text:
2, jež má Lichtenštejnsko uplatňovat ode dne stanoveného Radou podle článku 10.
 — nařízení Rady (ES) č. 2007/2004 ze dne 26. října 2004 o zřízení Evropské agentury pro řízení operativní spolupráce
 na vnějších hranicích členských států Evropské unie (Úř. věst. L 349, 25.11.2004, s. 1),
 — nařízení Rady (ES) č. 2252/2004 ze dne 13. prosince 2004 o normách pro bezpečnostní a biometrické prvky
 v cestovních pasech a cestovních dokladech vydávaných členskými státy (Úř. věst. L 385, 29.12.2004, s. 1). Rozhod
 nutí Komise ze dne 28. února 2005, kterým se stanoví technické specifikace norem pro bezpečnostní a biometrické
 prvky v cestovních pasech a cestovních dokladech vydávaných členskými státy (K(2005) 409 v konečném znění),
 a rozhodnutí Komise ze dne 28. června 2006, kterým se stanoví technické specifikace norem pro bezpečnostní
 a biometrické prvky v cestovních pasech a cestovních dokladech vydávaných členskými státy (K(2006) 2909
 v konečném znění),
 — rozhodnutí Rady č. 2005/211/SVV ze dne 24. února 2005 o zavedení některých nových funkcí v Schengenském
 informačním systému, včetně boje proti terorismu (Úř. věst. L 68, 15.3.2005, s. 44),
 — rozhodnutí Rady 2005/719/SVV ze dne 12. října 2005, kterým se stanoví den použitelnosti některých ustanovení
 rozhodnutí 2005/211/SVV o zavedení některých nových funkcí v Schengenském informačním systému, včetně boje
 proti terorismu (Úř. věst. L 271, 15.10.2005, s. 54),
 — rozhodnutí Rady 2005/727/SVV ze dne 12. října 2005, kterým se stanoví den použitelnosti některých ustanovení
 rozhodnutí 2005/211/SVV o zavedení některých nových funkcí v Schengenském informačním systému, včetně boje
 proti terorismu (Úř. věst. L 273, 19.10.2005, s. 25),
 — rozhodnutí Rady 2006/228/SVV ze dne 9. března 2006, kterým se stanoví den použitelnosti některých ustanovení
 rozhodnutí 2005/211/SVV o zavedení některých nových funkcí v Schengenském informačním systému, včetně boje
 proti terorismu (Úř. věst. L 81, 18.3.2006, s. 45),
 — rozhodnutí Rady 2006/229/SVV ze dne 9. března 2006, kterým se stanoví den použitelnosti některých ustanovení
 rozhodnutí 2005/211/SVV o zavedení některých nových funkcí v Schengenském informačním systému, včetně boje
 proti terorismu (Úř. věst. L 81, 18.3.2006, s. 46),
 — rozhodnutí Rady 2006/631/SVV ze dne 24. července 2006, kterým se stanoví datum použitelnosti některých
 ustanovení rozhodnutí 2005/211/SVV o zavedení některých nových funkcí v Schengenském informačním systému,
 včetně boje proti terorismu (Úř. věst. L 256, 20.9.2006, s. 18),
 — rozhodnutí Rady 2005/267/ES ze dne 16. března 2005 o zřízení o zřízení bezpečné webové informační
 a koordinační sítě pro služby řízení migrace členských států (Úř. věst. L 83, 1.4.2005, s. 48),
 — rozhodnutí Komise ze dne 15. prosince 2005, kterým se stanoví prováděcí pravidla k rozhodnutí Rady 2005/267/ES
 o zřízení bezpečné webové informační a koordinační sítě pro služby řízení migrace členských států (K(2005) 5159
 v konečném znění),
 — nařízení Rady (ES) č. 851/2005 ze dne 2. června 2005, kterým se mění nařízení Rady (ES) č. 539/2001, kterým se
 stanoví seznam třetích zemí, jejichž státní příslušníci musí mít při překračování vnějších hranic vízum, jakož i seznam
 třetích zemí, jejichž státní příslušníci jsou od této povinnosti osvobozeni (Úř. věst. L 141, 13.3.2003, s. 3),
 — rozhodnutí Rady 2005/451/SVV ze dne 13. června 2005, kterým se stanoví


text:
den použitelnosti některých ustanovení
 nařízení (ES) č. 871/2004 o zavedení některých nových funkcí v Schengenském informačním systému, včetně boje
 proti terorismu (Úř. věst. L 158, 21.6.2005, s. 26),
 — nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1160/2005 ze dne 6. července 2005, kterým se mění Úmluva
 k provedení Schengenské dohody ze dne 14. června 1985 o postupném odstraňování kontrol na společných
 hranicích, pokud jde o přístup služeb členských států příslušných pro vydávání osvědčení o registraci vozidel do
 Schengenského informačního systému (Úř. věst. L 191, 22.7.2005, s 18),
 — doporučení Evropského parlamentu a Rady 2005/761/ES ze dne 28. září 2005 pro usnadnění vydávání jednotných
 víz členskými státy pro krátkodobý pobyt výzkumných pracovníků ze třetích zemí, kteří cestují v rámci Společenství
 za účelem provádění vědeckého výzkumu (Úř. věst. L 289, 3.11.2005, s. 23),
 — rozhodnutí Komise ze dne 29. září 2005 (2005/687/ES) o formě zprávy o činnosti sítí styčných úředníků pro
 přistěhovalectví a o situaci v hostitelské zemi ohledně ilegálního přistěhovalectví (Úř. věst. L 264, 8.10.2005, s. 8),
 ---pagebreak--- 18.6.2011 CS Úřední věstník Evropské unie L 160/29
 — rozhodnutí Rady 2005/728/SVV ze dne 12. října 2005, kterým se stanoví den použitelnosti některých ustanovení
 nařízení (ES) č. 871/2004 o zavedení některých nových funkcí v Schengenském informačním systému, včetně boje
 proti terorismu (Úř. věst. L 273, 19.10.2005, s. 26),
 — nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 2046/2005 ze dne 14. prosince 2005 o opatřeních k usnadnění
 postupů pro podávání žádostí o víza a udělování víz pro členy olympijské rodiny, kteří se účastní zimních olympij
 ských nebo paralympijských her 2006 v Turíně (Úř. věst. L 334, 20.12.2005, s. 1),
 — nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 562/2006 ze dne 15. března 2006, kterým se stanoví kodex
 Společenství o pravidlech upravujících přeshraniční pohyb osob (Schengenský hraniční kodex) (Úř. věst. L 105,
 13.4.2006, s. 1),
 — rozhodnutí Rady 2006/440/ES ze dne 1. června 2006, kterým se mění příloha 12 Společné konzulární instrukce
 a příloha 14a Společné příručky ohledně vybíraných poplatků odpovídajících správním nákladům na zpracování
 žádosti o udělení víza (Úř. věst. L 175, 29.6.2006, s. 77),
 — rozhodnutí Rady (2006/628/SVV) ze dne 24. června 2006, kterým se stanoví den použitelnosti čl. 1 odst. 4 a 5
 nařízení (ES) č. 871/2004 o zavedení některých nových funkcí v Schengenském informačním systému, včetně boje
 proti terorismu (Úř. věst. L 256, 20.9.2006, s. 15),
 — rozhodnutí Komise (2006/648/ES) ze dne 22. září 2006 kterým se stanoví technické specifikace k normám pro
 biometrické prvky v souvislosti s rozvojem Vízového informačního systému (Úř. věst. L 267, 27.9.2006, s. 41),
 — oprava rozhodnutí Rady 2004/512/ES ze dne 8. června 2004 o zřízení Vízového informačního systému (VIS)
 (Úř. věst. L 271, 30.9.2006, s. 85),
 — rozhodnutí Komise (2006/757/ES) ze dne 22. září 2006, kterým se mění příručka Sirene (Úř. věst. L 317,
 16.11.2006, s. 1),
 — rozhodnutí Komise (2006/758/ES) ze dne 22. září 2006, kterým se mění příručka Sirene (Úř. věst. L 317,
 16.11.2006, s. 41),
 — rozhodnutí Rady (2006/684/ES) ze dne 5. října 2006, kterým se mění příloha 2 přehled A Společné

type: contracts

jurisdiction: EU


text:
konzulární
 instrukce o vízové povinnosti držitelů indonéských diplomatických a služebních pasů (Úř. věst. L 280, 12.10.2006,
 s. 29),
 — rozhodnutí Komise (2006/752/ES) ze dne 3. listopadu 2006, kterým se stanoví umístění Vízového informačního
 systému během vývojové fáze (Úř. věst. L 305, 4.11.2006, s. 13),
 — doporučení Komise ze dne 6. listopadu 2006, kterým se zavádí společná „Praktická příručka pro příslušníky pohra
 niční stráže (schengenská příručka)“ pro použití příslušnými orgány členských států při výkonu hraniční kontroly osob
 (K(2006) 5186 v konečném znění),
 — rámcové rozhodnutí Rady 2006/960/SVV ze dne 18. prosince 2006 o zjednodušení výměny operativních a jiných
 informací mezi donucovacími orgány členských států Evropské unie (Úř. věst. L 386, 29.12.2006, s. 89 a oprava
 v Úř. věst. L 75, 15.3.2007, s. 26),
 — nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1986/2006 ze dne 20. prosince 2006 o přístupu subjektů odpověd
 ných za vydávání osvědčení o registraci vozidel v členských státech k Schengenskému informačnímu systému druhé
 generace (SIS II) (Úř. věst. L 381, 28.12.2006, s. 1),
 — nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1987/2006 ze dne 20. prosince 2006 o zřízení, provozu a využívání
 Schengenského informačního systému druhé generace (SIS II) (Úř. věst. L 381, 28.12.2006, s. 4),
 — nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1931/2006 ze dne 20. prosince 2006, kterým se stanoví pravidla pro
 malý pohraniční styk na vnějších pozemních hranicích členských států a mění Schengenská úmluva (Úř. věst. L 405,
 30.12.2006, s. 1 a oprava v Úř. věst. L 29, 3.2.2007, s. 3),
 — nařízení Rady (ES) č. 1932/2006 ze dne 21. prosince 2006, kterým se mění nařízení (ES) č. 539/2001, kterým se
 stanoví seznam třetích zemí, jejichž státní příslušníci musí mít při překračování vnějších hranic vízum, jakož i seznam
 třetích zemí, jejichž státní příslušníci jsou od této povinnosti osvobozeni (Úř. věst. L 405, 30.12.2006, s. 23 a oprava
 v Úř. věst. L 29, 3.2.2007, s. 10),
 — nařízení Rady (ES) č. 1988/2006 ze dne 21. prosince 2006, kterým se mění nařízení (ES) č. 2424/2001 o vývoji
 Schengenského informačního systému druhé generace (SIS II) (Úř. věst. L 411, 30.12.2006, s. 1 a oprava v
 Úř. věst. L 27, 2.2.2007, s. 3),
 — rozhodnutí Rady 2006/1007/SVV ze dne 21. prosince 2006, kterým se mění rozhodnutí 2001/886/SVV o vývoji
 Schengenského informačního systému druhé generace (SIS II) (Úř. věst. L 411, 30.12.2006, s. 78 a oprava v
 Úř. věst. L 27, 2.2.2007, s. 43),
 — rozhodnutí Komise (2007/170/ES) ze dne 16. března 2007, kterým se stanoví požadavky na síť Schengenského
 informačního systému druhé generace (1. pilíř) (Úř. věst. L 79, 20.3.2007, s. 20),
 ---pagebreak--- L 160/30 CS Úřední věstník Evropské unie 18.6.2011
 — rozhodnutí Komise (2007/171/ES) ze dne 16. března 2007, kterým se stanoví požadavky na síť Schengenského
 informačního systému druhé generace (3. pilíř) (Úř. věst. L 79, 20.3.2007, s. 29),
 — rozhodnutí Evropského parlamentu a Rady č. 574/2007/ES ze dne 23. května 2007 o zřízení Fondu pro vnější
 hranice na období 2007 až 2013 jako součásti obecného programu Solidarita a řízení migračních toků
 (Úř. věst. L 144, 6.6.2007,


text:
s. 22),
 — rozhodnutí Rady 2007/533/SVV ze dne 12. června 2007 o zřízení, provozování a využívání Schengenského infor
 mačního systému druhé generace (SIS II) (Úř. věst. L 205, 7.8.2007, s. 63),
 — rozhodnutí Rady 2007/472/ES ze dne 25. června 2007, kterým se mění rozhodnutí výkonného výboru zřízeného
 schengenskou úmluvou z roku 1990, kterým se mění finanční nařízení o nákladech na zřízení a provoz technické
 podpůrné jednotky pro Schengenský informační systém (C.SIS) (Úř. věst. L 179, 7.7.2007, s. 50),
 — nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 863/2007 ze dne 11. července 2007, kterým se zřizuje mechanismus
 pro vytvoření pohraničních jednotek rychlé reakce a kterým se mění nařízení Rady (ES) č. 2007/2004, pokud se jedná
 o tento mechanismus a o pravomoci a úkoly vyslaných příslušníků (Úř. věst. L 199, 31.7.2007, s. 30),
 — rozhodnutí Rady 2007/519/ES ze dne 16. července 2007, kterým se mění část 2 schengenské konzultační sítě
 (technické specifikace) (Úř. věst. L 192, 24.7.2007, s. 26),
 — rozhodnutí Komise (2007/599/ES) ze dne 27. srpna 2007, kterým se provádí rozhodnutí Evropského parlamentu
 a Rady č. 574/2007/ES, pokud jde o přijetí strategických zásad na období let 2007–2013 (Úř. věst. L 233, 5.9.2007,
 s. 3),
 — rozhodnutí Rady 2007/866/ES ze dne 6. prosince 2007, kterým se mění část 1 schengenské konzultační sítě
 (technické podmínky) (Úř. věst. L 340, 22.12.2007, s. 92).
 ---pagebreak--- 18.6.2011 CS Úřední věstník Evropské unie L 160/31
 ZÁVĚREČNÝ AKT
 Zplnomocnění zástupci
 EVROPSKÉ UNIE
 a
 EVROPSKÉHO SPOLEČENSTVÍ
 a
 ŠVÝCARSKÉ KONFEDERACE
 a
 LICHTENŠTEJNSKÉHO KNÍŽECTVÍ
 (dále jen „smluvní strany“),
 kteří se sešli v Bruselu dne dvacátého osmého února roku 2008 k podpisu Protokolu mezi Evropskou unií, Evropským
 společenstvím, Švýcarskou konfederací a Lichtenštejnským knížectvím o přistoupení Lichtenštejnského knížectví
 k Dohodě mezi Evropskou unií, Evropským společenstvím a Švýcarskou konfederací o přidružení Švýcarské konfederace
 k provádění, uplatňování a rozvoji schengenského acquis, přijali protokol.
 Zplnomocnění zástupci smluvních stran berou na vědomí dále uvedená prohlášení připojená k tomuto závěrečnému aktu:
 — společné prohlášení smluvních stran o Evropské agentuře pro řízení operativní spolupráce na vnějších hranicích
 členských států Evropské unie,
 — společné prohlášení smluvních stran k čl. 23 odst. 7 Úmluvy ze dne 29. května 2000 o vzájemné pomoci ve věcech
 trestních mezi členskými státy Evropské unie (1),
 — prohlášení Evropského společenství a Lichtenštejnska o vnějších vztazích,
 — prohlášení Lichtenštejnska o vzájemné pomoci v trestních věcech,
 — prohlášení Lichtenštejnska k čl. 5 odst. 2 písm. b),
 — prohlášení Lichtenštejnska o uplatnění Evropské úmluvy o vzájemné pomoci ve věcech trestních a Evropské úmluvy
 o vydávání,
 — prohlášení Evropského společenství k fondu pro vnější hranice na období let 2007–2013,
 — prohlášení Evropské komise o předávání návrhů,
 — společné prohlášení o společných zasedáních.
 (1) Úř. věst. C 197, 12.7.2000, s. 1.
 ---pagebreak--- L 160/32 CS Úřední věstník Evropské unie 18.6.2011
 За Европейския съюз За Европейската общност
 Por la Unión Europea Por la Comunidad Europea
 Za Evropskou unii Za Evropské společenství
 For Den Europæiske Union For Det Europæiske Fællesskab
 Für die Europäische Union Für die Europäische Gemeinschaft
 Euroopa Liidu nimel Euroopa Ühenduse nimel
 Για την Ευρωπαϊκή Ένωση Για την Ευρωπαϊκή Κοινότητα
 For


text:
the European Union For the European Community
 Pour l'Union européenne Pour la Communauté européenne
 Per l'Unione europea Per la Comunità europea
 Eiropas Savienības vārdā Eiropas Kopienas vārdā
 Europos Sąjungos vardu Europos bendrijos vardu
 Az Európai Unió részéről az Európai Közösség részéről
 Għall-Unjoni Ewropea Għall-Komunità Ewropea
 Voor de Europese Unie Voor de Europese Gemeenschap
 W imieniu Unii Europejskiej W imieniu Wspólnoty Europejskiej
 Pela União Europeia Pela Comunidade Europeia
 Pentru Uniunea Europeană Pentru Comunitatea Europeană
 Za Európsku úniu Za Európske spoločenstvo
 Za Evropsko unijo Za Evropsko skupnost
 Euroopan unionin puolesta Euroopan yhteisön puolesta
 På Europeiska unionens vägnar På Europeiska gemenskapens vägnar
 За Конфедерация Швейцария За Княжество Лихтенщайн
 Por la Confederación Suiza Por el Principado de Liechtenstein
 Za Švýcarskou konfederaci Za Lichtenštejnské knížectví
 For Det Schweiziske Forbund For Fyrstendømmet Liechtenstein
 Für die Schweizerische Eidgenossenschaft Für das Fürstentum Liechtenstein
 Šveitsi Konföderatsiooni nimel Liechtensteini Vürstiriigi nimel
 Για την Ελβετική Συνομοσπονδία Για το Πριγκιπάτο του Λιχτενστάιν
 For the Swiss Confederation For the Principality of Liechtenstein
 Pour la Confédération suisse Pour la Principauté de Liechtenstein
 Per la Confederazione svizzera Per il Principato del Liechtenstein
 Šveices Konfederācijas vārdā Lihtenšteinas Firstistes vārdā
 Šveicarijos Konfederacijos vardu Lichtenšteino Kunigaikštystės vardu
 A Svájci Államszövetség részéről A Liechtensteini Hercegség részéről
 Għall-Konfederazzjoni Żvizzera Għall-Prinċipat ta' Liechtenstein
 Voor de Zwitserse Bondsstaat Voor het Vorstendom Liechtenstein
 W imieniu Konfederacji Szwajcarskiej W imieniu Księstwa Liechtensteinu
 Pela Confederação Suíça Pelo Principado do Liechtenstein
 Pentru Confederația Elvețiană Pentru Principatul Liechtenstein
 Za Švajčiarsku konfederáciu Za Lichtenštajnské kniežatstvo
 Za Švicarsko konfederacijo Za Kneževino Lihtenštajn
 Sveitsin valaliiton puolesta Liechtensteinin ruhtinaskunnan puolesta
 För Schweiziska edsförbundet För Furstendömet Liechtenstein
 ---pagebreak--- 18.6.2011 CS Úřední věstník Evropské unie L 160/33
 SPOLEČNÁ PROHLÁŠENÍ SMLUVNÍCH STRAN
 SPOLEČNÉ PROHLÁŠENÍ SMLUVNÍCH STRAN O EVROPSKÉ AGENTUŘE PRO ŘÍZENÍ OPERATIVNÍ SPOLUPRÁCE NA
 VNĚJŠÍCH HRANICÍCH ČLENSKÝCH STÁTŮ EVROPSKÉ UNIE
 Smluvní strany berou na vědomí, že po vzoru ujednání s Norskem a Islandem budou uzavřena další
 ujednání o účasti Švýcarska a Lichtenštejnska na činnosti Evropské agentury pro řízení operativní spolupráce
 na vnějších hranicích členských států Evropské unie.
 SPOLEČNÉ PROHLÁŠENÍ SMLUVNÍCH STRAN K ČL. 23 ODST. 7 ÚMLUVY ZE DNE 29. KVĚTNA 2000 O VZÁJEMNÉ
 POMOCI VE VĚCECH TRESTNÍCH MEZI ČLENSKÝMI STÁTY EVROPSKÉ UNIE
 Smluvní strany se dohodly, že Lichtenštejnsko může s výhradou čl. 23 odst. 1 písm. c) Úmluvy o vzájemné
 právní pomoci ve věcech trestních mezi členskými státy Evropské unie podle konkrétního případu poža
 dovat, aby v případě, že příslušný členský stát získal svolení dané osoby, mohly být osobní údaje používány
 k účelům podle čl. 23 odst. 1 písm. a) a b) uvedené úmluvy pouze s předchozím souhlasem Lichtenštejnska
 v řízeních, pro která by mohlo odmítnout nebo omezit předávání nebo využívání osobních údajů podle
 ustanovení této úmluvy nebo aktů uvedených v článku 1 této úmluvy.
 Pokud Lichtenštejnsko ve zvláštním případě odmítne udělit svůj souhlas se žádostí členského státu podle
 výše uvedených ustanovení, musí své rozhodnutí písemně odůvodnit.
 ---pagebreak--- L 160/34 CS Úřední věstník Evropské unie 18.6.2011
 DALŠÍ PROHLÁŠENÍ:
 PROHLÁŠENÍ EVROPSKÉHO SPOLEČENSTVÍ A LICHTENŠTEJNSKA O VNĚJŠÍCH VZTAZÍCH
 Evropské společenství a Lichtenštejnsko se dohodly, že se Evropské společenství zavazuje k podněcování
 třetích zemí nebo mezinárodních


text:
organizací, se kterými uzavřelo dohody v oblasti spojené se schengenskou
 spoluprací, včetně vízové politiky, uzavřít obdobné dohody s Lichtenštejnským knížectvím, aniž je dotčena
 jeho pravomoc k uzavírání takových dohod.
 PROHLÁŠENÍ LICHTENŠTEJNSKA O VZÁJEMNÉ POMOCI V TRESTNÍCH VĚCECH
 Lichtenštejnsko prohlašuje, že porušení daňových předpisů vyšetřovaná lichtenštejnskými orgány nemůže
 být podnětem pro odvolání k soudu, který je mimo jiné příslušný též pro trestní věci.
 PROHLÁŠENÍ LICHTENŠTEJNSKA K ČL. 5 ODST. 2 PÍSM. B)
 (lhůta k přijetí dalšího vývoje schengenského acquis)
 Maximální lhůta osmnácti měsíců stanovená v čl. 5 odst. 2 písm. b) zahrnuje jak schválení, tak i provedení
 aktu nebo opatření. Zahrnuje tyto fáze:
 — přípravnou fázi,
 — parlamentní jednání,
 — třicetidenní lhůtu pro referendum,
 — případné referendum (uspořádání a hlasování),
 — souhlas vládnoucího knížete.
 Lichtenštejnská vláda neprodleně oznámí Radě a Komisi dokončení každé z těchto fází.
 Lichtenštejnská vláda se zavazuje využít veškeré dostupné prostředky k co nejrychlejšímu dokončení výše
 uvedených fází.
 PROHLÁŠENÍ LICHTENŠTEJNSKA O UPLATNĚNÍ EVROPSKÉ ÚMLUVY O VZÁJEMNÉ POMOCI VE VĚCECH
 TRESTNÍCH A EVROPSKÉ ÚMLUVY O VYDÁVÁNÍ
 Lichtenštejnsko se zavazuje, že neuplatní své výhrady a prohlášení daná při ratifikaci Evropské úmluvy
 o vydávání ze dne 13. prosince 1957 a Evropské úmluvy o vzájemné pomoci ve věcech trestních ze dne
 20. dubna 1959, pokud jsou neslučitelné s tímto protokolem.
 ---pagebreak--- 18.6.2011 CS Úřední věstník Evropské unie L 160/35
 PROHLÁŠENÍ EVROPSKÉHO SPOLEČENSTVÍ K FONDU PRO VNĚJŠÍ HRANICE NA OBDOBÍ LET 2007–2013
 Evropské společenství v současné době zřizuje fond pro vnější hranice na období let 2007–2013, pro nějž
 budou uzavřena další ujednání s třetími zeměmi přidruženými k schengenskému acquis.
 PROHLÁŠENÍ EVROPSKÉ KOMISE O PŘEDÁVÁNÍ NÁVRHŮ
 Komise při předávání návrhů vztahujících se k této dohodě Radě Evropské unie a Evropskému parlamentu
 předá jejich opisy Lichtenštejnsku.
 Účast ve výborech, které jsou Evropské komisi nápomocny při výkonu jejích výkonných pravomocí:
 Dne 1. června 2006 zmocnila Rada Komisi k zahájení jednání s Islandskou republikou, Norským králov
 stvím, Švýcarskou konfederací a Lichtenštejnským knížectvím s cílem uzavřít dohodu o účasti těchto států
 na práci výborů, které jsou nápomocny Evropské komisi při výkonu jejích výkonných pravomocí, pokud jde
 o provádění, uplatňování a rozvoj schengenského acquis.
 Do uzavření takové dohody se na Lichtenštejnsko bude vztahovat dohoda ve formě výměny dopisů mezi
 Radou Evropské unie a Švýcarskou konfederací o výborech, které jsou nápomocny Evropské komisi při
 výkonu jejích výkonných pravomocí, přičemž pokud jde o směrnici Evropského parlamentu a Rady
 95/46/EC ze dne 24. října 1995 o ochraně fyzických osob v souvislosti se zpracováním osobních údajů
 a o volném pohybu těchto údajů (1), je účast Lichtenštejnska stanovena článkem 100 Dohody o Evropském
 hospodářském prostoru.
 (1) Úř. věst. L 281, 23.11.1995, s. 31. Směrnice naposledy pozměněná nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES)
 č. 1882/2003 (Úř. věst. L 284, 31.10.2003, s. 1).
 SPOLEČNÉ PROHLÁŠENÍ O SPOLEČNÝCH ZASEDÁNÍCH
 Delegace zastupující vlády členských států Evropské unie,
 delegace Evropské komise,
 delegace zastupující vlády Islandské republiky a Norského království,
 delegace zastupující vládu Švýcarské konfederace,
 delegace zastupující vládu Lichtenštejnského knížectví
 berou na vědomí, že Lichtenštejnsko přistupuje do smíšeného výboru zřízeného dohodou o přidružení
 Švýcarska k provádění, uplatňování a rozvoji schengenského


text:
acquis prostřednictvím protokolu k této
 dohodě,
 rozhodly se společně pořádat schůze smíšených výborů všech úrovní zřízených dohodou o přidružení
 Islandu a Norska k provádění, uplatňování a rozvoji schengenského acquis na jedné straně a dohodou
 o přidružení Švýcarska k provádění, uplatňování a rozvoji schengenského acquis, doplněné protokolem
 o přidružení Lichtenštejnska, na straně druhé,
 ---pagebreak--- L 160/36 CS Úřední věstník Evropské unie 18.6.2011
 shledávají, že společné konání těchto schůzí vyžaduje pragmatické ujednání o předsedání těmto schůzím,
 když má toto předsednictví být vykonáváno přidruženými státy podle Dohody mezi Evropskou unií,
 Evropským společenstvím a Švýcarskou konfederací o přidružení Švýcarské konfederace k provádění, uplat
 ňování a rozvoji schengenského acquis, doplněné protokolem o přidružení Lichtenštejnska, nebo podle
 Dohody mezi Radou Evropské unie, Islandskou republikou a Norským královstvím o přidružení Islandu
 a Norska k provádění, uplatňování a rozvoji schengenského acquis,
 Berou na vědomí přání přidružených států postoupit podle potřeby výkon svého předsednictví a rotovat je
 mezi sebou v abecedním pořadí podle názvu ode dne vstupu v platnost Dohody mezi Evropskou unií,
 Evropským společenstvím a Švýcarskou konfederací o přidružení Švýcarské konfederace k provádění, uplat
 ňování a rozvoji schengenského acquis a protokolu o přidružení Lichtenštejnska.


text:
 4.8.2016
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 L 211/85
 ROZHODNUTÍ SMÍŠENÉHO VÝBORU EHP
 č. 124/2015
 ze dne 30. dubna 2015,
 kterým se mění příloha XXI (Statistika) Dohody o EHP [2016/1307]
 SMÍŠENÝ VÝBOR EHP,
 s ohledem na Dohodu o Evropském hospodářském prostoru (dále jen „Dohoda o EHP“), a zejména na článek 98 této dohody,
 vzhledem k těmto důvodům:
 (1)
 Nařízení Komise (EU) č. 842/2014 ze dne 4. července 2014, kterým se na rok 2014 stanoví „seznam Prodcom“ průmyslových výrobků zavedený nařízením Rady (EHS) č. 3924/91 (1), má být začleněno do Dohody o EHP.
 (2)
 Příloha XXI Dohody o EHP by proto měla být odpovídajícím způsobem změněna,
 PŘIJAL TOTO ROZHODNUTÍ:
 Článek 1
 Za bod 4al (nařízení Komise (EU) č. 936/2013) přílohy XXI Dohody o EHP se vkládá nový bod, který zní:
 „4am.
 32014 R 0842: nařízení Komise (EU) č. 842/2014 ze dne 4. července 2014, kterým se na rok 2014 stanoví seznam Prodcom průmyslových výrobků zavedený nařízením Rady (EHS) č. 3924/91 (Úř. věst. L 236, 8.8.2014, s. 1).“
 Článek 2
 Znění nařízení (EU) č. 842/2014 v islandském a norském jazyce, která mají být zveřejněna v dodatku EHP Úředního věstníku Evropské unie, jsou platná.
 Článek 3
 Toto rozhodnutí vstupuje v platnost dnem 1. května 2015 za předpokladu, že jsou učiněna veškerá oznámení podle čl. 103 odst. 1 Dohody o EHP (*).
 Článek 4
 Toto rozhodnutí bude zveřejněno v oddíle EHP a v dodatku EHP Úředního věstníku Evropské unie.
 V Bruselu dne 30. dubna 2015.
 Za Smíšený výbor EHP
 předseda
 Gianluca GRIPPA
 (1) Úř. věst. L 236, 8.8.2014, s. 1.
 (*) Nebyly oznámeny žádné ústavní požadavky.


text:
 Důležité právní upozornění
 |
 21999D0708(08)
 Úřední věstník L 172 , 08/07/1999 S. 0056 - 0056
 Rozhodnutí Smíšeného výboru EHPč. 77/98ze dne 31. července 1998,kterým se mění Protokol 21 k Dohodě o EHP o provádění pravidel hospodářské soutěže platných pro podnikySMÍŠENÝ VÝBOR EHP,s ohledem na Dohodu o Evropském hospodářském prostoru ve znění Protokolu o úpravě Dohody o Evropském hospodářském prostoru (dále jen "Dohoda"), a zejména s ohledem na článek 98 této dohody,vzhledem k tomu, že nařízení Komise (ES) č. 447/98 ze dne 1. března 1998 o oznamováních, lhůtách a slyšeních stanovených v nařízení Rady (EHS) č. 4064/89 o kontrole spojování podniků [1], kterým se nahrazuje nařízení Komise (ES) č. 3384/94 o oznamováních, lhůtách a slyšeních stanovených v nařízení Rady (EHS) č. 4064/89 o kontrole spojování podniků [2], by mělo být začleněno do Dohody;vzhledem k tomu, že seznam obsažený ve čl. 3 odst. 1 protokolu 21 k Dohodě odráží obecný stav právních předpisů Společenství v této oblasti;vzhledem k tomu, že protokol 21 k Dohodě byl změněn rozhodnutím Smíšeného výboru EHP č. 27/98 ze dne 27. března 1998 [3];vzhledem k tomu, že nařízení Komise (ES) č. 447/98 by mělo být zahrnuto do seznamu obsaženého v čl. 3 odst. 1 protokolu 21 k Dohodě,ROZHODL TAKTO:Článek 1V čl. 3 odst. 1 protokolu 21 k Dohodě se bod 2 (nařízení Komise (ES) č. 3384/94) nahrazuje tímto:"2. 398 R 0447: Nařízení Komise (EHS) č. 447/98 ze dne 1. března 1998 o oznamování, lhůtách a slyšeních stanovených v nařízení Rady (EHS) č. 4064/89 o kontrole spojování podniků (Úř. věst. L 61, 2.3.1998, s. 1)."Článek 2Znění nařízení (EHS) č. 447/98 v islandském a norském jazyce, která tvoří přílohu odpovídajících jazykových verzí tohoto rozhodnutí, jsou platná.Článek 3Toto rozhodnutí vstupuje v platnost dnem 1. září 1998 za předpokladu, že Smíšenému výboru EHP jsou učiněna veškerá oznámení podle čl. 103 odst. 1 Dohody.Článek 4Toto rozhodnutí bude zveřejněno v oddíle EHP a v dodatku EHP Úředního věstníku Evropských společenství.V Bruselu dne 31. července 1998.Za Smíšený výbor EHPpředsedaN. v. Liechtenstein[1] Úř. věst. L 61, 2.3.1998, s. 1.[2] Úř. věst. L 377, 31.12.1994, s. 1.[3] Úř. věst. L 310, 19.11.1998, s. 9.--------------------------------------------------


text:
 19.5.2016
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 L 129/13
 ROZHODNUTÍ SMÍŠENÉHO VÝBORU EHP
 č. 40/2015
 ze dne 20. března 2015,
 kterým se mění příloha I (Veterinární a rostlinolékařské předpisy) Dohody o EHP [2016/723]
 SMÍŠENÝ VÝBOR EHP,
 s ohledem na Dohodu o Evropském hospodářském prostoru (dále jen „Dohoda o EHP“), a zejména na článek 98 této dohody,
 vzhledem k těmto důvodům:
 (1)
 Nařízení Komise (EU) č. 1123/2014 ze dne 22. října 2014, kterým se mění směrnice 2008/38/ES, kterou se stanoví seznam určených užití krmiv pro zvláštní účely výživy (1), by mělo být začleněno do Dohody o EHP.
 (2)
 Prováděcí nařízení Komise (EU) č. 1230/2014 ze dne 17. listopadu 2014 o povolení dilysinátu měďnatého jako doplňkové látky pro všechny druhy zvířat (2) by mělo být začleněno do Dohody o EHP.
 (3)
 Prováděcí nařízení Komise (EU) č. 1236/2014 ze dne 18. listopadu 2014 o povolení L-valinu z Corynebacterium glutamicum (DSM 25202) jako doplňkové látky pro všechny druhy zvířat (3) by mělo být začleněno do Dohody o EHP.
 (4)
 Prováděcí nařízení Komise (EU) č. 1249/2014 ze dne 21. listopadu 2014 o povolení inositolu jako doplňkové látky pro ryby a korýše (4) by mělo být začleněno do Dohody o EHP.
 (5)
 Toto rozhodnutí se týká právních předpisů o krmivech. Jak je uvedeno v odvětvových úpravách v příloze I Dohody o EHP, právní předpisy o krmivech se nepoužijí na Lichtenštejnsko po celou dobu, po niž je na Lichtenštejnsko rozšířena působnost Dohody mezi Evropským společenstvím a Švýcarskou konfederací o obchodu se zemědělskými produkty. Toto rozhodnutí se tudíž na Lichtenštejnsko nepoužije.
 (6)
 Příloha I Dohody o EHP by proto měla být odpovídajícím způsobem změněna,
 PŘIJAL TOTO ROZHODNUTÍ:
 Článek 1
 V příloze I Dohody o EHP se kapitola II mění takto:
 1.
 V bodě 14c (směrnice Komise 2008/38/ES) se doplňuje nová odrážka, která zní:
 „—
 32014 R 1123: nařízení Komise (EU) č. 1123/2014 ze dne 22. října 2014 (Úř. věst. L 304, 23.10.2014, s. 81).“
 2.
 Za bod 119 (prováděcí nařízení Komise (EU) č. 1138/2014) se doplňují nové body, které znějí:
 „120.
 32014 R 1230: prováděcí nařízení Komise (EU) č. 1230/2014 ze dne 17. listopadu 2014 o povolení dilysinátu měďnatého jako doplňkové látky pro všechny druhy zvířat (Úř. věst. L 331, 18.11.2014, s. 18),
 121.
 32014 R 1236: prováděcí nařízení Komise (EU) č. 1236/2014 ze dne 18. listopadu 2014 o povolení L-valinu z Corynebacterium glutamicum (DSM 25202) jako doplňkové látky pro všechny druhy zvířat (Úř. věst. L 332, 19.11.2014, s. 26),
 122.
 32014 R 1249: prováděcí nařízení Komise (EU) č. 1249/2014 ze dne 21. listopadu 2014 o povolení inositolu jako doplňkové látky pro ryby a korýše (Úř. věst. L 335, 22.11.2014, s. 7).“
 Článek 2
 Znění nařízení (EU) č. 1123/2014 a prováděcích nařízení (EU) č. 1230/2014, (EU) č. 1236/2014 a (EU) č. 1249/2014 v islandském a norském jazyce, která mají být zveřejněna v dodatku EHP Úředního věstníku Evropské unie, jsou platná.
 Článek 3
 Toto rozhodnutí vstupuje v platnost dnem 21. března 2015 za předpokladu, že jsou učiněna veškerá oznámení podle čl. 103 odst. 1 Dohody o EHP (*).
 Článek


text:
4
 Toto rozhodnutí bude zveřejněno v oddíle EHP a v dodatku EHP Úředního věstníku Evropské unie.
 V Bruselu dne 20. března 2015.
 Za Smíšený výbor EHP
 předseda
 Gianluca GRIPPA
 (1) Úř. věst. L 304, 23.10.2014, s. 81.
 (2) Úř. věst. L 331, 18.11.2014, s. 18.
 (3) Úř. věst. L 332, 19.11.2014, s. 26.
 (4) Úř. věst. L 335, 22.11.2014, s. 7.
 (*) Nebyly oznámeny žádné ústavní požadavky.


text:
 16.5.2019
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 L 128/28
 ROZHODNUTÍ SMÍŠENÉHO VÝBORU EHP
 č. 134/2017
 ze dne 7. července 2017,
 kterým se mění příloha II (Technické předpisy, normy, zkoušení a certifikace) Dohody o EHP [2019/741]
 SMÍŠENÝ VÝBOR EHP,
 s ohledem na Dohodu o Evropském hospodářském prostoru (dále jen „Dohoda o EHP“), a zejména na článek 98 této dohody,
 vzhledem k těmto důvodům:
 (1)
 Prováděcí nařízení Komise (EU) 2017/195 ze dne 3. února 2017, kterým se mění prováděcí nařízení (EU) č. 540/2011, pokud jde o prodloužení doby platnosti schválení několika účinných látek uvedených na seznamu v části B přílohy prováděcího nařízení (EU) č. 686/2012 (program obnovení schválení AIR IV) (1), by mělo být začleněno do Dohody o EHP.
 (2)
 Prováděcí nařízení Komise (EU) 2017/240 ze dne 10. února 2017, kterým se v souladu s nařízením Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1107/2009 o uvádění přípravků na ochranu rostlin na trh neschvaluje silice Satureja montana L. jako základní látka (2), by mělo být začleněno do Dohody o EHP.
 (3)
 Prováděcí nařízení Komise (EU) 2017/241 ze dne 10. února 2017, kterým se v souladu s nařízením Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1107/2009 o uvádění přípravků na ochranu rostlin na trh neschvaluje silice z Origanum vulgare L. jako základní látka (3), by mělo být začleněno do Dohody o EHP.
 (4)
 Prováděcí nařízení Komise (EU) 2017/407 ze dne 8. března 2017, kterým se v souladu s nařízením Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1107/2009 o uvádění přípravků na ochranu rostlin na trh obnovuje schválení účinné látky jodosulfuronu a kterým se mění příloha prováděcího nařízení Komise (EU) č. 540/2011 (4), by mělo být začleněno do Dohody o EHP.
 (5)
 Příloha II Dohody o EHP by proto měla být odpovídajícím způsobem změněna,
 PŘIJAL TOTO ROZHODNUTÍ:
 Článek 1
 V příloze II Dohody o EHP se kapitola XV mění takto:
 1.
 V bodě 13a (prováděcí nařízení Komise (EU) č. 540/2011) se doplňují nové odrážky, které znějí:
 —
 „—
 32017 R 0195: prováděcí nařízení Komise (EU) 2017/195 ze dne 3. února 2017 (Úř. věst. L 31, 4.2.2017, s. 21),
 —
 —
 32017 R 0407: prováděcí nařízení Komise (EU) 2017/407 ze dne 8. března 2017 (Úř. věst. L 63, 9.3.2017, s. 87).“
 2.
 Za bod 13zzzzzzv (prováděcí nařízení Komise (EU) 2017/244) se doplňují nové body, které znějí:
 „13zzzzzzw.
 32017 R 0240: prováděcí nařízení Komise (EU) 2017/240 ze dne 10. února 2017, kterým se v souladu s nařízením Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1107/2009 o uvádění přípravků na ochranu rostlin na trh neschvaluje silice Satureja montana L. jako základní látka (Úř. věst. L 36, 11.2.2017, s. 43).
 13zzzzzzx.
 32017 R 0241: prováděcí nařízení Komise (EU) 2017/241 ze dne 10. února 2017, kterým se v souladu s nařízením Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1107/2009 o uvádění přípravků na ochranu rostlin na trh neschvaluje silice z Origanum vulgare L. jako základní látka (Úř. věst. L 36, 11.2.2017, s. 45).
 13zzzzzzy.
 32017 R 0407: prováděcí nařízení Komise (EU) 2017/407 ze dne 8. března 2017, kterým se v souladu s nařízením Evropského parlamentu


text:
a Rady (ES) č. 1107/2009 o uvádění přípravků na ochranu rostlin na trh obnovuje schválení účinné látky jodosulfuronu a kterým se mění příloha prováděcího nařízení Komise (EU) č. 540/2011 (Úř. věst. L 63, 9.3.2017, s. 87).“
 Článek 2
 Znění prováděcích nařízení (EU) 2017/195, (EU) 2017/240, (EU) 2017/241 a (EU) 2017/407 v islandském a norském jazyce, která mají být zveřejněna v dodatku EHP Úředního věstníku Evropské unie, jsou platná.
 Článek 3
 Toto rozhodnutí vstupuje v platnost dnem 8. července 2017 za předpokladu, že jsou učiněna veškerá oznámení podle čl. 103 odst. 1 Dohody o EHP (*1).
 Článek 4
 Toto rozhodnutí bude zveřejněno v oddíle EHP a v dodatku EHP Úředního věstníku Evropské unie.
 V Bruselu dne 7. července 2017.
 Za Smíšený výbor EHP
 předsedkyně
 Sabine MONAUNI
 (1) Úř. věst. L 31, 4.2.2017, s. 21.
 (2) Úř. věst. L 36, 11.2.2017, s. 43.
 (3) Úř. věst. L 36, 11.2.2017, s. 45.
 (4) Úř. věst. L 63, 9.3.2017, s. 87.
 (*1) Nebyly oznámeny žádné ústavní požadavky.


text:
 21.3.2013
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 L 81/24
 ROZHODNUTÍ SMÍŠENÉHO VÝBORU EHP
 č. 222/2012
 ze dne 7. prosince 2012,
 kterým se mění příloha VII (Vzájemné uznávání odborných kvalifikací) Dohody o EHP
 SMÍŠENÝ VÝBOR EHP,
 s ohledem na Dohodu o Evropském hospodářském prostoru (dále jen „Dohoda o EHP“), a zejména na článek 98 této dohody,
 vzhledem k těmto důvodům:
 (1)
 Nařízení Komise (EU) č. 623/2012 ze dne 11. července 2012, kterým se mění příloha II směrnice Evropského parlamentu a Rady 2005/36/ES o uznávání odborných kvalifikací (1), by mělo být začleněno do Dohody o EHP,
 (2)
 Příloha VII Dohody o EHP by proto měla být odpovídajícím způsobem změněna,
 PŘIJAL TOTO ROZHODNUTÍ:
 Článek 1
 V bodě 1 (směrnice Evropského parlamentu a Rady 2005/36/ES) přílohy VII Dohody o EHP se doplňuje nová odrážka, která zní:
 „—
 32012 R 0623: nařízení Komise (EU) č. 623/2012 ze dne 11. července 2012 (Úř. věst. L 180, 12.7.2012, s. 9)“.
 Článek 2
 Znění nařízení (EU) č. 623/2012 v islandském a norském jazyce, která mají být zveřejněna v dodatku EHP Úředního věstníku Evropské unie, jsou platná.
 Článek 3
 Toto rozhodnutí vstupuje v platnost dnem 8. prosince 2012 za předpokladu, že Smíšenému výboru EHP jsou učiněna veškerá oznámení podle čl. 103 odst. 1 Dohody o EHP (2).
 Článek 4
 Toto rozhodnutí bude zveřejněno v oddíle EHP a v dodatku EHP Úředního věstníku Evropské unie.
 V Bruselu dne 7. prosince 2012.
 Za Smíšený výbor EHP
 předseda
 Atle LEIKVOLL
 (1) Úř. věst. L 180, 12.7.2012, s. 9.
 (2) Nebyly oznámeny žádné ústavní požadavky.


text:
 21.2.2008
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 L 47/39
 ROZHODNUTÍ SMÍŠENÉHO VÝBORU EHP
 č. 117/2007
 ze dne 28. září 2007,
 kterým se mění příloha XIII (Doprava) Dohody o EHP
 SMÍŠENÝ VÝBOR EHP,
 s ohledem na Dohodu o Evropském hospodářském prostoru, ve znění Protokolu o úpravě Dohody o Evropském hospodářském prostoru (dále jen „Dohoda“), a zejména na článek 98 této dohody,
 vzhledem k těmto důvodům:
 (1)
 Příloha XIII Dohody byla změněna rozhodnutím Smíšeného výboru EHP č. 91/2007 ze dne 6. července 2007 (1).
 (2)
 Rozhodnutí Komise 2006/66/ES ze dne 23. prosince 2005 o technické specifikaci pro interoperabilitu subsystému „Kolejová vozidla – hluk“ transevropského konvenčního železničního systému (2) by mělo být začleněno do Dohody,
 ROZHODL TAKTO:
 Článek 1
 V příloze XIII Dohody se za bod 37f (rozhodnutí Komise 2004/447/ES) vkládá nový bod, který zní:
 „37g.
 32006 D 0066: rozhodnutí Komise 2006/66/ES ze dne 23. prosince 2005 o technické specifikaci pro interoperabilitu subsystému ‚Kolejová vozidla – hluk‛ transevropského konvenčního železničního systému (Úř. věst. L 37, 8.2.2006, s. 1).“
 Článek 2
 Znění rozhodnutí 2006/66/ES v islandském a norském jazyce, která mají být zveřejněna v dodatku EHP Úředního věstníku Evropské unie, jsou platná.
 Článek 3
 Toto rozhodnutí vstupuje v platnost dnem 29. září 2007 za předpokladu, že Smíšenému výboru EHP jsou učiněna veškerá oznámení podle čl. 103 odst. 1 Dohody (3).
 Článek 4
 Toto rozhodnutí bude zveřejněno v oddíle EHP a v dodatku EHP Úředního věstníku Evropské unie.
 V Bruselu dne 28. září 2007.
 Za Smíšený výbor EHP
 předseda
 Stefán Haukur JÓHANNESSON
 (1) Úř. věst. L 328, 13.12.2007, s. 40.
 (2) Úř. věst. L 37, 8.2.2006, s. 1.
 (3) Nebyly oznámeny žádné ústavní požadavky.


text:
 Důležité právní upozornění
 |
 22004D0029
 Úřední věstník L 127 , 29/04/2004 S. 0137 - 0139
 Rozhodnutí Smíšeného výboru EHPč. 29/2004ze dne 19. března 2004,kterým se mění příloha XIV (Hospodářská soutěž) Dohody o EHPSMÍŠENÝ VÝBOR EHP,s ohledem na Dohodu o Evropském hospodářském prostoru ve znění Protokolu o úpravě Dohody o Evropském hospodářském prostoru (dále jen "Dohoda"), a zejména s ohledem na článek 98 této dohody,vzhledem k těmto důvodům:(1) Příloha XIV Dohody byla změněna rozhodnutím Smíšeného výboru EHP č. 153/2003 ze dne 7. listopadu 2003 [1].(2) Nařízení Komise (ES) č. 2790/1999 ze dne 22. prosince 1999 o použití čl. 81 odst. 3 Smlouvy na kategorie vertikálních dohod a jednání ve vzájemné shodě [2] bylo začleněno do Dohody rozhodnutím Smíšeného výboru EHS č. 18/2000 [3].(3) Nařízení Komise (ES) č. 1400/2002 ze dne 31. července 2002 o použití čl. 81 odst. 3 Smlouvy na kategorie vertikálních dohod a jednání ve vzájemné shodě v odvětví motorových vozidel [4] bylo začleněno do Dohody rozhodnutím Smíšeného výboru EHS č. 136/2002 [5].(4) Vyvstala potřeba úpravy textu k článku 8 nařízení (ES) č. 2790/1999 a článku 7 nařízení (ES) č. 1400/2002,ROZHODL TAKTO:Článek 1Příloha XIV Dohody se mění takto:1. V bodě 2 (nařízení Komise (ES) č. 2790/1999) se doplňuje nová úprava, která zní:"c) V článku 8 se doplňují nové pododstavce, které znějí:"Podle dohody uzavřené mezi státy ESVO o zřízení Kontrolního úřadu a Soudního dvora může Kontrolní úřad ESVO prostřednictvím doporučení prohlásit, že tam, kde paralelní sítě podobných vertikálních omezení pokrývají více než 50 % relevantního trhu ve státech ESVO, se toto nařízení nepoužije na vertikální dohody obsahující zvláštní omezení týkající se daného trhu.Doporučení podle odstavce 1 bude určeno tomu členskému státu ESVO nebo těm členským státům ESVO, v nichž se nachází daný relevantní trh. Komise bude informována o vydání tohoto doporučení.Do tří měsíců od vydání doporučení podle odstavce 1 všechny státy ESVO, jimž bude toto doporučení určeno, oznámí Kontrolnímu úřadu ESVO, zda doporučení přijímají. Jestliže tříměsíční lhůta uplyne bez odpovědi, má se za to, že dotyčný stát ESVO, který neodpověděl včas, doporučení přijímá.Jestliže členský stát ESVO, jemuž je doporučení určeno, buďto doporučení přijme, nebo neodpoví včas, platí pro něj podle dohody právní závazek provést doporučení do tří měsíců po jeho vydání.Jestliže oznámí členský stát ESVO, jemuž je doporučení určeno, ve tříměsíční lhůtě Kontrolnímu úřadu ESVO, že jeho doporučení nepřijímá, oznámí Kontrolní úřad ESVO tuto odpověď Komisi. Jestliže Komise nesouhlasí s postojem daného státu ESVO, použije se čl. 92 odst. 2 Dohody.Kontrolní úřad ESVO a Komise si vymění informace a konzultují se navzájem o použití tohoto ustanovení.Kde paralelní sítě podobných vertikálních omezení pokrývají více než 50 % relevantního trhu na území Dohody o EHS, mohou dva kontrolní orgány iniciovat spolupráci s cílem přijmout samostatná opatření. Jestliže se tyto dva kontrolní orgány dohodnou na relevantním trhu a vhodnosti přijmout opatření podle tohoto ustanovení, přijme Komise nařízení určené členským státům Společenství a Kontrolní úřad ESVO vydá doporučení odpovídajícího obsahu určené státu ESVO či státům ESVO, v nichž se nachází relevantní trh.""2. V bodě 4b (nařízení Komise (ES) č. 1400/2002) se doplňuje nová


text: úprava, která zní:"c) V článku 7 se doplňují nové pododstavce, které znějí:"Podle dohody uzavřené mezi státy ESVO o zřízení Kontrolního úřadu a Soudního dvora může Kontrolní úřad ESVO prostřednictvím doporučení prohlásit, že tam, kde paralelní sítě podobných vertikálních omezení pokrývají více než 50 % relevantního trhu ve státech ESVO, se toto nařízení nepoužije na vertikální dohody obsahující zvláštní omezení týkající se daného trhu.Doporučení podle odstavce 1 bude určeno tomu členskému státu ESVO nebo těm členským státům ESVO, v nichž se nachází daný relevantní trh. Komise bude informována o vydání tohoto doporučení.Do tří měsíců od vydání doporučení podle odstavce 1 všechny státy ESVO, jimž bude toto doporučení určeno, oznámí Kontrolnímu úřadu ESVO, zda doporučení přijímají. Jestliže tříměsíční lhůta uplyne bez odpovědi, má se za to, že dotyčný stát ESVO, který neodpověděl včas, doporučení přijímá.Jestliže členský stát ESVO, jemuž je doporučení určeno, buďto doporučení přijme, nebo neodpoví včas, platí pro něj podle dohody právní závazek provést doporučení do tří měsíců po jeho vydání.Jestliže oznámí členský stát ESVO, jemuž je doporučení určeno, ve tříměsíční lhůtě Kontrolnímu úřadu ESVO, že jeho doporučení nepřijímá, oznámí Kontrolní úřad ESVO tuto odpověď Komisi. Jestliže Komise nesouhlasí s postojem daného státu ESVO, použije se čl. 92 odst. 2 Dohody.Kontrolní úřad ESVO a Komise si vymění informace a konzultují se navzájem o použití tohoto ustanovení.Kde paralelní sítě podobných vertikálních omezení pokrývají více než 50 % relevantního trhu na území Dohody o EHS, mohou dva kontrolní orgány iniciovat spolupráci s cílem přijmout samostatná opatření. Jestliže se tyto dva kontrolní orgány dohodnou na relevantním trhu a vhodnosti přijmout opatření podle tohoto ustanovení, přijme Komise nařízení určené členským státům Společenství a Kontrolní úřad ESVO vydá doporučení odpovídajícího obsahu určené státu ESVO či státům ESVO, v nichž se nachází relevantní trh.""Článek 2Toto rozhodnutí vstupuje v platnost dnem 20. března 2004 za předpokladu, že Smíšenému výboru EHP jsou učiněna veškerá oznámení podle čl. 103 odst. 1 Dohody [6].Článek 3Toto rozhodnutí bude zveřejněno v oddíle EHP a v dodatku EHP Úředního věstníku Evropské unie.V Bruselu dne 19. března 2004.Za Smíšený výbor EHPpředsedaP. Westerlund[1] Úř. věst. L 41, 12.2.2004, s. 45.[2] Úř. věst. L 336, 29.12.1999, s. 21.[3] Úř. věst. L 103, 12.4.2001, s. 36.[4] Úř. věst. L 203, 1.8.2002, s. 30.[5] Úř. věst. L 336, 12.12.2002, s. 38.[6] Nebyly oznámeny žádné ústavní požadavky.--------------------------------------------------


text:
 9.8.2007
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 L 209/74
 ROZHODNUTÍ SMÍŠENÉHO VÝBORU EHP
 č. 41/2007
 ze dne 27. dubna 2007,
 kterým se mění příloha II (Technické předpisy, normy, zkoušení a certifikace) Dohody o EHP
 SMÍŠENÝ VÝBOR EHP,
 s ohledem na Dohodu o Evropském hospodářském prostoru, ve znění Protokolu o úpravě Dohody o Evropském hospodářském prostoru (dále jen „Dohoda“), a zejména na článek 98 této dohody,
 vzhledem k těmto důvodům:
 (1)
 Příloha II Dohody byla změněna rozhodnutím Smíšeného výboru EHP č. 147/2006 ze dne 8. prosince 2006 (1).
 (2)
 Nařízení Komise (ES) č. 1609/2006 ze dne 27. října 2006, kterým se na období dvou let povoluje uvedení na trh počáteční kojenecké výživy na bázi hydrolyzátů syrovátkových bílkovin získaných z bílkovin kravského mléka (2), by mělo být začleněno do Dohody.
 (3)
 Směrnice Komise 2006/92/ES ze dne 9. listopadu 2006, kterou se mění přílohy směrnic Rady 76/895/EHS, 86/362/EHS a 90/642/EHS, pokud jde o maximální limity reziduí pro kaptan, dichlorvos, ethion a folpet (3), by měla být začleněna do Dohody,
 ROZHODL TAKTO:
 Článek 1
 Kapitola XII přílohy II Dohody se mění takto:
 1)
 Do bodu 13 (směrnice Rady 76/895/EHS), do bodu 38 (směrnice Rady 86/362/EHS) a do bodu 54 (směrnice Rady 90/642/EHS) se doplňuje nová odrážka, která zní:
 „—
 32006 L 0092: směrnice Komise 2006/92/ES ze dne 9. listopadu 2006 (Úř. věst. L 311, 10.11.2006, s. 31).“
 2)
 Za bod 54zzy (nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 396/2005) se vkládá nový bod, který zní:
 „54zzz.
 32006 R 1609: nařízení Komise (ES) č. 1609/2006 ze dne 27. října 2006, kterým se na období dvou let povoluje uvedení na trh počáteční kojenecké výživy na bázi hydrolyzátů syrovátkových bílkovin získaných z bílkovin kravského mléka (Úř. věst. L 299, 28.10.2006, s. 9).“
 Článek 2
 Znění nařízení (ES) č. 1609/2006 a směrnice 2006/92/ES v islandském a norském jazyce, která se zveřejní v dodatku EHP Úředního věstníku Evropské unie, jsou platná.
 Článek 3
 Toto rozhodnutí vstupuje v platnost dnem 28. dubna 2007 za předpokladu, že Smíšenému výboru EHP jsou učiněna veškerá oznámení podle čl. 103 odst. 1 Dohody (4).
 Článek 4
 Toto rozhodnutí bude zveřejněno v oddíle EHP a v dodatku EHP Úředního věstníku Evropské unie.
 V Bruselu dne 27. dubna 2007.
 Za Smíšený výbor EHP
 předseda
 Alan SEATTER
 (1) Úř. věst. L 89, 29.3.2007, s. 17.
 (2) Úř. věst. L 299, 28.10.2006, s. 9.
 (3) Úř. věst. L 311, 10.11.2006, s. 31.
 (4) Nebyly oznámeny žádné ústavní požadavky.


text:
 3.7.2015
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 L 172/1
 Pouze původní texty EHK/OSN mají podle mezinárodního práva veřejného právní účinek. Status a datum vstupu tohoto předpisu v platnost je třeba ověřit v nejnovější verzi dokumentu EHK/OSN o statusu TRANS/WP.29/343, který je k dispozici na internetové adrese:
 http://www.unece.org/trans/main/wp29/wp29wgs/wp29gen/wp29fdocstts.html.
 Předpis Evropské hospodářské komise Organizace spojených národů (EHK OSN) č. 83 – Jednotná ustanovení pro schvalování vozidel z hlediska emisí znečišťujících látek podle požadavků na motorové palivo [2015/1038]
 Zahrnuje veškerá platná znění až po:
 sérii změn 07 předpisu – datum vstupu v platnost: 22. ledna 2015
 OBSAH
 PŘEDPIS
 1.
 Oblast působnosti
 2.
 Definice
 3.
 Žádost o schválení
 4.
 Schválení
 5.
 Specifikace a zkoušky
 6.
 Změny typu vozidla
 7.
 Rozšíření schválení typu
 8.
 Shodnost výroby (COP)
 9.
 Shodnost v provozu
 10.
 Postihy za neshodnost výroby
 11.
 Definitivní ukončení výroby
 12.
 Přechodná ustanovení
 13.
 Názvy a adresy technických zkušeben odpovědných za provádění schvalovacích zkoušek a názvy a adresy schvalovacích orgánů
 Dodatek 1:
 Postup pro ověření požadavků na shodnost výroby, jestliže je výrobcem udaná směrodatná odchylka výroby vyhovující
 Dodatek 2:
 Postup pro ověření požadavků na shodnost výroby, jestliže je výrobcem udaná směrodatná odchylka výroby nevyhovující nebo není k dispozici
 Dodatek 3:
 Kontrola shodnosti vozidel v provozu
 Dodatek 4:
 Statistický postup zkoušek shodnosti vozidel v provozu pro výfukové emise
 Dodatek 5:
 Povinnosti týkající se shodnosti v provozu
 Dodatek 6:
 Požadavky na vozidla, která v systému následného zpracování výfukových plynů používají činidlo
 Přílohy
 Příloha 1:
 Charakteristika motoru a vozidla a informace o průběhu zkoušek
 Příloha 2:
 Zpráva o udělení schválení, jeho rozšíření, odmítnutí nebo odejmutí nebo definitivního ukončení výroby typu vozidla z hlediska emisí plynných znečišťujících látek z motoru podle předpisu č. 83
 Příloha 3:
 Uspořádání značky schválení typu
 Příloha 4a:
 Zkouška typu I
 Příloha 5:
 Zkouška typu II (Zkouška emisí oxidu uhelnatého při volnoběhu)
 Příloha 6:
 Zkouška typu III (Ověření emisí plynů z klikové skříně)
 Příloha 7:
 Zkouška typu IV (Stanovení emisí způsobených vypařováním z vozidel se zážehovými motory)
 Příloha 8:
 Zkouška typu VI (Ověření průměrných výfukových emisí oxidu uhelnatého a uhlovodíků po studeném startu za nízké teploty okolí)
 Příloha 9:
 Zkouška typu V (Popis zkoušky stárnutí pro ověření životnosti zařízení k regulaci znečišťujících látek)
 Příloha 10:
 Specifikace referenčních paliv
 Příloha 10a:
 Specifikace plynných referenčních paliv
 Příloha 11:
 Palubní diagnostický systém (OBD) pro motorová vozidla
 Příloha 12:
 Udělení EHK schválení typu pro vozidla poháněná LPG nebo NG/biomethanem
 Příloha 13:
 Postup zkoušky emisí u vozidla vybaveného periodicky se regenerujícím systémem
 Příloha 14:
 Postup zkoušky emisí pro hybridní elektrická vozidla (HEV)
 1. OBLAST PŮSOBNOSTI
 Tento předpis stanovuje technické požadavky na schvalování typu motorových vozidel.
 Kromě toho tento předpis stanovuje pravidla pro shodnost vozidel v provozu, životnost zařízení k regulaci znečišťujících látek a pro palubní diagnostické systémy (OBD).
 1.1 Tento předpis se vztahuje na vozidla kategorií M1, M2, N1 a N2 s referenční hmotností nepřesahující 2 610 kg (1).
 Na žádost výrobce lze schválení typu udělené podle tohoto předpisu pro výše uvedená vozidla rozšířit i na vozidla kategorií M1, M2, N1 a N2 s referenční hmotností nepřesahující 2 840 kg


text:
a splňující podmínky stanovené tímto předpisem.
 2. DEFINICE
 Pro účely tohoto předpisu platí následující definice.
 2.1
 „Typem vozidla“ se rozumí skupina vozidel, která se neodlišují v těchto znacích:
 2.1.1
 ekvivalentní setrvačná hmotnost stanovená ve vztahu k referenční hmotnosti, jak je stanoveno v tabulce A4a/3 v příloze 4a tohoto předpisu a
 2.1.2
 vlastnosti motoru a vozidla podle definice v příloze 1 tohoto předpisu.
 2.2
 „Referenční hmotností“ se rozumí hmotnost vozidla bez nákladu, zvýšená o 100 kg pro zkoušky podle přílohy 4a a 8 tohoto předpisu.
 2.2.1
 „Hmotností vozidla bez nákladu“ se rozumí hmotnost vozidla v provozním stavu bez 75 kg počítaných na řidiče, bez cestujících nebo nákladu, avšak s palivovou nádrží naplněnou na 90 %, s obvyklou sadou nářadí a případně s náhradním kolem.
 2.2.2
 „Provozní hmotností“ se rozumí hmotnost popsaná v odstavci 2.6 přílohy 1 tohoto předpisu a u vozidel navržených a konstruovaných pro přepravu více než devíti osob (kromě řidiče) rovněž hmotnost člena posádky (75 kg), jestliže je mezi devíti nebo více sedadly i sedadlo pro člena posádky.
 2.3
 „Maximální hmotností“ se rozumí maximální technicky přípustná hmotnost uvedená výrobcem vozidla (tato hmotnost může být větší než maximální hmotnost povolená vnitrostátním orgánem).
 2.4
 „Plynnými znečišťujícími látkami“ se rozumějí emise oxidu uhelnatého, oxidů dusíku vyjádřené ekvivalentem oxidu dusičitého (NO2) a uhlovodíky ve výfukových plynech, přičemž se uvažují poměry:
 a)
 C1H2,525 pro zkapalněný ropný plyn (LPG);
 b)
 C1H4 pro NG (zemní plyn) a biomethan;
 c)
 C1H1,89O0,016 pro benzin (E5);
 d)
 C1H1,93O0,033 pro benzin (E10);
 e)
 C1H1,86O0,005 pro motorovou naftu (B5);
 f)
 C1H1,86O0,007 pro motorovou naftu (B7);
 g)
 C1H2,74O0,385 pro ethanol (E85);
 h)
 C1H2,61O0,329 pro ethanol (E75);
 2.5
 „Znečišťujícími částicemi“ se rozumějí složky výfukových plynů, které jsou zachyceny ze zředěného výfukového plynu při maximální teplotě 325 K (52 °C) pomocí filtrů popsaných v dodatku 4 k příloze 4a tohoto předpisu.
 2.5.1
 „Počtem částic“ se rozumí celkový počet částic o průměru větším než 23 nm, které jsou ve zředěném výfukovém plynu po jeho očištění od těkavého materiálu, jak je popsáno v dodatku 5 k příloze 4a tohoto předpisu.
 2.6
 „Výfukovými emisemi“ se rozumějí:
 a)
 u zážehových motorů emise plynných znečišťujících látek a znečišťujících částic;
 b)
 u vznětových motorů emise plynných znečišťujících látek, znečišťujících částic a počet částic.
 2.7
 „Emisemi způsobenými vypařováním“ se rozumějí uhlovodíkové páry, které unikly z palivového systému motorového vozidla, jiné než páry z výfukových emisí.
 2.7.1
 „Ztrátami výdechem z nádrže“ se rozumějí emise uhlovodíků způsobené změnami teploty v palivové nádrži (při předpokládaném poměru C1H2,33);
 2.7.2
 „Ztrátami výparem po odstavení vozidla za tepla“ se rozumějí emise uhlovodíků unikající z palivového systému stojícího vozidla po jízdě (při předpokládaném poměru C1 H2,20);
 2.8
 „Klikovou skříní motoru“ se rozumějí prostory uvnitř nebo vně motoru, které jsou spojeny s olejovou vanou vnitřními nebo vnějšími kanály, kterými mohou unikat plyny a páry.
 2.9
 „Zařízením pro studený start“ se rozumí zařízení, které dočasně obohacuje směs vzduchu s palivem v motoru tak, aby se usnadnilo startování motoru.
 2.10
 „Pomocným startovacím zařízením“ se rozumí zařízení pomáhající motoru při startování, aniž by byla obohacována směs vzduchu s palivem, například žhavicí svíčka,


text:
změna časování vstřiku apod.
 2.11
 „Zdvihovým objemem motoru“ se rozumí:
 2.11.1
 u motorů s vratnými písty jmenovitý zdvihový objem,
 2.11.2
 u motorů s rotačními písty (Wankelův motor) dvojnásobek jmenovitého zdvihového objemu spalovací komory na jeden píst.
 2.12
 „Zařízením k regulaci znečišťujících látek“ se rozumějí takové části vozidla, které regulují a/nebo omezují výfukové emise emise způsobené vypařováním.
 2.13
 „Palubní diagnostikou (zkráceně OBD)“ se rozumí palubní diagnostický systém pro regulaci emisí, který je schopen identifikovat pravděpodobnou oblast chybné funkce pomocí chybových kódů uložených v paměti počítače.
 2.14
 „Zkouškou vozidel v provozu“ se rozumí zkouška a vyhodnocení shodnosti provedené podle odstavce 9.2.1 tohoto předpisu.
 2.15
 „Řádně udržovaným a užívaným“ se v případě zkušebního vozidla rozumí, že dané vozidlo splňuje podmínky odstavce 2 dodatku 3 k tomuto předpisu.
 2.16
 „Odpojovacím zařízením“ se rozumí jakýkoliv konstrukční prvek snímající teplotu, rychlost vozidla, otáčky motoru, převodový stupeň, podtlak v sacím potrubí nebo jiné parametry pro účely aktivace, modulace, zpožďování nebo deaktivace činnosti jakékoliv části systému pro regulaci emisí, který snižuje účinnost systému pro regulaci emisí v podmínkách, které lze v běžném provozu a užívání vozidla logicky očekávat. Takový konstrukční prvek nelze považovat za odpojovací zařízení, jestliže:
 2.16.1
 potřebnost zařízení je zdůvodněna nutností chránit motor před poškozením nebo poruchou a nutností zajištění bezpečného provozu vozidla nebo
 2.16.2
 zařízení je funkční pouze při startování motoru nebo
 2.16.3
 podmínky jsou v podstatě zahrnuty do zkušebních postupů zkoušek typu I nebo typu VI.
 2.17
 „Rodinou vozidel“ se rozumí skupina typů vozidel, která je identifikována základním vozidlem pro účely přílohy 12 tohoto předpisu.
 2.18
 „Biopalivem“ se rozumí kapalná nebo plynná pohonná hmota vyráběná z biomasy.
 2.19
 „Schválením vozidla“ se rozumí schválení typu vozidla při stanovení těchto podmínek (2):
 2.19.1
 stanovení výfukových emisí vozidla, emisí způsobených vypařováním, emisí z klikové skříně, životnosti zařízení k regulaci znečišťujících látek, emisí znečišťujících látek při studeném startu a palubní diagnostiky vozidel poháněných bezolovnatým benzinem, nebo vozidel, která mohou používat bezolovnatý benzin a LPG nebo NG/biomethan nebo biopaliva (schválení B);
 2.19.2
 stanovení emisí plynných znečišťujících látek a znečišťujících částic, životnosti zařízení k regulaci znečišťujících látek a palubní diagnostiky vozidel poháněných motorovou naftou (schválení C) nebo vozidel, která mohou být poháněna motorovou naftou a biopalivem nebo pouze biopalivem;
 2.19.3
 stanovení emisí plynných znečišťujících látek z motoru, emisí z klikové skříně, životnosti zařízení k regulaci znečišťujících látek, emisí při studeném startu a palubní diagnostiky vozidel poháněných LPG nebo NG/biomethanem (schválení D).
 2.20
 „Periodicky se regenerujícím systémem“ se rozumí zařízení proti emisím (např. katalyzátor, filtr částic), které vyžaduje periodický postup regenerace po ujetí méně než 4 000 km za normálního provozu vozidla. Během cyklů, v nichž dochází k regeneraci, mohou být překročeny emisní normy. Jestliže k regeneraci zařízení proti emisím znečisťujících látek dochází nejméně jednou v průběhu zkoušky typu I a jestliže k němu došlo již jednou v průběhu přípravného cyklu vozidla, pokládá se za trvale se regenerující systém, který nevyžaduje zvláštní zkušební postup. Příloha 13 tohoto předpisu neplatí pro trvale se regenerující systémy.
 Na žádost výrobce se zkouška určená pro periodicky se regenerující systémy nepoužije u regeneračního zařízení, jestliže výrobce


text:
předloží schvalujícímu orgánu údaje, které prokazují, že v průběhu cyklů, v nichž dochází k regeneraci, zůstávají hodnoty emisí nižší než normy stanovené v odstavci 5.3.1.4 pro příslušnou kategorii vozidla, a jestliže to odsouhlasila technická zkušebna.
 2.21
 Hybridní vozidla (HV)
 2.21.1
 Obecná definice hybridních vozidel (HV):
 „Hybridním vozidlem (HV)“ se rozumí vozidlo s nejméně dvěma různými měniči energie a dvěma různými systémy ukládání energie (na vozidle) k pohonu vozidla.
 2.21.2
 Definice hybridních elektrických vozidel (HEV):
 „Hybridním elektrickým vozidlem (HEV)“ se rozumí vozidlo (včetně vozidel, která čerpají energii z paliva, jež je možno spotřebovat pouze za účelem dobití zásobníků elektrické energie/výkonu), které za účelem mechanického pohonu čerpá energii z obou těchto zdrojů energie umístěných ve vozidle:
 a)
 použitelné palivo;
 b)
 zásobník elektrické energie/výkonu (např. baterie, kondenzátor, setrvačník/generátor atd).
 2.22
 „Jednopalivovým vozidlem“ se rozumí vozidlo navržené pro provoz převážně s jedním typem paliva.
 2.22.1
 „Jednopalivovým vozidlem na plyn“ se rozumí vozidlo, které je navrženo pro trvalý provoz převážně na LPG nebo NG/biomethan, anebo vodík, avšak může mít také benzinový systém jen pro nouzové účely nebo pro startování, přičemž kapacita nádrže nepřesahuje 15 litrů.
 2.23
 „Dvoupalivovým vozidlem“ se rozumí vozidlo se dvěma oddělenými systémy zásobování palivem, které je navrženo k pohonu vždy jen jedním z těchto paliv. Souběžné použití obou paliv je omezeno množstvím a dobou trvání.
 2.23.1
 „Dvoupalivovým vozidlem na plyn“ se rozumí dvoupalivové vozidlo, které může být poháněno benzinem (benzinový režim) a také buď LPG, NG/biomethanem nebo vodíkem (plynový režim).
 2.24
 „Vozidlem na alternativní palivo“ se rozumí vozidlo navržené tak, aby mohlo používat nejméně jeden typ paliva, které je buď plynné za atmosférické teploty a tlaku, nebo je z podstatné části získáváno z neminerálních olejů.
 2.25
 „Vozidlem flex fuel“ se rozumí vozidlo s jedním systémem ukládání paliva, které může být poháněno různými směsmi dvou či více paliv.
 2.25.1
 „Vozidlem flex fuel na ethanol“ se rozumí vozidlo flex fuel, které může být poháněno benzinem nebo směsí benzinu a ethanolu s obsahem ethanolu ve výši až 85 % (E85).
 2.25.2
 „Vozidlem flex fuel na bionaftu“ se rozumí vozidlo flex fuel, které může být poháněno minerální naftou nebo směsí minerální nafty a bionafty.
 2.26
 „Vozidly se zvláštní sociální funkcí“ se rozumějí vozidla kategorie M1 na motorovou naftu, která jsou buď:
 a)
 vozidly zvláštního určení s referenční hmotností přesahující 2 000 kg3;
 b)
 vozidly s referenční hmotností přesahující 2 000 kg a navrženými k přepravě sedmi nebo více osob včetně řidiče s výjimkou vozidel kategorie M1G (3);
 c)
 vozidly s referenční hmotností přesahující 1 760 kg, která jsou speciálně konstruována pro komerční účely tak, aby bylo možné uvnitř vozidla používat invalidní vozík.
 2.27
 V souvislosti s monitorováním poměru výkonu v provozu (IUPRM) se „studeným startem“ rozumí start motoru při teplotě chladicí kapaliny motoru (nebo rovnocenné teplotě) nižší nebo rovné 35 °C a nižší nebo rovné teplotě o 7 K vyšší než teplota okolí (je-li k dispozici) při startu motoru.
 2.28
 „Motorem s přímým vstřikováním“ se rozumí motor, který může fungovat tak, že se palivo vstřikuje do nasávaného vzduchu poté, co byl vzduch natažen vstupními ventily.
 2.29


text:
„Elektrickým hnacím ústrojím“ systém, který se skládá z jednoho nebo více zásobníků elektrické energie, jednoho nebo více elektrických konvertorů a jednoho nebo více elektrických strojů, které mění uskladněnou elektrickou energii na mechanickou energii dodávanou kolům k pohonu vozidla.
 2.30
 „Výhradně elektrickým vozidlem“ vozidlo poháněné pouze elektrickým hnacím ústrojím.
 2.31
 „Vozidlem s vodíkovými palivovými články“ se rozumí vozidlo poháněné palivovými články, které mění chemickou energii získávanou z vodíku na elektrickou energii sloužící k pohonu vozidla.
 2.32
 „Netto výkonem“ se rozumí výkon získaný na zkušebním stavu na konci klikového hřídele nebo rovnocenného zařízení při odpovídajících otáčkách motoru nebo vozidla spolu s pomocným zařízením, zkoušený podle předpisu č. 85 a stanovený za referenčních atmosférických podmínek.
 2.33
 „Maximálním netto výkonem“ se rozumí maximální hodnota netto výkonu naměřená při plném zatížení motoru.
 2.34
 „Maximálním 30minutovým výkonem“ maximální netto výkon elektrického hnacího ústrojí při stejnosměrném napětí, jak je uvedeno v bodě 5.3.2 předpisu č. 85.
 2.35
 „Studeným startem“ se rozumí start motoru při teplotě chladicí kapaliny motoru (nebo rovnocenné teplotě) nižší nebo rovné 35 oC a nižší nebo rovné teplotě o 7 K vyšší než teplota okolí (je-li k dispozici) při startu motoru.
 3. ŽÁDOST O SCHVÁLENÍ
 3.1 Žádost o schválení typu vozidla z hlediska výfukových emisí, emisí z klikové skříně, emisí způsobených vypařováním a životnosti zařízení k regulaci znečišťujících látek, jakož i z hlediska jeho palubního diagnostického systému (OBD) předkládá schvalovacímu orgánu výrobce vozidla nebo jeho oprávněný zástupce.
 3.1.1 Kromě toho výrobce předloží tyto informace:
 a)
 u vozidel se zážehovými motory prohlášení výrobce o minimálním procentu selhání zapalování z celkového počtu zážehů, které by buď vedly k překročení mezních hodnot emisí stanovených v odstavci 3.3.2 přílohy 11 tohoto předpisu, pokud se uvedené procento selhání projevovalo od začátku zkoušky typu I, jak ji popisuje příloha 4a tohoto předpisu, nebo by mohly způsobit přehřátí jednoho či více katalyzátorů, čímž by následně došlo k nevratnému poškození;
 b)
 podrobný popis všech funkčních vlastností systému OBD, včetně seznamu odpovídajících částí systému pro regulaci emisí vozidla, které jsou sledovány systémem OBD;
 c)
 popis indikátoru chybné funkce, který používá systém OBD, aby řidiči vozidla signalizoval chybu;
 d)
 prohlášení výrobce o tom, že systém OBD splňuje ustanovení odstavce 7 dodatku 1 k příloze 11 tohoto předpisu týkající se výkonu v provozu za všech logicky předvídatelných jízdních podmínek;
 e)
 nákres s podrobným popisem technických kritérií a zdůvodnění zvýšení čitatele i jmenovatele každé monitorovací funkce, která musí splňovat požadavky odstavce 7.2 a 7.3 dodatku 1 k příloze 11 tohoto předpisu, jakož i vyřazení čitatelů, jmenovatelů a společného jmenovatele z provozu za podmínek popsaných v odstavci 7.7 dodatku 1 k příloze 11 tohoto předpisu;
 f)
 popis opatření přijatých za tím účelem, aby se zabránilo nedovoleným úpravám a zásahům do počítače pro regulaci emisí;
 g)
 případně specifikaci rodiny vozidel podle dodatku 2 k příloze 11 tohoto předpisu;
 h)
 případně kopie dalších schválení typu s příslušnými údaji, které umožní rozšířit schválení a stanovit faktory zhoršení.
 3.1.2 Pro zkoušky popsané v odstavci 3 přílohy 11 tohoto předpisu se technické zkušebně odpovědné za zkoušky pro schválení typu předá vozidlo, které


text:
představuje typ vozidla nebo rodiny vozidel vybavené systémem OBD, který má být schválen. Jestliže technická zkušebna zjistí, že předané vozidlo plně neodpovídá typu vozidla nebo rodině vozidel podle dodatku 2 k příloze 11 tohoto předpisu, musí být ke zkouškám podle odstavce 3 přílohy 11 tohoto předpisu předáno jiné, a je-li to nutné, i další vozidlo.
 3.2 Vzor informačního dokumentu týkajícího se výfukových emisí, emisí způsobených vypařováním, životnosti a palubního diagnostického systému (OBD) je v příloze 1 tohoto předpisu. Informace uvedené v bodě 3.2.12.2.7.6 přílohy 1 tohoto předpisu se vloží do dodatku 1 – „Informace o systému OBD“ – ke zprávě o schválení typu, jehož vzor je uveden v příloze 2 tohoto předpisu.
 3.1.2 V náležitých případech se předloží také kopie jiných schválení typu s odpovídajícími údaji, aby bylo možné provést rozšíření schválení typu a stanovit faktory zhoršení.
 3.3 Pro zkoušky popsané v odstavci 5 tohoto předpisu se příslušné technické zkušebně odpovědné za zkoušky pro schválení typu předá vozidlo představující typ vozidla, který má být schválen.
 3.3.1 Žádost uvedená v odstavci 3.1 tohoto předpisu musí být vypracována podle vzoru informačního dokumentu, který je uveden v příloze 1 tohoto předpisu.
 3.3.2 Pro účely odstavce 3.1.1 písm. d) výrobce použije vzor osvědčení výrobce o splnění požadavků na provozní výkon OBD, které jsou uvedeny v dodatku 2 k příloze 2 tohoto předpisu.
 3.3.3 Pro účely odstavce 3.1.1 písm. e) schvalovací orgán, který uděluje schválení, na žádost zpřístupní informace zmíněné v uvedeném odstavci ostatním schvalovacím orgánům.
 3.3.4 Pro účely odstavce 3.1.1 písm. d) a e) tohoto předpisu schvalovací orgány vozidlo neschválí, jestliže informace předložené výrobcem nepostačují ke splnění požadavků odstavce 7 dodatku 1 k příloze 11 tohoto předpisu. Odstavce 7.2, 7.3 a 7.7 dodatku 1 k příloze 11 tohoto předpisu platí za všech logicky předvídatelných jízdních podmínek. Při posuzování plnění požadavků stanovených v prvním a druhém pododstavci přihlédne schvalovací orgán ke stavu technického vývoje.
 3.3.5 Pro účely odstavce 3.1.1 písm. f) tohoto předpisu mezi opatření přijatá za tím účelem, aby se zabránilo nedovoleným úpravám a zásahům do počítače pro regulaci emisí, musí patřit i možnost aktualizace pomocí výrobcem schváleného programu či kalibrace.
 3.3.6 V případě zkoušek uvedených v tabulce A předá výrobce technické zkušebně odpovědné za zkoušky pro schválení typu vozidlo, které představuje schvalovaný typ.
 3.3.7 Žádost o schválení typu vozidel flex fuel musí splňovat dodatečné požadavky stanovené v odstavci 4.9.1 a 4.9.2 tohoto předpisu.
 3.3.8 Změny konstrukce systému, části nebo samostatného technického celku, k nimž dojde po schválení typu, automaticky neruší jeho platnost za předpokladu, že nedojde ke změně původních vlastností či technických parametrů způsobem, který by ovlivnil funkčnost motoru nebo systému regulace emisí.
 4. SCHVÁLENÍ
 4.1 Jestliže vozidlo předané ke schválení podle tohoto doplňku splní požadavky odstavce 5 tohoto předpisu, musí být tento typ vozidla schválen.
 4.2 Každému schválenému typu se přidělí číslo schválení typu.
 Jeho první dvě číslice označují sérii změn, podle které bylo schválení uděleno. Stejná smluvní strana nesmí přidělit stejné číslo jinému typu vozidla.
 4.3 Zpráva o schválení nebo o rozšíření či odmítnutí schválení typu vozidla podle tohoto předpisu se


text:
zašle smluvním stranám dohody, které uplatňují tento předpis, na formuláři podle vzoru v příloze 2 tohoto předpisu.
 4.3.1 V případě změn současného znění, např. jsou-li předepsány nové mezní hodnoty, se smluvní strany dohody informují o tom, které typy již schválených vozidel splňují nová ustanovení.
 4.4 Na každém vozidle shodném s typem vozidla schváleným podle tohoto předpisu se zřetelně a na snadno přístupném místě uvedeném v oznámení o schválení vyznačí mezinárodní značka schválení typu, která se skládá z:
 4.4.1
 písmene „E“ v kružnici, za nímž následuje rozlišovací číslo země, která schválení udělila (4).
 4.4.2
 čísla tohoto předpisu, za nímž následuje písmeno „R“, pomlčka a číslo schválení typu umístěné vpravo od kružnice podle odstavce 4.4.1.
 4.4.3
 Značka schválení typu musí za číslem schválení typu obsahovat doplňkový znak, kterým se rozlišuje kategorie vozidel a třída, pro které bylo schválení uděleno. Tento doplňkový znak by měl být zvolen podle tabulky A3/1 v příloze 3 tohoto předpisu.
 4.5 Vyhovuje-li vozidlo typu vozidla schválenému podle jednoho nebo více dalších předpisů připojených k dohodě v zemi, která udělila schválení typu podle tohoto předpisu, není třeba symbol předepsaný v odstavci 4.4.1 opakovat; předpis, číslo schválení typu a další symboly všech předpisů, podle kterých byla schválení udělena v zemi, která udělila schválení podle tohoto předpisu, se v takovém případě uvedou ve svislém sloupci vpravo od symbolu předepsaného v odstavci 4.4.1 tohoto předpisu.
 4.6 Značka schválení typu musí být jasně čitelná a nesmazatelná.
 4.7 Značka schválení typu musí být umístěna v blízkosti štítku s údaji o vozidle nebo na tomto štítku.
 4.7.1 V příloze 3 tohoto předpisu jsou uvedeny příklady uspořádání značek schválení.
 4.8 Dodatečné požadavky na vozidla poháněná LPG nebo NG/biomethanem
 4.8.1 Dodatečné požadavky na vozidla poháněná LPG nebo NG/biomethanem jsou uvedeny v příloze 12 tohoto předpisu.
 4.9 Dodatečné požadavky na schválení vozidel flex fuel
 4.9.1 Pro schválení typu vozidel flex fuel na etanol nebo bionaftu poskytne výrobce vozidla popis schopnosti vozidla přizpůsobit se jakékoli směsi benzinu a ethanolu (s obsahem ethanolu ve směsi do 85 %) nebo motorové nafty a bionafty, které se mohou na trhu objevit.
 4.9.2 V případě vozidel flex fuel proběhne přechod z jednoho referenčního paliva na jiné mezi zkouškami bez ručního seřizování nastavení motoru.
 4.10 Požadavky na schválení týkající se systému OBD
 4.10.1 Výrobce zajistí, aby veškerá vozidla byla vybavena systémem OBD.
 4.10.2 Systém OBD musí být navržen, konstruován a instalován ve vozidle tak, aby umožňoval identifikovat druhy zhoršení výkonu nebo chybné funkce po celou dobu životnosti vozidla.
 4.10.3 Systém OBD musí za běžných podmínek užívání splňovat požadavky tohoto předpisu.
 4.10.4 Při zkoušení s vadnou součástkou se podle dodatku 1 k příloze 11 tohoto předpisu musí v systému OBD aktivovat indikátor chybné funkce. Indikátor chybné funkce systému OBD se při této zkoušce může aktivovat i při úrovních emisí, které nedosahují mezních hodnot systému OBD uvedených v příloze 11 tohoto předpisu.
 4.10.5 Výrobce zajistí, aby systém OBD za všech logicky předvídatelných jízdních podmínek splňoval požadavky na výkon v provozu stanovené v odstavci 7 dodatku 1 k příloze 11 tohoto předpisu.
 4.10.6 Data související s výkonem


text:
v provozu, která mají být uložena a ohlášena systémem OBD vozidla podle odstavce 7.6 dodatku 1 k příloze 11, musí dát výrobce kdykoli k dispozici vnitrostátním orgánům a nezávislým provozovatelům, a to v nešifrované formě.
 5. SPECIFIKACE A ZKOUŠKY
 Malosérioví výrobci
 Výrobce vozidla, jehož celosvětová roční výroba je menší než 10 000 kusů, může obdržet schválení typu odlišným způsobem od požadavků tohoto odstavce na základě odpovídajících technických požadavků uvedených v následující tabulce:
 Legislativní akt
 Požadavky
 The California Code of Regulations (Kalifornská sbírka předpisů), část 13, oddíly 1961(a) a 1961(b)(1)(C)(1) platné pro modelový rok 2001 a pro pozdější modelové roky vozidel, 1968.1, 1968.2, 1968.5, 1976 a 1975, vydané nakladatelstvím Barclay's.
 Schválení typu se udělí podle Kalifornské sbírky předpisů platné pro poslední modelový rok lehkého užitkového vozidla.
 Emisní zkoušky pro úče1.1.3.1 ly technické prohlídky stanovené v příloze 5 tohoto předpisu a požadavky na přístup k informacím z palubního diagnostického systému vozidla stanovené v odstavci 5 přílohy 11 tohoto předpisu jsou nezbytnou podmínkou pro získání schválení typu z hlediska emisí podle tohoto odstavce.
 Příslušný schvalovací orgán informuje ostatní schvalovací orgány smluvních stran dohody o okolnostech každého schválení uděleného podle tohoto odstavce.
 5.1 Obecná ustanovení
 5.1.1 Konstrukční části, které mohou ovlivnit emise znečisťujících látek, musí být navrženy, konstruovány a smontovány tak, aby vozidlo při běžném provozu splňovalo požadavky tohoto předpisu, bez ohledu na vibrace, kterým mohou být uvedené konstrukční části vystaveny.
 5.1.2 Technická opatření provedená výrobcem musí zaručit, že výfukové emise a emise způsobené vypařováním jsou účinně omezeny podle tohoto předpisu v průběhu normální životnosti vozidla a za běžných podmínek používání. To se také týká provozní bezpečnosti hadic a jejich spojek a přípojek užívaných v systému pro regulaci emisí, které musí být konstruovány tak, aby odpovídaly původnímu konstrukčnímu záměru. Pro výfukové emise se pokládají tyto požadavky za splněné, jestliže jsou splněny požadavky odstavce 5.3.1 a 8.2 tohoto předpisu. Pro emise způsobené vypařováním se pokládají tyto požadavky za splněné, jestliže jsou splněny požadavky odstavce 5.3.4 a 8.4 tohoto předpisu.
 5.1.2.1 Používání odpojovacího zařízení je zakázáno.
 5.1.3 Plnicí hrdla benzinových nádrží
 5.1.3.1 Aniž je dotčena platnost odstavce 5.1.3.2 tohoto předpisu, musí být plnicí hrdlo palivové nádrže na benzin nebo ethanol navrženo tak, aby se zabránilo plnění nádrže z palivového čerpadla hadicí s nátrubkem, který má vnější průměr 23,6 mm nebo větší.
 5.1.3.2 Odstavec 5.1.3.1 tohoto předpisu se nepoužije pro vozidlo, u něhož jsou splněny obě následující podmínky, tj.:
 5.1.3.2.1
 vozidlo je navrženo a konstruováno tak, že žádné zařízení určené k regulaci emisí plynných znečišťujících látek nebude nepříznivě ovlivněno olovnatým benzinem a
 5.1.3.2.2
 vozidlo je v místě bezprostředně viditelném pro osobu, která plní palivovou nádrž, nápadně, zřetelně a nesmazatelně označeno symbolem pro bezolovnatý benzin podle normy ISO 2575:1982. Připouštějí se doplňková značení.
 5.1.4 Musí se učinit opatření k zamezení nadměrných emisí způsobených vypařováním a úniku paliva v důsledku chybějícího víčka plnicího hrdla palivové nádrže. Toho lze dosáhnout jedním z následujících opatření:
 5.1.4.1
 neodnímatelné, automaticky se otvírající a zavírající víčko plnicího hrdla palivové nádrže;
 5.1.4.2
 konstrukční opatření, která zabrání nadměrným emisím způsobeným vypařováním v případě, že chybí víčko


text:
plnicího hrdla palivové nádrže nebo
 5.1.4.3
 jakékoliv jiné opatření, které má stejný účinek. Jako příklad může kromě jiného sloužit připoutané víčko plnicího hrdla, víčko připevněné řetízkem nebo využití stejného klíčku pro víčko plnicího hrdla a zapalování vozidla. V takovém případě musí být možno klíček vyjmout jen v poloze zamknuto.
 5.1.5 Ustanovení pro bezpečnost elektronického systému
 5.1.5.1 Každé vozidlo vybavené počítačem pro regulaci emisí musí být zajištěno proti úpravám jiným, než které byly schváleny výrobcem. Výrobce schválí tyto úpravy, jestliže jsou nezbytné pro diagnostiku, údržbu, kontrolu, dodatečnou montáž nebo opravy vozidla. Všechny přeprogramovatelné kódy počítače nebo provozní parametry musí být zajištěny proti neoprávněnému zásahu a musí mít úroveň ochrany nejméně takovou, která splňuje ustanovení normy ISO DIS 15031–7 ze dne 15. března 2001 (SAE J2186 z října 1996). Všechny vyměnitelné paměťové čipy sloužící ke kalibraci musí být zality, uzavřeny v zapečetěném obalu nebo chráněny elektronickým algoritmem a nesmějí být vyměnitelné bez použití speciálního nářadí a postupů. Pouze prvky přímo spojené s kalibrací emisí či prevencí krádeže vozidla mohou být takto chráněny.
 5.1.5.2 Parametry pro chod motoru zakódované v počítači nesmějí být změnitelné bez použití speciálních nástrojů a postupů (např. připájené nebo zalité součástky počítače nebo zapečetěný (nebo zapájený) kryt počítače).
 5.1.5.3 U vznětových motorů s mechanickým vstřikovacím čerpadlem paliva musí výrobce podniknout odpovídající kroky, aby u vozidel v provozu nebylo možno nedovoleně zvyšovat maximální přívod paliva.
 5.1.5.4 Výrobci mohou požádat schvalovací orgán o výjimku z jednoho z těchto požadavků pro vozidla, u nichž je nepravděpodobné, že by potřebovala takovou ochranu. Kritéria, podle kterých bude schvalovací orgán hodnotit při zvažování udělení výjimky, jsou mj. např. využití mikroprocesorů ke kontrole výkonu, schopnost vozidla dosahovat vysokých výkonů a plánovaný objem prodeje vozidel.
 5.1.5.5 Výrobci, kteří používají systémy programovatelného počítačového kódu (např. Electrical Erasable Read-Only Memory, EEPROM), musejí zabránit neoprávněnému přeprogramování. Výrobci musejí použít zlepšené ochranné strategie proti neoprávněným zásahům a ochranné funkce proti zápisu, které vyžadují elektronický přístup k počítači umístěnému mimo vozidlo provozovanému výrobcem. Schvalovací orgán schválí metody, které poskytují přiměřenou úroveň ochrany.
 5.1.6 Při technických prohlídkách musí být možné kontrolovat vozidlo tak, aby se zjistil jeho výkon v souvislosti s údaji shromážděnými podle odstavce 5.3.7. Jestliže taková kontrola vyžaduje speciální postup, musí to být upřesněno v návodu na údržbu (nebo v rovnocenném dokumentu). Tento speciální postup nesmí vyžadovat použití jiného zvláštního zařízení, než jaké je ve výbavě vozidla.
 5.2 Postup zkoušky
 Tabulka A uvádí různé možnosti schválení typu vozidla.
 5.2.1 Vozidla se zážehovým motorem a hybridní elektrická vozidla se zážehovým motorem se podrobí následujícím zkouškám:
 typ I (ověření průměrných výfukových emisí po studeném startu),
 typ II (emise oxidu uhelnatého při volnoběhu),
 typ III (emise plynů z klikové skříně),
 typ IV (emise způsobené vypařováním),
 typ V (životnost zařízení proti znečišťujícím látkám),
 typ VI (ověření průměrných výfukových emisí oxidu uhelnatého a uhlovodíků po studeném startu za nízké teploty okolí),
 zkouška systému OBD
 zkouška výkonu motoru
 5.2.2 Vozidla se zážehovým motorem a hybridní elektrická vozidla se zážehovým motorem na LPG nebo NG/biomethan (jednopalivovým nebo dvoupalivovým) se podrobí následujícím zkouškám (podle tabulky A):
 typ I (ověření


text:
průměrných výfukových emisí po studeném startu),
 typ II (emise oxidu uhelnatého při volnoběhu),
 typ III (emise plynů z klikové skříně),
 typ IV (emise způsobené vypařováním), přichází-li v úvahu,
 typ V (životnost zařízení proti znečišťujícím látkám),
 typ VI (ověření průměrných výfukových emisí oxidu uhelnatého
 a uhlovodíků po studeném startu za nízké teploty okolí), přichází-li v úvahu, zkouška systému OBD
 zkouška výkonu motoru
 5.2.3 Vozidla se vznětovým motorem a hybridní elektrická vozidla se vznětovým motorem se podrobí následujícím zkouškám:
 typ I (ověření průměrných výfukových emisí po studeném startu),
 typ V (životnost zařízení k regulaci znečišťujících látek),
 zkouška systému OBD.
 Tabulka A
 Požadavky
 Použití zkušebních požadavků pro schválení typu a jeho rozšíření
 Kategorie vozidla
 Vozidla se zážehovými motory včetně hybridních
 Vozidla se vznětovými motory včetně hybridních
 Jednopalivová
 Dvoupalivová (5)
 Flex fuel (5)
 Flex fuel
 Jednopalivová
 Referenční palivo
 Benzin (E5/E10) (11)
 LPG
 NG/biomethan
 Vodík (ICE) (9)
 Benzin (E5/E10) (11)
 Benzin (E5/E10) (11)
 Benzin (E5/E10) (11)
 Benzin (E5/E10) (11)
 Motorová nafta (B5/B7) (11)
 Motorová nafta (B5/B7) (11)
 LPG
 NG/biomethan
 Vodík (ICE) (9)
 Ethanol (E85)
 Bionafta
 Plynné znečišťující látky
 (Zkouška typu I)
 ano
 ano
 ano
 ano (8)
 ano
 (obě paliva)
 ano
 (obě paliva)
 ano
 (obě paliva) (8)
 ano
 (obě paliva)
 ano
 (pouze B5/B7) (6)
 (11)
 ano
 Hmotnost částic a počet částic
 (Zkouška typu I)
 ano (10)
 —
 —
 —
 ano
 (pouze benzin) (10)
 ano
 (pouze benzin) (10)
 ano
 (pouze benzin) (10)
 ano
 (obě paliva) (10)
 ano
 (pouze B5/B7) (6)
 (11)
 ano
 Emise při volnoběhu
 (Zkouška typu II)
 ano
 ano
 ano
 —
 ano
 (obě paliva)
 ano
 (obě paliva)
 ano
 (pouze benzin)
 ano
 (obě paliva)
 —
 —
 Emise z klikové skříně
 (Zkouška typu III)
 ano
 ano
 ano
 —
 ano
 (pouze benzin)
 ano
 (pouze benzin)
 ano
 (pouze benzin)
 ano
 (pouze benzin)
 —
 —
 Emise způsobené vypařováním
 (Zkouška typu IV)
 ano
 —
 —
 —
 ano
 (pouze benzin)
 ano
 (pouze benzin)
 ano
 (pouze benzin)
 ano
 (pouze benzin)
 —
 —
 Životnost
 (Zkouška typu V)
 ano
 ano
 ano
 ano
 ano
 (pouze benzin)
 ano
 (pouze benzin)
 ano
 (pouze benzin)
 ano
 (pouze benzin)
 ano (pouze B5/B7) (6)
 (11)
 ano
 Emise při nízké teplotě
 (Zkouška typu VI)
 ano
 —
 —
 —
 ano
 (pouze benzin)
 ano
 (pouze benzin)
 ano
 (pouze benzin)
 ano (7)
 (obě paliva)
 —
 —
 Shodnost v provozu
 ano
 ano
 ano
 ano
 ano
 (obě paliva)
 ano
 (obě paliva)
 ano
 (obě paliva)
 ano
 (obě paliva)
 ano (pouze B5/B7) (6)
 (11)
 ano
 Palubní diagnostika
 ano
 ano
 ano
 ano
 ano
 ano
 ano
 ano
 ano
 ano
 5.3 Popis zkoušek
 5.3.1 Zkouška typu I (Ověření výfukových emisí po studeném startu).
 5.3.1.1 Obrázek 1 znázorňuje možný průběh zkoušky typu I. Tato zkouška se provede u všech vozidel uvedených v odstavci 1.
 5.3.1.2 Vozidlo se umístí na vozidlový dynamometr, který je opatřen zařízením k simulaci zatížení a setrvačné hmotnosti.
 5.3.1.2.1 Bez přerušení se provede zkouška, která trvá celkem 19 minut a 40 sekund a která se skládá ze dvou částí, části 1 a části 2. Se souhlasem výrobce může být pro usnadnění seřízení zkušebního zařízení mezi konec části 1 a počátek části 2 vložen úsek bez zátěže, ne však delší než 20


text:
sekund.
 5.3.1.2.1.1 U vozidel poháněných LPG nebo NG/biomethanem se zkouška typu I vykoná pro různá složení LPG nebo NG/biomethanu, jak je stanoveno v příloze 12 tohoto předpisu. U vozidel, která mohou být poháněna benzinem nebo LPG nebo NG/biomethanem, se vykoná zkouška s oběma palivy a jejich činnost s LPG nebo s NG/biomethanem se při této zkoušce ověří při různém složení LPG nebo NG/biomethanu, jak je stanoveno v příloze 12 tohoto předpisu.
 5.3.1.2.1.2 Aniž je dotčen požadavek odstavce 5.3.1.2.1.1, vozidla, která mohou být poháněna benzinem i plynným palivem, avšak která mají benzinový systém jen pro nouzové účely nebo startování a jejichž benzinová nádrž nemá objem větší než 15 litrů benzinu, se pro zkoušku typu I pokládají za vozidla, která pracují jen s plynným palivem.
 5.3.1.2.2 Část 1 zkoušky se skládá ze čtyř základních městských cyklů. Každý základní městský cyklus obsahuje 15 fází (volnoběh, zrychlení, stálá rychlost, zpomalení atd.).
 5.3.1.2.3 Část 2 zkoušky je tvořena jedním cyklem mimo město. Cyklus mimo město obsahuje 13 fází (volnoběh, zrychlení, stálá rychlost, zpomalení atd.).
 5.3.1.2.4 Při zkoušce se ředí výfukové plyny a v jednom nebo více vacích se shromažďuje proporcionální vzorek. Výfukové plyny zkoušeného vozidla se ředí, odebírají se vzorky a analyzují se níže uvedeným postupem a změří se celkový objem zředěných výfukových plynů. U vozidel vybavených vznětovými motory se musí změřit nejen emise oxidu uhelnatého, uhlovodíků a oxidů dusíku, ale také emise znečišťujících částic.
 5.3.1.3 Zkouška se provádí postupem pro zkoušku typu I popsaným v příloze 4a tohoto předpisu. Metoda sběru a analýzy plynů je stanovena v dodatku 2 a dodatku 3 k příloze 4a tohoto předpisu. Metoda odběru a analýzy částic musí odpovídat ustanovení dodatku 4 a dodatku 5 k příloze 4a tohoto předpisu.
 5.3.1.4 Aniž jsou dotčeny požadavky odstavce 5.3.1.5, zkouška se opakuje třikrát. Výsledky se vynásobí příslušnými faktory zhoršení podle tabulky 3 v odstavci 5.3.6 a u periodicky se regenerujících systémů definovaných v odstavci 2.20 se vynásobí rovněž faktory Ki podle přílohy 13 tohoto předpisu. Výsledné hmotnosti plynných emisí a hmotnost a počet získaných částic musí být menší než mezní hodnoty uvedené v tabulce 1:
 Tabulka 1
 Mezní hodnoty emisí
 Referenční hmotnost
 (RM) (kg)
 Mezní hodnoty
 Hmotnost oxidu uhelnatého (CO)
 Celková hmotnost uhlovodíků
 (THC)
 Hmotnost uhlovodíků jiných než methan
 (NMHC)
 Hmotnost oxidů dusíku
 (NOx)
 Součet hmotností uhlovodíků a oxidů dusíku
 (THC + NOx)
 Hmotnost částic
 (PM)
 Počet částic
 (PN)
 L1
 (mg/km)
 L2
 (mg/km)
 L3
 (mg/km)
 L4
 (mg/km)
 L2 + L4
 (mg/km)
 L5
 (mg/km)
 L6
 (#/km)
 Kategorie
 Třída
 PI
 CI
 PI
 CI
 PI
 CI
 PI
 CI
 PI
 CI
 PI (12)
 CI
 PI (13)
 (12)
 CI
 M
 —
 vše
 1 000
 500
 100
 —
 68
 —
 60
 80
 —
 170
 4,5
 4,5
 6,0 × 1011
 6,0 × 1011
 N1
 I
 RM ≤ 1 305
 1 000
 500
 100
 —
 68
 —
 60
 80
 —
 170
 4,5
 4,5
 6,0 × 1011
 6,0 × 1011
 II
 1 305 < RM ≤ 1 760
 1 810
 630
 130
 —
 90
 —
 75
 105
 —
 195
 4,5
 4,5
 6,0 × 1011
 6,0 × 1011
 III
 1 760


text:
< RM
 2 270
 740
 160
 —
 108
 —
 82
 125
 —
 215
 4,5
 4,5
 6,0 × 1011
 6,0 × 1011
 N2
 —
 vše
 2 270
 740
 160
 —
 108
 —
 82
 125
 —
 215
 4,5
 4,5
 6,0 × 1011
 6,0 × 1011
 PI
 zážehové motory
 CI
 vznětové motory
 5.3.1.4.1 Aniž jsou dotčeny požadavky odstavce 5.3.1.4, může být pro každou znečišťující látku nebo kombinaci znečišťujících látek u jedné ze tří výsledných hmotností překročena předepsaná mezní hodnota nejvýše o 10 % za předpokladu, že aritmetický průměr ze tří výsledků je nižší než stanovená mezní hodnota. Pokud jsou předepsané mezní hodnoty překročeny u více než jedné znečisťující látky, je nepodstatné, zda se to stane u stejné zkoušky, nebo u různých zkoušek.
 5.3.1.4.2 Jsou-li zkoušky prováděny s plynnými palivy, musí být výsledná hmotnost emisí menší, než jsou mezní hodnoty pro vozidla s benzinovým motorem v tabulce 1.
 5.3.1.5 Počet zkoušek předepsaných v odstavci 5.3.1.4 se sníží podle níže definovaných podmínek, kdy V1 je výsledek první zkoušky a V2 výsledek druhé zkoušky pro každou znečišťující látku nebo pro kombinované emise dvou znečišťujících látek, na něž se vztahují omezení.
 5.3.1.5.1 Pouze jedna zkouška se provede tehdy, je-li výsledek pro každou znečišťující látku nebo pro kombinované emise dvou znečišťujících látek, na něž se vztahují mezní hodnoty, menší nebo roven 0,70 L (tj. V1 ≤ 0,70 L).
 5.3.1.5.2 Není-li splněn požadavek odstavce 5.3.1.5.1, pouze dvě zkoušky se provádějí tehdy, jsou-li pro každou znečišťující látku nebo pro kombinované emise dvou znečišťujících látek, na něž se vztahují mezní hodnoty, splněny následující požadavky:
 V1 ≤ 0,85 L a V1 + V2 ≤ 1,70 L a V2 ≤ L.
 Obrázek 1
 Průběh zkoušky typu I pro schválení typu
 5.3.2 Zkouška typu II (Zkouška emisí oxidu uhelnatého při volnoběhu)
 5.3.2.1 Tato zkouška se vykoná se všemi vozidly se zážehovým motorem následujícím způsobem:
 5.3.2.1.1
 Vozidla, která mohou používat buď benzin, nebo LPG nebo NG/biomethan, se podrobí zkoušce typu II s oběma palivy.
 5.3.2.1.2
 Aniž je dotčen požadavek odstavce 5.3.2.1.1, vozidla, která mohou být poháněna benzinem i plynným palivem, avšak která mají benzinový systém jen pro nouzové účely nebo startování a jejichž benzinová nádrž nemá objem větší než 15 litrů benzinu, se pro zkoušku typu II pokládají za vozidla, která pracují jen s plynným palivem.
 5.3.2.2 V případě zkoušky typu II stanovené v příloze 5 tohoto předpisu je maximální povolený obsah oxidu uhelnatého ve výfukových plynech při volnoběhu takový, jaký uvádí výrobce vozidla. Maximální obsah oxidu uhelnatého by nicméně neměl překročit 0,3 % obj.
 Objem oxidu uhelnatého ve výfukových plynech při zvýšených volnoběžných otáčkách nesmí překročit 0,2 %, přičemž rychlost motoru dosahuje minimálně 2 000 min– 1 a lambda je 1 ± 0,03 nebo odpovídá specifikacím výrobce.
 5.3.3 Zkouška typu III (Ověření emisí plynů z klikové skříně)
 5.3.3.1 Tato zkouška se provede se všemi vozidly uvedenými v odstavci 1, kromě vozidel se vznětovými motory.
 5.3.3.1.1 Vozidla, která mohou používat jako palivo benzin, nebo LPG nebo NG, se při zkoušce typu III zkouší pouze s benzinem.
 5.3.3.1.2 Aniž je dotčen požadavek odstavce 5.3.3.1.1, vozidla, která


text:
mohou být poháněna benzinem i plynným palivem, avšak která mají benzinový systém jen pro nouzové účely nebo startování a jejichž benzinová nádrž nemá objem větší než 15 litrů benzinu, se pro zkoušku typu III pokládají za vozidla, která pracují jen s plynným palivem.
 5.3.3.2 Při zkoušce podle přílohy 6 tohoto předpisu nesmí systém větrání klikové skříně umožňovat únik plynů z klikové skříně do ovzduší.
 5.3.4 Zkouška typu IV (Stanovení emisí způsobených vypařováním z vozidel se zážehovými motory)
 5.3.4.1 Tato zkouška se provede se všemi vozidly uvedenými v odstavci 1, kromě vozidel se vznětovými motory a vozidel poháněných LPG nebo NG/biomethanem.
 5.3.4.1.1 Vozidla, která mohou být poháněna benzinem i LPG nebo NG/biomethanem, by při zkoušce typu IV měla být zkoušena pouze s benzinem.
 5.3.4.2 Při zkoušce podle přílohy 7 tohoto předpisu musí být emise způsobené vypařováním při každé zkoušce menší než 2 gramy.
 5.3.5 Zkouška typu VI (Ověření průměrných výfukových emisí oxidu uhelnatého a uhlovodíků po studeném startu za nízké teploty okolí).
 5.3.5.1 Tato zkouška se provede u všech vozidel uvedených v odstavci 1, kromě vozidel se vznětovými motory.
 Při žádosti o schválení typu výrobci nicméně schvalovacímu orgánu předloží informace prokazující, že zařízení pro následné zpracování NOx dosahuje dostatečně vysoké teploty pro účinné fungování, a to před uplynutím 400 sekund po studeném startu za teploty – 7 °C, jak je popsáno ve zkoušce typu VI.
 Kromě toho výrobce schvalovacímu orgánu poskytne informace o strategii fungování systému recirkulace výfukových plynů (EGR), včetně informací jeho fungování za nízkých teplot.
 Tyto informace rovněž zahrnou popis veškerých dopadů na emise.
 Schvalovací orgán neudělí schválení typu, pokud poskytnuté informace dostatečně neprokážou, že zařízení pro následné zpracování skutečně dosahuje dostatečně vysoké teploty pro účinné fungování v rozmezí stanoveného časového období.
 5.3.5.1.1 Vozidlo se umístí na vozidlový dynamometr, který je opatřen zařízením k simulaci zatížení a setrvačné hmotnosti.
 5.3.5.1.2 Zkouška se skládá ze čtyř základních městských jízdních cyklů části 1 zkoušky typu I. Část 1 zkoušky je popsána v odstavci 6.1.1 přílohy 4a tohoto předpisu a znázorněna na obrázku A4a/1 téže přílohy. Zkouška za nízké teploty okolí v celkové délce trvání 780 sekund se provede bez přerušení a začíná startem motoru.
 5.3.5.1.3 Zkouška za nízké teploty okolí se provede při teplotě okolí 266 K (– 7 °C). Před zahájením zkoušky se zkoušené vozidlo stabilizuje jednotným způsobem tak, aby bylo zajištěno, že výsledky zkoušky budou opakovatelné. Stabilizace a další podmínky zkoušky jsou popsány v příloze 8 tohoto předpisu.
 5.3.5.1.4 Během zkoušky se výfukové plyny ředí a odebírá se proporcionální vzorek. Výfukové plyny zkoušeného vozidla se ředí, odebírají se vzorky a analyzují se postupem popsaným v příloze 8 tohoto předpisu a měří se celkový objem zředěných výfukových plynů. U zředěných výfukových plynů se analyzuje oxid uhelnatý a uhlovodíky.
 5.3.5.2 Aniž jsou dotčeny požadavky odstavců 5.3.5.2.2 a 5.3.5.3, provede se zkouška třikrát. Výsledná hmotnost oxidu uhelnatého a uhlovodíků musí být nižší, než jsou mezní hodnoty uvedené v tabulce 2.
 Tabulka 2
 Mezní hodnoty výfukových emisí pro oxid uhelnatý a uhlovodíky po zkoušce se studeným startem
 Zkušební teplota 266 K (– 7