text:
Zkouška se provádí pomocí vhodného napínacího stroje.
 4.9.2 Břišní vložka se položí na tuhý blok stejné délky a šířky jako má bederní páteř. Tloušťka tohoto bloku musí být vůči tloušťce páteře nejméně dvojnásobná (viz obrázek 9).
 4.9.3 Působí se počátečním zatížením 20 N.
 4.9.4 Působí se konstantním zatížením 50 N.
 4.9.5 Vychýlení břišní vložky po 2 minutách musí být:
 u figuríny pro
 9 měsíců: 11,5 mm ± 2,0 mm
 3 roky: 11,5 mm ± 2,0 mm
 6 let: 13,0 mm ± 2,0 mm
 10 let: 13,0 mm ± 2,0 mm
 Obrázek 9
 5. PŘÍSTROJE
 5.1 Obecně
 5.1.1 Kalibrační a měřicí postupy jsou založeny na mezinárodní normě ISO 6487 (1980).
 5.2 Instalace akcelerometru v hrudníku
 Akcelerometr se nainstaluje do chráněné dutiny v hrudníku.
 5.3 Indikace průniku do břicha
 5.3.1 Na přední část bederních obratlů se tenkou lepicí páskou svisle připevní vzorek z modelovací hmoty.
 5.3.2 Deformace modelovací hmoty nemusí nutně znamenat, že došlo k průniku.
 5.3.3 Vzorky z modelovací hmoty musí mít stejnou délku a šířku jako bederní páteř; tloušťka vzorků musí být 25 mm ± 2 mm.
 5.3.4 Smí se použít jen modelovací hmota dodaná s figurínami.
 5.3.5 Teplota modelovací hmoty při zkoušce musí být 30 °C ± 5 °C.
 Dodatek 2
 POPIS FIGURÍNY „NOVOROZENCE“
 Figurína se skládá z hlavy, trupu, horních a dolních končetin, které tvoří jeden celek. Trup, horní a dolní končetiny tvoří jednolitý výlisek ze Sorbothanu pokrytý kůží z PVC, který má pružnou ocelovou páteř. Hlavu tvoří výlisek z polyuretanové pěny, která je pokrytá kůží z PVC a je trvale připevněna k trupu. Figurína je oblečena do přiléhavé elastické soupravy z bavlny a polyesteru.
 Rozměry a rozložení hmotnosti figuríny odpovídají 50. percentilu novorozenců a jsou uvedeny v tabulce 1 a 2 a na obrázku 1.
 Tabulka 1
 Základní rozměry figuríny „novorozence“
 Rozměry
 mm
 Rozměry
 mm
 A
 Od hýždí k temenu
 345
 E
 Šířka v ramenou
 150
 B
 Od hýždí k chodidlu (s nataženou nohou)
 250
 F
 Šířka hrudníku
 105
 G
 Hloubka hrudníku
 100
 C
 Šířka hlavy
 105
 H
 Šířka v kyčlích
 105
 D
 Hloubka hlavy
 125
 I
 Vzdálenost těžiště od vrcholu hlavy
 235
 Tabulka 2
 Rozložení hmotnosti figuríny „novorozence“
 (*)
 Hlava a krk
 0,7 kg
 Trup
 1,1 kg
 Paže
 0,5 kg
 Nohy
 1,1 kg
 Celková hmotnost
 3,4 kg
 Obrázek 1
 Kalibrace figuríny novorozence
 1. TUHOST RAMENOU
 1.1 Položte figurínu na záda na vodorovnou plochu a podepřete trup na jedné straně, aby se nehýbal. (Obrázek 2)
 1.2 Pístem s plochým čelem o průměru 40 mm působte zatížením 150 N vodorovně ve směru kolmém ke svislé ose figuríny. Osa pístu musí směřovat do středu ramene figuríny a procházet bodem A na rameni (viz obrázek 2). Boční odchylka pístu od počátečního bodu styku s paží musí být mezi 30 a 50 mm.
 1.3 Opakujte na druhém rameni – podpěru dejte na druhou stranu.
 2. TUHOST KLOUBU NOHY
 2.1 Položte figurínu zády na vodorovnou plochu (obrázek 3) a svažte popruhem dolní části nohou tak, aby se vnitřní strany kolen vzájemně dotýkaly.
 2.2 Na kolena působte svislým zatížením pomocí pístu s plochým


text:
čelem o rozměrech 35 × 95 mm, přičemž osa pístu prochází nejvyšším bodem kolen.
 2.3 Působte na píst dostatečnou silou, aby došlo k ohýbání v kyčlích, dokud čelo pístu nedosáhne výšky 85 mm nad rovinou podložky. Tato síla musí být v rozmezí od 30 N do 70 N. Zajistěte, aby se při zkoušce dolní končetiny nedotýkaly žádného povrchu.
 3. TEPLOTA
 Kalibrace se provádí při teplotě mezi 15 °C a 30 °C.
 Obrázek 2
 Obrázek 3
 (*) Tloušťka kůže z PVC musí být 1 mm + 0,5. 0
 Hustota musí být 0,865 ± 0,1.
 Dodatek 3
 POPIS FIGURÍNY DÍTĚTE VE VĚKU 18 MĚSÍCŮ
 1. OBECNĚ
 1.1 Rozměry a hmotnosti figuríny jsou založeny na antropometrii 50. percentilu dětí ve věku 18 měsíců.
 2. KONSTRUKCE
 2.1 Hlava
 2.1.1 Hlava sestává z polotuhé plastové lebky pokryté pokožkou. V lebce je ponechána dutina, která umožňuje montáž (volitelných) měřicích přístrojů.
 2.2 Krk
 2.2.1 Krk sestává ze tří částí:
 2.2.2
 tuhý pryžový sloupec;
 2.2.3
 nastavitelný kloub OC na vrcholu pryžového sloupce, který umožňuje rotaci s nastavitelným třením okolo příčné osy;
 2.2.4
 kulový nestavitelný kloub na základně krku.
 2.3 Trup
 2.3.1 Trup sestává z plastové kostry pokryté systémem svalovina/pokožka. V trupu jsou vytvořeny prostory před kostrou, které se plní pěnou, aby bylo dosaženo správné tuhosti hrudníku. V zadní části trupu je dutina, která umožňuje montáž měřicích přístrojů.
 2.4 Břicho
 2.4.1 Břicho figuríny je vytvořeno jedním deformovatelným prvkem, který se vkládá do otvoru mezi hrudníkem a pánví.
 2.5 Bederní páteř
 2.5.1 Bederní páteř sestává z pryžového sloupce, který se montuje mezi kostru hrudníku a pánev. Tuhost bederní páteře je dána napnutím kovového lana, které prochází dutým středem pryžového sloupce.
 2.6 Pánev
 2.6.1 Pánev je vyrobena z polotuhého plastu a je vytvarována do tvaru dětské pánve. Je pokryta systémem svalovina/pokožka, který simuluje svalovinu/pokožku v okolí pánve a hýždí.
 2.7 Kyčelní kloub
 2.7.1 Kyčelní klouby jsou umístěny na spodní části pánve. Kloub umožňuje rotaci podél příčné osy, jakož i rotaci podél osy svírající pravý úhel s příčnou osou pomocí kardanového kloubu. Tření při pohybu okolo těchto obou os je nastavitelné.
 2.8 Kolenní kloub
 2.8.1 Kolenní kloub umožňuje skrčení a natažení dolní části nohy s nastavitelným třením.
 2.9 Ramenní kloub
 2.9.1 Ramenní klouby jsou umístěny na kostře hrudníku. Západkové dorazy umožňují nastavení paže do dvou výchozích poloh.
 2.10 Loketní kloub
 2.10.1 Loketní kloub umožňuje natažení a skrčení dolní části paže. Západkové dorazy umožňují nastavení dolní části paže do dvou výchozích poloh.
 2.11 Montáž figuríny
 2.11.1 Lano páteře se namontuje do bederní páteře.
 2.11.2 Bederní páteř se namontuje do kostry mezi pánev a hrudní páteř.
 2.11.3 Břišní vložka se vloží mezi hrudník a pánev.
 2.11.4 Krk se namontuje na vršek hrudníku.
 2.11.5 Hlava se namontuje na vršek krku pomocí styčné desky.
 2.11.6 Namontují se horní a dolní končetiny.
 3. HLAVNÍ PARAMETRY
 3.1 Hmotnost
 Tabulka 1
 Rozložení hmotnosti figuríny osmnáctiměsíčního dítěte
 Konstrukční díl
 Hmotnost (kg)
 Hlava + krk
 2,73
 Trup
 5,06
 Horní část paže
 0,27
 Dolní část paže
 0,25
 Horní část nohy
 0,61
 Dolní část nohy
 0,48
 Celková hmotnost
 11,01
 3.2 Základní rozměry
 3.2.1

type: contracts

jurisdiction: EU


text:
Základní rozměry vyznačené na obrázku 1 této přílohy (znázorněném níže) jsou uvedeny v tabulce 2.
 Obrázek 1
 Základní rozměry figuríny osmnáctiměsíčního dítěte
 Tabulka 2
 Č.
 Rozměry
 Hodnota (mm)
 1
 Od zadní části hýždí k přední části kolenou
 239
 2
 Od zadní části hýždí k podkolenní jamce, vsedě
 201
 3
 Od těžiště figuríny k sedadlu
 193
 4
 Obvod hrudníku
 474
 5
 Hloubka hrudníku
 113
 7
 Šířka hlavy
 124
 8
 Délka hlavy
 160
 9
 Obvod kyčle, vsedě
 510
 10
 Obvod kyčle, vstoje (není znázorněno)
 471
 11
 Hloubka kyčlí, vsedě
 125
 12
 Šířka v kyčlích, vsedě
 174
 13
 Šířka krku
 65
 14
 Od lokte k povrchu sedáku
 125
 15
 Šířka v ramenou
 224
 17
 Výška vsedě
 495 (*)
 18
 Výška ramene, vsedě
 305
 19
 Od chodidla k podkolenní jamce, vsedě
 173
 20
 Výška těla (není znázorněna)
 820 (*)
 21
 Výška stehna, vsedě
 66
 4. SEŘÍZENÍ KLOUBŮ
 4.1 Obecně
 4.1.1 K dosažení reprodukovatelných výsledků při použití figuríny je nezbytné seřídit tření v jednotlivých kloubech, napnutí bederní páteře a tuhost břišní vložky.
 Před následujícím postupem se musí zkontrolovat všechny části, zda nejsou poškozeny.
 4.2 Bederní páteř
 4.2.1 Bederní páteř se kalibruje před namontováním do figuríny.
 4.2.2 Připevněte spodní montážní desku bederní páteře ke zkušební sestavě tak, aby byla přední část bederní páteře umístěna dole (obrázek 2).
 Obrázek 2
 4.2.3 Na horní montážní desku se působí silou 250 N směrem dolů. Výsledné posunutí směrem dolů musí být zaznamenáno mezi 1 a 2 sekundami od začátku působení síly a musí být 9 až 12 mm.
 4.3 Břicho
 4.3.1 Břišní vložku umístěte na tuhý blok, který má stejnou délku a šířku jako sloupec bederní páteře. Výška tohoto bloku musí být nejméně dvakrát větší než výška sloupce bederní páteře (obrázek 3).
 4.3.2 Působí se počátečním zatížením 20 N.
 4.3.3 Působí se konstantním zatížením 50 N.
 4.3.4 Deformace břišní vložky po dvou minutách musí být 12 mm ± 2 mm.
 Obrázek 3
 4.4 Seřízení krku
 4.4.1 Úplný krk sestávající z pryžového sloupce, kulového kloubu a kloubu OC připevněte na svislý povrch tak, aby přední strana směřovala dolů (obrázek 4).
 Obrázek 4
 4.4.2 Na osu kloubu OC se působí svislou silou 100 N. Kloub OC se musí posunout dolů o 22 mm ± 2 mm.
 4.5 Kloub OC
 4.5.1 Smontujte úplný krk a hlavu.
 4.5.2 Trup položte zády na vodorovnou plochu.
 4.5.3 Šrouby a seřizovací matici procházející hlavou a kloubem OC utahujte pomocí momentového klíče až do okamžiku, kdy se hlava nebude pohybovat vlastní tíhou.
 4.6 Kyčel
 4.6.1 K pánvi namontujte pouze horní část nohy bez dolní části nohy.
 4.6.2 Umístěte horní část nohy do vodorovné polohy.
 4.6.3 Tření působící na příčnou osu zvyšujte až do okamžiku, kdy se dolní končetina nebude moci pohybovat vlastní tíhou.
 4.6.4 Umístěte horní část nohy do vodorovné polohy ve směru příčné osy.
 4.6.5 Tření působící na kardanový kloub zvyšujte až do okamžiku, kdy se dolní končetina nebude moci pohybovat vlastní tíhou.
 4.7 Koleno
 4.7.1 Připevněte dolní část nohy k horní části nohy.
 4.7.2 Horní i dolní část nohy umístěte do vodorovné polohy, horní část podepřete.


text:
4.7.3 Seřizovací matici na koleně utahujte až do okamžiku, kdy se dolní část nohy nebude moci pohybovat vlastní tíhou.
 4.8 Ramena
 4.8.1 Natáhněte horní část paže a umístěte ji do nejvyšší polohy se západkou.
 4.8.2 Západky v rameni je nutno opravit nebo vyměnit, pokud paže v této poloze nezůstává.
 4.9 Loket
 4.9.1 Umístěte horní část paže do nejnižší polohy se západkou a dolní část paže do nejvyšší polohy se západkou.
 4.9.2 Západky v rameni je nutno opravit nebo vyměnit, pokud dolní část paže v této poloze nezůstává.
 5. PŘÍSTROJE
 5.1 Obecně
 5.1.1 Přestože byla učiněna opatření na vybavení figuríny osmnáctiměsíčního dítěte určitým počtem snímačů, je standardně vybavena náhradními závažími stejné velikosti a hmotnosti.
 5.1.2 Postupy kalibrace a měření se musí provádět podle mezinárodní normy ISO 6487:1980.
 5.2 Instalace akcelerometru v hrudníku
 5.2.1 Akcelerometr se instaluje do dutiny v hrudníku. Montáž se provádí ze zadní strany figuríny.
 5.3 Indikace průniku do břicha
 5.3.1 Zda došlo k průniku do břicha, či nikoli, je nutno posoudit pomocí vysokorychlostní fotografie.
 (*) Hýždě, záda a hlava figuríny se opírají o svislou plochu.
 PŘÍLOHA 9
 ZKOUŠKA ČELNÍM NÁRAZEM DO BARIÉRY
 1. ZAŘÍZENÍ, POSTUP A MĚŘICÍ PŘÍSTROJE
 1.1 Zkušební prostor
 Zkušební prostor musí mít dostatečnou plochu, aby se do něj vešla rozjezdová dráha, bariéra a technická zařízení potřebná pro zkoušku. Konečný úsek dráhy, přinejmenším 5 m před bariérou, musí být vodorovný, rovný a hladký.
 1.2 Bariéra
 Bariéru tvoří železobetonový blok, který je vpředu nejméně 3 metry široký a nejméně 1,5 metru vysoký. Překážka musí mít takovou tloušťku, aby vážila nejméně 70 tun. Čelní stěna musí být svislá, kolmá k ose jízdní dráhy a musí být pokryta překližkovými deskami o tloušťce 20 ± 1 mm v dobrém stavu. Bariéra musí být buď zakotvena v zemi, nebo uložena na zemi, v případě potřeby s přídavnými aretačními zařízeními, které by omezovaly její posouvání. Lze použít i bariéru s odlišnými vlastnostmi, musí však vést ke stejně přesvědčivým výsledkům.
 1.3 Pohon vozidla
 V okamžiku nárazu již vozidlo nesmí být vystaveno účinku jakéhokoli dalšího řídicího nebo hnacího zařízení. Na překážku naráží kolmo k nárazové stěně; maximální přípustné boční odchýlení svislé střednice přední části vozidla od svislé střednice nárazové stěny je ± 30 cm.
 1.4 Stav vozidla
 1.4.1 Zkoušené vozidlo musí být buď vybaveno všemi svými normálními součástmi a vybavením zahrnutými do jeho pohotovostní hmotnosti, nebo být v takovém stavu, aby splňovalo tento požadavek, pokud jde o součásti a vybavení týkající se prostoru pro cestující a rozložení provozní hmotnosti vozidla jako celku.
 1.4.2 Je-li vozidlo poháněno vnějšími prostředky, musí být palivový systém naplněn nejméně na 90 % svého objemu buď palivem, nebo nehořlavou kapalinou, jejíž hustota a viskozita jsou blízké hodnotám normálně používaného paliva. Všechny ostatní systémy (nádržky na brzdovou kapalinu, chladič atd.) musí být prázdné.
 1.4.3 Je-li vozidlo poháněno vlastním motorem, palivová nádrž musí být naplněna nejméně na 90 %. Všechny ostatní nádrže na kapalinu musí být plné.
 1.4.4 Požaduje-li to výrobce, může technická zkušebna pověřená prováděním zkoušek dovolit, aby se téhož vozidla, jehož se používá pro zkoušky předepsané jinými předpisy (včetně zkoušek,


text:
jež mohou ovlivnit jeho nosnou konstrukci), užilo i pro zkoušky předepsané tímto předpisem.
 1.5 Rychlost nárazu
 Rychlost nárazu musí být 50 km/h + 0/–2 km/h. Jestliže se však zkouška provedla za vyšší rychlosti nárazu a vozidlo vyhovělo předepsaným podmínkám, zkouška se považuje za vyhovující.
 1.6 Měřicí přístroje
 Přístroj použitý pro záznam rychlosti uvedený v bodě 1.5 musí mít přesnost ± 1 %.
 PŘÍLOHA 10
 POSTUP ZKOUŠKY NÁRAZEM ZEZADU
 1. INSTALACE, POSTUP A MĚŘICÍ PŘÍSTROJE
 1.1 Zkušební prostor
 Zkušební prostor musí mít dostatečně velkou plochu, aby se do něj vešel hnací systém nárazového zařízení a aby umožňoval posunutí vozidla po nárazu a instalaci zkušebního zařízení. Část, v níž má dojít k nárazu a posunutí vozidla, musí být vodorovná. (Sklon naměřený na každé délce jednoho metru musí být menší než 3 %.)
 1.2 Nárazové zařízení
 1.2.1 Nárazové zařízení musí být zhotoveno z oceli a mít pevnou konstrukci.
 1.2.2 Nárazová plocha musí být rovná, nejméně 2 500 mm široká a 800 mm vysoká. Její okraje musí být zaobleny poloměrem zakřivení v rozmezí od 40 mm do 50 mm. Musí být pokryta vrstvou překližky o tloušťce 20 ± 1 mm.
 1.2.3 V okamžiku nárazu musí být splněny tyto požadavky:
 1.2.3.1
 nárazová plocha musí být svislá a kolmá k střední podélné rovině zasaženého vozidla;
 1.2.3.2
 směr pohybu nárazového zařízení musí být v podstatě vodorovný a rovnoběžný se střední podélnou rovinou zasaženého vozidla;
 1.2.3.3
 největší přípustné boční vychýlení střední svislice povrchu nárazového zařízení od střední podélné roviny naraženého vozidla je 300 mm. Kromě toho musí plocha nárazového zařízení zahrnovat celou šířku zasaženého vozidla;
 1.2.3.4
 světlá výška spodního okraje nárazové plochy od země musí být 175 ± 25 mm.
 1.3 Pohon nárazového zařízení
 Nárazové zařízení musí být buď připevněno k podvozku (pohyblivé bariéře), nebo být součástí kyvadla.
 1.4 Zvláštní ustanovení platná při použití pohyblivé překážky
 1.4.1 Pokud je nárazové zařízení připevněno na vozíku (pohyblivá překážka) přídržným prvkem, pak musí být takový prvek pevný a nesmí být možné, aby byl při nárazu zdeformován; podvozek se musí v okamžiku nárazu volně pohybovat a nesmí již být vystaven působení hnacího zařízení.
 1.4.2 Celková hmotnost podvozku s nárazovým zařízením musí být 1 100 ± 20 kg.
 1.5 Zvláštní ustanovení platná při použití kyvadla
 1.5.1 Vzdálenost mezi středem nárazové plochy a osou otáčení kyvadla nesmí být menší než 5 m.
 1.5.2 Nárazové těleso je volně zavěšeno na pevných ramenech, která jsou k němu řádně připevněna. Takto vytvořené kyvadlo se v podstatě nesmí deformovat nárazem.
 1.5.3 Do kyvadla se zabuduje brzdné zařízení, aby se zabránilo případnému druhotnému nárazu nárazového zařízení do zkoušeného vozidla.
 1.5.4 V okamžiku nárazu musí být rychlost středu nárazové části kyvadla v rozmezí od 30 km/h do 32 km/h.
 1.5.5 Redukovaná hmotnost „mr“ ve středu nárazové části kyvadla je definována jako funkce celkové hmotnosti „m“, vzdálenosti „a“ (*) mezi středem nárazové části a osou otáčení a vzdálenosti „l“ mezi středem těžiště a osou otáčení, a to podle následující rovnice:
 1.5.6 Redukovaná hmotnost „mr“ musí být 1 100 ± 20 kg.
 1.6 Obecná ustanovení týkající se hmotnosti a rychlosti nárazového zařízení


text:
Byla-li zkouška provedena s vyšší rychlostí nárazu, než která je předepsána v bodě 1.5.4, a/nebo s hmotností větší, než je předepsáno v bodě 1.5.3 nebo 1.5.6, a vozidlo vyhovělo předepsaným požadavkům, zkouška se považuje za vyhovující.
 1.7 Stav vozidla při zkoušce
 Zkoušené vozidlo musí být buď vybaveno všemi normálními součástmi a vybavením, zahrnutými do jeho pohotovostní hmotnosti, nebo být v takovém stavu, aby splňovalo tento požadavek, pokud jde o rozložení pohotovostní hmotnosti vozidla jako celku.
 1.8 Úplné vozidlo s dětským zádržným systémem nainstalovaným podle montážních pokynů se postaví na tvrdý, plochý a vodorovný povrch, s uvolněnou ruční brzdou a nezařazeným rychlostním stupněm. Při jedné nárazové zkoušce lze zkoušet více dětských zádržných systémů.
 (*) Vzdálenost „a“ se rovná délce uvažovaného synchronního kyvadla.
 PŘÍLOHA 11
 PŘÍDAVNÉ KOTEVNÍ ÚCHYTY POTŘEBNÉ K PŘIPEVNĚNÍ DĚTSKÝCH ZÁDRŽNÝCH SYSTÉMŮ KATEGORIE POLOUNIVERZÁLNÍ K MOTOROVÝM VOZIDLŮM
 1.
 Tato příloha se vztahuje jen na přídavné kotevní úchyty k připevňování dětských zádržných systémů kategorie „polouniverzální“ nebo na tyče a jiná speciální zařízení, které jsou používané k připevnění dětských zádržných systémů ke karoserii, bez ohledu na to, zda využívají kotevní úchyty podle předpisu č. 14.
 2.
 Kotevní úchyty určí výrobce dětského zádržného systému, podrobnosti musí být předloženy ke schválení technické zkušebně.
 Technická zkušebna může vzít v úvahu informace získané od výrobce vozidla.
 3.
 Výrobce dětského zádržného systému dodá součásti potřebné k namontování kotevních úchytů a zvláštní plánek pro každé vozidlo s vyznačením jejich přesné polohy.
 4.
 Výrobce dětského zádržného systému musí uvést, jestli jsou kotevní úchyty požadované pro upevnění zádržného zařízení ke karoserii vozidla v souladu s požadavky na pevnost a polohu podle bodu 3 a podle doporučení státům, které mají záměr přijmout zvláštní požadavky na kotevní úchyty pro dětské zádržné systémy používané v osobních automobilech (1).
 (1) Viz znění předpisu č. 16.
 PŘÍLOHA 12
 SEDAČKA
 Text obrazu
 nejnižší bod na sedadle
 připevňovací kování ramenních popruhů
 PŘÍLOHA 13
 NORMALIZOVANÝ BEZPEČNOSTNÍ PÁS
 1.
 Bezpečnostní pás pro dynamickou zkoušku a pro kontrolu maximální délky pásu musí být tvořen jednou ze dvou konfigurací, které jsou uvedeny na obrázku 1. Jsou to tříbodový pás s navíječem a dvoubodový statický pás.
 2.
 Tříbodový pás s navíječem má následující pevné části: navíječ (R), průvlak (P), dva kotevní úchyty (A1 a A2) (viz obrázek 1b) a střední část (N, podrobně viz obrázek 3). Navíječ musí vyhovovat požadavkům předpisu č. 16 na navíjecí sílu. Průměr cívky navíječe je 33 ± 0,5 mm.
 3.
 Navíjený pás musí být připevněn ke kotevním úchytům na zkušebním sedadle popsaným v příloze 6, dodatcích 1 a 4, a to takto:
 kotevní úchyt pásu A1 se připevní k úchytu zkušebního vozíku B0 (vnějšímu);
 kotevní úchyt pásu A2 se připevní k úchytu zkušebního vozíku A (vnitřnímu);
 průvlak P se připevní k úchytu zkušebního vozíku C;
 navíječ R pásu se připevní k úchytu zkušebního vozíku tak, že se střednice cívky nachází v Re.
 Hodnota X na obrázku 1b níže je 200 ± 5 mm. Skutečná délka popruhu mezi A1 a střednicí Re cívky navíječe pásu (je-li popruh zcela vytažen, včetně minimální délky 150 mm pro zkoušení „univerzální“ a


text:
„polouniverzální“ kategorie) je 2 820 ± 5 mm, měřeno po přímce bez zátěže a na vodorovném povrchu; tuto délku lze zvýšit pro zkoušení omezené kategorie; pro všechny kategorie namontovaných dětských zádržných systémů je minimální délka popruhu na cívce navíječe 150 mm
 4.
 Požadavky na popruh pásu:
 Materiál: polyester spinnblack
 a)
 šířka:
 48 mm ± 2 mm při 10 000 N;
 b)
 tloušťka:
 1,0 mm ± 0,2 mm;
 c)
 prodloužení:
 8 mm ± 2 % při 10 000 N.
 5.
 Dvoubodový statický pás znázorněný na obrázku 1a sestává ze dvou normalizovaných kotevních destiček znázorněných na obrázku 2 a popruhu, který splňuje požadavky předcházejícího bodu 4.
 6.
 Kotevní destičky dvoubodového pásu se připevní k úchytům zkušebního vozíku A a B. Hodnota Y podle obrázku 1a je 1 300 mm ± 5 mm. To je požadavek na maximální délku pásu pro schválení univerzálních dětských zádržných systémů s dvoubodovým pásem (viz bod 6.1.9 tohoto předpisu).
 Obrázky 1a a 1b
 Konfigurace normalizovaného bezpečnostního pásu
 Obrázek 1a
 Dvoubodový statický pás
 Obrázek 1b
 Tříbodový pás s navíječem
 Obrázek 2
 Typické normalizované upevňovací kování
 rozměry v mm
 Text obrazu
 oddíl A-A
 Obrázek 3
 Střední díl normalizovaného bezpečnostního pásu
 Text obrazu
 oddíl A-A
 Obrázek 4
 Průvlak na sloupku
 Text obrazu
 povrchová úprava: chromování
 záhyb
 bodový svar
 PŘÍLOHA 14
 PLÁN SCHVÁLENÍ TYPU (POSTUPOVÝ DIAGRAM ISO 9002:2000)
 Poznámky:
 (0)
 Nebo norma rovnocenná této normě, s přípustným vyloučením požadavků týkajících se návrhu a vývoje; bod 7.3 ISO 9002:2000 „Spokojenost zákazníka a trvalé zlepšování“.
 (1)
 Tyto zkoušky provádí technická zkušebna.
 (2)
 Zkoušky podle přílohy 16.
 a)
 Pokud není splněna norma ISO 9002:2000:
 i)
 provádí orgán nebo technická zkušebna během návštěvy podle poznámky 3a,
 ii)
 provádí výrobce během návštěvy podle poznámky 3b.
 b)
 Pokud je splněna norma ISO 9002:2000: provádí výrobce, postup se ověří během návštěvy podle poznámky 3b.
 (3)
 Návštěva u výrobce za účelem inspekce a náhodného odběru vzorků daným orgánem či technickou zkušebnou.
 a)
 Pokud není splněna norma ISO 9002:2000: dvakrát ročně.
 b)
 Pokud je splněna norma ISO 9002:2000: jednou ročně.
 PŘÍLOHA 15
 VYSVĚTLIVKY
 Vysvětlivky v této příloze jsou určeny k vyjasnění potíží při interpretaci některých bodů tohoto předpisu. Jsou míněny jako vodítko pro technické zkušebny provádějící zkoušky.
 Bod 2.10.1
 Rychloseřizovacím zařízením může být také zařízení s otočným čepem a pružinou, podobné navíječi s ručním uvolňováním. Zařízení by se mělo zkoušet podle požadavků bodů 7.2.2.5 a 7.2.3.1.3.
 Bod 2.19.2
 Polouniverzální zádržný systém určený k montáži na zadní sedadla u vozidel typu sedan i kombi, u kterých je celá soustava pásů totožná, se považuje za jediný „typ“.
 Bod 2.19.3
 Při rozhodování, zda byl vytvořen nový typ, je třeba brát v úvahu významnost změn v rozměrech a/nebo hmotnosti sedadla, čalounění nebo nárazového štítu a vlastností pohlcování energie nebo barvy materiálů.
 Body 2.19.4 a 2.19.5
 Tyto body se nevztahují na žádný bezpečnostní pás schvalovaný samostatně podle předpisu č. 16, který je nutný k ukotvení dětského zádržného systému k vozidlu nebo k zadržení dítěte.
 Bod 6.1.2
 U dětských zádržných systémů směřujících dozadu se zajišťuje správná poloha vrcholu zádržného systému vzhledem k hlavě figuríny instalací největší figuríny,


text:
pro kterou je zádržné zařízení určeno, a to v co nejvíce skloněné poloze, přičemž je nutno zajistit, aby vodorovná čára ve výšce očí procházela pod vrcholem sedadla.
 Bod 6.1.8
 Požadovaná hodnota 150 mm platí také pro brašny na přenášení dítěte.
 Bod 6.2.4
 Mezní hodnota přijatelného pohybu ramenního pásu je taková, kdy spodní okraj ramenní části normalizovaného bezpečnostního pásu není níže než loket figuríny ve stavu maximálního vychýlení figuríny.
 Bod 6.2.9
 Všeobecně se rozumí, že toto ustanovení platí také pro zařízení, která mají takové aretační zařízení, i když není vyžadováno pro tuto hmotnostní skupinu. Zkouška by se tedy provedla jen na zařízení hmotnostní skupiny 2, avšak s předepsanou silou, tj. silou odpovídající dvojnásobku hmotnosti figuríny hmotnostní skupiny I.
 Bod 7.1.3
 Zkouška převrácením se vykoná se stejným postupem instalace a se stejnými parametry, jaké jsou stanoveny pro dynamickou zkoušku.
 Bod 7.1.3.1.
 Není přípustné zastavit zkušební sestavu v průběhu převracení.
 Bod 7.1.4. 1.4.
 Účelem tohoto bodu je zajistit, aby dětský zádržný systém odolal veškerému zatížení působícímu při dynamické zkoušce a udržel dítě ve správné poloze tím, že se neposune ze své původní polohy a zachová si původní konfiguraci. Jakákoli změna oproti původní konfiguraci, mj. např. změna nakloněné polohy nebo délky podpěry, se považuje za selhání. Za selhání se rovněž považuje jakékoli selhání částí či součástí, které přenášejí zatížení, jako jsou místa styku bezpečnostních pásů pro dospělé (označená jako dráha pásu), antirotační zařízení nebo skořepina sedačky dětského zádržného systému, s výjimkou případů, kdy je takové chování jasně označeno jako funkce omezovače zatížení.
 Bod 7.1.4.1.10.1.2
 Pojmem „zcela zasunutý“ se rozumí stav, kdy je podpěra v zatažené poloze a žádná její část nepřesahuje přes okraj povrchu základy nebo skořepiny, takže nemá žádný vliv na polohu dětského zádržného systému na zkušebním stavu. Objasňující příklady jsou znázorněny na následujících obrázcích.
 Obrázek 1
 Příklady zcela zasunuté podpěry
 Obrázek 2
 Příklady ne zcela zasunuté podpěry
 Bod 7.1.4.2.2
 Znění tohoto bodu se vztahuje na zrychlení, která představují tahová zatížení páteře figuríny.
 Bod 7.1.4.3.1
 Viditelnými znaky průniku se rozumí průnik do modelovací hmoty v břišní vložce (pod tlakem vyvolaným zádržným zařízením), nikoliv však ohyb modelovací hmoty bez stlačení ve vodorovném směru, jaký je například vytvořen jednoduchým ohybem páteře. Viz rovněž výklad bodu 6.2.4.
 Bod 7.2.1.5
 První věta je splněna, pokud ruka figuríny dosáhne na sponu.
 Bod 7.2.2.1
 Použije se k zajištění toho, aby bylo možné snadno připojit a odpojit samostatně schvalované vodicí pásy.
 Bod 7.2.4.1.1
 Jsou zapotřebí dva popruhy. Změřte zatížení, při kterém dojde k přetržení prvního popruhu. Změřte šířku druhého popruhu při 75 % tohoto zatížení.
 Bod 7.2.4.4
 Nejsou přípustné části, které lze odmontovat nebo odšroubovat a které by nezkušený uživatel pravděpodobně namontoval zpět nesprávně, v důsledku čehož by se zařízení mohlo stát nebezpečným.
 Bod 8.1.2.2
 „Připevní k sedadlu“ znamená ke zkušebnímu sedadlu podle přílohy 6. „Zařízení určená k používání v určitých vozidlech“ znamená, že zádržné zařízení kategorie „určité vozidlo“ by se běžně zkoušelo na převrácení, když je nainstalováno na zkušební sedadlo, avšak zkouška na sedadle vozidla je přípustná.
 Bod 8.1.3.6.3.2
 Účelem sklápěcí desky nebo podobného ohebného zařízení je simulovat svlečení


text:
dítěte a selhání při opětovném seřízení systému postroje. Sklápěcí desku není nutné použít v případě, kdy je dítě zadrženo systémem přizpůsobujícím se tělesným rozměrům dítěte bez vnějšího zásahu (je-li použit pás pro dospělé nebo je-li součástí postroje navíječ s automatickým nebo s nouzovým blokováním). Použití sklápěcí desky je vyžadováno v případě dětských zádržných systémů, u nichž lze délku popruhů nastavit napevno (například postroje bez navíječů nebo je-li použit pás pro dospělé s aretací). Použití sklápěcí desky je povinné u sestav dětského zádržného systému, kdy jsou použity nárazové štíty vybavené pásy.
 Bod 8.2.2.1.1
 „Při zachování obvyklých podmínek používání“ znamená, že tato zkouška by se měla provádět se zádržným zařízením nainstalovaným na zkušebním sedadle nebo na sedadle vozidla, avšak bez figuríny.
 Figurína musí být použita pouze pro umístění seřizovacího zařízení. Nejprve mají být popruhy nastaveny podle bodu 8.1.3.6.3.2 nebo 8.1.3.6.6.3 (který odpovídá). Zkouška se pak provede po vyjmutí figuríny.
 Bod 8.2.5.2.6
 Tento bod se nevztahuje na vodicí pásy, které jsou schvalovány podle tohoto předpisu samostatně.
 Bod 10.1.3
 V případě rozšíření, kdy se změny týkají pouze jedné skupiny dětských zádržných systémů, se zkouška pro účely rozšíření provede pouze pro tuto skupinu, a je-li výsledek vychýlení horší než v předchozím nejhorším případě u daného dětského zádržného systému (z kterékoli skupiny z původního schválení nebo předchozích rozšíření), proveďte nové zkoušky kvalifikace výroby. Pokud vychýlení hlavy není horší než u kterýchkoli předchozích zkoušek pro účely schválení nebo rozšíření (vyjma zkoušek kvalifikace výroby), nejsou další zkoušky kvalifikace výroby vyžadovány.
 V případech, kdy se změny v rámci rozšíření týkají více než jedné skupiny, např. se jedná o rozšíření skupiny dětského zádržného systému 2/3 o skupinu 1, avšak změna může mít vliv na skupinu 2/3 (např. zesílení), proveďte zkoušky pro skupinu 1 a nejhorší případ skupiny 2/3 (původní schválení). Je-li kterýkoli výsledek horší než původní schválení nebo předchozí rozšíření (vyjma zkoušek kvalifikace výroby), proveďte zkoušky kvalifikace výroby na novém nejhorším případě.
 Pro srovnání použijte vždy nejhorší případ ze všech zkoušek pro účely schválení a rozšíření (vyjma případných zkoušek kvalifikace výroby).
 PŘÍLOHA 16
 KONTROLA SHODNOSTI VÝROBY
 1. ZKOUŠKY
 U dětských zádržných systémů se požaduje prokázání shody s požadavky, na nichž jsou založeny následující zkoušky:
 1.1
 Ověření prahu blokování a životnosti navíječů s nouzovým blokováním
 Podle ustanovení bodu 8.2.4.3 v nejnepříznivějším směru, jak je vhodné, po provedení zkoušek životnosti podle bodů 8.2.4.2, 8.2.4.4 a 8.2.4.5, jak stanoví požadavek bodu 7.2.3.2.6.
 1.2
 Ověření životnosti navíječů s automatickým blokováním
 Podle ustanovení bodu 8.2.4.2 doplněných zkouškami podle bodů 8.2.4.4 a 8.2.4.5, jak stanoví požadavek bodu 7.2.3.1.3.
 1.3
 Zkouška pevnosti popruhů po stabilizaci
 Podle postupu popsaného v bodě 7.2.4.2, po stabilizaci podle požadavků bodů 8.2.5.2.1 až 8.2.5.2.5.
 1.3.1 Zkouška pevnosti popruhů po odírání
 Podle postupu popsaného v bodě 7.2.4.2, po stabilizaci podle požadavků popsaných v bodě 8.2.5.2.6.
 1.4
 Zkouška mikroprokluzu
 Podle postupu popsaného v bodě 8.2.3 tohoto předpisu.
 1.5
 Pohlcování energie
 Podle ustanovení bodu 7.1.2 tohoto předpisu.
 1.6
 Ověření splnění požadavků na vlastnosti dětských zádržných systémů příslušnou dynamickou zkouškou
 Podle ustanovení bodu 8.1.3 se sponou, která byla předtím stabilizována podle požadavků bodu 7.2.1.7 tak, aby


text:
byly splněny příslušné požadavky bodu 7.1.4 (všeobecné požadavky na dětské zádržné systémy) a bodu 7.2.1.8.1 (požadavky na spony pod zatížením).
 1.7
 Zkouška tepelné odolnosti
 Podle ustanovení bodu 7.1.5 tohoto předpisu.
 2. ČETNOST ZKOUŠEK A VÝSLEDKY
 2.1 Četnost zkoušení podle požadavků bodů 1.1 až 1.5 a 1.7 výše musí být stanovena na základě statisticky řízeného náhodného výběru podle jednoho z postupů pravidelné kontroly jakosti a musí se provádět alespoň jednou ročně.
 2.2 Minimální podmínky pro kontrolu shodnosti dětských zádržných systémů kategorií „univerzální“, „polouniverzální“ a „omezené“ ve vztahu k dynamickým zkouškám podle bodu 1.6 výše.
 V souladu s požadavky příslušných orgánů provádí držitel schválení dozor nad kontrolou shodnosti výroby pomocí metody pro kontrolu šarže (bod 2.2.1) nebo metody průběžné kontroly (bod 2.2.2).
 2.2.1 Dětské zádržné systémy – kontrola šarže
 2.2.1.1 Držitel schválení musí rozdělit dětské zádržné systémy do šarží, které jsou co nejjednotnější z hlediska surovin nebo meziproduktů (odlišná barva skořápky, různé zpracování postroje) a z hlediska výrobních podmínek. Počet v šarži nesmí přesáhnout 5 000 kusů.
 Po dohodě s příslušnými orgány může zkoušky provádět technická zkušebna nebo je lze provádět na zodpovědnost držitele schválení.
 2.2.1.2 Z každé šarže se musí v souladu s bodem 2.2.1.4 odebrat vzorek, a to alespoň ze 20 % množství v šarži, které má být z dané šarže vyrobeno.
 2.2.1.3 Vlastnosti dětských zádržných systémů a počet dynamických zkoušek, které mají být provedeny, jsou uvedeny v bodě 2.2.1.4.
 2.2.1.4 Aby byla přijata, musí šarže dětských zádržných systémů splňovat tyto podmínky:
 Počet v šarži
 Počet vzorků / vlastnosti dětských zádržných systémů
 Kombinovaný počet vzorků
 Kritéria přijatelnosti
 Kritéria zamítnutí
 Stupeň přísnosti kontroly
 N < 500
 1. = 1MH
 1
 0
 —
 běžná
 2. = 1MH
 2
 1
 2
 500 < N < 5 000
 1. = 1MH + 1LH
 2
 0
 2
 běžná
 2. = 1MH + 1LH
 4
 1
 2
 N < 500
 1. = 2MH
 2
 0
 2
 zesílená
 2. = 2MH
 4
 1
 2
 500 < N < 5 000
 1. = 2MH + 2LH
 4
 0
 2
 zesílená
 2. = 2MH + 2LH
 8
 1
 2
 Poznámka:
 MH označuje tvrdší konfiguraci (nejnepříznivější výsledky získané při schválení či při rozšíření schválení).
 LH označuje méně tvrdou konfiguraci.
 Tento plán dvojího odběru vzorků funguje takto:
 Pokud u běžné kontroly první vzorek neobsahuje žádné vadné jednotky, šarže se přijme, aniž by se zkoušel další vzorek. Pokud obsahuje dvě vadné jednotky, šarže se odmítne. Pokud obsahuje jednu vadnou jednotku, odebere se druhý vzorek a kumulativní počet musí splňovat podmínku ve sloupci 5 ve výše uvedené tabulce.
 Běžná kontrola se zesílí, pokud jsou z pěti po sobě jdoucích šarží dvě šarže zamítnuty. Běžná kontrola se obnoví, je-li přijato pět po sobě jdoucích šarží.
 Pokud je některá šarže zamítnuta, výroba je považována za neodpovídající požadavkům a šarže se neuvolní do oběhu.
 Pokud jsou dvě po sobě jdoucí šarže, které byly podrobeny zesílené kontrole, zamítnuty, použijí se ustanovení bodu 13.
 2.2.1.5 Kontrola shodnosti dětských zádržných systémů se provádí počínaje šarží vyrobenou po první šarži, která byla podrobena kvalifikaci výroby.
 2.2.1.6 Výsledky zkoušek popsané v


text:
bodě 2.2.1.4 nesmí překročit hodnotu L, přičemž L je mezní hodnota předepsaná pro každou zkoušku pro schválení typu.
 2.2.2 Průběžná kontrola
 2.2.2.1 Držitel schválení je povinen provádět průběžnou kontrolu kvality svého výrobního procesu, a to na základě statistických údajů a odběru vzorků. Po dohodě s příslušnými orgány může zkoušky provádět technická zkušebna nebo je lze provádět na zodpovědnost držitele schválení, který odpovídá za sledovatelnost daného výrobku.
 2.2.2.2 Vzorky se odeberou v souladu s bodem 2.2.2.4 níže.
 2.2.2.3 Vlastnosti dětských zádržných systémů se posuzují namátkově a zkoušky, které se mají provést, jsou popsány v bodě 2.2.2.4.
 2.2.2.4 Kontrola musí splňovat tyto požadavky:
 Odebrané dětské zádržné systémy
 Stupeň přísnosti kontroly
 0,02 % znamená, že z každých 5 000 vyrobených dětských zádržných systémů je odebrán jeden systém.
 běžná
 0,05 % znamená, že z každých 2 000 vyrobených dětských zádržných systémů je odebrán jeden systém.
 zesílená
 Tento plán dvojího odběru vzorků funguje takto:
 Pokud se má za to, že dětský zádržný systém odpovídá požadavkům, výroba rovněž odpovídá požadavkům.
 Pokud dětský zádržný systém požadavky nesplňuje, odebere se druhý dětský zádržný systém.
 Pokud druhý dětský zádržný systém odpovídá požadavkům, výroba rovněž odpovídá požadavkům.
 Pokud ani jeden (první ani druhý) dětský zádržný systém neodpovídá požadavkům, pak ani výroba neodpovídá požadavkům, a dětské zádržné systémy, které pravděpodobně obsahují tutéž závadu, se stáhnou a učiní se nezbytné kroky nutné k opětovnému nastolení shodnosti výroby.
 Zesílená kontrola se místo běžné kontroly zavede tehdy, pokud z 10 000 po sobě vyrobených dětských zádržných systémů musí být dané výrobky dvakrát staženy.
 Běžná kontrola je znovu zavedena tehdy, pokud je 10 000 po sobě vyrobených dětských zádržných systémů považováno za odpovídající požadavkům.
 Pokud byly výrobky podrobené zesílené kontrole při dvou po sobě jdoucích příležitostech staženy, použijí se ustanovení bodu 13.
 2.2.2.5 Průběžná kontrola dětských zádržných systémů se provádí, jakmile proběhne kvalifikace výroby.
 2.2.2.6 Výsledky zkoušek popsané v bodě 2.2.2.4 nesmí překročit hodnotu L, přičemž L je mezní hodnota předepsaná pro každou zkoušku pro schválení typu.
 2.3 U zařízení kategorie „zabudovaných“ zařízení pro určitá vozidla se provádějí zkoušky s následující četností:
 Dětská zádržná zařízení, s výjimkou přídavných sedáků:
 jedenkrát za 8 týdnů
 Přídavné sedáky:
 jedenkrát za 12 týdnů
 Při každé zkoušce musí být splněny požadavky bodů 7.1.4 a 7.2.1.8.1. Jsou-li výsledky všech zkoušek v průběhu jednoho roku vyhovující, může výrobce po souhlasu technické zkušebny omezit četnost takto:
 Dětská zádržná zařízení, s výjimkou přídavných sedáků:
 jedenkrát za 16 týdnů
 Přídavné sedáky:
 jedenkrát za 24 týdnů
 Pokud se však ročně vyrobí 1 000 kusů dětských zádržných systému nebo méně, je přípustná jako minimální četnost jedna zkouška za rok.
 2.3.1 Pro zařízení kategorie „určité vozidlo“ podle bodu 2.1.2.4.1 si může výrobce dětských zádržných zařízení vybrat postup kontroly shodnosti podle bodu 2.2 výše na zkušebním sedadle, nebo podle bodu 2.3 výše v nosné konstrukci karoserie.
 2.3.2 Nevyhoví-li zkušební vzorek při určité zkoušce, musí se provést další zkoušky podle stejných požadavků s nejméně třemi jinými vzorky. Pokud při dynamických zkouškách jeden z těchto vzorků selže, považuje se výroba za neodpovídající požadavkům a četnost zkoušek se zvýší, pokud byla dříve


text:
v souladu s bodem 2.3 použita četnost nižší, a učiní se kroky nutné k opětovnému nastolení shodnosti výroby.
 2.4 Pokud je zjištěno, že výroba neodpovídá požadavkům bodu 2.2.1.4, 2.2.2.4 nebo 2.3.2, musí držitel schválení nebo jeho řádně zplnomocněný zástupce:
 2.4.1
 oznámit schvalovacímu orgánu, který udělil schválení typu, jaké kroky byly učiněny pro znovuobnovení shodnosti výroby.
 2.5 Výrobce musí čtvrtletně oznamovat schvalovacímu orgánu množství výrobků, které bylo vyrobeno pro každé číslo schválení, a uvést způsob identifikace výrobků odpovídajících těmto číslům schválení.
 PŘÍLOHA 17
 ZKOUŠKA MATERIÁLU POHLCUJÍCÍHO ENERGII
 1. MAKETA HLAVY
 1.1 Maketa hlavy sestává z pevné dřevěné polokoule s připojeným malým kulovým segmentem podle obrázku A níže. Musí být konstruována tak, aby byl možný její volný pád ve směru vyznačené osy a aby umožňovala montáž akcelerometru pro měření zrychlení ve směru pádu.
 1.2 Maketa hlavy musí mít celkovou hmotnost 2,75 ± 0,05 kg, včetně akcelerometru.
 Obrázek A
 Maketa hlavy
 2. PŘÍSTROJE
 V průběhu zkoušky se musí zaznamenat zrychlení pomocí zařízení s frekvenční třídou kanálu 1 000, podle specifikace v poslední verzi normy ISO 6487.
 3. POSTUP
 3.1 Úplné dětské zádržné zařízení se umístí na hladký tuhý povrch s minimálními rozměry 500 × 500 mm tak, že směr nárazu je v oblasti nárazu kolmý na vnitřní povrch dětského zádržného systému.
 3.2 Maketu hlavy zdvihněte do výšky 100 mm – 0/+ 5 mm od příslušných horních povrchů sestaveného dětského zádržného systému k nejnižšímu bodu makety hlavy, potom nechejte maketu hlavy spadnout. Zaznamenejte zrychlení makety hlavy v průběhu nárazu.
 PŘÍLOHA 18
 ZPŮSOB URČENÍ OBLASTI NÁRAZU HLAVY U ZÁDRŽNÝCH ZAŘÍZENÍ S OPĚRADLY A MINIMÁLNÍ VELIKOSTI BOČNÍCH OPĚR PRO ZÁDRŽNÁ ZAŘÍZENÍ SMĚŘUJÍCÍ DOZADU
 1.
 Zařízení umístěte na zkušební sedadlo popsané v příloze 6. Nastavitelné zařízení se musí ustavit do nejvíce vzpřímené polohy. Do zařízení vložte nejmenší figurínu podle návodu výrobce. Na opěradle vyznačte bod A, který je v téže vodorovné rovině, jež prochází ramenem nejmenší figuríny v bodě 2 cm směrem dovnitř od vnějšího obrysu paže. Všechny vnitřní povrchy, které jsou nad vodorovnou rovinou procházející bodem A, musí být odzkoušeny podle přílohy 17. Tato oblast zahrnuje opěradla a boční opěry včetně vnitřních hran (oblastí zaoblení) bočních opěr. U brašen na přenášení dítěte, kde podle pokynů k zařízení a pokynů výrobce není možná symetrická instalace figuríny, musí být oblastí splňující požadavky přílohy 17 všechny vnitřní povrchy nad bodem „A“, jak byl definován výše, ve směru hlavy, měřeno s takovouto figurínou umístěnou do brašny v nejnepříznivější poloze podle pokynů výrobce a s brašnou na přenášení dítěte umístěnou na zkušební stav.
 Je-li možná symetrická instalace figuríny do brašny na přenášení dítěte, musí požadavky přílohy 17 splňovat celý vnitřní povrch.
 2.
 Boční opěry pro zařízení směřující dozadu musí mít minimální hloubku 90 mm, měřeno od střednice povrchu opěradla. Tyto boční opěry musí začínat ve vodorovné rovině procházející bodem „A“ a pokračují až na vrchol opěradla. Od bodu, který je 90 mm pod vrcholem opěradla, se může hloubka boční opěry postupně zmenšovat.
 3.
 Požadavek předcházejícího bodu 2 na nejmenší šířku bočních opěr neplatí pro dětské zádržné systémy hmotnostních skupin II a


text:
III v kategorii určité vozidlo, která se mají použít v zavazadlovém prostoru podle bodu 6.1.2 tohoto předpisu.
 PŘÍLOHA 19
 POPIS SEŘIZOVACÍCH ZAŘÍZENÍ MONTOVANÝCH PŘÍMO NA DĚTSKÝ ZÁDRŽNÝ SYSTÉM
 Obrázek 1
 1. METODA
 1.1 Uveďte soupravu popruhů do referenční polohy popsané v bodě 8.2.7 a vytáhněte nejméně 50 mm popruhu z nedílného postroje tažením za volný konec popruhu.
 1.2 Připojte takto seřízenou část nedílného postroje k tažnému zařízení A.
 1.3 Uveďte do činnosti seřizovací zařízení a zatáhněte nejméně 150 mm popruhu do nedílného postroje. To odpovídá polovině jednoho cyklu a uvede tažné zařízení A do polohy maximálního vytažení popruhu.
 1.4 Připojte volný konec popruhu k tažnému zařízení B.
 2. POPIS CYKLU
 2.1
 Táhněte popruh zařízením B nejméně 150 mm, přičemž zařízení A nenapíná nedílný postroj.
 2.2
 Uveďte do činnosti seřizovací zařízení a táhněte zařízením A, přičemž zařízení B nenapíná volný konec popruhu.
 2.3
 Na konci zdvihu uveďte seřizovací zařízení mimo činnost.
 2.4
 Podle specifikace v bodě 7.2.2.7 tohoto předpisu cyklus opakujte.
 PŘÍLOHA 20
 TYPICKÉ ZAŘÍZENÍ PRO ZKOUŠKU PEVNOSTI SPONY
 Text obrazu
 3 nebo 5 popruhů
 rozměry v mm
 a = povrch v A:
 tahová síla
 spona
 tahová síla
 PŘÍLOHA 21
 ZAŘÍZENÍ PRO DYNAMICKÉ NÁRAZOVÉ ZKOUŠKY
 1. METODA
 1.1 Samotný břišní pás
 Připevněte snímač 1 do vnější polohy, jak je znázorněno výše. Nainstalujte dětský zádržný systém a napněte referenční pás na jeho vnější straně, aby bylo dosaženo zatížení 75 N ± 5 N na této vnější straně.
 1.2 Břišní a diagonální pás
 1.2.1 Připevněte snímač 1 do vnější polohy, jak je znázorněno výše. Nainstalujte dětský zádržný systém do správné polohy. Je-li zařízení vybaveno aretačním zařízením a působí-li na diagonální pás, umístěte snímač zatížení 2 do vhodné polohy za dětský zádržný systém mezi aretační zařízení a sponu, jak je znázorněno výše. Není-li aretační zařízení použito, nebo je-li součástí spony, umístěte snímač zatížení do vhodné polohy mezi průvlak pásu na sloupku a dětský zádržný systém.
 1.2.2 Seřiďte břišní část referenčního pásu tak, aby bylo na snímači zatížení č. 1 dosaženo tahového zatížení 50 N ± 5 N. Popruh označte křídou v místě, kde prochází simulovanou sponou. Zatímco se břišní pás udržuje v této poloze, seřiďte diagonální pás tak, aby se dosáhlo na snímači zatížení č. 2 tahového zatížení 50 N ± 5 N, a to buď zablokováním popruhu v aretačním zařízení dětského zádržného systému, nebo natažením pásu v blízkosti normálního navíječe.
 1.2.3 Vytáhněte celý popruh z cívky navíječe a přetočte s napětím pásu 4 N ± 3 N mezi navíječem a průvlakem. Cívka se musí před dynamickou zkouškou zablokovat. Proveďte dynamickou nárazovou zkoušku.
 1.2.4 Před zahájením instalace zkontrolujte dětský zádržný systém, aby se ověřilo, zda splňuje ustanovení bodu 6.2.1.3. Jestliže se změnilo instalační napnutí v důsledku změny úhlové funkce, zjistěte, která okolnost způsobuje nejvíce uvolněnou instalaci, proveďte instalaci a seřiďte napnutí v nejvíce upnuté poloze a potom nastavte dětský zádržný systém do nejnepříznivější polohy, aniž by se změnilo napnutí bezpečnostního pásu pro dospělé. Potom proveďte dynamickou zkoušku.
 1.3 Připevňovací kování ISOFIX
 Pro dětský zádržný systém ISOFIX s nastavitelnou polohou kotevních úchytů ISOFIX ve zlomu


text:
sedadla. Upevněte prázdný dětský zádržný systém ISOFIX ke kotevním úchytům H1-H2 ve zlomu sedadla do vhodné zkušební polohy. Pomocí záklapkových mechanismů dětského zádržného systému ISOFIX přitáhněte prázdný dětský zádržný systém ISOFIX ke zlomu sedadla. Uplatněte dodatečnou sílu 135 ± 15 N v rovině souběžné s povrchem sedadla na zkušebním stavu směrem ke zlomu sedadla, aby se překonaly třecí síly mezi dětským zádržným systémem ISOFIX a sedadlem, což pomůže samonapínacímu účinku záklapkového mechanismu. Síla působí na střednici či rovnoměrně kolem střednice dětského zádržného systému ISOFIX a ve výšce nepřesahující 100 mm nad povrchem sedadla na zkušebním stavu. V případě potřeby nastavte horní upínání tak, aby se tahové zatížení pohybovalo v rozmezí 50 N ± 5 N (*). Po takovémto nastavení dětského zádržného systému ISOFIX do něj umístěte vhodnou zkušební figurínu.
 Poznámka
 1.
 Instalace se dokončí usazením figuríny do dětského zádržného systému podle bodů 1.1 a 1.2.
 2.
 Jelikož se pěnový zkušební sedák po instalaci dětského zádržného zařízení stlačí, musí se dynamická zkouška provést do 10 minut po instalaci. Při použití stejného sedáku musí být minimální časový odstup mezi dvěma zkouškami 20 minut, aby se tvar sedáku vrátil do původní podoby.
 3.
 Snímače zatížení umístěné přímo ve tkanině pásu mohou být elektricky odpojeny, ale musí být ponechány v průběhu dynamické zkoušky na svém místě. Hmotnost každého ze snímačů nesmí přesáhnout 250 g. Snímač zatížení v břišním pásu může být popřípadě nahrazen snímačem zatížení upevněným do kotevního místa.
 4.
 U zádržných zařízení, která jsou opatřena zařízeními ke zvětšení napnutí bezpečnostního pásu pro dospělé, se použije tento zkušební postup:
 Nainstalujte dětský zádržný systém podle požadavků této přílohy a pak uveďte do činnosti napínací zařízení podle návodu výrobce. Jestliže zařízení není možno použít z důvodu nadměrného napnutí, pokládá se takové zařízení za nepřijatelné.
 5.
 Na dětský zádržný systém nepůsobí žádná dodatečná síla kromě minimální síly požadované k dosažení sil nutných k řádné instalaci podle bodů 1.1 a 1.2.2 výše.
 6.
 Je-li brašna na přenášení dítěte instalována, jak předepisuje bod 8.1.3.5.6 tohoto předpisu, bude simulováno spojení mezi bezpečnostním pásem pro dospělé a zádržným systémem. Volný konec bezpečnostního pásu pro dospělé o délce 500 mm (měřeno, jak předepisuje příloha 13) se připevňovacím kováním podle přílohy 13 připevní k předepsaným kotevním úchytům. Zádržný systém se pak připojí k volnému konci bezpečnostního pásu pro dospělé. Napnutí bezpečnostního pásu pro dospělé, měřeno mezi kotevními body a zádržným systémem, je 50 ± 5 N.
 (*) U zádržných zařízení, která jsou opatřena zařízeními ke zvětšení napnutí horního upínání, se použije tento zkušební postup:
 Nainstalujte dětský zádržný systém ISOFIX podle požadavků této přílohy a pak uveďte do činnosti napínací zařízení podle návodu výrobce. Jestliže zařízení není možno použít z důvodu nadměrného napnutí, pokládá se takové zařízení za nepřijatelné.
 PŘÍLOHA 22
 ZKOUŠKA S MAKETOU DOLNÍ ČÁSTI TRUPU
 Obrázek 1
 Zkrácená maketa trupu figuríny P10
 Materiál: EPS (40 až 45 g/l)
 Obrázek 2
 Tahová zkouška přídavného sedáku s použitím makety figuríny
 PŘÍLOHA 23
 ZAŘÍZENÍ PRO PŮSOBENÍ ZATÍŽENÍ
 Zařízení pro působení zatížení I
 Text obrazu
 čelní pohled
 měřítko: 1:2
 průřez oddílem B-B
 průřez oddílem A-A
 detail


text:
C
 měřítko: 1:1
 Délka popruhu
 (+/– 5 mm)
 Figurína P/Q 0
 Figurína P/Q 3/4
 P/Q 1,5
 P/Q 3
 P/Q 6
 P/Q 10
 Hlavový pás
 1 000 mm
 1 000 mm
 1 000 mm
 1 200 mm
 1 200 mm
 1 200 mm
 Ramenní pás
 750 mm
 850 mm
 950 mm
 1 000 mm
 1 100 mm
 1 300 mm
 Rozkrokový pás
 300 mm
 350 mm
 400 mm
 400 mm
 450 mm
 570 mm
 Bederní pás
 400 mm
 500 mm
 550 mm
 600 mm
 700 mm
 800 mm
 Rozměr X
 120 mm
 130 mm
 140 mm
 140 mm
 150 mm
 160 mm
 Č.
 Název
 Informace
 Množství
 1
 Hlavový pás – 39 mm
 —
 1
 2
 Ramenní pás LR-PR – 39 mm
 —
 2
 3
 Rozkrokový pás – 39 mm
 —
 1
 4
 Bederní pás – 39 mm
 —
 1
 5
 Vzor stehu (30 × 17)
 Steh: 77, nit: 30
 8
 6
 Umělohmotná spona
 2
 7
 Vzor stehu (2 × 37)
 Steh: 77, nit: 30
 2
 Vzor stehu
 Min. požadovaná síla
 12 × 12 mm
 3,5 kN
 30 × 12 mm
 5,3 kN
 30 × 17 mm
 5,3 kN
 30 × 30 mm
 7,0 kN
 poloměr (zaoblení) všech pásů = 5 mm
 Text obrazu
 izometrický pohled
 měřítko: 1:10
 pohled shora
 měřítko: 1:2
 Zařízení pro působení zatížení II
 Č.
 Název
 Informace
 Množství
 1
 Hlavní pás – 39 mm
 —
 1
 2
 Bederní pás (horní/spodní) – 39 mm
 —
 2
 3
 Vzor stehu (30 × 17)
 Steh: 77, nit: 30-
 4
 Délka popruhu
 (+/– 5 mm)
 Figurína P/Q 0
 Figurína P/Q 3/4
 P/Q 1,5
 P/Q 3
 P/Q 6
 P/Q 10
 Hlavní pás
 1 600 mm
 1 600 mm
 1 600 mm
 2 000 mm
 2 000 mm
 2 000 mm
 Bederní pás
 440 mm
 540 mm
 640 mm
 740 mm
 740 mm
 840 mm
 Vzor stehu
 Min. požadovaná síla
 12 × 12 mm
 3,5 kN
 30 × 12 mm
 5,3 kN
 30 × 17 mm
 5,3 kN
 30 × 30 mm
 7,0 kN
 poloměr (zaoblení) všech pásů = 5 mm


text:
 12.10.2017
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 L 263/33
 ROZHODNUTÍ SMÍŠENÉHO VÝBORU EHP
 č. 314/2015
 ze dne 11. prosince 2015,
 kterým se mění příloha IV (Energetika) Dohody o EHP [2017/1825]
 SMÍŠENÝ VÝBOR EHP,
 s ohledem na Dohodu o Evropském hospodářském prostoru (dále jen „Dohoda o EHP“), a zejména na článek 98 této dohody,
 vzhledem k těmto důvodům:
 (1)
 Rozhodnutí Komise 2013/114/EU ze dne 1. března 2013, kterým se stanoví pokyny pro členské státy pro výpočet energie z obnovitelných zdrojů z tepelných čerpadel využívajících různé technologie tepelných čerpadel podle článku 5 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/28/ES (1), ve znění oprav v Úř. věst. L 8, 11.1.2014, s. 32, by mělo být začleněno do Dohody o EHP.
 (2)
 Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/28/ES (2) se nevztahuje na Lichtenštejnsko, a proto se na Lichtenštejnsko nevztahuje ani rozhodnutí 2013/114/EU.
 (3)
 Příloha IV Dohody o EHP by proto měla být odpovídajícím způsobem změněna,
 PŘIJAL TOTO ROZHODNUTÍ:
 Článek 1
 Za bod 45 (rozhodnutí Komise 2011/13/EU) přílohy IV Dohody o EHP se vkládá nový bod, který zní:
 „46.
 32013 D 0114: Rozhodnutí Komise 2013/114/EU ze dne 1. března 2013, kterým se stanoví pokyny pro členské státy pro výpočet energie z obnovitelných zdrojů z tepelných čerpadel využívajících různé technologie tepelných čerpadel podle článku 5 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/28/ES (Úř. věst. L 62, 6.3.2013, s. 27), ve znění oprav v Úř. věst. L 8, 11.1.2014, s. 32.
 Toto rozhodnutí se nevztahuje na Lichtenštejnsko.“
 Článek 2
 Znění rozhodnutí 2013/114/EU, ve znění oprav v Úř. věst. L 8, 11.1.2014, s. 32, v islandském a norském jazyce, která mají být zveřejněna v dodatku EHP Úředního věstníku Evropské unie, jsou platná.
 Článek 3
 Toto rozhodnutí vstupuje v platnost dnem 12. prosince 2015 za předpokladu, že jsou učiněna veškerá oznámení podle čl. 103 odst. 1 Dohody o EHP (*1).
 Článek 4
 Toto rozhodnutí bude zveřejněno v oddíle EHP a v dodatku EHP Úředního věstníku Evropské unie.
 V Bruselu dne 11. prosince 2015.
 Za Smíšený výbor EHP
 předsedkyně
 Oda SLETNES
 (1) Úř. věst. L 62, 6.3.2013, s. 27.
 (2) Úř. věst. L 140, 5.6.2009, s. 16.
 (*1) Nebyly oznámeny žádné ústavní požadavky.


text:
 Důležité právní upozornění
 |
 22007A0713(02)
 Dohoda ve formě výměny dopisů mezi Evropskou unií a Singapurskou republikou o účasti Singapurské republiky na pozorovatelské misi Evropské unie v Acehu (Indonésie) (Pozorovatelská mise v Acehu – AMM)
 Úřední věstník L 183 , 13/07/2007 S. 0058 - 0063
 PŘEKLADDohodave formě výměny dopisů mezi Evropskou unií a Singapurskou republikou o účasti Singapurské republiky na pozorovatelské misi Evropské unie v Acehu (Indonésie) (Pozorovatelská mise v Acehu – AMM)A. Dopis Evropské unieV Jakartě dne 26. října 2005Vaše Excelence,memorandum o porozumění mezi indonéskou vládou a Hnutím za svobodný Aceh (GAM) podepsané v Helsinkách dne 15. srpna 2005 stanoví mimo jiné, že Evropská unie a přispívající země ASEAN zřídí v Acehu (Indonésie) Pozorovatelskou misi v Acehu (AMM). Memorandum o porozumění rovněž stanoví, že postavení, výsady a imunity AMM a jejích členů budou předmětem dohody mezi indonéskou vládou a Evropskou unií.V příloze tohoto dopisu si Vám tedy dovoluji navrhnout ustanovení, která by se vztahovala na účast Vaší země na AMM a na Vaší zemí rozmístěný personál, jehož postavení, výsady a imunity jsou uvedeny v dohodě mezi indonéskou vládou, EU a přispívajícími zeměmi ASEAN.Byl bych Vám vděčen, kdybyste mohl potvrdit, že přijímáte ustanovení uvedená v příloze, a rovněž potvrdit, že jste srozuměn s tím, že tento dopis a jeho příloha představují společně s Vaší odpovědí právně závaznou dohodu mezi EU a vládou Singapurské republiky, jež vstoupí v platnost dnem podpisu Vaší odpovědi a zůstane v platnosti po dobu trvání účasti Vaší země na AMM.Přijměte prosím, Vaše Excelence, ujištění o mé nejhlubší úctě.PŘÍLOHA I1. Singapurská republika se podle memoranda o porozumění účastní AMM v souladu s následujícími ustanoveními a veškerými nutnými prováděcími opatřeními, aniž je dotčena rozhodovací samostatnost Evropské unie.2. Účast EU je založena na společné akci přijaté Radou dne 9. září 2005 o pozorovatelské misi Evropské unie v Acehu (Indonésie) (Pozorovatelská mise v Acehu – AMM). Singapurská republika se přidružuje k těm ustanovením společné akce, která se týkají její účasti a účasti jejího personálu na AMM, s výhradou této přílohy.3. Rozhodnutí o ukončení účasti EU na AMM přijme Rada Evropské unie po konzultaci se Singapurskou republikou a za podmínky, že Singapurská republika ke dni přijetí uvedeného rozhodnutí ještě přispívá k AMM.4. Singapurská republika zajistí, aby její personál, který se účastní AMM, plnil své poslání v souladu s- odpovídajícími ustanoveními společné akce přijaté Radou Evropské unie dne 9. září 2005 a případnými následnými změnami,- operačním plánem (OPLAN) schváleným Radou Evropské unie dne 9. září 2005,- prováděcími opatřeními podle této dohody.5. Personál vyslaný do AMM Singapurskou republikou plní své úkoly a jedná výhradně v zájmu AMM.6. Singapurská republika včas uvědomí vedoucího mise AMM o každé změně ve věci svého příspěvku k AMM.7. Členové personálu vyslaného do AMM při zahájení mise podstoupí lékařskou prohlídku a očkování a příslušný orgán Singapurské republiky jim vystaví osvědčení o zdravotní způsobilosti. Členové personálu vyslaného do AMM předloží kopii tohoto osvědčení.8. Postavení personálu AMM, včetně personálu vyslaného do AMM Singapurskou republikou, se řídí dohodou o postavení, výsadách a imunitách AMM mezi indonéskou vládou, Evropskou unií a připívajícími zeměmi


text: ASEAN.9. Aniž je dotčena dohoda o postavení mise podle bodu 8, vykonává Singapurská republika soudní pravomoc nad svým personálem, který se účastní AMM.10. Singapurská republika vyřizuje v souladu se svými vnitrostátními právními předpisy a s výhradou veškerých imunit udělených na základě dohody o postavení, výsadách a imunitách AMM veškeré nároky vzniklé v souvislosti s účastí na AMM, jež kterýkoliv ze členů jejího personálu vznese nebo jež se jej týkají. Singapurská republika odpovídá za zahájení řízení, zejména soudního nebo disciplinárního, proti kterémukoliv z členů svého personálu, v souladu se svými právními a správními předpisy.11. Singapurská republika se zavazuje učinit na základě vzájemnosti prohlášení o vzdání se nároků na náhradu škody vůči kterémukoliv státu účastnícímu se AMM při podpisu této výměny dopisů. Vzor tohoto prohlášení je uveden v příloze II.12. Evropská unie zajistí, aby její členské státy učinily na základě vzájemnosti prohlášení o vzdání se nároků na náhradu škody, pokud jde o účast Singapurské republiky na AMM, při podpisu této výměny dopisů. Vzor tohoto prohlášení je uveden v příloze II.13. Pravidla pro výměnu a bezpečnost utajovaných informací jsou stanovena v příloze III. Další pokyny mohou být vydány příslušnými orgány, včetně vedoucího mise AMM.14. Veškerý personál účastnící se AMM zůstává zcela pod velením vlastních vnitrostátních orgánů.15. Vnitrostátní orgány převedou operativní velení na vedoucího mise AMM, který vykonává toto velení prostřednictvím hierarchické struktury velení a řízení.16. Vedoucí mise vede AMM a zajišťuje její běžné řízení.17. Singapurská republika má v souladu s právním nástrojem podle bodu 2 ve vztahu k běžnému řízení operace stejná práva a povinnosti jako členské státy Evropské unie, které se účastní AMM.18. Vedoucí mise AMM odpovídá za kázeňské otázky týkající se personálu AMM. Případné disciplinární řízení proti vyslanému personálu zahajuje příslušný vnitrostátní orgán.19. Singapurská republika určí styčný bod národního kontingentu pro zastupování národního kontingentu v AMM. Styčný bod národního kontingentu podává zprávy o vnitrostátních záležitostech vedoucímu mise AMM a odpovídá za běžnou kázeň v kontingentu.20. Singapurská republika nese veškeré náklady spojené se svou účastí na misi.21. Singapurská republika nepřispívá na financování operativního rozpočtu AMM.22. V případě smrti, zranění, ztráty nebo škody způsobené fyzickým nebo právnickým osobám státu, v němž se operace uskutečňuje, zaplatí Singapurská republika, pokud je zjištěna její odpovědnost, náhradu škody za podmínek stanovených v dohodě o postavení, výsadách a imunitách AMM podle bodu 8.23. Generální tajemník Rady Evropské unie, vysoký představitel pro společnou zahraniční a bezpečnostní politiku nebo vedoucí mise a příslušné orgány Singapurské republiky uzavřou veškerá nezbytná technická a správní ujednání k provedení této dohody.24. Každá ze stran má právo vypovědět tuto dohodu písemným oznámením s měsíční výpovědní lhůtou.25. Spory o výklad nebo použití této dohody strany mezi sebou řeší výhradně diplomatickou cestou.PŘÍLOHA IIZnění vzájemných prohlášení podle bodů 11 a 12Znění pro členské státy EU:"V případě zranění nebo smrti člena personálu nebo škody nebo ztráty týkající se jeho majetku, který používá AMM, usilují členské státy EU, které uplatňují společnou akci přijatou Radou Evropské unie dne 9. září 2005 o pozorovatelské misi EU v Acehu (Pozorovatelská mise v Acehu – AMM), o to, aby se v rozsahu, v jakém


text: to dovoluje jejich vnitrostátní právní systém, vzdaly nároků na náhradu škody vůči Singapurské republice, pokud zranění, smrt, škoda nebo ztráta:- byly způsobeny personálem Singapurské republiky při plnění jeho úkolů v souvislosti s AMM, kromě případů hrubé nedbalosti nebo úmyslného nesprávného jednání, nebo- nastaly použitím jakéhokoliv majetku, jenž patří Singapurské republice, pokud byl tento majetek použit v souvislosti s operací, kromě případů hrubé nedbalosti nebo úmyslného nesprávného jednání členů personálu AMM ze Singapurské republiky, kteří tento majetek používají."Znění pro Singapurskou republiku:"V případě zranění nebo smrti člena personálu nebo škody nebo ztráty týkající se jeho majetku, který používá AMM, usiluje Singapurská republika, která se účastní AMM podle odstavce 5.3 memoranda o porozumění a podle společné akce přijaté Radou Evropské unie dne 9. září 2005 o pozorovatelské misi Evropské unie v Acehu (Pozorovatelská mise v Acehu – AMM), o to, aby se v rozsahu, v jakém to dovoluje její vnitrostátní právní systém, vzdala nároků na náhradu škody vůči jakémukoli jinému státu účastnícímu se AMM, pokud zranění, smrt, škoda nebo ztráta:- byly způsobeny personálem při plnění jeho úkolů v souvislosti s AMM, kromě případů hrubé nedbalosti nebo úmyslného nesprávného jednání, nebo- nastaly použitím jakéhokoliv majetku, jenž patří státům účastnícím se AMM, pokud byl tento majetek použit v souvislosti s misí, kromě případů hrubé nedbalosti nebo úmyslného nesprávného jednání členů personálu AMM, kteří tento majetek používají."PŘÍLOHA IIIPravidla týkající se výměny a bezpečnosti utajovaných informacíKe stanovení rámce pro výměnu utajovaných informací se vztahem k AMM až do stupně utajení RESTRICTED (RESTREINT UE) mezi Evropskou unií a Singapurskou republikou se použijí následující pravidla.Singapurská republika zajistí, aby si utajované informace EU (tj. veškeré informace (poznatky, které lze jakýmkoli způsobem sdělovat) nebo materiály, pro které je stanoveno, že vyžadují ochranu proti nedovolenému vyzrazení, a které byly takto označeny bezpečnostním stupněm utajení), jež jí jsou zpřístupněny, zachovaly bezpečnostní stupeň utajení stanovený EU, a zabezpečí tyto informace v souladu s následujícími pravidly na základě bezpečnostních předpisů Rady [1], zejména:- Singapurská republika nepoužije poskytnuté utajované informace EU k jiným účelům než k těm, pro které jí tyto utajované informace EU byly poskytnuty a které byly stanoveny původcem,- Singapurská republika neposkytne takové informace třetím stranám bez předchozího souhlasu EU,- Singapurská republika zajistí, že přístup k utajovaným informacím EU, jež jí byly předány, bude povolen pouze osobám, u nichž bude dodržena zásada "vědět jen to nejnutnější",- Singapurská republika zajistí, aby před povolením přístupu k utajovaným informacím EU byly všechny osoby, které tento přístup požadují, informovány o požadavcích ochranných bezpečnostních předpisů vztahujících se ke stupni utajení informací, k nimž požadují přístup, a aby tyto požadavky splňovaly,- s přihlédnutím k jejich stupni utajení jsou utajované informace EU předávány Singapurské republice v diplomatické schránce, vojenskou poštovní službou, bezpečnou poštovní službou, zabezpečenými telekomunikačními prostředky nebo doručovány osobně. Singapurská republika v předstihu oznámí generálnímu sekretariátu Rady EU název a adresu subjektu odpovědného za bezpečnost utajovaných informací a přesné adresy, na které musí být informace a dokumenty předány,- Singapurská republika zajistí, aby všechny objekty, prostory, budovy, kanceláře, místnosti, komunikační a informační systémy atd., ve kterých jsou utajované informace a dokumenty


text: EU uloženy nebo ve kterých se s takovými informacemi a dokumenty nakládá, byly chráněny pomocí vhodných fyzických bezpečnostních opatření,- Singapurská republika zajistí, aby utajované dokumenty EU, jež jí byly předány, byly při převzetí zaznamenány do zvláštního rejstříku. Singapurská republika zajistí, aby kopie utajovaných dokumentů EU, jež jí byly předány, které mohou být pořízeny přijímajícím subjektem, jakož i jejich počet, šíření a zničení, byly zaznamenány do tohoto zvláštního rejstříku,- Singapurská republika oznámí generálnímu sekretariátu Rady EU každé ohrožení utajovaných informací EU, jež jí byly předány. V takovém případě zahájí Singapurská republika šetření a přijme vhodná opatření k zamezení opětovného ohrožení.Pro účely těchto pravidel bude s utajovanými informacemi poskytnutými Evropské unii Singapurskou republikou nakládáno jako s utajovanými informacemi EU a bude jim zaručena odpovídající úroveň ochrany.Po uplynutí platnosti či ukončení této dohody budou veškeré utajované informace nebo materiály poskytnuté nebo získané výměnou podle této dohody i nadále chráněny v souladu s touto dohodou.B. Dopis Singapurské republikyJakarta, 9 February 2006Your ExcellencyI write to you in your capacity as the European Union President in Indonesia. With reference to your predecessor H.E. Mr Charles Humphrey's letter of 26 October 2005, I have the honour, on behalf of the Government of Singapore, to confirm our acceptance of the provisions set out in the Annexes to that letter.We also confirm that this reply, together with Mr Humphrey's letter and its Annexes, shall constitute a legally binding agreement between the EU and our country, which shall enter into force on the day of signature of this letter. We would also like to record our understanding that, specifically, Annex II to Mr Humphrey's letter constitutes the binding reciprocal declarations envisaged by paragraphs 11 and 12 of Annex I to his letter.Please accept, Excellency, the assurances of my highest consideration.+++++ TIFF +++++EDWARD LEEAmbassador[1] Úř. věst. L 101, 11.4.2001, s. 1. Dokument připojený k tomuto dopisu.--------------------------------------------------


text:
 Důležité právní upozornění
 |
 21994D0929(02)
 Úřední věstník L 253 , 29/09/1994 S. 0034 - 0035
 Rozhodnutí Smíšeného výboru EHPč. 11/94ze dne 12. srpna 1994,kterým se mění Protokol 31 k Dohodě o EHP o spolupráci v některých oblastech mimo čtyři svobodySMÍŠENÝ VÝBOR EHP,s ohledem na Dohodu o Evropském hospodářském prostoru ve znění Protokolu o úpravě Dohody o Evropském hospodářském prostoru (dále jen "Dohoda"), a zejména s ohledem na články 86 a 98 této dohody,vzhledem k tomu, že čl. 3 odst. 2 protokolu 31 k Dohodě stanoví, že co nejdříve po vstupu Dohody v platnost je třeba přijmout potřebná rozhodnutí, aby se zajistila účast států ESVO v Evropské agentuře pro životní prostředí;vzhledem k tomu, že je proto třeba od 31. července 1994 změnit protokol 31 k Dohodě o EHP tak, aby umožňoval plnou účast států ESVO v Evropské agentuře pro životní prostředí a Evropské informační a pozorovací síti pro životní prostředí, které byly vytvořeny nařízením Rady (EHS) č. 1210/90 [1],ROZHODL TAKTO:Článek 1V článku 3 protokolu 31 k Dohodě se odstavec 2 nahrazuje tímto:"2. a) Státy ESVO se plně účastní v Evropské agentuře pro životní prostředí, dále jen "agentura" a v Evropské informační a pozorovací síti pro životní prostředí, které byly vytvořeny nařízením Rady (EHS) č. 1210/90 [2].b) Státy ESVO finančně přispívají na činnosti uvedené v písmenu a) v souladu s čl. 82 odst. 1 Dohody a protokolem 32 k Dohodě.c) Státy ESVO se na základě písmene b) plně účastní, bez práva hlasovat, práce ve Správní radě agentury a podílejí se na práci Vědeckého výboru agentury. Tím není nijak dotčen výsledek jakýchkoli budoucích diskusí o poskytnutí těchto hlasovacích práv.d) Státy ESVO do tří měsíců ode dne vstupu rozhodnutí 11/94 ze dne 12. srpna 1994 v platnost informují agenturu o hlavních složkách svých národních informačních sítí podle čl. 4 odst. 2 nařízení Rady (EHS) č. 1210/90.e) Státy ESVO mohou zejména určit z institucí uvedených v písmenu d) nebo z jiných organizací vytvořených na svých územích národní kontaktní místo pro koordinaci nebo předávání informací, které mají být předávány na vnitrostátní úrovni agentuře a institucím nebo subjektům tvořícím součást sítě, včetně tematických středisek uvedených v písmeni f).f) Státy ESVO také mohou během období stanoveného v písmenu d) určit instituce nebo jiné organizace zřízené na svých územích, které mohou být specificky pověřeny úkolem spolupráce s agenturou, pokud jde o určitá témata zvláštního zájmu. Takto určená instituce může uzavřít dohodu s agenturou, že bude působit jako tematické středisko pro zvláštní úkoly v určité zeměpisné oblasti. Tato střediska spolupracují s ostatními institucemi, které tvoří součást sítě.g) Do tří měsíců od obdržení informací uvedených v písmenech d), e) a f) posoudí Správní rada agentury hlavní prvky sítě s přihlédnutím k účasti států ESVO.h) Agentura se může dohodnout s institucemi nebo subjekty určenými státy ESVO, které tvoří součást sítě podle písmene d), e) a f), na nutných opatřeních, zejména smlouvách, k úspěšnému provádění úkolů, které jim mohou být svěřeny.i) Údaje o životním prostředí předávané agentuře nebo pocházející od ní mohou být zveřejněny a jsou přístupné veřejnosti pod podmínkou, že důvěrné


text: informace mají ve státech ESVO stejný stupeň ochrany jako ve Společenství.j) Agentura má právní subjektivitu. Ve všech státech smluvních stran se má nejširší právní způsobilost, jakou přiznává právnickým osobám právo uvedených států.k) Státy ESVO uplatňují na agenturu Protokol o výsadách a imunitách Evropských společenství.l) Odchylně od čl. 12 odst. 2 písm. a) o pracovním řádu ostatních zaměstnanců Evropských společenství mohou být státní příslušníci států ESVO, kteří mají plná občanská práva těchto států, zaměstnáni výkonným ředitelem agentury na základě smlouvy.m) Na základě čl. 79 odst. 3 Dohody se na tento odstavec použije část VII (institucionální ustanovení) Dohody."Článek 2Toto rozhodnutí vstupuje v platnost dnem 1. listopadu 1994 za předpokladu, že Smíšenému výboru EHP jsou učiněna veškerá oznámení podle čl. 103 odst. 1 Dohody.Článek 3Toto rozhodnutí bude zveřejněno v oddíle EHP a v dodatku EHP Úředního věstníku Evropských společenství.V Bruselu dne 12. srpna 1994.Za Smíšený výbor EHPpředsedaH. Hafstein[1] Úř. věst. L 120, 11.5.1990, s. 1.[2] Úř. věst. L 120, 11.5.1990, s. 1.--------------------------------------------------


text:
 28.7.2005
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 L 198/32
 ROZHODNUTÍ SMÍŠENÉHO VÝBORU EHP č. 37/2005
 ze dne 11. března 2005,
 kterým se mění příloha II (Technické předpisy, normy, zkoušení a certifikace) Dohody o EHP
 SMÍŠENÝ VÝBOR EHP,
 s ohledem na Dohodu o Evropském hospodářském prostoru, ve znění Protokolu o úpravě Dohody o Evropském hospodářském prostoru (dále jen „Dohoda“), a zejména na článek 98 této dohody,
 vzhledem k těmto důvodům:
 (1)
 Příloha II Dohody byla změněna rozhodnutím Smíšeného výboru EHP č. 44/1994 ze dne 15. prosince 1994 (1).
 (2)
 Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/44/ES ze dne 16. června 2003, kterou se mění směrnice 94/25/ES o sbližování právních a správních předpisů členských států týkajících se rekreačních plavidel (2), by měla být začleněna do Dohody,
 ROZHODL TAKTO:
 Článek 1
 V bodě 1 (směrnice Evropského parlamentu a Rady 94/25/ES) kapitoly XXXI přílohy II Dohody se doplňují nová slova a nová odrážka, které znějí:
 „, ve znění:
 —
 32003 L 0044: směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/44/ES ze dne 16. června 2003 (Úř. věst. L 214, 26.8.2003, s. 18).“
 Článek 2
 Znění směrnice 2003/44/ES v islandském a norském jazyce, která mají být zveřejněna v dodatku EHP Úředního věstníku Evropské unie, jsou platná.
 Článek 3
 Toto rozhodnutí vstupuje v platnost dnem 12. března 2005 za předpokladu, že Smíšenému výboru EHP jsou učiněna veškerá oznámení podle čl. 103 odst. 1 Dohody (3).
 Článek 4
 Toto rozhodnutí bude zveřejněno v oddíle EHP a v dodatku EHP Úředního věstníku Evropské unie.
 V Bruselu dne 11. března 2005.
 Za Smíšený výbor EHP
 předseda
 Richard WRIGHT
 (1) Úř. věst. L 372, 31.12.1994, s. 20.
 (2) Úř. věst. L 214, 26.8.2003, s. 18.
 (3) Nebyly oznámeny žádné ústavní požadavky.


text:
 8.11.2012
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 L 309/31
 ROZHODNUTÍ SMÍŠENÉHO VÝBORU EHP
 č. 146/2012
 ze dne 13. července 2012,
 kterým se mění příloha II (Technické předpisy, normy, zkoušení a certifikace) Dohody o EHP
 SMÍŠENÝ VÝBOR EHP,
 s ohledem na Dohodu o Evropském hospodářském prostoru (dále jen „Dohoda“), a zejména na článek 98 této dohody,
 vzhledem k těmto důvodům:
 (1)
 Prováděcí rozhodnutí Komise 2012/67/EU ze dne 3. února 2012, kterým se mění rozhodnutí 2008/911/ES, kterým se stanoví seznam rostlinných látek, rostlinných přípravků a jejich kombinací pro použití v tradičních rostlinných léčivých přípravcích (1), by mělo být začleněno do Dohody.
 (2)
 Prováděcí rozhodnutí Komise 2012/68/EU ze dne 3. února 2012, kterým se mění rozhodnutí 2008/911/ES, kterým se stanoví seznam rostlinných látek, rostlinných přípravků a jejich kombinací pro použití v tradičních rostlinných léčivých přípravcích (2), by mělo být začleněno do Dohody.
 (3)
 Příloha II Dohody o EHP by proto měla být odpovídajícím způsobem změněna,
 PŘIJAL TOTO ROZHODNUTÍ:
 Článek 1
 V bodě 15zl (rozhodnutí Komise 2008/911/ES) kapitoly XIII přílohy II Dohody se doplňují nové odrážky, které znějí:
 „—
 32012 D 0067: prováděcí rozhodnutí Komise 2012/67/EU ze dne 3. února 2012 (Úř. věst. L 34, 7.2.2012, s. 5),
 —
 32012 D 0068: prováděcí rozhodnutí Komise 2012/68/EU ze dne 3. února 2012 (Úř. věst. L 34, 7.2.2012, s. 8).“
 Článek 2
 Znění prováděcích rozhodnutí 2012/67/EU a 2012/68/EU v islandském a norském jazyce, která mají být zveřejněna v dodatku EHP Úředního věstníku Evropské unie, jsou platná.
 Článek 3
 Toto rozhodnutí vstupuje v platnost dnem 14. července 2012 za předpokladu, že Smíšenému výboru EHP jsou učiněna veškerá oznámení podle čl. 103 odst. 1 Dohody (3).
 Článek 4
 Toto rozhodnutí bude zveřejněno v oddíle EHP a v dodatku EHP Úředního věstníku Evropské unie.
 V Bruselu dne 13. července 2012.
 Za Smíšený výbor EHP
 předseda
 Atle LEIKVOLL
 (1) Úř. věst. L 34, 7.2.2012, s. 5.
 (2) Úř. věst. L 34, 7.2.2012, s. 8.
 (3) Nebyly oznámeny žádné ústavní požadavky.


text:
 20.4.2022
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 L 118/79
 ROZHODNUTÍ SPOLEČNÉHO VÝBORU EU-ICAO
 ze dne 10. března 2022
 o přijetí pracovního ujednání mezi Evropskou unií a Mezinárodní organizací pro civilní letectví o spolupráci v oblasti hlášení nehod a incidentů v civilním letectví [2022/647]
 SPOLEČNÝ VÝBOR EU-ICAO,
 s ohledem na Memorandum o spolupráci mezi Evropskou unií a ICAO, kterým se stanoví rámec pro posílenou spolupráci, podepsané v Montrealu a Bruselu dne 28. dubna a 4. května 2011, a zejména na odstavec 3.3 a odst. 7.3 písm. c) uvedeného memoranda,
 s ohledem na přílohu memoranda o spolupráci týkající se bezpečnosti letectví, a zejména na odstavec 3.1 uvedené přílohy,
 s ohledem na celosvětový plán ICAO pro bezpečnost letectví (GASP) (ICAO Doc 10004) a globální bezpečnostní iniciativy (GSI),
 s ohledem na celosvětovou cestovní mapu pro bezpečnost letectví (GASR, 2006) týkající se implementace mezinárodního sdílení údajů/celosvětového systému pro hlášení údajů,
 s ohledem na nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 376/2014 ze dne 3. dubna 2014 o hlášení událostí v civilním letectví, analýze těchto hlášení a navazujících opatřeních a o změně nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 996/2010 a zrušení směrnic Evropského parlamentu a Rady 2003/42/ES, nařízení Komise (ES) č. 1321/2007 a nařízení Komise (ES) č. 1330/2007 (1),
 s ohledem na nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 996/2010 ze dne 20. října 2010 o šetření a prevenci nehod a incidentů v civilním letectví a o zrušení směrnice 94/56/ES (2),
 s ohledem na nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2018/1139 ze dne 4. července 2018 o společných pravidlech v oblasti civilního letectví a o zřízení Agentury Evropské unie pro bezpečnost letectví, kterým se mění nařízení (ES) č. 2111/2005, (ES) č. 1008/2008, (EU) č. 996/2010, (EU) č. 376/2014 a směrnice Evropského parlamentu a Rady 2014/30/EU a 2014/53/EU a kterým se zrušuje nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 552/2004 a (ES) č. 216/2008 a nařízení Rady (EHS) č. 3922/91 (3),
 vzhledem k tomu, že definice taxonomie ICAO pro hlášení údajů o nehodách a incidentech (ADREP) vycházejí primárně ze standardů a doporučených postupů (SARP), příruček a poradenských materiálů ICAO,
 vzhledem k potřebě uživatelů ADREP a Evropského koordinačního centra pro systémy hlášení leteckých událostí (ECCAIRS) v členských státech ICAO dále využívat informace získané ze sběru, analýzy a sdílení údajů za účelem rozpoznávání bezpečnostních hrozeb a přispívajících faktorů v celosvětovém měřítku,
 vzhledem k tomu, že bezpečnost leteckého provozu a pokrok v harmonizaci mezinárodního civilního letectví závisí na uznávaných standardech, jako je systém ADREP, a vzhledem k důležitosti vzájemné pomoci a spolupráce v oblasti řízení bezpečnosti a databázových systémů,
 vzhledem k povinnosti Agentury Evropské unie pro bezpečnost letectví (EASA) být v rámci Evropské unie nápomocna Evropské komisi při správě evropské centrální evidence, v níž jsou uložena všechna hlášení o událostech sesbíraná v Evropské unii, a zejména k jejímu úkolu vyvíjet a udržovat novou verzi softwarové sady ECCAIRS nazvanou ECCAIRS 2,
 vzhledem k tomu, že ke dni 1. ledna 2021 převzala EASA všechny funkce, které ve vztahu k softwarové sadě ECCAIRS v současnosti vykonává Generální ředitelství Společné výzkumné středisko (JRC)


text:
Evropské komise,
 vzhledem k tomu, že je tudíž nezbytné nahradit pracovní ujednání o spolupráci v oblasti hlášení nehod a incidentů v civilním letectví uzavřené v Montrealu dne 21. září 2011,
 PŘIJAL TOTO ROZHODNUTÍ:
 Článek 1
 Přijímá se pracovní ujednání uvedené v příloze tohoto rozhodnutí, které nahrazuje pracovní ujednání o spolupráci v oblasti hlášení nehod a incidentů v civilním letectví uzavřené v Montrealu dne 21. září 2011.
 Článek 2
 Toto rozhodnutí vstupuje v platnost dnem přijetí.
 Za společný výbor EU-ICAO
 předsedové [pouze podpisy]
 (1) Úř. věst. L 122, 24.4.2014, s. 18.
 (2) Úř. věst. L 295, 12.11.2010, s. 35.
 (3) Úř. věst. L 212, 22.8.2018, s. 1.
 DOPLNĚK k ROZHODNUTÍ SPOLEČNÉHO VÝBORU EU-ICAO ze dne 10. Března 2022
 PRACOVNÍ UJEDNÁNÍ MEZI MEZINÁRODNÍ ORGANIZACÍ PRO CIVILNÍ LETECTVÍ A EVROPSKOU UNIÍ
 O SPOLUPRÁCI V OBLASTI HLÁŠENÍ NEHOD A INCIDENTŮ V CIVILNÍM LETECTVÍ
 Toto pracovní ujednání obsahuje vzájemně dohodnuté mechanismy a postupy, které jsou nezbytné pro účinné provádění činností spolupráce mezi Mezinárodní organizací pro civilní letectví (ICAO) a Evropskou unií (EU).
 ICAO a EU jsou dále jednotlivě označovány jako „strana“ nebo společně jako „strany“.
 1. CÍL PRACOVNÍHO UJEDNÁNÍ
 1.1.
 Toto pracovní ujednání, které spadá do působnosti memoranda o spolupráci a jeho přílohy o bezpečnosti letectví, a zejména odstavce 3.3 a odst. 7.3 písm. c) memoranda, má za cíl provádět spolupráci mezi stranami zaměřenou na vzájemnou podporu a prosazování činností druhé strany v oblasti hlášení nehod a incidentů v civilním letectví.
 1.2.
 Za účelem dosažení cílů tohoto pracovního ujednání se strany dohodly na tomto obecném přístupu:
 a)
 Pro účinné provádění tohoto pracovního ujednání ustanovuje EU Agenturu Evropské unie pro bezpečnost letectví (EASA) (1) jako svého „technického zástupce“.
 b)
 EASA bude prosazovat používání taxonomie ICAO pro hlášení údajů o nehodách a incidentech (ADREP) jako standard pro hlášení a výměnu informací o nehodách a incidentech v rámci členských států Evropské unie, států Evropského hospodářského prostoru (EHP) a Švýcarska.
 c)
 ICAO bude prosazovat používání evropské (EU) softwarové sady aplikací ECCAIRS 2 pro sběr informací o nehodách a incidentech v rámci členských států ICAO.
 d)
 Ve vztahu k používání softwarové sady ECCAIRS 2 budou ICAO a EASA koordinovat sdílení a harmonizaci úsilí a materiálů v oblasti školení a podpory ve prospěch všech koncových uživatelů ECCAIRS.
 e)
 ICAO a EASA budou spolupracovat na vytvoření celosvětové a přístupné databáze nehod a incidentů využívající software ECCAIRS 2. Databáze bude provozována v souladu s relevantními platnými politikami bezpečnosti informačních technologií.
 2. KONKRÉTNÍ DOHODA STRAN
 2.1.
 Za účelem prosazování používání taxonomie ADREP, viz odst. 1.2 písm. b) výše, se strany dohodly na tomto:
 a)
 ICAO je vlastníkem taxonomie ADREP a stranou odpovědnou za její vývoj a aktivní udržování.
 b)
 ICAO a pracovní skupina pro taxonomii ECCAIRS koordinují svou činnost a úzce spolupracují na zajištění důsledného vývoje a implementace taxonomie ADREP, a to i v systému ECCAIRS.
 c)
 ICAO na svých internetových stránkách zveřejní taxonomii ADREP jako formální dokument ICAO a podle potřeby tento dokument aktualizuje.
 d)
 Taxonomie ADREP ICAO je základem pro mechanismus hlášení leteckých nehod a incidentů stanovený v nařízení (EU) č. 376/2014.


text:
Změny v taxonomii ADREP ICAO budou v zásadě začleňovány do nových vydání leteckého softwaru ECCAIRS.
 e)
 EASA bude nadále vybízet členské státy EU, státy Evropského hospodářského prostoru (EHP) a Švýcarsko, aby používaly systém ECCAIRS pro elektronické hlášení svých nehod a incidentů organizaci ICAO v souladu s ustanoveními přílohy 13 – O odborném zjišťování příčin leteckých nehod a incidentů.
 f)
 EASA a příslušné úřady členských států EU, států EHP a Švýcarska mohou taxonomii ADREP v systému ECCAIRS 2 a souvisejících nástrojích využívat bezplatně.
 g)
 EASA může odkaz na taxonomii ADREP na internetových stránkách ICAO poskytnout komunitě ECCAIRS prostřednictvím webového portálu pro uživatele ECCAIRS 2.
 h)
 ICAO bude zvát agenturu EASA k účasti na zasedáních sekretariátu či ve skupinách zřízených za účelem vývoje taxonomií a/nebo řešení otázek týkajících se používání ADREP (např. interoperabilita, modelování, testování nových technologií a další vývoj nástrojů, metod a podpory pro hlášení).
 i)
 ICAO může v souvislosti s ADREP používat logo ECCAIRS 2.
 2.2.
 Za účelem prosazování používání ECCAIRS 2, viz odst. 1.2 písm. c) výše, se strany dohodly na tomto:
 a)
 EASA je odpovědná za vývoj a aktivní údržbu systému ECCAIRS 2 sestávajícího z databáze a softwaru.
 b)
 ICAO uznává, že cílem ECCAIRS 2 je v zásadě být kompatibilní s ADREP.
 c)
 ICAO používá software ECCAIRS 2 a související nástroje k implementaci systému ADREP ICAO. ICAO smí systém ECCAIRS 2 používat bezplatně pro svou potřebu, což zahrnuje sběr údajů podle přílohy 13 – O odborném zjišťování příčin leteckých nehod a incidentů (Nehody a incidenty) a další potenciální procesy sběru údajů, jako např. sběr informací o střetech s ptáky (IBIS) nebo budoucí relevantní hlášení o událostech.
 d)
 ICAO doporučuje členským státům ICAO, aby používaly systém ECCAIRS 2 pro elektronická hlášení svých nehod a incidentů organizaci ICAO v souladu s ustanoveními přílohy 13 – O odborném zjišťování příčin leteckých nehod a incidentů. Pokud tak členský stát ICAO učiní, budou řešení ECCAIRS 2, jeho údržba a podpora poskytovány bezplatně.
 e)
 ICAO bude zváno k účasti v řídícím výboru ECCAIRS se stejnými právy, jaká jsou udělena členům výboru v souladu s mandátem řídícího výboru.
 f)
 Sekretariát ICAO doporučuje členským státům ICAO používání systému ECCAIRS 2 sestávajícího z databáze a softwaru a provozovaného agenturou EASA jakožto metodu pro zaznamenávání a uchovávání jejich národní evidence leteckých nehod a incidentů. Pokud bude stát ICAO chtít používat systém ECCAIRS 2, zapojí se EASA do uzavření dohody s těmito státy.
 2.3.
 Za účelem harmonizace a sdílení úsilí v oblasti školení a podpory, viz odst. 1.2 písm. d) výše, se strany dohodly na tomto:
 a)
 EASA je v zásadě odpovědná za koordinaci školení týkajících se systému ECCAIRS 2 a za poskytování podpory členským státům EU, státům EHP a Švýcarsku, mezinárodním organizacím a všem státům, se kterými EASA spolupracuje v rámci svého programu mezinárodní spolupráce.
 b)
 ICAO je v zásadě odpovědná za koordinaci školení týkajících se systému ECCAIRS 2 a poskytování podpory stranám neuvedeným v písmenu a).
 c)
 Kdykoli je to možné, a s přihlédnutím ke zdrojům a prioritě agentury EASA uvedené v písmenu a) je EASA nápomocna


text:
organizaci ICAO při výkonu jejích úkolů, a to za předpokladu, že cestovné a denní příspěvky (v souladu s interními postupy ICAO) hradí ICAO.
 d)
 Ve vztahu k používání softwarové sady ECCAIRS 2 se ICAO a EASA snaží sdílet a harmonizovat úsilí a materiály v oblasti školení a podpory ve prospěch komunity ECCAIRS.
 e)
 Je-li to namístě, ICAO a EASA se snaží spolupracovat se třetími stranami při školení a podpoře v oblasti ADREP/ECCAIRS.
 f)
 Portál ECCAIRS 2 Central Hub, který se používá ke koordinaci školicích a podpůrných činností ohledně řešení ECCAIRS 2, je přístupný příslušným úřadům členských států ICAO po řádné registraci online.
 2.4.
 Za účelem spolupráce na zřízení databáze ECCAIRS 2 se strany dohodly takto:
 a)
 EASA je v zásadě odpovědná za instalaci a údržbu systému ECCAIRS 2 sestávajícího z databáze a softwaru.
 b)
 ICAO je v zásadě odpovědná za správu přístupu do systému ECCAIRS 2 pro všechny členské státy s výjimkou členských států EU, států EHP a Švýcarska.
 c)
 EASA souhlasí, že bude bezplatně poskytovat infrastrukturu související se systémem ECCAIRS 2 sestávajícím z databáze a softwaru organizaci ICAO a členským státům ICAO, aby tento systém mohly používat jako svou databázi pro hlášení nehod a incidentů v souladu s ustanoveními přílohy 13 – O odborném zjišťování příčin leteckých nehod a incidentů.
 d)
 Je dohodnuto, že přístup k údajům uloženým v databázi ECCAIRS 2 a jejich sdílení budou podléhat ustanovením o důvěrnosti uvedeným v článku 6 memoranda o spolupráci, jakož i ochraně záznamů vztahujících se k odbornému zjišťování příčin leteckých nehod a incidentů podle přílohy 13 – O odborném zjišťování příčin leteckých nehod a incidentů.
 e)
 ICAO a EASA musí získat výslovný písemný souhlas dotčeného státu pro přístup k jakýmkoli dalším údajům, které mohou být uloženy v systému ECCAIRS 2 a které nespadají do působnosti písmene d).
 f)
 ICAO a EASA budou spolupracovat na zlepšování kvality údajů zkoumáním řešení podporujících centrální službu klasifikace a automatizované procesy kontroly kvality pro všechny uživatele.
 3. ŘÍZENÍ
 3.1.
 Jak ICAO, tak EASA určí svoje kontaktní místo, které bude sloužit jako koordinátor s odpovědností za společné činnosti. Koordinátoři mohou jmenovat jiné zaměstnance, kteří je budou zastupovat nebo se místo nich účastnit schůzí.
 3.2.
 Korespondence o veškerých praktických věcech týkajících se tohoto pracovního ujednání probíhá mezi koordinátory.
 3.3.
 Strany budou podle potřeby svolávat schůze, na kterých budou projednávat pokrok v činnostech spolupráce v souladu s tímto pracovním ujednáním.
 4. FINANCOVÁNÍ
 4.1.
 Nedohodly-li se strany prostřednictvím samostatných ujednání výslovně jinak, nese každá strana náklady na veškeré výdaje, které jí vzniknou v souvislosti s plněním jejích úkolů podle tohoto pracovního ujednání.
 4.2.
 Všechny činnosti prováděné podle tohoto pracovního ujednání podléhají dostupnosti příslušných finančních prostředků, personálu a jiných zdrojů, jakož i platným právním a správním předpisům, politikám a programům každé strany.
 5. DUŠEVNÍ VLASTNICTVÍ
 5.1.
 Taxonomie ADREP je a zůstává duševním vlastnictvím ICAO.
 5.2.
 Systém ECCAIRS 2 a související softwarové nástroje jsou a zůstávají duševním vlastnictvím EU.
 5.3.
 Strany nejsou odpovědné za kvalitu ani množství nasbíraných údajů.
 5.4.
 Každá strana potvrzuje, že je vlastníkem svých autorských práv, ochranných známek, názvů,


text:
jmen, log a jakéhokoli jiného duševního vlastnictví, a to, že na ně má nárok. Použití duševního vlastnictví jedné strany druhou stranou podléhá předchozímu písemnému souhlasu první strany. Je-li souhlas vydán, rozumí se použitím použití na nevýlučném základě a ta strana, která použije duševní vlastnictví druhé strany, se musí přesně a v dobré víře podřídit písemným pokynům druhé strany a jejím pravidlům a specifikacím.
 6. ZMĚNY A UKONČENÍ
 6.1.
 Toto pracovní ujednání může být upraveno nebo změněno rozhodnutím společného výboru EU-ICAO.
 6.2.
 Toto pracovní ujednání může kterákoli ze stran kdykoli ukončit písemnou výpovědí druhé straně s výpovědní lhůtou v délce šesti (6) měsíců.
 (1) https://www.easa.europa.eu/


text:
 10.7.2010
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 L 177/263
 Pouze původní texty EHK/OSN mají podle mezinárodního veřejného práva právní účinek. Status a datum vstupu tohoto předpisu v platnost je třeba ověřit v nejnovější verzi dokumentu EHK/OSN o statusu TRANS/WP.29/343, který je k dispozici na internetové adrese: http://www.unece.org/trans/main/wp29/wp29wgs/wp29gen/wp29fdocstts.html
 Předpis č. 118 Evropské hospodářské komise Organizace spojených národů (EHK/OSN) – Jednotná technická ustanovení týkající se vlastností materiálů používaných ve vnitřní konstrukci určitých kategorií motorových vozidel při hoření
 Datum vstupu v platnost: 6. duben 2005
 OBSAH
 PŘEDPIS
 1.
 Rozsah použití
 2.
 Definice
 3.
 Žádost o schválení
 4.
 Schválení
 5.
 Část I – Definice – Specifikace
 6.
 Část II – Definice – Specifikace
 7.
 Změna typu a rozšíření schválení
 8.
 Shodnost výroby
 9.
 Postihy za neshodnost výroby
 10.
 Definitivní ukončení výroby
 11.
 Názvy a adresy správních orgánů a technických zkušeben odpovědných za provádění schvalovacích zkoušek.
 PŘÍLOHY
 Příloha 1 –
 Informační dokument pro vozidlo
 Příloha 2 –
 Informační dokument pro konstrukční část
 Příloha 3 –
 Oznámení o schválení typu vozidla
 Příloha 4 –
 Oznámení o schválení typu konstrukční části
 Příloha 5 –
 Uspořádání značek schválení
 Příloha 6 –
 Zkouška ke stanovení rychlosti hoření materiálů ve vodorovném směru
 Příloha 7 –
 Zkouška vlastností materiálů při tavení
 Příloha 8 –
 Zkouška ke stanovení rychlosti hoření materiálů ve svislém směru
 1. ROZSAH POUŽITÍ
 1.1 Tento předpis se vztahuje na vlastnosti při hoření (zápalnost, rychlost hoření a tavné vlastnosti) vnitřních materiálů používaných ve vozidlech kategorie M3, tříd II a III (1) pro více než 22 cestujících, která nejsou konstruována pro stojící cestující a která nejsou určena pro městský provoz (městské autobusy).
 Schválení typu se uděluje podle:
 1.2 části I – schválení typu vozidla s ohledem na vlastnosti při hoření, pokud jde o vnitřní konstrukční části používané v prostoru pro cestující;
 1.3 části II – schválení konstrukční části (materiál, sedadla, záclony, přepážky atd.) s ohledem na její vlastnosti při hoření.
 2. DEFINICE: Obecně
 2.1 „výrobcem“ se rozumí osoba nebo organizace, která odpovídá schvalovacímu orgánu za všechna hlediska postupu schvalování a za zajištění shodnosti výroby. Není nezbytné, aby tato osoba nebo organizace byla přímo zapojena do všech stupňů výroby vozidla nebo konstrukční části, které jsou předmětem postupu schválení;
 2.2 „prostorem pro cestující“ se rozumí prostor pro pobyt pasažérů, včetně baru, kuchyňky, toalety apod.), který je ohraničen:
 —
 střechou,
 —
 podlahou,
 —
 bočními stěnami,
 —
 dveřmi,
 —
 vnějším zasklením,
 —
 přepážkou zadního prostoru nebo rovinou nosné konstrukce zadního sedadla,
 —
 zadní opěrou,
 —
 na straně řidiče střední podélnou svislou rovinou vozidla a příčnou svislou rovinou procházející R-bodem řidiče definovaným v předpisu č. 17,
 —
 na opačné straně střední podélné svislé roviny vozidla přední přepážkou;
 2.3 „výrobními materiály“ se rozumí výrobky ve formě volně loženého materiálu (např. role potahových textilií) nebo prefabrikované konstrukční části, dodávané výrobci k namontování do typu vozidla schváleného podle tohoto předpisu nebo dílně pro použití při podnikání v oboru údržby nebo opravy vozidel;
 2.4 „sedadlem“ se rozumí konstrukce včetně čalounění, která může, ale nemusí být pevnou součástí konstrukce vozidla a která je určena k sezení jedné dospělé osoby. Termín