text:
obvod včetně propojovacího systému pro nabíjení REESS využívající vysoké napětí. Pokud jsou elektrické obvody vzájemně galvanicky propojeny a splňují specifické podmínky napětí, považují se za vysokonapěťovou sběrnici pouze ty konstrukční části nebo části elektrického obvodu, které pracují při vysokém napětí.
 2.24
 „pevným izolátorem“ se rozumí izolační krytí svazku vodičů, které má zakrývat vysokonapěťové živé části a zabránit přímému kontaktu s nimi;
 2.25
 „automatickým rozpojením“ se rozumí zařízení, které při spuštění galvanicky odpojí zdroje elektrické energie od zbytku vysokonapěťového obvodu elektrického hnacího ústrojí;
 2.26
 „trakční baterií otevřeného typu“ se rozumí typ baterie, která vyžaduje kapalinu a která produkuje vodík, jenž se uvolňuje do atmosféry;
 2.27
 „vodným elektrolytem“ se rozumí elektrolyt na bázi vody jakožto rozpouštědla pro sloučeniny (např. kyseliny, zásady), který po rozpuštění poskytuje vodivé ionty;
 2.28
 „únikem elektrolytu“ se rozumí únik elektrolytu z REESS v kapalné podobě;
 2.29
 „nevodným elektrolytem“ se rozumí elektrolyt, jehož základem není voda jakožto rozpouštědlo;
 2.30
 pojem „běžné provozní podmínky“ zahrnuje provozní režimy a podmínky, které lze přiměřeně očekávat při běžném provozu vozidla, mj. při jízdě rychlostmi stanovenými dopravními předpisy, při parkování nebo za volnoběhu v silničním provozu, jakož i při nabíjení pomocí nabíječek, které jsou kompatibilní s konkrétními dobíjecími porty instalovanými na vozidle. Nezahrnuje podmínky, kdy je vozidlo poškozeno při nárazu, předměty nacházejícími se na vozovce nebo v důsledku vandalismu, vystaveno požáru nebo ponoření do vody, nebo ve stavu, který vyžaduje servisní a/nebo údržbářské práce, nebo kdy se na něm tyto práce provádějí;
 2.31
 „specifickými podmínkami napětí“ se rozumí stav, kdy maximální napětí galvanicky propojeného elektrického obvodu mezi živou částí se stejnosměrným proudem a jakoukoli jinou živou částí (se stejnosměrným nebo střídavým proudem) je ≤ 30 V střídavého proudu (rms) a ≤ 60 V stejnosměrného proudu.
 Pozn.: Je-li živá část se stejnosměrným proudem takového elektrického obvodu připojena ke kostře a platí-li specifické podmínky napětí, potom maximální napětí mezi jakoukoli živou částí a elektrickou kostrou je ≤ 30 V střídavého proudu (rms) a ≤ 60 V stejnosměrného proudu.
 3. Žádost o schválení
 3.1
 Žádost o schválení typu vozidla z hlediska neporušenosti palivového systému a z hlediska bezpečnosti elektrického hnacího ústrojí pracujícího s vysokým napětím v případě nárazu zezadu podává výrobce vozidla nebo jeho řádně pověřený zástupce v souladu s postupem stanoveným v příloze 3 dohody (E/ECE/TRANS/505/Rev.3).
 3.2
 Vzor informačního dokumentu je uveden v dodatku 1 k příloze 1.
 4. Schválení
 4.1
 Schválení typu vozidla se udělí, jestliže vozidlo předané ke schválení podle tohoto předpisu splňuje požadavky tohoto předpisu.
 4.1.1
 Technická zkušebna jmenovaná podle níže uvedeného bodu 11 zkontroluje, zda jsou splněny požadované podmínky.
 4.1.2
 V případě pochybností se při ověřování shody vozidla s požadavky tohoto předpisu vezmou v úvahu veškeré výrobcem poskytnuté údaje nebo výsledky zkoušek, které lze vzít v úvahu při ověřování schvalovacích zkoušek provedených technickou zkušebnou.
 4.2
 Každému schválenému typu se přidělí číslo schválení v souladu s přílohou 4 dohody (E/ECE/TRANS/505/Rev.3).
 4.3
 Oznámení o udělení, rozšíření, odmítnutí nebo odnětí schválení nebo o definitivním ukončení výroby typu vozidla podle tohoto předpisu se sdělí smluvním stranám dohody, které uplatňují tento předpis, a to prostřednictvím formuláře podle


text:
vzoru v příloze 1 tohoto předpisu.
 4.4
 Na každé vozidlo odpovídající typu vozidla schválenému podle tohoto přepisu se na dobře viditelném a snadno přístupném místě uvedeném ve formuláři schválení umístí
 mezinárodní značka schválení odpovídající vzoru uvedenému v příloze 2, která se skládá z:
 4.4.1
 písmene „E“ v kružnici, za nímž následuje rozlišovací číslo země, která schválení udělila (2);
 4.4.2
 čísla tohoto předpisu, za nímž následuje písmeno „R“, pomlčka a číslo schválení typu vpravo od kružnice předepsané v bodě 4.4.1.
 4.5
 Vyhovuje-li vozidlo typu vozidla schválenému podle jednoho nebo více dalších předpisů OSN připojených k dohodě v zemi, která udělila schválení podle tohoto předpisu, není třeba symbol předepsaný v bodě 4.4.1 opakovat; v takovém případě se další čísla a symboly všech předpisů OSN, podle kterých bylo uděleno schválení v zemi, která udělila schválení podle tohoto předpisu, uvedou ve svislých sloupcích vpravo od symbolu předepsaného v bodě 4.4.1.
 4.6
 Značka schválení typu musí být jasně čitelná a nesmazatelná.
 5. Požadavky
 5.1
 Pokud bylo vozidlo podrobeno zkoušce uvedené v bodě 6 níže, musí být splněna ustanovení bodu 5.2.
 U vozidla, u nějž jsou všechny části palivového systému namontovány před středem rozvoru náprav, se má za to, že splňuje ustanovení bodu 5.2.1.
 U vozidla, u nějž jsou všechny části elektrického hnacího ústrojí pracujícího s vysokým napětím namontovány před středem rozvoru náprav, se má za to, že splňuje ustanovení bodu 5.2.2.
 5.2
 Po zkoušce provedené v souladu s postupem stanoveným v příloze 3, příloze 4 a příloze 5 tohoto předpisu musí být splněna následující ustanovení týkající se neporušenosti palivového systému a bezpečnosti elektrického hnacího ústrojí:
 5.2.1
 U vozidla poháněného kapalným palivem musí být prokázána shoda s body 5.2.1.1 až 5.2.1.2.
 U vozidla poháněného stlačeným vodíkem musí být prokázána shoda s body 5.2.1.3 až 5.2.1.5.
 5.2.1.1
 Při nárazu smí ze soustavy přívodu paliva uniknout nanejvýš nepatrné množství kapaliny.
 5.2.1.2
 Pokud po nárazu dojde k nepřetržitému unikání kapaliny ze soustavy přívodu paliva, nesmí rychlost úniku překročit 30 g/min; jestliže se kapalina ze soustavy přívodu paliva mísí s kapalinami z jiných systémů a jednotlivé kapaliny nelze snadno oddělit a identifikovat, zohlední se při hodnocení nepřetržitého úniku všechny zachycené kapaliny.
 5.2.1.3
 Rychlost úniku vodíku (VH2) určená v případě vodíku v souladu s bodem 4 přílohy 4, nebo v případě helia v souladu s bodem 5 přílohy 4, nesmí během intervalu Δt minut po nárazu překročit v průměru 118 NL za minutu.
 5.2.1.4
 Objemová koncentrace plynu (vodíku nebo helia) ve vzduchu stanovená pro prostor pro cestující a prostor pro zavazadla v souladu s bodem 6 přílohy 4 nesmí v žádném okamžiku při měření během doby 60 minut po nárazu překročit 4,0 % v případě vodíku, nebo 3,0 % v případě helia. Tento požadavek je splněn, jestliže se potvrdilo, že se uzavírací ventil každého systému pro uchovávání vodíku uzavřel do 5 sekund od prvního kontaktu vozidla s nárazovým tělesem a nedošlo k žádnému úniku ze systému (systémů) pro uchovávání vodíku.
 5.2.1.5
 Zásobník(y) (pro uchovávání vodíku) musí zůstat připevněn(y) k vozidlu alespoň v jednom upevňovacím bodě.
 5.2.2
 V případě vozidla vybaveného elektrickým

type: contracts

jurisdiction: EU


text:
hnacím ústrojím pracujícím s vysokým napětím musí elektrické hnací ústrojí a vysokonapěťové systémy, které jsou galvanicky připojeny k vysokonapěťové sběrnici elektrického hnacího ústrojí, splňovat požadavky bodů 5.2.2.1 až 5.2.2.3.
 5.2.2.1
 Ochrana před úrazem elektrickým proudem
 Po nárazu musí vysokonapěťové sběrnice splňovat alespoň jedno ze čtyř kritérií uvedených v bodech 5.2.2.1.1 až 5.2.2.1.4.2.
 Pokud je vozidlo vybaveno funkcí automatického rozpojení, nebo zařízením/zařízeními, které/která galvanicky rozpojí obvod elektrického hnacího ústrojí během jízdy, musí rozpojený obvod nebo každá jeho jednotlivá rozpojená část po aktivaci funkce rozpojení splňovat alespoň jedno z následujících kritérií.
 Kritéria stanovená níže v bodě 5.2.2.1.4 se však nepoužijí, jestliže více než jedno napětí části vysokonapěťové sběrnice není chráněno podle podmínek stupně ochrany IPXXB.
 Pokud část/části vysokonapěťového systému nejsou při nárazové zkoušce napájeny, a s výjimkou propojovacího systému pro nabíjení REESS, který není za jízdy napájen, musí být ochrana před úrazem elektrickým proudem pro danou část/části prokázána buď pomocí bodu 5.2.2.1.3, nebo bodu 5.2.2.1.4.
 5.2.2.1.1
 Absence vysokého napětí
 Napětí Ub, U1 a U2 na vysokonapěťových sběrnicích musí být rovno nebo nižší než 30 Vst nebo 60 Vss do 60 s po nárazu při měření v souladu s bodem 2 přílohy 5.
 5.2.2.1.2
 Nízká hodnota elektrické energie
 Celková energie (TE) na vysokonapěťových sběrnicích musí být nižší než 0,2 J při měření podle zkušebního postupu uvedeného v bodě 3 přílohy 5 pomocí rovnice v písmenu a). Celková energie (TE) může být rovněž vypočítána pomocí měřeného napětí Ub na vysokonapěťové sběrnici a kapacity kondenzátorů X (Cx) uvedené výrobcem podle rovnice v příloze 5 bodě 3 písm. b).
 Energie uskladněná v kondenzátorech Y (TEy1, TEy2) musí být rovněž nižší než 0,2 J. Vypočítá se měřením napětí U1 a U2 na vysokonapěťových sběrnicích a na elektrické kostře a kapacity kondenzátorů Y uvedené výrobcem podle rovnice v příloze 5 bodě 3 písm. c).
 5.2.2.1.3
 Fyzická ochrana
 K ochraně před přímým dotykem s vysokonapěťovými živými částmi musí být zajištěna ochrana stupně IPXXB.
 Posouzení musí být provedeno v souladu s bodem 4 přílohy 5.
 Kromě toho za účelem ochrany před úrazem elektrickým proudem, k němuž by mohlo dojít při nepřímém dotyku, musí být odpor mezi všemi nechráněnými vodivými částmi zábran elektrické ochrany / krytů a elektrickou kostrou nižší než 0,1 Ω a odpor mezi libovolnými dvěma nechráněnými vodivými částmi zábran elektrické ochrany / krytů, jichž se lze dotknout zároveň a které jsou od sebe vzdáleny méně než 2,5 m, musí být při proudu nejméně 0,2 A menší než 0,2 Ω. Tento odpor lze vypočítat pomocí samostatně naměřených odporů příslušných částí elektrického obvodu.
 Tento požadavek je splněn, pokud bylo galvanické spojení vytvořeno svařením. V případě pochybností nebo je-li spojení vytvořeno jiným způsobem než svařováním, provede se měření jedním ze zkušebních postupů popsaných v bodě 4 přílohy 5.
 5.2.2.1.4
 Izolační odpor
 Musí být splněna kritéria uvedená v bodech 5.2.2.1.4.1 a 5.2.2.1.4.2.
 Měření musí být provedeno v souladu s bodem 5 přílohy 5.
 5.2.2.1.4.1
 Elektrické hnací ústrojí sestávající z oddělených stejnosměrných a střídavých sběrnic
 Pokud jsou vysokonapěťové střídavé a vysokonapěťové stejnosměrné sběrnice vzájemně galvanicky izolovány, musí mít izolační odpor mezi vysokonapěťovou sběrnicí


text:
a elektrickou kostrou (Ri podle definice v bodě 5 přílohy 5) minimální hodnotu 100 Ω/V pracovního napětí na stejnosměrných sběrnicích a minimální hodnotu 500 Ω/V pracovního napětí na střídavých sběrnicích.
 5.2.2.1.4.2
 Elektrické hnací ústrojí sestávající z kombinovaných stejnosměrných a střídavých sběrnic
 Jsou-li vysokonapěťové střídavé sběrnice a vysokonapěťové stejnosměrné sběrnice vodivě propojeny, musí splňovat jeden z těchto požadavků:
 a)
 izolační odpor mezi vysokonapěťovou sběrnicí a elektrickou kostrou musí mít minimální hodnotu 500 Ω/V pracovního napětí;
 b)
 izolační odpor mezi vysokonapěťovou sběrnicí a elektrickou kostrou musí mít minimální hodnotu 100 Ω/V pracovního napětí a střídavá sběrnice musí splňovat požadavek na fyzickou ochranu, jak je uveden v bodě 5.2.2.1.3;
 c)
 izolační odpor mezi vysokonapěťovou sběrnicí a elektrickou kostrou musí mít minimální hodnotu 100 Ω/V pracovního napětí a střídavá sběrnice musí splňovat požadavek na absenci vysokého napětí, jak je uveden v bodě 5.2.2.1.1.
 5.2.2.2
 Únik elektrolytu
 5.2.2.2.1
 V případě REESS s vodným elektrolytem
 Během 60 minut po nárazu nesmí dojít k žádnému úniku elektrolytu z REESS do prostoru pro cestující a únik elektrolytu z REESS mimo prostor pro cestující nesmí činit více než 7 % objemových elektrolytu obsaženého v REESS, přičemž toto množství nesmí být větší než 5,0 l. Uniklé množství elektrolytu lze po jeho zachycení změřit pomocí běžných metod stanovení objemu kapaliny. V případě zásobníků obsahujících Stoddardovo rozpouštědlo, obarvenou chladicí kapalinu a elektrolyt musí být možné jednotlivé kapaliny před měřením oddělit podle relativní hustoty.
 5.2.2.2.2
 V případě REESS s nevodným elektrolytem
 Během 60 minut po nárazu nesmí dojít k žádnému úniku tekutého elektrolytu z REESS do prostoru pro cestující nebo do zavazadlového prostoru a nesmí dojít k žádnému úniku tekutého elektrolytu mimo vozidlo. Tento požadavek se ověří vizuální kontrolou, aniž by byla jakákoliv část vozidla odmontována.
 Výrobce musí prokázat splnění tohoto požadavku v souladu s bodem 6 přílohy 5.
 5.2.2.3
 Zadržení REESS
 Systém REESS musí zůstat připevněn k vozidlu alespoň jedním kotevním úchytem, držákem nebo jakoukoli konstrukcí, která přenáší působící síly ze systému REESS na nosnou konstrukci vozidla, a REESS umístěný mimo prostor pro cestující nesmí vniknout do prostoru pro cestující.
 Výrobce musí prokázat splnění toho požadavku v souladu s bodem 7 přílohy 5.
 6. Zkouška
 6.1
 Soulad vozidla s požadavky bodu 5 se ověří metodou uvedenou v příloze 3, příloze 4 a příloze 5 tohoto předpisu.
 7. Změny a rozšíření schválení typu vozidla
 7.1
 Každá změna typu vozidla podle tohoto předpisu musí být oznámena schvalovacímu orgánu, který daný typ vozidla schválil. Schvalovací orgán pak může buď:
 a)
 po konzultaci s výrobcem rozhodnout, že je třeba udělit nové schválení typu, nebo
 b)
 použít postup uvedený v bodě 7.1.1 (revize), případně postup uvedený v bodě 7.1.2 (rozšíření).
 7.1.1
 Revize
 Pokud se změnily údaje zaznamenané v informačních dokumentech podle dodatku 1 k příloze 1 a schvalovací orgán usoudí, že provedené změny pravděpodobně nemají znatelný nepříznivý vliv a vozidlo v každém případě stále splňuje požadavky, označí se změna jako „revize“.
 V takovém případě vydá schvalovací orgán podle potřeby revidované stránky informačních dokumentů podle dodatku 1 k příloze 1 a na každé revidované stránce zřetelně vyznačí povahu


text:
změny a datum nového vydání stránky. Za splnění tohoto požadavku se považuje rovněž vydání konsolidované a aktualizované verze informačních dokumentů podle dodatku 1 k příloze 1 spolu s podrobným popisem změn.
 7.1.2
 Rozšíření
 Změna se označí jako „rozšíření“, pokud vedle změny údajů zaznamenaných v dokumentaci výrobce:
 a)
 jsou požadovány další kontroly nebo zkoušky nebo
 b)
 se změní jakékoli informace ve sdělení o schválení typu (s výjimkou jeho příloh) nebo
 c)
 se požaduje schválení podle pozdější série změn po jejím vstupu v platnost.
 7.2
 Potvrzení, rozšíření nebo odmítnutí schválení se sdělí stranám dohody, které uplatňují tento předpis, podle postupu v bodě 4.3. Kromě toho musí být odpovídajícím způsobem změněn seznam informačních dokumentů a zkušebních protokolů připojený k formuláři oznámení podle přílohy 1, aby uváděl datum poslední revize nebo rozšíření.
 7.3
 Schvalovací orgán, který vydává rozšíření schválení, přidělí každému formuláři oznámení vystavenému pro účely takového rozšíření pořadové číslo.
 8. Shodnost výroby
 Postupy pro zajištění shodnosti výroby musí odpovídat postupům stanoveným v příloze 1 dohody (E/ECE/TRANS/505/Rev.3), přičemž musí být splněny tyto požadavky:
 8.1
 Každé vozidlo opatřené značkou schválení podle tohoto předpisu musí odpovídat schválenému typu na základě splnění požadavků stanovených v bodě 5.
 9. Postihy za neshodnost výroby
 9.1
 Schválení udělené pro typ vozidla podle tohoto předpisu lze odejmout v případě, že nejsou splněny požadavky stanovené v bodě 8.1.
 9.2
 Jestliže některá smluvní strana dohody, která uplatňuje tento předpis, odejme schválení, které dříve udělila, neprodleně o tom informuje ostatní smluvní strany, které tento předpis uplatňují, a to prostřednictvím kopie formuláře schválení opatřené na konci velkými písmeny napsanou, podepsanou a datovanou poznámkou „SCHVÁLENÍ ODEJMUTO“.
 10. Definitivní ukončení výroby
 Pokud držitel schválení zcela ukončí výrobu typu vozidla schváleného v souladu s tímto předpisem, musí o tom informovat schvalovací orgán, který schválení typu udělil. Po obdržení příslušného sdělení o tom tento schvalovací orgán podá zprávu ostatním smluvním stranám, které uplatňují tento předpis, a to prostřednictvím kopie formuláře schválení opatřené na konci velkými písmeny napsanou, podepsanou a datovanou poznámkou „VÝROBA UKONČENA“.
 11. Názvy a adresy technických zkušeben odpovědných za provádění schvalovacích zkoušek a názvy a adresy schvalovacích orgánů
 Smluvní strany dohody, které uplatňují tento předpis, sdělí sekretariátu Organizace spojených národů názvy a adresy technických zkušeben odpovědných za provádění schvalovacích zkoušek a názvy a adresy schvalovacích orgánů, které udělují schválení a kterým se zasílají formuláře potvrzující udělení, odmítnutí, rozšíření nebo odejmutí schválení vydané v jiných zemích.
 (1) Podle definice v Úplném usnesení o konstrukci vozidel (R.E.3), dokument ECE/TRANS/WP.29/78/Rev.6, bod 2. –
 https://unece.org/transport/standards/transport/vehicle-regulations-wp29/resolutions.
 (2) Rozlišovací čísla smluvních stran dohody z roku 1958 jsou uvedena v příloze 3 Úplného usnesení o konstrukci vozidel (R.E.3), dokument ECE/TRANS/WP.29/78/Rev. 6 -
 https://unece.org/transport/standards/transport/vehicle-regulations-wp29/resolutions
 Příloha 1
 Sdělení
 (maximální formát: A4 (210 × 297 mm)
 (1)
 vydal:
 Název správního orgánu:
 ...
 ...
 ...
 ve věci: (2)
 udělení schválení
 rozšíření schválení
 odmítnutí schválení
 odejmutí schválení
 definitivního ukončení výroby
 typu vozidla z hlediska neporušenosti palivového systému a z hlediska bezpečnosti elektrického hnacího ústrojí v případě nárazu zezadu podle předpisu OSN č. 153
 Schválení č.: ...
 Rozšíření č.: ...
 1.
 Obchodní název nebo značka motorového vozidla ...
 2.
 Typ


text:
vozidla ...
 3.
 Název a adresa výrobce ...
 ...
 4.
 Případně název a adresa zástupce výrobce
 ...
 ...
 5.
 Stručný popis typu vozidla ...
 ...
 5.1
 Popis palivového systému namontovaného ve vozidle...
 ...
 5.2.
 Popis elektrického hnacího ústrojí ...
 ...
 6.
 Umístění motoru: vpředu/vzadu/uprostřed (2)
 7.
 Pohon: přední kola/zadní kola (2)
 8.
 Hmotnost vozidla předaného ke zkoušce:
 Přední náprava: ...
 Zadní náprava: ...
 Celkem: ...
 9.
 Vozidlo předáno ke schválení dne ...
 10.
 Zkušebna odpovědná za provádění schvalovacích zkoušek ...
 11.
 Datum protokolu vystaveného touto zkušebnou ...
 12.
 Číslo protokolu vydaného touto zkušebnou ...
 13.
 Schválení uděleno/zamítnuto/rozšířeno/odejmuto (2)
 14.
 Umístění značky schválení na vozidle ...
 15.
 Místo ...
 16.
 Datum ...
 17.
 Podpis ...
 18.
 K tomuto sdělení jsou přiloženy následující dokumenty opatřené výše uvedeným číslem schválení...
 19.
 Poznámky (např. použita alternativní zkušební metoda podle bodu 3 přílohy 3) ...
 (Fotografie a/nebo schémata a výkresy, které umožní základní určení typu/typů vozidla a jeho možných variant, na které se toto schválení vztahuje)
 (1) Rozlišovací číslo země, která schválení udělila/rozšířila/odmítla/odejmula (viz ustanovení o schválení v tomto předpise).
 (2) Nehodící se škrtněte.
 Příloha 1 – dodatek 1
 Informační dokument
 0. OBECNĚ
 0.1
 Značka (obchodní název výrobce):
 0.2
 Typ:
 0.2.1
 Obchodní označení (je-li/jsou-li k dispozici):
 0.3
 Způsob označení typu, je-li na vozidle vyznačen: (1)
 0.3.1
 Umístění uvedeného označení:
 0.4
 Kategorie vozidla: (2)
 0.5
 Název společnosti a adresa výrobce:
 0.8
 Název (názvy) a adresa (adresy) montážního závodu (závodů):
 0.9
 Název a adresa případného zástupce výrobce:
 1. OBECNÉ KONSTRUKČNÍ VLASTNOSTI VOZIDLA
 1.1
 Fotografie a/nebo výkresy představitele typu vozidla
 1.3
 Počet náprav a kol:
 1.3.3
 Hnací nápravy (počet, umístění, propojení):
 1.6
 Umístění a uspořádání motoru:
 2. HMOTNOSTI A ROZMĚRY (údaje v kg a mm) (případně uveďte odkaz na výkres)
 2.1
 Rozvor (rozvory) náprav (plně naloženého vozidla)
 2.1.1
 Vozidla se dvěma nápravami:
 2.1.2
 Vozidla se třemi nebo více nápravami
 2.1.2.2
 Celková vzdálenost mezi nápravami:
 2.4
 Rozsah (vnějších) rozměrů vozidla:
 2.4.1
 Podvozek bez karoserie
 2.4.1.1
 Délka (mm):
 2.4.1.2
 Šířka (mm):
 2.4.2
 U podvozku s karoserií
 2.4.2.1
 Délka (mm):
 2.4.2.2
 Šířka (mm)
 2.6
 Hmotnost v provozním stavu (kg):
 3. MĚNIČ HNACÍ ENERGIE
 3.2.2
 Palivo
 3.2.2.1
 Lehká vozidla: Motorová nafta / benzin / LPG / NG nebo biomethan / ethanol (E 85) / bionafta / vodík
 3.2.3
 Palivová nádrž (nádrže)
 3.2.3.1
 Provozní palivová nádrž (nádrže)
 3.2.3.1.1
 Počet nádrží a objem každé z nich:
 3.2.3.1.1.1
 Materiál
 3.2.3.1.2
 Výkres a technický popis nádrže (nádrží) se všemi spoji a všemi potrubími pro systém odvzdušnění a odvětrání, uzávěry, ventily a upevněním
 3.2.3.1.3
 Výkres jasně znázorňující umístění nádrže (nádrží) ve vozidle
 3.2.3.2
 Záložní palivová nádrž (nádrže)
 3.2.3.2.1
 Počet nádrží a objem každé z nich:
 3.2.3.2.1.1
 Materiál
 3.2.3.2.2
 Výkres a technický popis nádrže (nádrží) se všemi spoji a všemi potrubími pro systém odvzdušnění a odvětrání, uzávěry, ventily a upevněním
 3.2.3.2.3
 Výkres jasně znázorňující umístění nádrže (nádrží) ve vozidle
 3.3.2
 Systém REESS
 3.3.2.4
 Umístění
 3.4
 Kombinace měničů hnací energie
 3.4.1
 Hybridní elektrické vozidlo: ano/ne
 3.4.2
 Kategorie hybridního elektrického vozidla: externí nabíjení / jiné než externí nabíjení:
 (1) Pokud způsob označení typu obsahuje znaky, které nejsou důležité pro popis


text:
vozidla, tj. typů, na které se certifikát schválení typu vztahuje, nahradí se tyto znaky v dokumentaci znakem „?“(např. ABC??123??).
 (2) Podle definice v Úplném usnesení o konstrukci vozidel (R.E.3), dokument ECE/TRANS/WP.29/78/Rev.6, bod 2.
 Příloha 2
 Uspořádání značek schválení
 VZOR A
 (Viz bod 4.4 tohoto předpisu)
 a = 8 mm (minimum)
 Výše znázorněná značka schválení, umístěná na vozidle, dosvědčuje, že příslušný typ vozidla byl z hlediska neporušenosti palivového systému a bezpečnosti elektrického hnacího ústrojí v případě nárazu zezadu schválen v Nizozemsku (E 4) podle předpisu OSN č. 153 pod číslem 001424. Číslo schválení udává, že schválení bylo uděleno v souladu s požadavky předpisu OSN č. 153 v původním znění.
 VZOR B
 (Viz bod 4.5 tohoto předpisu)
 a = 8 mm (minimum)
 První dvě číslice čísla schválení udávají, že v době, kdy byla schválení udělena, byl předpis OSN č. 153 v původním znění a předpis OSN č. 11 zahrnoval sérii změn 03.
 PŘÍLOHA 3
 Postup zkoušky nárazem zezadu
 1. Účel
 1.1
 Účelem zkoušky je simulovat podmínky nárazu zezadu jiným vozidlem v pohybu.
 2. Zařízení, postup a měřicí přístroje
 2.1 Zkušební prostor
 Zkušební prostor musí mít dostatečnou plochu, aby umožňoval umístění pohonného systému nárazového tělesa a posun zasaženého vozidla, jakož i instalaci zkušebního zařízení. Část prostoru, v níž dojde k nárazu a následnému pohybu vozidla, musí být vodorovná, rovná a hladká a musí představovat běžný, suchý, neznečištěný povrch silnice.
 2.2 Nárazové těleso
 2.2.1
 Nárazové těleso musí být zhotoveno z oceli a mít pevnou konstrukci.
 2.2.2
 Nárazová plocha musí mít rovný povrch, nejméně 2 500 mm široký a 800 mm vysoký, a její hrany musí být zaobleny v poloměru zakřivení 40 až 50 mm. Tato plocha musí být pokryta překližkovými deskami o tloušťce 20 ± 2 mm.
 2.2.3
 V okamžiku nárazu musí být splněny tyto požadavky:
 2.2.3.1
 nárazová plocha musí být svislá a kolmá k podélné rovině souměrnosti zasaženého vozidla;
 2.2.3.2
 směr pohybu nárazového tělesa musí být v podstatě vodorovný a rovnoběžný se střední podélnou rovinou zasaženého vozidla;
 2.2.3.3
 největší přípustné boční vychýlení střední svislice povrchu nárazového tělesa od střední podélné roviny naraženého vozidla je 300 mm. Kromě toho musí plocha nárazového tělesa zahrnovat celou šířku zasaženého vozidla;
 2.2.3.4
 světlá výška spodního okraje nárazové plochy od země musí být 175 ± 25 mm.
 2.3 Pohon nárazového tělesa
 Nárazové těleso musí být připevněno na podvozku (pohyblivá bariéra).
 2.4 Ustanovení pro zkoušku s pohyblivou bariérou
 2.4.1
 Pokud je nárazové těleso připevněno na podvozku (pohyblivá bariéra) přídržným prvkem, pak musí být takový prvek pevný a nesmí být možné, aby byl při nárazu zdeformován; podvozek musí být v okamžiku nárazu volně pohyblivý a nesmí již být vystaven působení hnacího zařízení.
 2.4.2
 Rychlost při nárazu musí být 50,0 ± 2,0 km.
 2.4.3
 Celková hmotnost podvozku s nárazovým tělesem musí být 1 100 ± 20 kg.
 2.5 Obecná ustanovení týkající se hmotnosti a rychlosti nárazového tělesa
 Jestliže byla zkouška provedena s rychlostí při nárazu vyšší, než je rychlost předepsaná v bodě 2.4.2, a vozidlo splnilo předepsané požadavky, považuje se zkouška za vyhovující.
 2.6 Stav zkoušeného vozidla
 2.6.1
 Zkoušené vozidlo musí


text:
být buď vybaveno všemi svými normálními konstrukčními částmi a vybavením zahrnutými do jeho pohotovostní hmotnosti, nebo být v takovém stavu, aby splňovalo tento požadavek, pokud jde o konstrukční části a vybavení týkající se prostoru pro cestující a rozložení hmotnosti vozidla, v provozním stavu, jako celku.
 2.6.2
 Nádrž na kapalná paliva musí být naplněna nejméně na 90 % svého objemu, a to buď palivem, nebo nehořlavou kapalinou, která má hustotu a viskozitu blízkou hustotě a viskozitě běžně používaného paliva. Veškeré další systémy (nádrže brzdové kapaliny, chladič, činidla pro selektivní katalytickou redukci atd.) mohou být prázdné.
 Systém(y) pro uchovávání stlačeného vodíku a uzavřené prostory vozidel používajících jako palivo stlačený vodík se připraví v souladu s bodem 3 přílohy 4.
 2.6.3
 Parkovací brzda nesmí být zatažená a musí být zařazen neutrál.
 2.6.4
 Pokud to vyžaduje výrobce, mohou být povoleny následující odchylky:
 2.6.4.1
 technická zkušebna odpovědná za provádění zkoušek může povolit, aby bylo ke zkouškám podle tohoto předpisu použito stejné vozidlo, jaké se používá ke zkouškám podle jiných předpisů OSN (včetně zkoušek, které mohou ovlivnit jeho konstrukci);
 2.6.4.2
 vozidlo může být zatíženo do míry, která nepřekračuje 10 % jeho pohotovostní hmotnosti, s dodatečným zatížením pevně připevněným k jeho konstrukci tak, aby během zkoušky neovlivnilo neporušenost palivového systému a bezpečnost elektrického hnacího ústrojí.
 2.6.5
 Nastavení elektrického hnacího ústrojí
 2.6.5.1
 REESS může mít jakoukoli úroveň nabití, která podle doporučení výrobce umožňuje běžný provoz hnacího ústrojí.
 2.6.5.2
 Elektrické hnací ústrojí musí být pod elektrickým napětím buď za provozu původních zdrojů elektrické energie, nebo bez nich (např. motorový generátor, REESS nebo systém konverze elektrické energie), nicméně:
 2.6.5.2.1
 na základě dohody mezi technickou zkušebnou a výrobcem je možné zkoušku provést s celým elektrickým hnacím ústrojím nebo jeho částmi bez elektrického napětí, pokud to nebude mít negativní vliv na výsledek zkoušky. V případě částí elektrického hnacího ústrojí, které nejsou pod elektrickým napětím, musí být ochrana před úrazem elektrickým proudem prokázána buď pomocí fyzické ochrany, nebo izolačního odporu a příslušných dodatečných důkazů.
 2.6.5.2.2
 V případě, že je vozidlo vybaveno funkcí automatického rozpojení, musí být na žádost výrobce možné provést zkoušku s aktivovanou funkcí automatického rozpojení. V takovém případě musí být prokázáno, že automatické rozpojení by fungovalo i v průběhu nárazové zkoušky. To zahrnuje jak signál automatické aktivace, tak i galvanické rozpojení s ohledem na podmínky pozorované v průběhu nárazu.
 2.7 Měřicí přístroje
 Přístroj použitý k zaznamenání rychlosti uvedené v bodě 2.4.2 výše musí být přesný s odchylkou 1 %.
 3. Alternativní zkušební metody
 Na žádost výrobce lze jako alternativu ke zkušební metodě předepsané v bodě 2 použít následující zkušební metodu.
 3.1
 Alternativně k postupu popsanému v bodě 2 této přílohy je přípustná zkouška vyoseným nárazem zezadu s pohyblivou deformovatelnou bariérou, pokud jsou splněny podmínky stanovené v bodech 3.1.1 až 3.1.3.
 3.1.1
 Rychlost při nárazu
 Rychlost při nárazu se musí pohybovat mezi 78,5 km/h a 80,1 km/h.
 3.1.2
 Vyosení mezi vozidlem a bariérou
 Překrytí mezi vozidlem a bariérou musí být 70 %.
 3.1.3
 Pohyblivá deformovatelná bariéra (PDB)
 Pohyblivá deformovatelná bariéra musí splňovat tyto požadavky:
 a)
 celková hmotnost PDB s nárazovou plochou musí


text:
být 1 361 ± 4,5 kg;
 b)
 celková délka PDB s nárazovou plochou musí být 4 115 ± 25 mm;
 c)
 celková délka PDB bez nárazové plochy musí být 3 632 mm (včetně montážního bloku o tloušťce 50,8 mm);
 d)
 celková šířka rámového podvozku musí být 1 251 mm;
 e)
 rozchod kol (vzdálenost mezi osami předních nebo zadních kol) musí být 1 880 mm;
 f)
 rozvor náprav rámového podvozku musí být 2 591 mm ± 25 mm;
 g)
 setrvačné vlastnosti PDB (se dvěma kamerami a jejich úchyty a závěrkou světelné pasti a sníženou zátěží); pro polohu těžiště platí:
 X = (1 123 ± 25) mm za přední nápravou
 Y = (7,6 ± 25) mm vlevo od podélné osy
 Z = (450 ± 25) mm nad povrchem vozovky
 Momenty setrvačnosti (tolerance 5 % pro účely zkoušek) jsou tyto:
 kolem příčné osy = 2 263 kg-m2
 kolem podélné osy = 508 kg-m2
 kolem svislé osy = 2 572 kg-m2
 h)
 tvar nárazové plochy s voštinovou strukturou:
 šířka = 1 676 mm ± 6 mm
 výška = 559 mm ± 6 mm
 světlá výška = 229 mm ± 3 mm
 hloubka ve výšce nárazníku = 483 mm ± 6 mm
 hloubka v horní části nárazové plochy = 381 mm ± 6 mm
 i)
 deformační vlastnosti (pevnost v tlaku) u nárazové plochy s voštinovou strukturou musí být 310 kPa ± 17 kPa a u nárazníku musí být 1 690 kPa ± 103 kPa.
 Ostatní parametry a nastavení mohou být podobné těm, které jsou obsaženy v definicích v bodě 2 tohoto předpisu.
 3.2
 Je-li použita jiná metoda než metoda popsaná v bodě 2 nebo 3.1, musí být prokázána její rovnocennost.
 PŘÍLOHA 4
 Zkušební podmínky a postupy pro posouzení neporušenosti vodíkového palivového systému po nárazu
 1. Účel
 Stanovení shody s požadavky bodu 5.2.1 tohoto předpisu.
 2. Definice
 Pro účely této přílohy:
 2.1
 „uzavřenými prostory“ se rozumí zvláštní prostory uvnitř vozidla (nebo obrysu vozidla překrývajícího otvory), které jsou vně vodíkového systému (systému zásobníků, systému palivových článků a systému řízení toku paliva) a jeho krytů (jsou-li ve vozidle), v nichž by se vodík mohl hromadit (a představovat tak nebezpečí), jako je prostor pro cestující, zavazadlový prostor a prostor pod kapotou;
 2.2
 „zavazadlovým prostorem“ se rozumí prostor ve vozidle určený k uložení zavazadel a/nebo zboží, ohraničený střechou, víkem, podlahou, bočními stěnami a od prostoru pro cestující oddělený přední nebo zadní přepážkou;
 2.3
 „jmenovitým pracovním tlakem“ se rozumí tlak udávaný manometrem, který je charakteristický pro typický provoz systému. U zásobníků se stlačeným plynným vodíkem je jmenovitý pracovní tlak ustálenou hodnotou tlaku stlačeného plynu ve zcela naplněném zásobníku nebo úložném systému při jednotné teplotě 15 °C;
 3. Příprava, přístrojové vybavení a zkušební podmínky
 3.1
 Systémy pro uchovávání stlačeného vodíku a navazující potrubí
 3.1.1
 Před nárazovou zkouškou se do systému pro uchovávání vodíku nainstalují přístroje k měření požadovaných tlaků a teplot, není-li již standardní vozidlo vybaveno přístroji s požadovanou přesností.
 3.1.2
 Systém pro uchovávání vodíku se pak vypláchne, je-li to třeba, podle pokynů výrobce, aby se odstranily nečistoty ze zásobníku, než se


text:
systém naplní stlačeným plynným vodíkem nebo heliem. Vzhledem k tomu, že se tlak v úložném systému mění s teplotou, je cílový tlak náplně funkcí teploty. Cílový tlak se určí z této rovnice:
 Ptarget = NWP × (273 + T0) / 288
 kde NWP je jmenovitý pracovní tlak (MPa), T0 je teplota okolí, na níž se má úložný systém ustálit, a Ptarget je cílový tlak náplně po ustálení teploty.
 3.1.3
 Před nárazovou zkouškou se zásobník naplní na nejméně 95 % cílového tlaku náplně a nechá se ustálit (stabilizovat).
 3.1.4
 Hlavní uzavírací ventil a uzavírací ventily pro plynný vodík, které jsou v potrubí plynného vodíku umístěny dále ve směru proudění, jsou těsně před nárazem v normálním provozním stavu.
 3.2
 Uzavřené prostory
 3.2.1
 Vyberou se snímače k měření buď akumulace plynného vodíku nebo helia, nebo zmenšení obsahu kyslíku (vyvolaných přemístěním vzduchu v důsledku úniku vodíku nebo helia).
 3.2.2
 Snímače se kalibrují podle uznávaných postupů, aby se zajistila přesnost ±5 % u daných cílových kritérií objemových koncentrací ve vzduchu, kterými jsou 4 % pro vodík nebo 3 % pro helium, a schopnost měřit na plném rozsahu stupnice hodnoty nejméně o 25 % vyšší, než jsou cílové hodnoty. Snímač musí být schopen dát odezvu 90 % na změnu koncentrace v hodnotě plného rozsahu stupnice během 10 sekund.
 3.2.3
 Před nárazovou zkouškou musí být snímače umístěny v prostoru pro cestující a v zavazadlovém prostoru vozidla takto:
 a)
 ve vzdálenosti nejvýše 250 mm od vnitřního obložení střechy nad sedadlem řidiče nebo blízko vrcholu vnitřního obložení střechy ve střední části prostoru pro cestující;
 b)
 ve vzdálenosti nejvýše 250 mm od podlahy před zadním (nebo nejvíce vzadu se nalézajícím) sedadlem v prostoru pro cestující a
 c)
 ve vzdálenosti nejvýše 100 mm od horní strany zavazadlových prostorů ve vozidle, které nejsou přímo dotčeny konkrétním druhem nárazu, který se bude provádět.
 3.2.4
 Snímače musí být spolehlivě uchyceny ke karoserii vozidla nebo k sedadlům a musí být chráněny pro plánovaný náraz před úlomky, plynem z airbagů a před vymrštěnými předměty. Údaje změřené po nárazu se zaznamenají přístroji, které jsou ve vozidle, nebo do nichž se vysílají dálkově.
 3.2.5
 Zkoušku lze provést buď mimo budovu v prostoru chráněném před větrem a případným slunečním zářením, nebo v budově v prostoru, který je dostatečně velký nebo větraný tak, aby se zabránilo hromadění vodíku u více než 10 % cílových kritérií daných pro prostor pro cestující a pro zavazadlový prostor.
 4. Zkušební měření netěsnosti po nárazu vozidla u systému pro uchovávání stlačeného vodíku naplněného stlačeným vodíkem
 4.1
 Tlak plynného vodíku P0 (MPa) a teplota T0 (°C) se měří bezprostředně před nárazem a pak v časovém intervalu Δt (min) po nárazu.
 4.1.1
 Časový interval Δt začíná, když se vozidlo po nárazu zastaví, a trvá nejméně 60 minut.
 4.1.2
 Časový interval Δt se prodlouží, pokud je to nutné k přizpůsobení přesnosti měření u velkoobjemového úložného systému, pracujícího s tlakem do 70 MPa. V takovém případě lze Δt vypočítat podle tohoto vzorce:
 Δt = VCHSS × NWP /1 000 × ((–0,027 × NWP +4) × Rs – 0,21) –1,7


text:
× Rs
 kde Rs = Ps / NWP, Ps je tlakový rozsah snímače tlaku (MPa), NWP je jmenovitý pracovní tlak (MPa), VCHSS je objem systému pro uchovávání stlačeného vodíku (L) a Δt je časový interval (min).
 4.1.3
 Je-li vypočtená hodnota Δt menší než 60 minut, pokládá se Δt za rovný 60 minutám.
 4.2
 Počáteční hmotnost vodíku v úložném systému lze vypočítat takto:
 P0′ = P0 × 288 / (273 + T0)
 ρ0′ = –0,0027 × (P0′)2 + 0,75 × P0′ + 0,5789
 M0 = ρ0′ × VCHSS
 4.3
 Konečná hmotnost vodíku v úložném systému, Mf, na konci časového intervalu Δt se vypočte takto:
 Pf′ = Pf × 288 / (273 + Tf)
 ρf′ = –0,0027 × (Pf′)2 + 0,75 × Pf′ + 0,5789
 Mf = ρf′ × VCHSS
 kde Pf je konečný tlak (MPa) změřený na konci časového intervalu a Tf je změřená konečná teplota (°C).
 4.4
 Průměrný průtok vodíku za časový interval je proto:
 VH2 = (Mf–M0) / Δt × 22,41 / 2,016 × (Ptarget /P0)
 kde VH2 je průměrný objemový průtok (NL/min) za časový interval a výraz (Ptarget / P0) se použije ke kompenzaci rozdílů mezi změřeným počátečním tlakem (P0) a cílovým tlakem náplně (Ptarget).
 5. Zkušební měření netěsnosti po nárazu vozidla u systému pro uchovávání stlačeného vodíku naplněného stlačeným heliem
 5.1
 Tlak plynného helia P0 (MPa) a teplota T0 (°C) se měří bezprostředně před nárazem a pak za předem stanovený časový interval po nárazu.
 5.1.1
 Časový interval Δt začíná, když se vozidlo po nárazu zastaví, a trvá nejméně 60 minut.
 5.1.2
 Časový interval Δt se prodlouží, pokud je to nutné k přizpůsobení přesnosti měření u velkoobjemového úložného systému, pracujícího s tlakem do 70 MPa. V takovém případě lze Δt vypočítat z této rovnice:
 Δt = VCHSS × NWP /1 000 × ((-0,028 × NWP +5,5) × Rs – 0,3) – 2,6 × Rs
 kde Rs = Ps / NWP, Ps je tlakový rozsah snímače tlaku (MPa), NWP je jmenovitý pracovní tlak (MPa), VCHSS je objem systému pro uchovávání stlačeného vodíku (L) a Δt je časový interval (min).
 5.1.3
 Je-li hodnota Δt menší než 60 minut, pokládá se Δt za rovný 60 minutám.
 5.2
 Počáteční hmotnost helia v úložném systému se vypočte takto:
 P0′ = P0 × 288 / (273 + T0)
 ρ0′ = –0,0043 × (P0′)2 + 1,53 × P0′ + 1,49
 M0 = ρ0′ × VCHSS
 5.3
 Konečná hmotnost helia v úložném systému na konci časového intervalu Δt se vypočte takto:
 Pf′ = Pf × 288 / (273 + Tf)
 ρf′ = –0,0043 × (Pf′)2 + 1,53 × Pf′ + 1,49
 Mf = ρf′ × VCHSS
 kde Pf je konečný tlak (MPa) změřený na konci časového intervalu a Tf je změřená konečná teplota (°C).
 5.4
 Průměrný průtok helia za časový interval je proto:
 VHe = (Mf – M0) / Δt × 22,41 / 4,003 × (Ptarget/ P0)
 kde VHe je průměrný objemový průtok (NL/min) za časový interval a výraz (Ptarget / P0) se použije ke kompenzaci rozdílů mezi změřeným počátečním tlakem (P0) a cílovým tlakem náplně


text:
(Ptarget).
 5.5
 Konverze průměrného objemového průtoku helia na průměrný průtok vodíku se vypočte podle tohoto vzorce:
 VH2 = VHe / 0,75,
 kde VH2 je příslušný průměrný objemový průtok vodíku.
 6. Měření koncentrace v uzavřených prostorech po nárazu
 6.1
 Sběr údajů po nárazu v uzavřených prostorech začíná okamžikem, kdy se vozidlo zastaví. Údaje snímačů instalovaných v souladu s bodem 3.2 této přílohy se zaznamenávají nejméně každých 5 sekund po dobu 60 minut po zkoušce. Na měření se může použít prodleva prvního řádu (časová konstanta) až do nejvýše 5 sekund, aby se „uhladily“ a filtrovaly vlivy nevěrohodných datových bodů.
 PŘÍLOHA 5
 Zkušební postupy pro vozidla vybavená elektrickým hnacím ústrojím
 Tato příloha popisuje postupy zkoušky prokazující soulad s požadavky na elektrickou bezpečnost podle bodu 5.2.2 tohoto předpisu.
 1.
 Příprava zkoušky a vybavení
 Pokud je používána funkce odpojení vysokého napětí, musí se zařízení zajištující funkci odpojení měřit z obou stran.Pokud je však funkce odpojení vysokého napětí zabudována do systému REESS nebo systému konverze energie a je-li vysokonapěťová sběrnice systému REESS nebo systému konverze energie chráněna po nárazové zkoušce podle stupně ochrany IPXXB, provedou se měření pouze mezi zařízením s funkcí odpojení a elektrickými spotřebiči.
 Voltmetr použitý při této zkoušce musí měřit stejnosměrné hodnoty a jeho vnitřní odpor musí být nejméně 10 MΩ.
 2.
 Následující pokyny lze použít v případě, že se měří napětí.
 Po nárazové zkoušce se stanoví napětí ve vysokonapěťové sběrnici (Ub, U1, U2) (viz obrázek 1).
 Měření napětí nesmí proběhnout dříve než 10 sekund, avšak nikoli později než 60 sekund, po nárazu.
 Tento postup se nepoužije, pokud během zkoušky není napájeno elektrické hnací ústrojí.
 Obrázek 1 Měření Ub, U1, U2 b 1 2
 3.
 Postup posuzování pro nízké hodnoty elektrické energie
 Před nárazem se k odpovídajícímu kondenzátoru paralelně připojí spínač S1 a známý vybíjecí odpor Re (viz obrázek 2).
 a)
 Nejdříve za 10 sekund a nejpozději za 60 sekund po nárazu se při měření napětí Ub a proudu Ie spínač S1 uzavře a hodnoty měření se zaznamenají. Součin napětí Ub a proudu Ie se integruje v čase, od okamžiku uzavření spínače S1 (tc) do doby, kdy napětí Ub klesne pod hranici napětí 60 V (ss) (th). Výsledek integrace se rovná celkové energii (TE) v joulech.
 b)
 Pokud jsou hodnoty Ub měřeny v okamžiku mezi 10 sekundami a 60 sekundami po nárazu a kapacita kondenzátorů X (Cx) je stanovena výrobcem, vypočítá se celková energie (TE) podle tohoto vzorce:
 TE = 0,5 × Cx × Ub
 2
 c)
 Pokud jsou hodnoty U1 a U2 (viz obrázek 1) měřeny v okamžiku mezi 10 sekundami a 60 sekundami po nárazu a kapacita kondenzátorů Y (Cy1, Cy2) je stanovena výrobcem, vypočítá se celková energie (TEy1, TEy2) podle těchto vzorců:
 TEy1 = 0,5 × Cy1 × U1
 2
 TEy2 = 0,5 × Cy2 × U2
 2
 Tento postup se nepoužije, pokud během zkoušky není napájeno elektrické hnací ústrojí.
 Obrázek 2 Příklad měření energie ve vysokonapěťové sběrnici uložené v kondenzátorech X
 4.
 Fyzická ochrana
 Po nárazové zkoušce vozidla se bez použití nářadí otevřou, rozeberou nebo vyjmou všechny části obklopující


text:
vysokonapěťové komponenty. Veškeré zbývající obklopující části se považují za součást fyzické ochrany.
 Kloubový zkušební prst znázorněný na obrázku 3 se pro posouzení elektrické bezpečnosti vloží do každé mezery nebo otvoru fyzické ochrany zkušební silou 10 N ± 10 %. Pokud dojde k částečnému nebo úplnému průniku kloubového zkušebního prstu do fyzické ochrany, musí se kloubový zkušební prst umístit do všech poloh, které jsou uvedeny níže.
 Z výchozí rovné polohy se oba klouby zkušebního prstu postupně ohnou do úhlu 90° k ose spojených článků prstu a prst se umístí do každé možné polohy.
 Vnitřní zábrany elektrické ochrany se považují za součást krytu.
 Pokud je to vhodné, připojí se mezi kloubový zkušební prst a živé části pod vysokým napětím, které jsou uvnitř zábrany elektrické ochrany nebo krytu, zdroj nízkého napětí (nejméně 40 V a nejvíce 50 V) s vhodnou sériově zapojenou svítilnou.
 Obrázek 3 Kloubový zkušební prst
 Materiál: kov, není-li uvedeno jinak
 Lineární rozměry v milimetrech.
 Tolerance rozměrů bez zvláštní tolerance:
 a)
 u úhlů: +0°0′0′′/–0°0′10′′;
 b)
 u lineárních rozměrů:
 i)
 ≤ 25 mm: +0/–0,05 mm;
 ii)
 > 25 mm: ±0,2 mm
 Oba klouby musí ve stejné rovině a ve stejném směru umožňovat pohyb pod úhlem 90° s tolerancí 0 až +10°.
 Požadavky bodu 5.2.2.1.3 tohoto předpisu jsou splněny, pokud se kloubový zkušební prst specifikovaný na obrázku 3 nemůže dotknout živých částí pod vysokým napětím.
 Je-li to nutné, lze ke kontrole, zda se kloubový zkušební prst nedotýká vysokonapěťové sběrnice, použít zrcátko nebo světelnou sondu.
 Pokud se tento požadavek ověřuje signálním obvodem mezi kloubovým zkušebním prstem a živými částmi pod vysokým napětím, nesmí se svítilna rozsvítit.
 4.1
 Zkušební metoda pro měření elektrického odporu:
 a)
 Zkušební metoda s použitím přístroje na měření odporu
 Přístroj na měření odporu se připojí k bodům měření (obvykle elektrická kostra a elektricky vodivý kryt / zábrana elektrické ochrany) a odpor se měří pomocí přístroje, který splňuje následující požadavky:
 i)
 přístroj na měření odporu: měřicí proud nejméně 0,2 A;
 ii)
 rozlišení: 0,01 Ω nebo méně;
 iii)
 odpor R musí být menší než 0,1 Ω.
 b)
 Zkušební metoda s použitím stejnosměrného napájecího zdroje, voltmetru a ampérmetru
 Stejnosměrný napájecí zdroj, voltmetr a ampérmetr se připojí k bodům měření (obvykle elektrická kostra a elektricky vodivý kryt / zábrana elektrické ochrany).
 Napětí stejnosměrného napájecího zdroje se nastaví tak, aby hodnota elektrického proudu činila nejméně 0,2 A.
 Měří se proud „I“ a napětí „U“.
 Odpor „R“ se vypočítá podle tohoto vzorce:
 R = U / I
 Odpor R musí být menší než 0,1 Ω.
 Pozn.: Pokud se k měření napětí a proudu používají olověné vodiče, musí být každý olověný vodič samostatně připojen k zábraně elektrické ochrany / krytu / elektrické kostře. Pro měření napětí a měření proudu může být použita společná svorka.
 Níže je uveden příklad zkušební metody s použitím stejnosměrného napájecího zdroje, voltmetru a ampérmetru.
 Obrázek 4 Příklad zkušební metody s použitím stejnosměrného napájecího zdroje
 5. Izolační odpor
 5.1
 Obecně
 Izolační odpor každé vysokonapěťové sběrnice vozidla se měří nebo stanovuje výpočtem pomocí naměřených hodnot každé části nebo konstrukční jednotky vysokonapěťové sběrnice.
 Všechna měření pro výpočet


text:
napětí a elektrické izolace se provádějí po uplynutí nejméně 10 sekund po nárazu.
 5.2
 Metoda měření
 Měření izolačního odporu se provádí výběrem vhodné metody měření z metod uvedených v bodech 5.2.1 až 5.2.2 této přílohy, v závislosti na elektrickém náboji na živých částech nebo na izolačním odporu.
 Rozsah elektrického obvodu, který má být měřen, je předem vyjasněn pomocí schémat elektrických obvodů. Jsou-li vysokonapěťové sběrnice vzájemně galvanicky izolovány, měří se izolační odpor každého elektrického obvodu.
 Kromě toho lze provést nezbytné úpravy pro měření izolačního odporu, jako je odstranění krytu za účelem zajištění přístupu k živým částem, natažení měřicích vodičů a změny softwaru.
 V případech, kdy jsou naměřené hodnoty nestabilní v důsledku činnosti palubního systému sledování izolačního odporu, lze za účelem provedení měření provést nezbytné úpravy zastavením činnosti dotyčného zařízení nebo jeho odstraněním. Kromě toho se po odstranění zařízení použije soubor výkresů s cílem prokázat, že izolační odpor mezi živými částmi a elektrickou kostrou zůstává nezměněn.
 Tyto úpravy nesmí ovlivnit výsledky zkoušky.
 Je třeba věnovat co největší pozornost tomu, aby nedošlo ke zkratu a úrazu elektrickým proudem, jelikož toto potvrzení může vyžadovat přímý zásah do vysokonapěťového obvodu.
 5.2.1
 Metoda měření s použitím stejnosměrného napětí z externích zdrojů
 5.2.1.1
 Měřicí přístroj
 Použije se přístroj pro zkoušku izolačního odporu, který dokáže přivádět stejnosměrné napětí, které je vyšší než pracovní napětí vysokonapěťové sběrnice.
 5.2.1.2
 Metoda měření
 Přístroj pro zkoušku izolačního odporu se připojí mezi živé části a elektrickou kostru. Izolační odpor se poté změří přivedením stejnosměrného napětí o hodnotě představující nejméně polovinu pracovního napětí vysokonapěťové sběrnice.
 Pokud má systém v galvanicky propojeném obvodu (např. z důvodu použití měniče zvyšujícího napětí na výstupu) několik rozsahů napětí a některé z konstrukčních částí nesnesou pracovní napětí celého obvodu, lze izolační odpor mezi těmito konstrukčními částmi a elektrickou kostrou měřit odděleně přivedením napětí o hodnotě představující nejméně polovinu jejich pracovního napětí, přičemž tyto konstrukční části musí být odpojeny.
 5.2.2
 Metoda měření s využitím vlastního systému REESS vozidla jako stejnosměrného zdroje napětí
 5.2.2.1
 Podmínky zkoušení vozidla
 Na vysokonapěťovou sběrnici se přivede napětí z vlastního systému REESS vozidla a/nebo ze systému konverze energie a úroveň napětí REESS a/nebo systému konverze energie po celou dobu zkoušky musí být nejméně jmenovité provozní napětí určené výrobcem vozidla.
 5.2.2.2
 Metoda měření
 5.2.2.2.1
 První krok
 Napětí se měří tak, jak je znázorněno na obrázku 1, a zaznamenává se napětí vysokonapěťové sběrnice (Ub).
 5.2.2.2.2
 Druhý krok
 Měří se a zaznamenává napětí (U1) mezi zápornou stranou vysokonapěťové sběrnice a elektrickou kostrou (viz obrázek 1).
 5.2.2.2.3
 Třetí krok
 Měří se a zaznamenává napětí (U2) mezi kladnou stranou vysokonapěťové sběrnice a elektrickou kostrou (viz obrázek 1).
 5.2.2.2.4
 Čtvrtý krok
 Pokud je U1 rovno U2 nebo vyšší, připojí se mezi zápornou stranu vysokonapěťové sběrnice a elektrickou kostru standardní známý odpor (R0). S připojeným R0 se změří napětí (U1′) mezi zápornou stranou vysokonapěťové sběrnice a elektrickou kostrou (viz obrázek 5).
 Elektrická izolace (Ri) se vypočítá podle tohoto vzorce:
 Ri = R0 × Ub × (1/U1′ – 1/U1)
 Obrázek 5 Měření U1′ 1
 Pokud je U2 vyšší než U1, připojí se mezi kladnou


text:
stranu vysokonapěťové sběrnice a elektrickou kostru standardní známý odpor (R0). S připojeným R0 se změří napětí (U2′) mezi kladnou stranou vysokonapěťové sběrnice a elektrickou kostrou (viz obrázek 6).
 Elektrická izolace (Ri) se vypočítá podle tohoto vzorce:
 Ri = R0 × Ub × (1/U2′ – 1/U2)
 Obrázek 6 Měření U2′ 2
 5.2.2.2.5
 Pátý krok
 Vydělením hodnoty elektrické izolace Ri (Ω) pracovním napětím vysokonapěťové sběrnice (V) se vypočte izolační odpor (Ω/V).
 Pozn.: Standardní známý odpor R0 (Ω) by měl mít hodnotu minimálního požadovaného izolačního odporu (Ω/V) vynásobeného pracovním napětím vozidla (V) ± 20 %. R0 nemusí přesně odpovídat této hodnotě, jelikož rovnice jsou platné pro každý R0; nicméně hodnota R0 v tomto rozsahu poskytuje dobré rozlišení pro měření napětí.
 6. Únik elektrolytu
 Pokud je to nutné, použije se vhodné zakrytí fyzické ochrany (kryt), aby se potvrdilo, zda po nárazové zkoušce došlo k úniku elektrolytu z REESS.
 7. Zadržení REESS
 Shodnost se stanoví pomocí vizuální kontroly.


text:
 Důležité právní upozornění
 |
 22004D0036
 Rozhodnutí Smíšeného výboru EHP č. 36/2004 ze dne 23. dubna 2004, kterým se mění příloha II (technická nařízení, standardy, zkoušky a certifikace) k Dohodě o EHP – nařízení Komise (ES) č. 1873/2003 (maximální limit reziduí), nařízení Komise (ES) č. 2011/2003 (maximální limit reziduí), nařízení Komise (ES) č. 2145/2003 (maximální limit reziduí)
 Úřední věstník L 277 , 26/08/2004 S. 0004 - 0005
 Rozhodnutí Smíšeného výboru EHPč. 36/2004ze dne 23. dubna 2004,kterým se mění příloha II (Technické předpisy, normy, zkoušení a certifikace) Dohody o EHPSMÍŠENÝ VÝBOR EHP,s ohledem na Dohodu o Evropském hospodářském prostoru ve znění Protokolu o úpravě Dohody o Evropském hospodářském prostoru (dále jen "Dohoda"), a zejména s ohledem na článek 98 této dohody,vzhledem k těmto důvodům:(1) Příloha II Dohody byla změněna rozhodnutím Smíšeného výboru EHP č. 23/2004 ze dne 19. března 2004 [1].(2) Nařízení Komise (ES) č. 1873/2003 ze dne 24. října 2003, kterým se mění příloha II nařízení Rady (EHS) č. 2377/90, kterým se stanoví postup Společenství pro stanovení maximálních limitů reziduí veterinárních léčivých přípravků v potravinách živočišného původu [2], by mělo být začleněno do Dohody.(3) Nařízení Komise (ES) č. 2011/2003 ze dne 14. listopadu 2003, kterým se mění přílohy I a II nařízení Rady (EHS) č. 2377/90, kterým se stanoví postup Společenství pro stanovení maximálních limitů reziduí veterinárních léčivých přípravků v potravinách živočišného původu [3], by mělo být začleněno do Dohody.(4) Nařízení Komise (ES) č. 2145/2003 ze dne 8. prosince 2003, kterým se mění příloha I nařízení Rady (EHS) č. 2377/90, kterým se stanoví postup Společenství pro stanovení maximálních limitů reziduí veterinárních léčivých přípravků v potravinách živočišného původu [4], by mělo být začleněno do Dohody,ROZHODL TAKTO:Článek 1V bodě 14 (nařízení Rady (EHS) č. 2377/90) kapitoly XIII přílohy II Dohody se doplňují nové odrážky, které znějí:"— 32003 R 1873: nařízení Komise (ES) č. 1873/2003 ze dne 24. října 2003 (Úř. věst. L 275, 25.10.2003, s. 9),— 32003 R 2011: nařízení Komise (ES) č. 2011/2003 ze dne 14. listopadu 2003 (Úř. věst. L 297, 15.11.2003, s. 15),— 32003 R 2145: nařízení Komise (ES) č. 2145/2003 ze dne 8. prosince 2003 (Úř. věst. L 322, 9.12.2003, s. 5)."Článek 2Znění nařízení (ES) č. 1873/2003, (ES) č. 2011/2003 a (ES) č. 2145/2003 v islandském a norském jazyce, která mají být zveřejněna v dodatku EHP Úředního věstníku Evropské unie, jsou platná.Článek 3Toto rozhodnutí vstupuje v platnost dnem 24. dubna 2004 za předpokladu, že Smíšenému výboru EHP jsou učiněna veškerá oznámení podle čl. 103 odst. 1 Dohody [5].Článek 4Toto rozhodnutí bude zveřejněno v oddíle EHP a v dodatku EHP Úředního věstníkuEvropských společenství.V Bruselu dne 23. dubna 2004.Za Smíšený výbor EHPpředsedaP. Westerlund[1] Úř. věst. L 127, 29.4.2004, s. 128.[2] Úř. věst. L 275, 25.10.2003, s. 9.[3] Úř. věst. L 297, 15.11.2003, s. 15.[4] Úř. věst. L 322, 9.12.2003, s. 5.[5] Nebyly oznámeny žádné ústavní požadavky.--------------------------------------------------


text:
 6.10.2011
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 L 262/58
 ROZHODNUTÍ SMÍŠENÉHO VÝBORU EHP
 č. 86/2011
 ze dne 1. července 2011,
 kterým se mění příloha XX (Životní prostředí) Dohody o EHP
 SMÍŠENÝ VÝBOR EHP,
 s ohledem na Dohodu o Evropském hospodářském prostoru, ve znění Protokolu o úpravě Dohody o Evropském hospodářském prostoru (dále jen „Dohoda“), a zejména na článek 98 této dohody,
 vzhledem k těmto důvodům:
 (1)
 Příloha XX Dohody byla změněna rozhodnutím Smíšeného výboru EHP č. 57/2011 ze dne 20. května 2011 (1).
 (2)
 Nařízení Komise (ES) č. 748/2009 ze dne 5. srpna 2009 o seznamu provozovatelů letadel, kteří ke dni 1. ledna 2006 nebo po tomto datu vykonávali činnost v oblasti letectví uvedenou v příloze I směrnice 2003/87/ES, s uvedením členského státu správy u jednotlivých provozovatelů letadel (2), by mělo být začleněno do Dohody.
 (3)
 Nařízení Komise (EU) č. 394/2011 ze dne 20. dubna 2011, kterým se mění nařízení (ES) č. 748/2009 o seznamu provozovatelů letadel, kteří ke dni 1. ledna 2006 nebo po tomto datu vykonávali činnost v oblasti letectví uvedenou v příloze I směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/87/ES, s uvedením členského státu správy u jednotlivých provozovatelů letadel, pokud jde o rozšíření systému EU pro obchodování s emisemi na země EHP-ESVO (3), by mělo být začleněno do Dohody,
 PŘIJAL TOTO ROZHODNUTÍ:
 Článek 1
 Za bod 21ar (směrnice Evropského parlamentu a Rady 2001/81/ES) přílohy XX Dohody se vkládá nový bod, který zní:
 „21as.
 32009 R 0748: nařízení Komise (ES) č. 748/2009 ze dne 5. srpna 2009 o seznamu provozovatelů letadel, kteří ke dni 1. ledna 2006 nebo po tomto datu vykonávali činnost v oblasti letectví uvedenou v příloze I směrnice 2003/87/ES, s uvedením členského státu správy u jednotlivých provozovatelů letadel (Úř. věst. L 219, 22.8.2009, s. 1), ve znění:
 —
 32011 R 0394: nařízení Komise (EU) č. 394/2011 ze dne 20. dubna 2011 (Úř. věst. L 107, 27.4.2011, s. 1).“
 Článek 2
 Znění nařízení (ES) č. 748/2009 a (EU) č. 394/2011 v islandském a norském jazyce, která mají být zveřejněna v dodatku EHP Úředního věstníku Evropské unie, jsou platná.
 Článek 3
 Toto rozhodnutí vstupuje v platnost dnem 2. července 2011 za předpokladu, že Smíšenému výboru EHP jsou učiněna veškerá oznámení podle čl. 103 odst. 1 Dohody (4).
 Článek 4
 Toto rozhodnutí bude zveřejněno v oddíle EHP a v dodatku EHP Úředního věstníku Evropské unie.
 V Bruselu dne 1. července 2011.
 Za Smíšený výbor EHP
 předseda
 Kurt JÄGER
 (1) Úř. věst. L 196, 28.7.2011, s. 39.
 (2) Úř. věst. L 219, 22.8.2009, s. 1.
 (3) Úř. věst. L 107, 27.4.2011, s. 1.
 (4) Nebyly oznámeny žádné ústavní požadavky.


text:
 21.6.2012
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 L 161/15
 ROZHODNUTÍ SMÍŠENÉHO VÝBORU EHP
 č. 9/2012
 ze dne 10. února 2012,
 kterým se mění příloha II (Technické předpisy, normy, zkoušení a certifikace) Dohody o EHP
 SMÍŠENÝ VÝBOR EHP,
 s ohledem na Dohodu o Evropském hospodářském prostoru, ve znění Protokolu o úpravě Dohody o Evropském hospodářském prostoru (dále jen „Dohoda“), a zejména na článek 98 této dohody,
 vzhledem k těmto důvodům:
 (1)
 Příloha II Dohody byla změněna rozhodnutím Smíšeného výboru EHP č. 129/2011 ze dne 2. prosince 2011 (1).
 (2)
 Nařízení Komise (ES) č. 282/2008 ze dne 27. března 2008 o materiálech a předmětech z recyklovaných plastů určených pro styk s potravinami a o změně nařízení (ES) č. 2023/2006 (2) by mělo být začleněno do Dohody.
 (3)
 Toto rozhodnutí se týká právních předpisů o potravinách. Právní předpisy o potravinách se nepoužijí na Lichtenštejnsko po celou dobu, po niž je na Lichtenštejnsko rozšířena působnost Dohody mezi Evropským společenstvím a Švýcarskou konfederací o obchodu se zemědělskými produkty, jak je uvedeno v úvodu kapitoly XII přílohy II Dohody. Toto rozhodnutí by se tudíž nemělo vztahovat na Lichtenštejnsko,
 PŘIJAL TOTO ROZHODNUTÍ:
 Článek 1
 Kapitola XII přílohy II Dohody se mění takto:
 1)
 V bodě 54zzzb (nařízení Komise (ES) č. 2023/2006) se doplňují nová slova a nová odrážka, které znějí:
 „ , ve znění:
 —
 32008 R 0282: nařízení Komise (ES) č. 282/2008 ze dne 27. března 2008 (Úř. věst. L 86, 28.3.2008, s. 9).“
 2)
 Za bod 55 (nařízení Komise (EU) č. 10/2011) se vkládá nový text, který zní:
 „56.
 32008 R 0282: Nařízení Komise (ES) č. 282/2008 ze dne 27. března 2008 o materiálech a předmětech z recyklovaných plastů určených pro styk s potravinami a o změně nařízení (ES) č. 2023/2006 (Úř. věst. L 86, 28.3.2008, s. 9).
 Pro účely Dohody se nařízení upravuje takto:
 Na článek 6 nařízení se nepoužije odst. 4 písm. d) protokolu 1 k Dohodě.“
 Článek 2
 Znění nařízení (ES) č. 282/2008 v islandském a norském jazyce, která mají být zveřejněna v dodatku EHP Úředního věstníku Evropské unie, jsou platná.
 Článek 3
 Toto rozhodnutí vstupuje v platnost dnem 11. února 2012 za předpokladu, že Smíšenému výboru EHP jsou učiněna veškerá oznámení podle čl. 103 odst. 1 Dohody (3).
 Článek 4
 Toto rozhodnutí bude zveřejněno v oddíle EHP a v dodatku EHP Úředního věstníku Evropské unie.
 V Bruselu dne 10. února 2012.
 Za Smíšený výbor EHP
 pověřený předseda
 Gianluca GRIPPA
 (1) Úř. věst. L 76, 15.3.2012, s. 12.
 (2) Úř. věst. L 86, 28.3.2008, s. 9.
 (3) Byly oznámeny ústavní požadavky.


text:
 22.12.2021
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 L 459/3
 ROZHODNUTÍ VÝBORU EPA, ZŘÍZENÉHO PODLE PROZATÍMNÍ DOHODY O HOSPODÁŘSKÉM PARTNERSTVÍ MEZI GHANOU NA JEDNÉ STRANĚ A EVROPSKÝM SPOLEČENSTVÍM A JEHO ČLENSKÝMI STÁTY NA STRANĚ DRUHÉ, č. 1/2021
 ze dne 29. července 2021
 o přijetí jednacího řádu výboru EPA [2021/2302]
 VÝBOR EPA,
 s ohledem na Prozatímní dohodu o hospodářském partnerství mezi Ghanou na jedné straně a Evropským společenstvím a jeho členskými státy na straně druhé (1) (dále jen „dohoda“), podepsanou v Bruselu dne 28. července 2016, a zejména na článek 73 této dohody,
 vzhledem k tomu, že dohoda stanoví, že si Výbor EPA určí pravidla organizace a fungování,
 PŘIJAL TOTO ROZHODNUTÍ:
 Článek 1
 Přijímá se jednací řád Výboru EPA stanovený v příloze.
 Článek 2
 Toto rozhodnutí vstupuje v platnost dnem přijetí.
 (1) Úř. věst. L 287, 21.10.2016, s. 3.
 PŘÍLOHA
 JEDNACÍ ŘÁD VÝBORU EPA ZŘÍZENÉHO PODLE ČLÁNKU 73 PROZATÍMNÍ DOHODY O HOSPODÁŘSKÉM PARTNERSTVÍ MEZI GHANOU NA JEDNÉ STRANĚ A EVROPSKÝM SPOLEČENSTVÍM A JEHO ČLENSKÝMI STÁTY NA STRANĚ DRUHÉ
 Článek 1
 Úloha a název Výboru EPA
 1. Výbor zřízený podle čl. 73 odst. 1 Prozatímní dohody o hospodářském partnerství mezi Ghanou na jedné straně a Evropským společenstvím a jeho členskými státy na straně druhé (dále jen „dohoda“) odpovídá za všechny záležitosti uvedené v čl. 73 odst. 3 dohody.
 2. Na výše uvedený výbor se v dokumentech výboru, včetně rozhodnutí a doporučení, odkazuje jako na „Výbor EPA“.
 Článek 2
 Složení a předsednictví
 1. Výbor EPA se skládá na jedné straně ze zástupců Evropské unie a jejích členských států a na straně druhé ze zástupců Ghany na ministerské úrovni nebo na úrovni vyšších úředníků nebo jejich určených zástupců.
 2. Zastoupení smluvních stran obvykle probíhá na úrovni vyšších úředníků nebo ve výjimečných případech na ministerské úrovni, pokud se obě smluvní strany dohodnou, že to okolnosti vyžadují.
 3. Výboru EPA na ministerské úrovni spolupředsedají zástupci EU, s ohledem na příslušné pravomoci Evropské unie a jejích členských států, a ministr obchodu a průmyslu Ghany.
 4. Výboru EPA na úrovni vyšších úředníků spolupředsedá vyšší úředník jako zástupce Evropské komise a vyšší úředník jako zástupce Ghany.
 5. Každá smluvní strana oznámí druhé smluvní straně jméno, funkci a kontaktní údaje vyššího úředníka, který je odpovědný za spolupředsednictví zasedání Výboru EPA za uvedenou smluvní stranu. Má se za to, že uvedený vyšší úředník má oprávnění zastupovat tuto smluvní stranu do data, kdy tato smluvní strana oznámí druhé smluvní straně nového spolupředsedu.
 Článek 3
 Sekretariát
 1. Funkci sekretariátu Výboru EPA vykonávají společně Generální sekretariát Rady Evropské unie a Evropská komise na jedné straně a úředníci ghanského ministerstva odpovědného za obchod na straně druhé.
 2. Pokud jde o EU, předběžné pořady jednání a návrh zápisu z každého zasedání vypracuje Evropská komise a všechny oficiální dokumenty určené pro Výbor EPA na ministerské úrovni nebo vytvořené Výborem EPA na ministerské úrovni rozešle Generální sekretariát Rady Evropské unie.
 3. V souladu s čl. 73 odst. 4 dohody oznámí každá smluvní strana druhé smluvní straně jméno, funkci a kontaktní údaje úředníka, který je styčnou osobou (tajemníkem) Výboru EPA


text:
za uvedenou smluvní stranu. Má se za to, že tento úředník nadále působí jako tajemník za tuto smluvní stranu do data, kdy tato smluvní strana oznámí druhé smluvní straně nového úředníka jako tajemníka.
 Článek 4
 Zasedání
 1. Výbor EPA zasedá jednou ročně, pokud spolupředsedové nerozhodnou jinak, nebo v naléhavých případech na žádost některé smluvní strany.
 2. Zasedání se konají v dohodnutém termínu a čase, a to střídavě v Bruselu a v Akkře, nedohodnou-li se spolupředsedové jinak.
 3. Zasedání svolává spolupředseda smluvní strany, která zasedání pořádá.
 4. Zasedání se může konat osobně nebo prostřednictvím videokonference či jakýmkoli jiným způsobem.
 Článek 5
 Delegace
 V přiměřené době před konáním zasedání uvědomí úředník jednající jako tajemník Výboru EPA za každou smluvní stranu úředníka jednajícího jako tajemník druhé smluvní strany o zamýšleném složení delegací EU, resp. Ghany. V seznamech se uvede jméno a funkce každého člena delegace.
 Článek 6
 Program zasedání
 1. Nejméně 14 dnů před konáním zasedání vypracuje tajemník Výboru EPA předběžný program každého zasedání na základě návrhu smluvní strany, která zasedání pořádá, a uvede lhůtu, během níž má druhá smluvní strana předložit své připomínky.
 2. Výbor EPA přijme program na začátku každého zasedání. Body, které nejsou uvedeny v předběžném programu, mohou být na program zařazeny na základě konsenzu.
 Článek 7
 Pozvání odborníků
 Spolupředsedové Výboru EPA mohou po vzájemné dohodě přizvat odborníky (tj. nevládní úředníky) k účasti na zasedáních Výboru EPA, aby poskytli informace o konkrétních tématech, a sice pouze na těch částech zasedání, kde se tato konkrétní témata projednávají.
 Článek 8
 Zápis
 1. Návrh zápisu z každého zasedání vypracuje úředník jednající jako člen sekretariátu smluvní strany, která zasedání pořádá, do 21 dnů od skončení zasedání, pokud spolupředsedové nerozhodnou jinak. Návrh zápisu se předloží k vyjádření členovi sekretariátu druhé smluvní strany. Pokud se tento jednací řád vztahuje na zasedání podvýborů, zpřístupní se zápis ze zasedání podvýboru pro jakákoli další zasedání Výboru EPA.
 2. V zápisu se zpravidla shrnou jednotlivé body programu zasedání a popřípadě se zde konkrétně uvedou:
 a)
 všechny dokumenty, které byly Výboru EPA předloženy;
 b)
 jakékoli prohlášení, o jehož zařazení do zápisu ze zasedání požádal jeden ze spolupředsedů Výboru dohody o hospodářském partnerství, a
 c)
 přijatá rozhodnutí, učiněná doporučení, schválená prohlášení a přijaté závěry ke konkrétním bodům.
 3. Zápis obsahuje seznam všech rozhodnutí výboru EPA přijatých písemným postupem podle čl. 9 odst. 2 od posledního zasedání Výboru EPA.
 4. Zápis obsahuje rovněž seznam jmen, funkcí a pozic všech osob, jež se zasedání Výboru EPA zúčastnily.
 5. Tajemník upraví návrh zápisu na základě obdržených připomínek a návrh zápisu v revidovaném znění schválí smluvní strany do 60 dnů ode dne zasedání, nebo do jakéhokoli jiného data, na kterém se spolupředsedové dohodnou. Po schválení pořídí sekretariát dva originály zápisu a každá ze smluvních stran obdrží jeden originál zápisu.
 Článek 9
 Rozhodnutí a doporučení
 1. Výbor dohody o hospodářském partnerství může přijímat rozhodnutí a doporučení ve všech záležitostech, ve kterých to dohoda stanoví. Výbor EPA přijímá rozhodnutí a doporučení na základě konsenzu.
 2. V období mezi zasedáními může Výbor EPA přijímat rozhodnutí nebo doporučení písemným postupem.


text:
Znění návrhu rozhodnutí nebo doporučení předloží pro tento účel spolupředseda písemně druhému spolupředsedovi. Druhá smluvní strana má jeden měsíc nebo jakoukoli delší lhůtu, kterou stanoví navrhující smluvní strana, aby vyjádřila svůj souhlas s návrhem rozhodnutí nebo doporučení. Pokud druhá smluvní strana nevyjádří svůj souhlas, navrhované rozhodnutí nebo doporučení se projedná a může být přijato na příštím zasedání Výboru EPA. Rozhodnutí nebo doporučení se považuje za přijaté, jakmile druhá smluvní strana vyjádří svůj souhlas, a uvede se do zápisu na příštím zasedání výboru podle čl. 8 odst. 3.
 3. V případech, kdy je Výbor EPA zmocněn podle dohody k přijímání rozhodnutí nebo doporučení, označí se tyto akty jako „rozhodnutí“ nebo „doporučení“. Sekretariát Výboru EPA přidělí každému rozhodnutí nebo doporučení vzestupné pořadové číslo, datum přijetí a popis předmětu. Každé rozhodnutí a doporučení stanoví datum vstupu v platnost.
 4. Rozhodnutí a doporučení přijatá Výborem EPA jsou sepsána ve dvou vyhotoveních, která byla ověřena spolupředsedy a předána každé smluvní straně.
 Článek 10
 Transparentnost
 1. Výbor EPA může rozhodnout, že bude zasedat veřejně.
 2. V souladu s čl. 73 odst. 5 dohody mohou spolupředsedové po vzájemné dohodě přizvat na zasedání Výboru EPA zástupce občanské společnosti, aby se účastnili jako pozorovatelé, jakož i další třetí strany, například Západoafrickou hospodářskou a měnovou unii a Komisi Hospodářského společenství států západní Afriky.)
 3. Každá smluvní strana může rozhodnout o zveřejnění rozhodnutí a doporučení Výboru EPA ve svém příslušném úředním tisku nebo online.
 4. Veškeré dokumenty předložené jednou ze smluvních stran se považují za důvěrné, pokud daná smluvní strana nerozhodne jinak.
 5. Předběžné programy zasedání se zveřejní před zasedáním výboru. Zápisy ze zasedání se zveřejní po schválení v souladu s článkem 8.
 6. Zveřejňování dokumentů uvedených v odstavcích 3 až 5 se provádí v souladu s platnými předpisy každé smluvní strany v oblasti ochrany údajů.
 Článek 11
 Jazyky
 1. Pracovním jazykem Výboru EPA je angličtina.
 2. Výbor EPA přijímá rozhodnutí týkající se změny nebo výkladu dohody v jazycích platných znění dohody. Všechna ostatní rozhodnutí Výboru EPA se přijímají v pracovním jazyce uvedeném v odstavci 1.
 3. Tento jednací řád a veškerá rozhodnutí přijatá Výborem EPA, s výjimkou rozhodnutí Výboru EPA o změně nebo výkladu dohody, jsou platná v pracovních jazycích tohoto výboru. Rozhodnutí Výboru EPA, která mění nebo vykládají dohodu, jsou platná ve všech jazycích, v nichž je platná dohoda.
 4. Každá smluvní strana je odpovědná za překlad rozhodnutí a jiných dokumentů do svého úředního jazyka (svých úředních jazyků), je-li to vyžadováno podle tohoto článku, a hradí výdaje spojené s těmito překlady.
 Článek 12
 Náklady
 1. Každá smluvní strana hradí veškeré vlastní náklady vzniklé v důsledku účasti na zasedáních Výboru EPA, jak pokud jde o náklady na zaměstnance, cestovní výlohy a diety, tak výdaje za video- nebo telekonference, poštovné a telekomunikaci.
 2. Výdaje související s pořádáním zasedání a rozmnožováním dokumentů hradí smluvní strana, která zasedání pořádá.
 3. Výdaje související se zajišťováním tlumočení do a z pracovního jazyka Výboru EPA během zasedání hradí smluvní strana dohody, která zasedání pořádá.
 Článek 13
 Zvláštní výbor pro celní otázky a usnadnění obchodu
 1. Zvláštní


text:
výbor pro celní otázky a usnadnění obchodu (dále jen „zvláštní výbor“) se zřizuje v souladu s článkem 34 dohody pro účely specifikované v uvedeném článku.
 2. Zvláštní výbor podává v souladu s článkem 34 dohody Výboru EPA zprávy o výsledcích, rozhodnutích a závěrech z každého zasedání. Výbor EPA je písemně informován o kontaktních místech určených zvláštním výborem. Veškerá příslušná korespondence, dokumenty a sdělení zvláštního výboru týkající se provádění a uplatňování kapitoly 3 (Celní systém a usnadnění obchodu) dohody se současně zasílají sekretariátu Výboru EPA.
 3. Tento jednací řád se použije obdobně i pro zvláštní výbor.
 Článek 14
 Pracovní skupiny
 Pro účinné vykonávání funkcí stanovených v čl. 73 odst. 3 dohody a v souladu s čl. 73 odst. 2 dohody může Výbor EPA rozhodnout, že v rámci svých pravomocí vytvoří pracovní skupiny, aby se usnadnila technická jednání o konkrétních tématech v rámci dohody. Složení a úkoly těchto pracovních skupin stanoví Výbor EPA. Pracovní skupiny podávají zprávy Výboru EPA.
 Článek 15
 Změny jednacího řádu
 Tento jednací řád může být změněn písemně rozhodnutím Výboru EPA v souladu s článkem 9.


text:
 30.3.2017
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 L 85/35
 ROZHODNUTÍ SMÍŠENÉHO VÝBORU EHP
 č. 215/2015
 ze dne 25. září 2015,
 kterým se mění příloha II (Technické předpisy, normy, zkoušení a certifikace) Dohody o EHP [2017/522]
 SMÍŠENÝ VÝBOR EHP,
 s ohledem na Dohodu o Evropském hospodářském prostoru (dále jen „Dohoda o EHP“), a zejména na článek 98 této dohody,
 vzhledem k těmto důvodům:
 (1)
 Směrnice Komise v přenesené pravomoci (EU) 2015/863 ze dne 31. března 2015, kterou se mění příloha II směrnice Evropského parlamentu a Rady 2011/65/EU, pokud jde o seznam omezených látek (1), má být začleněna do Dohody o EHP.
 (2)
 Příloha II Dohody o EHP by proto měla být odpovídajícím způsobem změněna,
 PŘIJAL TOTO ROZHODNUTÍ:
 Článek 1
 V bodě 12q (směrnice Evropského parlamentu a Rady 2011/65/EU) kapitoly XV přílohy II Dohody o EHP se doplňuje nová odrážka, která zní:
 „—
 32015 L 0863: směrnice Komise v přenesené pravomoci (EU) 2015/863 ze dne 31. března 2015 (Úř. věst. L 137, 4.6.2015, s. 10).“
 Článek 2
 Znění směrnice v přenesené pravomoci (EU) 2015/863 v islandském a norském jazyce, která mají být zveřejněna v dodatku EHP Úředního věstníku Evropské unie, jsou platná.
 Článek 3
 Toto rozhodnutí vstupuje v platnost dnem 26. září 2015 za předpokladu, že jsou učiněna veškerá oznámení podle čl. 103 odst. 1 Dohody o EHP (*1).
 Článek 4
 Toto rozhodnutí bude zveřejněno v oddíle EHP a v dodatku EHP Úředního věstníku Evropské unie.
 V Bruselu dne 25. září 2015.
 Za Smíšený výbor EHP
 předsedkyně
 Ingrid SCHULERUD
 (1) Úř. věst. L 137, 4.6.2015, s. 10.
 (*1) Nebyly oznámeny žádné ústavní požadavky.


text:
 Důležité právní upozornění
 |
 21995D1116(01)
 Úřední věstník L 273 , 16/11/1995 S. 0047 - 0047
 Rozhodnutí Smíšeného výboru EHPč. 26/95ze dne 19. května 1995,kterým se mění příloha XI (Telekomunikační služby) Dohody o EHPSMÍŠENÝ VÝBOR EHP,s ohledem na Dohodu o Evropském hospodářském prostoru ve znění Protokolu o úpravě Dohody o Evropském hospodářském prostoru (dále jen "Dohoda"), a zejména s ohledem na článek 98 této dohody,vzhledem k tomu, že příloha XI Dohody byla změněna rozhodnutím Smíšeného výboru EHP č. 28/94 ze dne 2. prosince 1994 [1];vzhledem k tomu, že usnesení Rady 94/C 379/03 ze dne 22. prosince 1994 o zásadách a harmonogramu liberalizace telekomunikační infrastruktury [2] by mělo být začleněno do Dohody;vzhledem k tomu, že usnesení Rady 94/C 379/04 ze dne 22. prosince 1994 o dalším rozvoji politiky družicových komunikací Společenství, zvláště s ohledem na zajišťování kapacity vesmírného segmentu a přístup k němu [3], by mělo být začleněno do Dohody,ROZHODL TAKTO:Článek 1V příloze XI Dohody se za bod 26 (usnesení Rady 94/C 48/01) vkládají nové body, které znějí:"26a. 394 Y 1222(03): Usnesení Rady 94/C 379/03 ze dne 22. prosince 1994 o zásadách a harmonogramu liberalizace telekomunikační infrastruktury (Úř. věst. C 379, 31.12.1994, s. 4).26b. 394 Y 0122(04): Usnesení Rady 94/C 379/04 ze dne 22. prosince 1994 o dalším rozvoji politiky družicových komunikací Společenství, zvláště s ohledem na zajišťování kapacity vesmírného segmentu a přístup k němu (Úř. věst. C 379, 31.12.1994, s. 5)."Článek 2Znění usnesení 94/C 379/03 a 94/C 379/04 v islandském a norském jazyce, která tvoří přílohu odpovídajících jazykových verzí tohoto rozhodnutí, jsou platná.Článek 3Toto rozhodnutí vstupuje v platnost dnem 1. června 1995 za předpokladu, že Smíšenému výboru EHP jsou učiněna veškerá oznámení podle čl. 103 odst. 1 Dohody.Článek 4Toto rozhodnutí bude zveřejněno v oddíle EHP a v dodatku EHP Úředního věstníku Evropských společenství.V Bruselu dne 19. května 1995.Za Smíšený výbor EHPpředsedaP. Benavides[1] Úř. věst. L 339, 29.12.1994, s. 87.[2] Úř. věst. C 379, 31.12.1994, s. 4.[3] Úř. věst. C 379, 31.12.1994, s. 5.--------------------------------------------------


text:
 1.12.2011
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 L 318/39
 ROZHODNUTÍ SMÍŠENÉHO VÝBORU EHP
 č. 101/2011
 ze dne 30. září 2011,
 kterým se mění příloha XI (Elektronické komunikace, audiovizuální služby a informační společnost) Dohody o EHP
 SMÍŠENÝ VÝBOR EHP,
 s ohledem na Dohodu o Evropském hospodářském prostoru, ve znění Protokolu o úpravě Dohody o Evropském hospodářském prostoru (dále jen „Dohoda“), a zejména na článek 98 této dohody,
 vzhledem k těmto důvodům:
 (1)
 Příloha XI Dohody byla změněna rozhodnutím Smíšeného výboru EHP č. 79/2011 ze dne 1. července 2011 (1).
 (2)
 Rozhodnutí Komise 2010/146/EU ze dne 5. března 2010 podle směrnice Evropského parlamentu a Rady 95/46/ES o odpovídající ochraně poskytované faerským zákonem o zpracovávání osobních údajů (2) má být začleněno do Dohody,
 PŘIJAL TOTO ROZHODNUTÍ:
 Článek 1
 Za bod 5ek (rozhodnutí Komise 2008/393/ES) přílohy XI Dohody se vkládá nový bod, který zní:
 „5el.
 32010 D 0146: rozhodnutí Komise 2010/146/EU ze dne 5. března 2010 podle směrnice Evropského parlamentu a Rady 95/46/ES o odpovídající ochraně poskytované faerským zákonem o zpracovávání osobních údajů (Úř. věst. L 58, 9.3.2010, s. 17).“
 Článek 2
 Znění rozhodnutí 2010/146/EU v islandském a norském jazyce, která mají být zveřejněna v dodatku EHP Úředního věstníku Evropské unie, jsou platná.
 Článek 3
 Toto rozhodnutí vstupuje v platnost dnem 1. října 2011 za předpokladu, že Smíšenému výboru EHP jsou učiněna veškerá oznámení podle čl. 103 odst. 1 Dohody (3).
 Článek 4
 Toto rozhodnutí bude zveřejněno v oddíle EHP a v dodatku EHP Úředního věstníku Evropské unie.
 V Bruselu dne 30. září 2011.
 Za Smíšený výbor EHP
 předseda
 Kurt JÄGER
 (1) Úř. věst. L 262, 6.10.2011, s. 50.
 (2) Úř. věst. L 58, 9.3.2010, s. 17.
 (3) Nebyly oznámeny žádné ústavní požadavky.


text:
 27.3.2014
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 L 92/33
 ROZHODNUTÍ SMÍŠENÉHO VÝBORU EHP
 č. 207/2013
 ze dne 8. listopadu 2013, kterým
 se mění příloha XX (Životní prostředí) Dohody o EHP
 SMÍŠENÝ VÝBOR EHP,
 s ohledem na Dohodu o Evropském hospodářském prostoru (dále jen „Dohoda o EHP“), a zejména na článek 98 této dohody,
 vzhledem k těmto důvodům:
 (1)
 Rozhodnutí Komise 2013/295/EU ze dne 17. června 2013, kterým se mění rozhodnutí 2006/799/ES, 2007/64/ES, 2009/300/ES, 2009/543/ES, 2009/544/ES, 2009/563/ES, 2009/564/ES, 2009/567/ES, 2009/568/ES, 2009/578/ES, 2009/598/ES, 2009/607/ES, 2009/894/ES, 2009/967/ES, 2010/18/ES a 2011/331/EU s cílem prodloužit platnost ekologických kritérií pro udělování ekoznačky EU některým výrobkům (1), by mělo být začleněno do Dohody o EHP.
 (2)
 Příloha XX Dohody o EHP by proto měla být odpovídajícím způsobem změněna,
 PŘIJAL TOTO ROZHODNUTÍ:
 Článek 1
 Příloha XX Dohody o EHP se mění takto:
 1)
 V bodech 2d (rozhodnutí Komise 2006/799/ES), 2da (rozhodnutí Komise 2007/64/ES), 2v (rozhodnutí Komise 2009/544/ES) a 2z (rozhodnutí Komise 2009/543/ES) se doplňuje nová odrážka, která zní:
 „—
 32013 D 0295: rozhodnutí Komise 2013/295/EU ze dne 17. června 2013 (Úř. věst. L 167, 19.6.2013, s. 57).“
 2)
 V bodech 2f (rozhodnutí Komise 2009/567/ES), 2g (rozhodnutí Komise 2009/563/ES), 2i (rozhodnutí Komise 2009/568/ES), 2j (rozhodnutí Komise 2009/300/ES), 2k (rozhodnutí Komise 2009/607/ES), 2m (rozhodnutí Komise 2009/578/ES), 2o (rozhodnutí Komise 2011/331/EU), 2p (rozhodnutí Komise 2009/564/ES), 2w (rozhodnutí Komise 2009/598/ES), 2za (rozhodnutí Komise 2009/967/ES), 2zb (rozhodnutí Komise 2010/18/ES) a 2zd (rozhodnutí Komise 2009/894/ES) se doplňují nová slova, která znějí:
 „ , ve znění:
 —
 32013 D 0295: rozhodnutí Komise 2013/295/EU ze dne 17. června 2013 (Úř. věst. L 167, 19.6.2013, s. 57).“
 Článek 2
 Znění rozhodnutí 2013/295/EU v islandském a norském jazyce, která mají být zveřejněna v dodatku EHP Úředního věstníku Evropské unie, jsou platná.
 Článek 3
 Toto rozhodnutí vstupuje v platnost dnem 9. listopadu 2013 za předpokladu, že Smíšenému výboru EHP jsou učiněna veškerá oznámení podle čl. 103 odst. 1 Dohody o EHP (2).
 Článek 4
 Toto rozhodnutí bude zveřejněno v oddílu EHP a v dodatku EHP Úředního věstníku Evropské unie.
 V Bruselu dne 8. listopadu 2013.
 Za Smíšený výbor EHP
 předseda
 Thórir IBSEN
 (1) Úř. věst. L 167, 19.6.2013, s. 57.
 (2) Nebyly oznámeny žádné ústavní požadavky.


text:
 Důležité právní upozornění
 |
 22006A0824(02)
 Dohoda ve formě výměny dopisů mezi Evropským společenstvím a Chilskou republikou o změnách dodatku II Dohody o obchodu s lihovinami a aromatizovanými nápoji připojené k Dohodě, kterou se zakládá přidružení mezi Evropským společenstvím a jeho členskými státy na jedné straně a Chilskou republikou na straně druhé
 Úřední věstník L 231 , 24/08/2006 S. 0136 - 0138
 Dohoda ve formě výměny dopisůmezi Evropským společenstvím a Chilskou republikou o změnách dodatku II Dohody o obchodu s lihovinami a aromatizovanými nápoji připojené k Dohodě, kterou se zakládá přidružení mezi Evropským společenstvím a jeho členskými státy na jedné straně a Chilskou republikou na straně druhéDOPIS č. 1Dopis Evropského společenstvíV Bruselu dne 24. dubna 2006Vážený pane,mám tu čest odvolat se na jednání věnovaná technickým změnám, která proběhla podle čl. 16 odst. 2 Dohody o obchodu s lihovinami a aromatizovanými nápoji připojené k Dohodě, kterou se zakládá přidružení mezi Evropským společenstvím a jeho členskými státy na jedné straně a Chilskou republikou na straně druhé ze dne 18. listopadu 2002, který stanoví, že smluvní strany mohou po oboustranném souhlasu změnit dodatky této dohody za účelem zohlednění veškerých změn právních a správních předpisů smluvních stran.Z těchto jednání vyplynul závěr, že některé chilské ochranné známky, které se shodují se zeměpisnými označeními Společenství, je třeba začlenit do dodatku II (seznam ochranných známek uvedených v článku 7).Mám proto tu čest navrhnout, aby dodatek II Dohody o obchodu s lihovinami a aromatizovanými nápoji byl nahrazen připojeným dodatkem s účinkem od dnešního dne.Byla bych Vám velmi zavázána, kdybyste potvrdil souhlas Vaší vlády s obsahem tohoto dopisu.Přijměte prosím, vážený pane, ujištění o mé nejhlubší úctě.Za Evropské společenstvíMariann Fischer BoelDOPIS č. 2Dopis ChileV Bruselu dne 24. dubna 2006Vážená paní,mám tu čest potvrdit, že jsem obdržel Váš dopis z dnešního dne tohoto znění:"mám tu čest odvolat se na jednání věnovaná technickým změnám, která proběhla podle čl. 16 odst. 2 Dohody o obchodu s lihovinami a aromatizovanými nápoji připojené k Dohodě, kterou se zakládá přidružení mezi Evropským společenstvím a jeho členskými státy na jedné straně a Chilskou republikou na straně druhé ze dne 18. listopadu 2002, který stanoví, že smluvní strany mohou po oboustranném souhlasu změnit dodatky této dohody za účelem zohlednění veškerých změn právních a správních předpisů smluvních stran.Z těchto jednání vyplynul závěr, že některé chilské ochranné známky, které se shodují se zeměpisnými označeními Společenství, je třeba začlenit do dodatku II (seznam ochranných známek uvedených v článku 7).Mám proto tu čest navrhnout, aby dodatek II Dohody o obchodu s lihovinami a aromatizovanými nápoji byl nahrazen připojeným dodatkem s účinkem od dnešního dne.Byla bych Vám velmi zavázána, kdybyste potvrdil souhlas Vaší vlády s obsahem tohoto dopisu."Mám tu čest Vám sdělit, že Chilská republika s obsahem uvedeného dopisu souhlasí.Přijměte prosím, vážená paní, ujištění o mé nejhlubší úctě.Za Chilskou republikuOscar Alcamán Riffo--------------------------------------------------


text:
 18.1.2021
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 L 15/48
 ROZHODNUTÍ VÝBORU PRO POZEMNÍ DOPRAVU SPOLEČENSTVÍ–ŠVÝCARSKO č. 3/2020
 ze dne 16. prosince 2020
 o systému poplatků za vozidla, který se bude ve Švýcarsku používat od 1. července 2021 [2021/36]
 VÝBOR PRO POZEMNÍ DOPRAVU SPOLEČENSTVÍ–ŠVÝCARSKO,
 s ohledem na Dohodu mezi Evropským společenstvím a Švýcarskou konfederací o přepravě zboží a cestujících po železnici a silnici (1) (dále jen „dohoda“), a zejména na čl. 40 odst. 6 a čl. 52 odst. 4 této dohody,
 vzhledem k těmto důvodům:d
 (1)
 Podle článku 40 dohody vybírá Švýcarsko od 1. ledna 2001 u vozidel nediskriminační poplatek za náklady, které jsou s nimi spojeny („poplatek za dopravu těžkými nákladními vozidly vypočítaný podle poskytnutých služeb“). Tento poplatek se liší podle tří kategorií emisních norem (EURO).
 (2)
 Za tímto účelem je v čl. 40 odst. 2 a 4 dohody stanoven vážený průměr poplatků, maximální poplatek za kategorii vozidel, která způsobují největší znečištění, a maximální rozdíl v poplatcích za jednotlivé kategorie.
 (3)
 Podle čl. 40 odst. 6 dohody Výbor pro pozemní dopravu Společenství–Švýcarsko určí vážený průměr na základě přezkumů prováděných každé dva roky, aby byly zohledněny vývojové trendy struktury vozového parku provozovaného ve Švýcarsku a změny norem EURO. Vzhledem k modernizaci vozového parku provozovaného ve Švýcarsku, která má za následek, že stále více vozidel splňuje nejnovější normy EURO, je vhodné přizpůsobit rozdělení kategorií norem EURO tak, aby nejméně znečišťující emisní třída EURO VI zůstala v kategorii nejlevnějších poplatků, zatímco emisní třídy EURO IV a V byly zahrnuty do kategorie nejdražších poplatků.
 (4)
 Z týchž důvodů je rovněž důležité zrušit slevu ve výši 10 % z úrovně příslušné kategorie poplatků, stanovenou v rozhodnutí Výboru pro pozemní dopravu Společenství–Švýcarsko č. 1/2011 (2) a udělovanou vozidlům emisní třídy EURO II a EURO III, která jsou následně vybavena homologovaným systémem filtru pevných částic,
 ROZHODL TAKTO:
 Článek 1
 Poplatek za dopravu těžkými nákladními vozidly vypočítaný podle poskytnutých služeb za vozidlo s celkovou hmotností do 40 tun a jedoucího na vzdálenost 300 km činí:
 —
 372,00 švýcarských franků v kategorii poplatků 1,
 —
 322,80 švýcarských franků v kategorii poplatků 2,
 —
 273,60 švýcarských franků v kategorii poplatků 3.
 Článek 2
 Kategorie poplatků 1 se vztahuje na všechna vozidla uvedená do provozu před vstupem v platnost normy EURO VI.
 Kategorie poplatků 3 se vztahuje na vozidla emisní třídy EURO VI.
 Článek 3
 Rozhodnutí č. 1/2011 se zrušuje.
 Článek 4
 Toto rozhodnutí vstupuje v platnost dnem 1. července 2021.
 V Bernu dne 16. prosince 2020.
 Za Švýcarskou konfederaci
 předseda
 Peter FÜGLISTALER
 Za Evropskou unii
 vedoucí delegace Evropské unie
 Elisabeth WERNER
 (1) Úř. věst. L 114, 30.4.2002, s. 91.
 (2) Rozhodnutí č. 1/2011 Výboru pro pozemní dopravu Společenství/Švýcarsko ze dne 10. června 2011 o poskytnutí slevy na poplatku za dopravu těžkých nákladních vozidel a za poskytování služeb vozidlům emisních tříd EURO II a III vybavených homologovaným systémem filtru pevných částic (Úř. věst. L 193, 23.7.2011, s. 52).


text:
L 336/2 CS Úřední věstník Evropské unie 20.12.2011
 PŘEKLAD
 EVROPSKÁ ÚMLUVA O PRÁVNÍ OCHRANĚ SLUŽEB S PODMÍNĚNÝM PŘÍSTUPEM A SLUŽEB
 TVOŘENÝCH PODMÍNĚNÝM PŘÍSTUPEM
 PREAMBULE
 Členské státy Rady Evropy, ostatní státy a Evropské společenství, signatáři této úmluvy,
 berouce v úvahu, že cílem Rady Evropy je dosažení větší jednoty mezi jejími členy,
 majíce na paměti doporučení č. R (91) 14 Výboru ministrů o právní ochraně šifrovaných televizních služeb,
 berouce v úvahu, že pirátství dekodérů šifrovaných televizních služeb představuje v Evropě stále problém,
 berouce na vědomí, že od přijetí uvedeného rozhodnutí se objevily nové druhy služeb a zařízení s podmíněným
 přístupem a nové formy protiprávního přístupu k nim,
 berouce na vědomí značné rozdíly, které existují mezi právními předpisy evropských států upravujícími ochranu služeb
 s podmíněným přístupem a služeb tvořených podmíněným přístupem,
 berouce na vědomí, že nedovolený přístup ohrožuje hospodářskou životaschopnost subjektů poskytujících rozhlasové
 služby a služby informační společnosti, a může tak mít vliv na rozmanitost programů a služeb nabízených veřejnosti,
 přesvědčeni o nutnosti provádět společnou politiku k ochraně služeb s podmíněným přístupem a služeb tvořených
 podmíněným přístupem,
 přesvědčeni, že trestní, správní a jiné sankce mohou hrát účinnou úlohu v předcházení nedovoleným činnostem proti
 službám s podmíněným přístupem,
 domnívajíce se, že by se zvláštní pozornost měla věnovat protiprávním činnostem prováděným za obchodním účelem,
 berouce zřetel na stávající mezinárodní nástroje obsahující ustanovení o ochraně služeb s podmíněným přístupem
 a služeb tvořených podmíněným přístupem,
 SE DOHODLY TAKTO:
 ODDÍL I — služby rozhlasového vysílání, tedy vysílání po drátě či
 bezdrátové vysílání rozhlasových programů určených
 OBECNÁ USTANOVENÍ
 veřejnosti,
 Článek 1
 Předmět a účel
 — služby informační společnosti, kterými se rozumí služby
 Tato úmluva se týká služeb informační společnosti poskytované na dálku elektronickou cestou na individu
 a rozhlasových služeb poskytovaných za úhradu a založených ální žádost příjemce služeb,
 na podmíněném přístupu nebo jím tvořených. Účelem této
 úmluvy je učinit na území smluvních stran protiprávní určitý
 počet činností, které umožňují nedovolený přístup k chráněným
 službám, a sblížit právní předpisy smluvních stran v této oblasti. nebo poskytování podmíněného přístupu k výše zmíněným
 službám považované za zcela samostatnou službu;
 Článek 2
 Definice
 b) „podmíněným přístupem“ rozumí jakékoli technické opatření
 Pro účely této úmluvy se: nebo zařízení podřizující přístup k jedné ze služeb uvede
 ných v písmeni a) tohoto článku ve srozumitelné formě
 a) „chráněnou službou“ rozumí jedna z následujících služeb, je- předchozímu individuálnímu povolení;
 li poskytována za úhradu a na základě podmíněného
 přístupu:
 c) „zařízením podmíněného přístupu“ rozumí jakékoli vyba
 — služby televizních programů, jak jsou vymezeny v článku vení, programové vybavení nebo zařízení vytvořené či uzpů
 2 Evropské úmluvy o přeshraniční televizi, v platném sobené, aby umožňovalo přístup k jedné ze služeb uvede
 znění, ných v písmeni a) tohoto článku ve srozumitelné formě;
 ---pagebreak--- 20.12.2011 CS Úřední věstník Evropské unie L 336/3
 d) „nedovoleným zařízením“ rozumí jakékoli vybavení, progra Článek 6
 mové vybavení nebo zařízení vytvořené či uzpůsobené, aby
 umožňovalo přístup k jedné ze služeb uvedených v písmeni Konfiskace
 a) tohoto článku ve srozumitelné formě bez povolení posky Smluvní strany přijmou vhodná opatření, která jsou nezbytná
 tovatele služeb. k zabavení a


text:
konfiskaci nedovolených zařízení nebo reklam
 ního, marketingového či propagačního materiálu používaného
 k protiprávním činnostem a ke konfiskaci všech finančních
 Článek 3 příjmů a zisků vyplývajících z protiprávní činnosti.
 Adresáti
 Tato úmluva se vztahuje na všechny právnické nebo fyzické
 osoby nabízející chráněnou službu, jak je vymezena v čl. 2 Článek 7
 písm. a) výše, bez ohledu na jejich státní příslušnost a na
 skutečnost, zda podléhají pravomoci jedné ze smluvních stran, Občanskoprávní řízení
 či nikoli.
 Smluvní strany přijmou nezbytná opatření, aby zajistily přístup
 poskytovatelů chráněných služeb, jejichž zájmy jsou dotčeny
 ODDÍL II některou z protiprávních činností uvedených v článku 4 výše
 k vhodným právním prostředkům nápravy, a aby tito poskyto
 NEDOVOLENÉ ČINNOSTI vatelé mohli zejména podat žalobu o náhradu škody a domoci
 Článek 4 se vydání soudního příkazu nebo jiného ochranného opatření,
 a popřípadě požadovat, aby nedovolená zařízení byla vyřazena
 Protiprávní činy z obchodování.
 Na území smluvních stran se považují za protiprávní následující
 činnosti:
 ODDÍL IV
 a) výroba nebo vývoj nedovolených zařízení k obchodním PROVÁDĚNÍ A ZMĚNY
 účelům;
 Článek 8
 b) dovoz nedovolených zařízení k obchodním účelům; Mezinárodní spolupráce
 Smluvní strany se zavazují poskytovat si při provádění této
 c) distribuce nedovolených zařízení k obchodním účelům; úmluvy vzájemnou pomoc. V souladu s ustanoveními přísluš
 ných mezinárodních nástrojů v oblasti mezinárodní spolupráce
 v trestních nebo správních věcech a s jejich vnitrostátními práv
 d) prodej nebo pronájem nedovolených zařízení k obchodním ními předpisy si smluvní strany poskytnou navzájem co nejširší
 účelům; spolupráci při vyšetřováních a soudních řízeních týkajících se
 trestních činů, přestupků nebo správních deliktů stanovených
 podle této úmluvy.
 e) držení nedovolených zařízení k obchodním účelům;
 f) instalace, údržba nebo výměna nedovolených zařízení Článek 9
 k obchodním účelům;
 Vícestranné konzultace
 g) obchodní propagace, marketing nebo reklama nedovolených 1. Smluvní strany do dvou let od vstupu této úmluvy
 zařízení. v platnost a poté každé dva roky a v každém případě pokaždé,
 když o to jedna ze smluvních stran požádá, konají vícestranné
 konzultace v rámci Rady Evropy za účelem posouzení prová
 Každá smluvní strana může kdykoli oznámením zaslaným gene dění této úmluvy a vhodnosti její revize nebo rozšíření někte
 rálnímu tajemníkovi Rady Evropy prohlásit, že bude považovat rých jejích ustanovení, a to zejména pokud jde o definice
 za protiprávní také jiné činnosti než činnosti uvedené v prvním uvedené v článku 2. Tyto konzultace se uskutečňují na zasedá
 pododstavci tohoto článku. ních svolaných generálním tajemníkem Rady Evropy.
 ODDÍL III
 SANKCE A PRÁVNÍ PROSTŘEDKY NÁPRAVY 2. Každá smluvní strana se může nechat zastupovat na více
 stranných konzultacích jedním nebo několika zástupci. Každá
 Článek 5 smluvní strana může hlasovat. Každý stát, který je smluvní
 Sankce za protiprávní činnosti stranou této úmluvy, má jeden hlas. U záležitostí spadajících
 do jeho pravomoci uplatňuje Evropské společenství své hlaso
 Smluvní strany přijmou opatření, aby protiprávní činmosti vací právo a má počet hlasů odpovídající počtu jeho členských
 uvedené v článku 4 výše podléhaly trestním, správním států, které jsou smluvními stranami této úmluvy. Evropské
 a jiným sankcím. Tato opatření musí být účinná, odrazující společenství nehlasuje, pokud se hlasování týká záležitosti,
 a přiměřená k možným důsledkům protiprávní