumatika schopná jízdy bez vzduchu) podle definice v předpisu č. 30.
 2.9
 „Normálním náhradním celkem“ se rozumí soustava kola a pneumatiky odpovídající, pokud jde o stanovené rozměry kola a pneumatiky, hloubku zálisu a konstrukce pneumatiky pneumatice namontované na stejném místě nápravy příslušného modelu nebo verze vozidla určené k běžnému provozu. Zahrnuje případ kola vyrobeného z odlišného materiálu, např. z oceli, místo hliníkové slitiny, který může užívat odlišné upevnění konstrukce kolovými maticemi nebo šrouby, které je však jinak identické s kolem určeným k běžnému užití.
 2.10
 „Náhradním celkem pro dočasné užití“ se rozumí soustava jakéhokoliv kola a pneumatiky, které neodpovídají definici „normálního náhradního celku“ v odstavci 2.9. Náhradní celek pro dočasné užití může být následujícího typu:
 2.10.1
 Typ 1
 soustava, ve které je pneumatika pneumatikou pro


text:
dočasné užití podle definice v odstavci 2.4.2;
 2.10.2
 Typ 2
 soustava, u které má kolo odlišnou hloubku zálisu než má kolo namontované na stejném místě nápravy pro běžný provoz vozidla;
 2.10.3
 Typ 3
 soustava, u které má pneumatika odlišnou konstrukci než má kolo namontované na stejném místě nápravy pro běžný provoz vozidla;
 2.10.4
 Typ 4
 soustava, u které je pneumatika normální pneumatikou podle definice v odstavci 2.4.1, ale kdy se stanovený rozměr kola nebo pneumatiky nebo obou liší od kola nebo pneumatiky, namontovaných na stejném místě nápravy pro normální provoz vozidla;
 2.10.5
 Typ 5
 soustava, u které je celek kola a pneumatiky podle definice v odstavci 2.4.3 nebo 2.4.4 namontován na vozidlo pro normální dlouhodobé užití na silnici, v případě poruchy ale může být použit ve zcela vypuštěném stavu.
 2.11
 „Maximální hmotností“ se rozumí maximální hmotnost vozidla, výrobcem označená jako technicky (konstrukčně) přípustná (tato hmotnost může být vyšší než „nejvyšší přípustná hmotnost“, stanovená vnitrostátními právními předpisy).
 2.12
 „Maximálním podílem hmotnosti na nápravy“ se rozumí maximální hodnota (udaná výrobcem) z celkové hmotnosti působící na stykové plochy pneumatik nebo pásů jedné nápravy s vozovkou a vyplývající z podílu hmotnosti vozidla, které je podporováno touto nápravou; tento podíl hmotnosti může být vyšší než „úřední nápravový tlak“ stanovený vnitrostátními právními předpisy. Součet podílů hmotnosti na nápravy může být větší než hodnota, odpovídající celkové hmotnosti vozidla.
 2.13
 „Výstražným systémem při režimu jízdy bez vzduchu v pneumatice“ se rozumí systém, který poskytuje řidiči informaci, že pneumatika je provozována bez vzduchu.
 2.14
 „Systémem monitorování tlaku v pneumatikách (TPMS)“ se rozumí systém namontovaný na vozidle, schopný vyhodnocovat tlak v pneumatikách nebo změnu tohoto tlaku v průběhu času a předávat odpovídající informaci uživateli při jízdě vozidla.
 2.15
 „Tlakem v pneumatice za studena“ se rozumí tlak v pneumatice při teplotě okolí, bez jakéhokoli nárůstu tlaku způsobeného používáním pneumatiky.
 2.16
 „Doporučeným tlakem v pneumatice za studena (Prec)“ se rozumí tlak doporučený výrobcem vozidla pro každou z poloh pneumatiky na vozidle, pro určené provozní podmínky (např. rychlost a zatížení) daného vozidla, které jsou uvedeny na štítku na vozidle a/nebo v příručce pro uživatele vozidla.
 2.17
 „Pracovním tlakem v provozu (Pwarm)“ se rozumí tlak v pneumatice pro každou z poloh pneumatiky na vozidle, na který se zvýšila jeho hodnota z tlaku za studena (Prec) vlivem teploty v průběhu použití vozidla.
 2.18
 „Zkušebním tlakem (Ptest)“ se rozumí skutečný tlak v pneumatice (pneumatikách) vybrané (vybraných) pro každou z poloh pneumatiky na vozidle po snížení tlaku během zkoušky.
 2.19
 „Typem systému monitorování tlaku v pneumatikách“ se rozumí systémy, které se významně neliší z takových podstatných hledisek, jako jsou:
 a)
 princip fungování;
 b)
 všechny komponenty, které by mohly významně ovlivňovat vlastnosti systému specifikované v odstavci 5.3 tohoto předpisu.
 3. ŽÁDOST O SCHVÁLENÍ
 3.1 Žádost o schválení typu vozidla z hlediska jeho vybavení:
 a)
 náhradním celkem pro dočasné užití (včetně výstražného systému při jízdě bez vzduchu v pneumatice, pokud to připadá v úvahu) a/nebo
 b)
 systémem k monitorování tlaku v pneumatikách
 předkládá výrobce vozidla nebo jeho řádně zplnomocněný zástupce.
 3.2 Žádost musí být ve trojím vyhotovení doplněna popisem


text:
typu vozidla ve vztahu k bodům, určeným v příloze 1 tohoto předpisu.
 3.3 Schvalovacímu orgánu nebo technické zkušebně odpovědné za provádění zkoušek schválení typu se předloží vozidlo představující typ, který má být schválen.
 3.4 Před udělením schválení typu musí správní orgán ověřit, že jsou zajištěna dostatečná opatření pro účinné řízení shodnosti výroby.
 4. SCHVÁLENÍ
 4.1 Schválení typu vozidla se udělí, jestliže vozidlo předané ke schválení podle tohoto předpisu splňuje všechny požadavky odstavce 5.
 4.1.1 Schválení typu vozidla z hlediska ustanovení týkajících se náhradního celku pro dočasné užití se udělí pouze tehdy, jestliže vozidlo splňuje požadavky odstavců 5.1 a 5.2.
 4.1.2 Schválení vozidla pouze z hlediska ustanovení týkajících se systémů k monitorování tlaku v pneumatikách se udělí pouze tehdy, jestliže vozidlo splňuje požadavky odstavce 5.3.
 4.2 Každému schválenému typu se přidělí číslo schválení typu. Jeho první dvě číslice (nyní 02, což odpovídá sérii změn 02) udávají sérii změn, která zahrnuje nejnovější závažné technické změny předpisu v době vydání schválení. Stejná smluvní strana nesmí přidělit toto číslo jinému typu vozidla. Varianty v rozsahu modelu, které jsou z hlediska kritérií odstavce 2.2 v odlišných kategoriích, však mohou být zahrnuty do stejného schválení typu pod podmínkou, že výsledky zkoušek popsaných v odstavcích 5.2 a 5.3 nevykazují větší rozdíly.
 4.3 Osvědčení o schválení nebo o rozšíření či odmítnutí schválení typu vozidla dle tohoto předpisu, musí být zasláno stranám dohody, které používají tento předpis a to na tiskopisu, odpovídajícím vzoru v příloze 1 k tomuto předpisu.
 4.4 Na každém vozidle shodném s typem vozidla schváleným podle tohoto předpisu se zřetelně a na snadno přístupném místě vyznačeném v tiskopise o schválení připevní mezinárodní značka schválení typu, která se skládá z:
 4.4.1 písmene „E“ v kružnici, za nímž následuje rozlišovací číslo země, která schválení udělila (3);
 4.4.2 číslo tohoto předpisu, za nímž následuje:
 4.4.2.1
 písmeno „R“ u vozidel, která byla schválena jen podle odstavce 4.1.1;
 4.4.2.2
 písmeno „P“ u vozidel, která byla schválena jen podle odstavce 4.1.2;
 4.4.2.3
 písmena „RP“ u vozidel, která byla schválena podle obou odstavců 4.1.1 a 4.1.2;
 4.4.3 pomlčka a číslo schválení vpravo od označení předepsaných v odstavcích 4.4.1 a 4.4.2.
 4.5 Jestliže vozidlo podle jednoho nebo několika dalších předpisů připojených k dohodě odpovídá typu schválenému v zemi, která udělila schválení podle tohoto předpisu, není třeba symbol předepsaný odstavcem 4.4.1 opakovat; v takovém případě se čísla předpisů a čísla schválení typu a další symboly podle všech předpisů, podle nichž bylo schválení typu v zemi, která schválení podle tohoto předpisu vydala, uděleno, umístí ve svislých sloupcích napravo od symbolu předepsaného v bodě 4.4.1.
 4.6 Značka schválení typu musí být jasně čitelná a nesmazatelná.
 4.7 Značka schválení se umístí v blízkosti štítku nebo přímo na štítek s údaji o vozidle, kterým vozidlo opatřil výrobce.
 4.8 Příklady značek schválení typu jsou uvedeny v příloze 2 tohoto předpisu.
 5. SPECIFIKACE A ZKOUŠKY
 5.1 Obecně
 5.1.1 Pneumatiky, určené k užití jako součást náhradního celku pro dočasné užití podle definice v odstavci 2.10, musí být schváleny podle požadavků předpisu č. 30.
 5.1.2 U vozidel s nejméně čtyřmi koly musí být


text:
schopnost nesení podílu hmotnosti vozidla náhradního celku pro dočasné užití rovna nejméně jedné polovině nejvyššího z maximálních podílů hmotnosti na nápravy vozidla; pokud je její užití omezeno na určitou nápravu, jak je uvedeno v instrukcích v odstavci 6 níže, musí být tato schopnost rovna nejméně jedné polovině maximálního podílu hmotnosti připadajícího na tuto nápravu.
 5.1.3 Konstrukční rychlost náhradního celku pro dočasné užití musí být u typů 1, 2 a 3 nejméně 120 km/h.
 5.1.4 Náhradní celek pro dočasné užití musí vykazovat následující vlastnosti:
 5.1.4.1
 Výstražné označení maximální rychlosti 80 km/h podle níže uvedeného vyobrazení musí být stále viditelné a nápadně umístěné na vnějším povrchu kola.
 U vozidel, určených v prodeji v zemích užívajících britské jednotky měření se musí umístit doplňující výstražný symbol podle výše uvedeného požadavku s tou výjimkou, že hodnota „80“ se nahradí hodnotou „50“ a označení „km/h“ se nahradí označením „mph“, tyto údaje musí být stále viditelné a nápadně umístěné na vnějším povrchu kola.
 Alternativně může být na vnějším povrchu kola nápadně umístěn jediný výstražný symbol, uspořádaný podle níže uvedeného vyobrazení.
 Velká písmena musí být nejméně 5 mm vysoká a číslice „80“ a „50“ musí být vysoké nejméně 20 mm s tím, že znaky každé číslice mají tloušťku čáry nejméně 3 mm. Malá písmena musí být vysoká nejméně 5 mm. Veškerý text musí být ohraničen a musí být umístěn na pozadí v kontrastní barvě.
 Požadavky tohoto odstavce se uplatní pouze na náhradní celky pro dočasné užití typu 1, 2 a 3 podle definice v odstavcích 2.10.1, 2.10.2 a 2.10.3.
 5.1.4.1.1
 Výstražné označení maximální rychlosti 120 km/h podle níže uvedeného vyobrazení musí být stále viditelné a nápadně umístěné na vnějším povrchu kola.
 U vozidel, určených v prodeji v zemích užívajících britské jednotky měření se musí umístit doplňující výstražný symbol podle výše uvedeného požadavku s tou výjimkou, že hodnota „120“ se nahradí hodnotou „75“ a označení „km/h“ se nahradí označením „mph“, tyto údaje musí být stále viditelné a nápadně umístěné na vnějším povrchu kola.
 Alternativně může být na vnějším povrchu kola nápadně umístěn jediný výstražný symbol, uspořádaný podle níže uvedeného vyobrazení.
 Velká písmena musí být nejméně 5 mm vysoká a číslice „120“ a „75“ musí být vysoké nejméně 20 mm s tím, že znaky každé číslice mají tloušťku čáry nejméně 3 mm. Malá písmena musí být vysoká nejméně 5 mm. Veškerý text musí být ohraničen a musí být umístěn na pozadí v kontrastní barvě.
 Požadavky tohoto odstavce se použijí pouze na náhradní celky pro dočasné užití typu 4 definované v odstavci 2.10.4, které mají být dodány a používány na vozidlech kategorie M1.
 5.1.4.2
 Jsou-li namontovány na vozidlo pro dočasné užití, musí mít vnější povrch kola a/nebo pneumatiky zřetelnou barvu nebo barevný vzorek, který je zcela zřejmé odlišný od barvy (barev) standardního celku. Je-li možno na náhradní celek pro dočasné užití upevnit kryt kola, nesmí být zřetelná barva nebo barevný vzorek tímto krytem kola zakryty.
 5.1.5 S výjimkou pneumatik pro jízdu bez vzduchu v pneumatice/samonosných pneumatik nebo systému pro jízdu bez vzduchu v pneumatice/rozšířeného systému mobility je přípustné dodávat vozidlo pouze


text:
s jednou pneumatikou pro dočasné použití.
 5.1.6 U vozidel vybavených pneumatikami pro jízdu bez vzduchu v pneumatice/samonosnými pneumatikami nebo systémy pro jízdu bez vzduchu v pneumatice/rozšířeným systémem mobility musí být vozidlo vybaveno také výstražným systémem při režimu jízdy bez vzduchu v pneumatice (definovaným v odstavci 2.13). Výstražný systém režimu jízdy bez vzduchu musí být schopen fungovat v rozmezí rychlostí od 40 km/h do maximální konstrukční rychlosti vozidla a musí splňovat požadavky odstavců 5.1.6.1 až 5.1.6.6. Pokud je však vozidlo opatřeno systémem k monitorování tlaku v pneumatikách, který splňuje požadavky odstavce 5.3, dodatečné opatření vozidla systémem pro režim jízdy bez vzduchu není požadováno.
 5.1.6.1
 Výstražná signalizace bude provedena žlutým optickým výstražným signálem.
 5.1.6.2
 Výstražný signál se uvede do činnosti, když je spínač zapalování (startování) v poloze „zapnuto“ (běh motoru) (kontrola žárovky).
 5.1.6.3
 Varování musí být řidiči sděleno rozsvícením výstražného signálu podle odstavce 5.1.6.1 nejpozději tehdy, pokud je u jedné z pneumatik detekován režim jízdy bez vzduchu v pneumatice.
 5.1.6.4
 Elektrická porucha nebo nefunkčnost snímače, které ovlivní výstražný systém při režimu jízdy bez vzduchu v pneumatice, včetně výpadku elektrického zdroje, napájení nebo přenosu výstupního signálu musí být řidiči indikovány optickým žlutým signálem poruchy výstražného systému režimu jízdy bez vzduchu v pneumatice. Pokud se výstražný signál popsaný v odstavci 5.1.6.1 používá k signalizaci pneumatiky při režimu jízdy bez vzduchu v pneumatice i k signalizaci poruchy výstražného systému režimu jízdy bez vzduchu v pneumatice, použije se toto: při spínači zapalování (startování) v poloze „zapnuto“ (běh motoru) musí výstražný signál blikat, aby signalizoval selhání systému. Po krátké době musí výstražný signál zůstat trvale rozsvícen tak dlouho, dokud trvá selhání systému a dokud je spínač zapalování (startování) v poloze „zapnuto“ (běh motoru). Sled blikání a trvalého rozsvícení se musí opakovat vždy, když se uvede spínač zapalování (startování) do polohy „zapnuto“ (běh motoru), do doby, než bude odstraněno selhání systému.
 5.1.6.5
 Pokud probíhá manuální obnovení správného stavu systému podle návodu k obsluze vozidla, ustanovení odstavců 5.1.6.3 a 5.1.6.4 se použít nesmí.
 5.1.6.6
 Funkce výstražného signálu popsané v odstavcích 5.1.6.2 až 5.1.6.4 musí plnit požadavky stanovené v příloze 4.
 5.1.7 Jestliže je vozidlo vybaveno náhradním celkem pro dočasné užití, který je uložen v nenahuštěném stavu, musí být ve vozidle prostředek, kterým je možno nahustit pneumatiku na tlak specifikovaný pro dočasné užití za dobu nejvýše 10 minut.
 5.2 Zkouška brzdění
 5.2.1 Vozidla, která mají být vybavena náhradním celkem pro dočasné užití, musí splňovat požadavky přílohy 3 k tomuto předpisu.
 5.3 Systémy k monitorování tlaku v pneumatikách (TPMS)
 5.3.1 Obecné požadavky
 5.3.1.1
 Podle požadavků uvedených v odstavci 12 musí všechna vozidla kategorie M1 až do maximální hmotnosti 3 500 kg a vozidla kategorie N1, přičemž u vozidel obou kategorií jsou na všech nápravách jednoduché pneumatiky a jsou vybavena systémem k monitorování tlaku v pneumatikách, jež odpovídá definici v odstavci 2.14, splňovat požadavky na vlastnosti uvedené dále v odstavcích 5.3.1.2 až 5.3.5.5 a musí být zkoušena podle přílohy 5.
 5.3.1.2
 Každý systém k monitorování tlaku v pneumatikách namontovaný na vozidle musí splňovat požadavky předpisu č. 10.
 5.3.1.3
 Systém musí fungovat od


text:
rychlosti 40 km/h nebo nižší až do maximální konstrukční rychlosti vozidla.
 5.3.2 Zjištění tlaku v pneumatice při ztrátě tlaku způsobenou náhodnou událostí (zkouška průrazem)
 5.3.2.1
 TPMS se musí zkoušet postupem stanoveným v odstavci 2.6.1 přílohy 5. Při zkoušce tímto postupem musí TPMS rozsvítit výstražný signál popsaný v odstavci 5.3.5 nejdéle za 10 minut potom, kdy pracovní tlak v provozu v jedné z pneumatik vozidla poklesl o 20 % nebo dosáhl hodnoty minimálního tlaku 150 kPa, podle toho, která hodnota je vyšší.
 5.3.3 Zjištění úrovně tlaku v pneumatice, který je podstatně nižší, než je doporučený tlak pro optimální vlastnosti, včetně spotřeby paliva a bezpečnosti (zkouška difuse)
 5.3.3.1
 TPMS se zkouší postupem stanoveným v odstavci 2.6.2 přílohy 5. Když se zkouší tímto postupem, musí TPMS rozsvítit výstražný signál popsaný v odstavci 5.3.5 nejpozději do 60 minut kumulované doby jízdy od snížení pracovního tlaku v provozu v kterékoli z pneumatik vozidla o 20 %, až do celkového počtu čtyř pneumatik.
 5.3.4 Zkouška zjištění chybné funkce
 5.3.4.1
 TPMS se zkouší postupem stanoveným v odstavci 3 přílohy 5. Když se zkouší tímto postupem, musí TPMS rozsvítit výstražný signál popsaný v odstavci 5.3.5 nejdéle do 10 minut po vzniku chybné funkce, která ovlivňuje vytvoření nebo přenos řídicích signálů nebo signálů odezvy v systému monitorování tlaku v pneumatikách vozidla. Jestliže je systém blokován vnějšími vlivy (např. vysokofrekvenčním šumem), je možno prodloužit dobu ke zjištění chybné funkce.
 5.3.5 Výstražná signalizace
 5.3.5.1
 Výstražná signalizace se provede optickým výstražným signálem, který splňuje požadavky předpisu č. 121.
 5.3.5.2
 Výstražný signál se uvede do činnosti, když je spínač zapalování (startování) v poloze „zapnuto“ (běh motoru) (kontrola žárovky). [Tento požadavek neplatí pro kontrolky, které se zobrazují na společné ploše.]
 5.3.5.3
 Výstražný signál musí být viditelný i za denního světla; řidič musí mít možnost snadno zkontrolovat ze svého sedadla uspokojivý stav výstražného signálu.
 5.3.5.4
 Signalizací chybné funkce může být tentýž výstražný signál, který se použije k signalizaci nízkého tlaku v pneumatice. Jestliže se výstražný signál uvedený v odstavci 5.3.5.1 použije k signalizaci jak nízkého tlaku v pneumatice tak chybné funkce TPMS, platí toto: při spínači zapalování (startování) v poloze „zapnuto“ (běh motoru) musí výstražný signál při signalizaci chybné funkce blikat. Po krátké době musí výstražný signál zůstat trvale rozsvícen tak dlouho, dokud trvá chybná funkce a spínač zapalování (startování) je v poloze „zapnuto“ (běh motoru). Sled blikání a trvalého rozsvícení se musí opakovat vždy, když se uvede spínač zapalování (startování) do polohy „zapnuto“ (běh motoru), do doby, než bude odstraněna chybná funkce.
 5.3.5.5
 Kontrolka výstražného signálu podle odstavce 5.3.5.1 se smí použít s režimem blikání k podání informace o obnovení správného stavu systému monitorování tlaku v pneumatikách podle návodu k obsluze vozidla.
 6. DOPLŇUJÍCÍ INFORMACE
 6.1 Jestliže je vozidlo vybaveno náhradním celkem pro dočasné užití, musí návod k obsluze vozidla obsahovat přinejmenším tyto informace:
 6.1.1 Prohlášení o riziku, vyplývajícím z nedodržení omezení při užití náhradního celku pro dočasné užití, případně včetně seznámení s omezeným užitím na určité nápravě.
 6.1.2 Pokyn k opatrné jízdě a k jízdě nižší rychlostí, než je povolená maximální rychlost 80


text:
km/h (50 mph), je-li namontován náhradní celek pro dočasné užití typu 1, 2 nebo 3 definovaný v odstavcích 2.10.1, 2.10.2 nebo 2.10.3 a pokyn k opětovné montáži normálního celku v nejkratší možné době. Je třeba dát zřetelně najevo, že se tento pokyn vztahuje i na náhradní celek pro dočasné užití typu 5 podle definice v odstavci 2.10.5, pokud je tento typ užit v režimu jízdy bez vzduchu v pneumatice.
 6.1.2.1
 Pokyn k opatrné jízdě a k jízdě nižší rychlostí, než je povolená maximální rychlost 120 km/h (75 mph) po montáži náhradního celku pro dočasné užití typu 4 podle odstavce 2.10.4 a k opětovné montáži standardního celku v nejkratší možné době.
 6.1.3 Prohlášení, že není povolen provoz vozidla, které má současně namontováno více než jeden náhradní celek pro dočasné užití. Tento požadavek platí pouze pro náhradní celek pro dočasné užití typu 1, 2 nebo 3 podle odstavců 2.10.1, 2.10.2 nebo 2.10.3.
 6.1.4 Jednoznačné uvedení tlaku v pneumatice, stanovené výrobcem vozidla pro pneumatiku náhradního celku pro dočasné užití.
 6.1.5 U vozidel vybavených náhradním celkem pro dočasné užití, který je uložen v nenahuštěném stavu, popis postupu huštění pneumatiky na tlak určený pro dočasné užití pomocí zřízení uvedeného výše v odstavci 5.1.7.
 6.2 Jestliže je vozidlo vybaveno systémem k monitorování tlaku v pneumatikách nebo výstražným systémem k signalizaci jízdy bez vzduchu v pneumatice, musí návod k obsluze vozidla obsahovat přinejmenším tyto informace:
 6.2.1 prohlášení, že vozidlo je vybaveno takovým systémem (a informace, jak znovu obnovit původní nastavení systému, jestliže tento konkrétní systém obsahuje takovou možnost).
 6.2.2 vyobrazení, jak vypadá symbol pro kontrolku popsanou v odstavci 5.1.6.1 nebo případně 5.3.5.1, (a vyobrazení kontrolky, když signalizuje chybu funkce, jestliže je pro tuto funkci použita zvláštní kontrolka).
 6.2.3 dodatečné informace o významu rozsvícení kontrolky signalizující výstrahu týkající se nízkého tlaku v pneumatice a popis nápravného úkonu, který je nutno provést, jestliže k tomu dojde.
 6.3 Pokud se s vozidlem nedodává žádný návod k obsluze, musí být informace požadované v odstavci 6.1 a/nebo 6.2 vyznačeny na vozidle na nápadném místě.
 7. ZMĚNY A ROZŠÍŘENÍ SCHVÁLENÍ TYPU VOZIDLA
 7.1 Každá změna typu vozidla se musí oznámit správnímu orgánu, který udělil schválení typu vozidla. Tento orgán potom může buď:
 7.1.1
 shledat, že provedené změny nebudou pravděpodobně mít významné negativní vlivy a že vozidlo v každém případě stále splňuje požadavky, nebo
 7.1.2
 požadovat nový zkušební protokol od technické zkušebny odpovědné za provádění zkoušek.
 7.2 Potvrzení nebo zamítnutí schválení typu s uvedením změn je stranám této dohody, které používají tento předpis, sděleno postupem stanoveným v odstavci 4.3 výše.
 7.3 Správní orgán, který vydává rozšíření schválení typu, musí ke každému formuláři osvědčení, vydaném pro takovéto rozšíření, přidělit pořadové číslo.
 8. SHODNOST VÝROBY
 8.1 Postupy kontroly shodnosti výroby musí odpovídat ustanovením uvedeným v příloze 2 Dohody (E/ECE/324 – E/ECE/TRANS/505/Rev.2) s těmito požadavky:
 8.2 Správní orgán, který udělil schválení typu, může kdykoliv ověřit shodnost výroby v kterémkoliv výrobním celku. Obvyklá četnost takových kontrol je nejméně jednou za rok.
 9. POSTIHY ZA NESHODNOST VÝROBY.
 9.1 Schválení udělená typu vozidla podle tohoto předpisu smí být odňata, nejsou-li


text:
splněny požadavky stanovené v odstavci 8.
 9.2 Jestliže strana Dohody, která používá tento předpis, odejme schválení, které dříve udělila, musí to ihned oznámit ostatním smluvním stranám, které používají tento předpis a to prostřednictvím kopie formuláře schválení, na jehož konci je velkými písmeny uvedeno: „SCHVÁLENÍ ODEJMUTO“ spolu s datem a podpisem.
 10. DEFINITIVNÍ UKONČENÍ VÝROBY
 V případě, že držitel schválení zcela ukončí výrobu typu vozidla schváleného podle tohoto předpisu, musí o tom informovat orgán, který schválení udělil. Po obdržení příslušné zprávy musí tento orgán obratem informovat ostatní strany Dohody, které používají tento předpis a to prostřednictvím kopie formuláře schválení, na jehož konci je velkými písmeny uvedeno: „VÝROBA UKONČENA“ spolu s podpisem a datem.
 11. NÁZVY A ADRESY TECHNICKÝCH ZKUŠEBEN ODPOVĚDNÝCH ZA SCHVALOVACÍ ZKOUŠKY A SPRÁVNÍCH ORGÁNŮ
 Smluvní stany dohody, které používají tento předpis, sdělí sekretariátu Organizace spojených národů názvy a adresy technických zkušeben a správních orgánů, které udělují schválení typu a kterým se zasílají osvědčení o udělení schválení nebo o rozšíření nebo odmítnutí či odejmutí schválení, vydaného v jiných státech.
 12. PŘECHODNÁ OPATŘENÍ
 12.1 Od data vstupu série změn 01 v platnost, nesmí smluvní strany, které používají tento předpis, odmítnout udělení schválení podle tohoto předpisu, změněného sérií změn 01.
 12.2 Po 36 měsících od data vstupu série změn 01 v platnost, smluvní strany, které používají tento předpis, pokud jde o náhradní kola/pneumatiky pro dočasné užití, pneumatiky schopné jízdy bez vzduchu nebo systém pro jízdu bez vzduchu v pneumatice udělí schválení pouze tehdy, pokud vozidlo, které má být typově schváleno, splňuje požadavky tohoto předpisu, změněného sérií změn 01.
 12.3 Smluvní strany, které používají tento předpis, nesmí odmítnout udělení rozšíření schválení podle předchozích sérií změn tohoto předpisu.
 12.4 Smluvní strany, které používají tento předpis, pokračují v udělování schválení těm typům vozidel, které splňují požadavky tohoto předpisu změněného předchozími sériemi změn v průběhu 36 měsíců, které následují po vstupu série změn 01 v platnost.
 12.5 Od data vstupu série změn 02 tohoto předpisu v platnost nesmí žádná smluvní strana, která používá tento předpis, odmítnout udělení schválení podle tohoto předpisu ve znění série změn 02.
 12.6 Od 1. listopadu 2012 mohou smluvní strany, které používají tento předpis, odmítnout udělit vnitrostátní nebo regionální schválení pro typ vozidla kategorie M1 až do maximální hmotnosti 3 500 kg a N1, přičemž u vozidel obou kategorií jsou na všech nápravách jednoduché pneumatiky, jestliže typ vozidla nesplňuje požadavky série změn 02 tohoto předpisu.
 12.7 Od 1. listopadu 2014 mohou smluvní strany, které používají tento předpis, odmítnout udělit první vnitrostátní nebo regionální registraci (první uvedení do provozu) vozidlu kategorie M1 až do maximální hmotnosti 3 500 kg a vozidel kategorie N1, přičemž u vozidel obou kategorií jsou na všech nápravách jednoduché pneumatiky, jestliže typ vozidla nesplňuje požadavky série změn 02 tohoto předpisu.
 12.8 Bez ohledu na výše uvedená přechodná opatření, smluvní strany, které začnou používat tento předpis až po datu vstupu nejnovějších sérií změn v platnost nejsou povinny přijímat schválení, která byla udělena podle kterékoliv z předchozí série změn tohoto předpisu.
 (1) Podle definice v příloze 7 Souborné rezoluce pro konstrukci


text:
vozidel (R.E.3), (dokument TRANS/WP.29/78/Rev.1/Amend.2, naposledy pozměněný dokumentem Amend.4).
 (2) V případě vozidel kategorie M1 až do maximální hmotnosti 3 500 kg a vozidel kategorie N1, přičemž u vozidel obou kategorií jsou na všech nápravách jednoduché pneumatiky.
 (3) 1 pro Německo, 2 pro Francii, 3 pro Itálii, 4 pro Nizozemsko, 5 pro Švédsko, 6 pro Belgii, 7 pro Maďarsko, 8 pro Českou republiku, 9 pro Španělsko, 10 pro Srbsko, 11 pro Spojené království, 12 pro Rakousko, 13 pro Lucembursko, 14 pro Švýcarsko, 15 (neobsazeno), 16 pro Norsko, 17 pro Finsko, 18 pro Dánsko, 19 pro Rumunsko, 20 pro Polsko, 21 pro Portugalsko, 22 pro Ruskou federaci, 23 pro Řecko, 24 pro Irsko, 25 pro Chorvatsko, 26 pro Slovinsko, 27 pro Slovensko, 28 pro Bělorusko, 29 pro Estonsko, 30 (neobsazeno), 31 pro Bosnu a Hercegovinu, 32 pro Lotyšsko, 33 (neobsazeno), 34 pro Bulharsko, 35 (neobsazeno), 36 pro Litvu, 37 pro Turecko, 38 (neobsazeno), 39 pro Azerbajdžán, 40 pro dřívější republiku Jugoslávie Makedonii, 41 (neobsazeno), 42 pro Evropskou Unii (homologace udělují její členské státy a užívají své příslušné EHK symboly), 43 pro Japonsko, 44 (neobsazeno), 45 pro Austrálii, 46 pro Ukrajinu, 47 pro Jižní Afriku, 48 pro Nový Zéland, 49 pro Kypr, 50 pro Maltu, 51 pro Korejskou republiku, 52 pro Malajsii, 53 pro Thajsko, 54 a 55 (neobsazeno), 56 pro Černou Horu, 57 (neobsazeno) a 58 pro Tunisko. Dalším zemím se přidělí po sobě následující čísla chronologicky v pořadí, v jakém ratifikují Dohodu o přijetí jednotných technických pravidel pro kolová vozidla, zařízení a části, které se mohu montovat a/nebo užívat na kolových vozidlech, a o podmínkách pro vzájemné uznávání schválení typu udělených na základě těchto pravidel, nebo v pořadí, v jakém k uvedené dohodě přistoupí. Takto přidělená čísla sdělí generální tajemník Organizace spojených národů smluvním stranám dohody.
 PŘÍLOHA 1
 SDĚLENÍ
 [Maximální formát: A 4 (210 × 297 mm)]
 PŘÍLOHA 2
 USPOŘÁDÁNÍ ZNAČEK SCHVÁLENÍ TYPU
 Vzor A
 (Viz odstavec 4.4 tohoto předpisu)
 Tato značka schválení vyznačená na vozidle udává, že dotyčný typ vozidla byl schválen v Nizozemsku (E 4) z hlediska vybavení náhradním celkem (celky) pro dočasné užití podle předpisu č. 64 pod číslem schválení 022439. Číslo schválení udává, že schválení bylo udělenou v souladu s požadavky předpisu č. 64 ve znění série změn 02.
 Vzor B
 (Viz odstavec 4.4 tohoto předpisu)
 Výše zobrazená značka schválení vyznačená na vozidle udává, že dotyčný typ vozidla byl schválen v Nizozemsku (E 4) z hlediska vybavení systémem k monitorování tlaku v pneumatikách podle předpisu č. 64 pod číslem schválení 022439. Číslo schválení udává, že schválení bylo uděleno podle požadavků předpisu č. 64 ve znění série změn 02.
 Vzor C
 (Viz odstavec 4.5 tohoto předpisu)
 Výše uvedená značka schválení typu vyznačená na vozidle udává, že dotyčný typ vozidla byl schválen v Nizozemsku (E 4) podle předpisů č. 64 (z hlediska vybavení náhradním celkem (celky) pro dočasné užití a vybavení systémem k monitorování tlaku v pneumatikách) a č. 13-H (1). Čísla schválení udávají, že v době udělení těchto schválení byl předpis č. 64 ve znění série změn 02