text:
Předpis č. 83
 strana 77
 Příloha 2
 ZPRÁVA
 (maximální formát: A4 (210 x 297 mm))
 Vydal: Název správního orgánu:
 ...................... ..................
 .........................................
 ...................... ..................
 o: 2/ UDĚLENÍ SCHVÁLENÍ
 ROZŠÍŘENÍ SCHVÁLENÍ
 ODMÍTNUTÍ SCHVÁLENÍ
 ODEJMUTÍ SCHVÁLENÍ
 UKONČENÍ VÝROBY
 typu vozidla v souvislosti s emisemi znečišťujících látek z motoru podle předpisu č. 83
 Schválení č. ......... Rozšíření č. ....................
 1 Kategorie typu vozidla (M1, N1, atd.):.................................................................................
 1.1 Hybridní elektrické vozidlo : ano/ne 2/
 1.1.1 Kategorie hybridního elektrického vozidla: s externím nabíjením/ bez externího nabíjení 2/
 1.1.2 Přepínač režimu provozu : je/není 2/
 2 Požadavky motoru na palivo: benzín/motorová nafta/LPG/NG: 2/......................................
 ---pagebreak--- E/ECE/324 CS
 27.12.2006 Rev. 1/Dop. 82/Rev. Úřední3věstník Evropské unie L 375/301
 E/ECE/TRANS/505
 Předpis č. 83
 strana 78
 3 Obchodní název nebo značka vozidla:..................................................................................
 4 Typ vozidla: .................... Typ motoru: ................................................................................
 5 Název a adresa výrobce: .................................................................................................
 6 Případně název a adresa zástupce výrobce:
 7 Hmotnost vozidla bez nákladu:.......................................................................................
 7.1 Referenční hmotnost vozidla: .........................................................................................
 8 Maximální hmotnost vozidla: .........................................................................................
 9 Počet sedadel (včetně sedadla řidiče): ............................................................................
 10 Převodovka
 10.1 Převodovky s ručním řazením nebo automatické nebo s plynule měnitelným převodem:
 2/ 3/ .................................................................................................................................
 10.2 Počet převodových stupňů: .............................................................................................
 10.3 Převodové poměry v převodovce: 2/
 První převodový stupeň N/V:...................................................................................
 Druhý převodový stupeň N/V: .................................................................................
 Třetí převodový stupeň N/V:....................................................................................
 Čtvrtý převodový stupeň N/V: .................................................................................
 Pátý převodový stupeň N/V: ....................................................................................
 Převodový poměr koncového převodu:....................................................................
 Rozsah rozměrů pneumatik: .....................................................................................
 Obvod valení pneumatik použitý při zkoušce typu I:...............................................
 Pohon kol: předních, zadních, 4 x 4: 2/....................................................................
 ---pagebreak--- L 375/302 CS
 E/ECE/324
 Úřední věstník Evropské unie Rev. 1/Dop. 82/Rev. 3
 27.12.2006
 E/ECE/TRANS/505
 Předpis č. 83
 strana 79
 11 Vozidlo předáno ke zkoušce dne: .....................................................................................
 12 Technická zkušebna, která provedla schvalovací zkoušky:..............................................
 13 Datum, kdy tato zkušebna vystavila protokol:..................................................................
 14 Číslo protokolu vydaného touto zkušebnou:.....................................................................
 15 Schválení uděleno / odmítnuto / rozšířeno / odejmuto: 2/ ................................................
 16 Výsledky zkoušek: ............................................................................................................
 16.1 Zkouška typu I: ................................................................................................................
 Znečišťující CO HC NOx HC + NOx (1) Částice (1)
 látka (g/km) (g/km) (g/km) (g/km) (g/km)
 Naměřeno
 Vypočteno
 pomocí
 faktoru
 zhoršení
 (1) Jen u vozidel se vznětovými motory.
 ---pagebreak--- E/ECE/324 CS
 27.12.2006 Rev. 1/Dop. 82/Rev.Úřední3věstník Evropské unie L 375/303
 E/ECE/TRANS/505
 Předpis č. 83
 strana 80
 16.1.1 U vozidel poháněných LPG nebo NG:
 16.1.1.1 Tabulka se použije opakovaně pro všechny referenční plyny LPG nebo NG, aby se
 prokázalo, zda výsledné hodnoty byly naměřeny nebo vypočteny. U vozidel
 poháněných benzínem nebo LPG nebo NG se tabulka použije opakovaně pro benzín
 a pro všechny referenční plyny LPG nebo NG.
 16.1.1.2 Číslo schválení základního vozidla, pokud je členem rodiny: .................................
 16.1.1.3 V případě plynných paliv poměry „r“ výsledných emisí rodiny pro každou
 znečišťující látku:
 16.1.2 U hybridního elektrického vozidla s externím nabíjením (OVC):
 16.1.2.1 Tabulka se použije opakovaně pro obě zkušební podmínky uvedené v bodu 3.1 a 3.2
 přílohy 14
 16.1.2.2 Tabulka se použije opakovaně pro vážené hodnoty určené podle bodu 3.1.4 nebo
 3.2.4 přílohy 14 ........................................................................................................
 16.2 Zkouška typu II: 2/
 CO: ............... % při volnoběžných otáčkách: .................................................min -1
 (měřeno v ústí výfukového potrubí).
 16.3 Zkouška typu III: 2/ ..................................................................................................
 16.4 Zkouška typu IV: 2/................................................................................. g/zkoušku
 16.5 Zkouška


text:
typu V: Životnost.......................................................................................
 16.5.1 Druh zkoušky životnosti: 80 000 km/není použitelné: 2/.........................................
 16.5.2 Faktory zhoršení (DF): vypočtené/udané 2/
 Uveďte hodnoty:.......................................................................................................
 16.6 Zkouška typu VI: 2/..................................................................................................
 ---pagebreak--- L 375/304 CS
 E/ECE/324
 Úřední věstník Evropské unie Rev. 1/Dop. 82/Rev. 3
 27.12.2006
 E/ECE/TRANS/505
 Předpis č. 83
 strana 81
 CO (g/km) HC (g/km)
 Naměřená hodnota
 16.7 Zkouška systému OBD
 16.7.1 Písemný popis a/nebo výkres indikátoru chybné funkce (MI):................................
 16.7.2 Seznam a popis funkce všech součástí sledovaných systémem OBD:
 ..................................................................................................................................
 16.7.3 Písemný popis (obecné principy činnosti) těchto prvků:
 16.7.3.1 Detekce selhání zapalování: .....................................................................................
 16.7.3.2 Sledování katalyzátoru : ...........................................................................................
 16.7.3.3 Sledování lambda sondy :.........................................................................................
 16.7.3.4 Ostatní prvky sledované systémem OBD:................................................................
 16.7.3.5 Sledování zachycovače částic: .................................................................................
 16.7.3.6 Sledování elektronického spouštěče systému dodávky paliva: ................................
 16.7.3.7 Ostatní prvky sledované systémem OBD:................................................................
 16.7.4 Kritéria pro aktivaci MI (stanovený počet jízdních cyklů nebo statistická metoda):
 16.7.5 Seznam všech výstupních kódů a použitých formátů systému OBD (s vysvětlením
 každého z nich):........................................................................................................
 ---pagebreak--- E/ECE/324 CS
 27.12.2006 Rev. 1/Dop. 82/Rev. Úřední3věstník Evropské unie L 375/305
 E/ECE/TRANS/505
 Předpis č. 83
 strana 82
 17 Údaje o emisích požadované při periodických technických prohlídkách ................
 Zkouška Hodnota CO Lambda (1) Otáčky motoru Teplota oleje
 (% obj.) (min ) -1 v motoru
 (°C)
 Zkouška při nízkých není
 volnoběžných otáčkách použitelné
 Zkouška při zvýšených
 volnoběžných otáčkách
 (1) Vzorec pro výpočet lambda: viz bod 5.3.7.3 tohoto předpisu
 18 Umístění značky schválení typu na vozidle: ............................................................
 19 Místo:........................................................................................................................
 20 Datum: ......................................................................................................................
 21 Podpis: ......................................................................................................................
 _____________________
 1/ Číslo státu, který schválení udělil / rozšířil / odmítl / odejmul (viz ustanovení o schválení v
 tomto předpisu).
 2/ Nehodící se škrtněte.
 3/ U vozidel s automatickými převodovkami uveďte všechny příslušné technické údaje.
 ---pagebreak--- L 375/306 CS
 E/ECE/324
 Úřední věstník Evropské unie Rev. 1/Dop. 82/Rev. 3
 27.12.2006
 E/ECE/TRANS/505
 Předpis č. 83
 strana 83
 Příloha 2 – Dodatek 1
 Příloha 2 – Dodatek 1
 INFORMACE O SYSTÉMU OBD
 Jak je uvedeno v bodu 4.2.11.2.7.6 informačního dokumentu v příloze 1 tohoto předpisu, musí
 výrobce vozidla poskytnout informace obsažené v tomto dodatku, aby umožnil výrobu
 kompatibilních částí pro údržbu a opravu sytému OBD, diagnostických přístrojů a zkušebních
 zařízení. Výrobce vozidla nemusí takové informace poskytnout, pokud se na ně vztahují práva
 duševního vlastnictví nebo představují zvláštní know-how výrobce nebo dodavatele (dodavatelů)
 zařízení původní výbavy.
 Na vyžádání se dá tento dodatek k dispozici nediskriminačním způsobem všem příslušným
 výrobcům konstrukčních částí, diagnostických přístrojů nebo zkušebních zařízení.
 1 Popis druhu a počtu stabilizačních cyklů použitých při původním schvalování typu vozidla.
 2 Popis průkazního zkušebního cyklu pro OBD, který byl použit při původním schvalování typu
 vozidla pro součást sledovanou systémem OBD.
 3 Přehledný dokument, ve kterém jsou popsány všechny součásti sledované v rámci strategie
 zjišťování chyb a aktivace MI (stanovený počet jízdních cyklů nebo statistická metoda),
 včetně seznamu příslušných parametrů sledovaných sekundárně pro každou součást
 sledovanou systémem OBD. Seznam všech výstupních kódů OBD a použitý formát (vždy s
 vysvětlením) pro jednotlivé součásti hnací skupiny, které souvisejí s emisemi, a pro jednotlivé
 součásti, které nesouvisejí s emisemi, pokud se sledování dané součásti používá k určování
 aktivace MI. Zvláště musí být přehledně vysvětleny údaje v

type: contracts

jurisdiction: EU


text:
módu $05 Test ID $21 až FF a
 musí být poskytnuty údaje v módu $06. U typů vozidel, které používají spojení k přenosu dat
 podle ISO 15765-4 „Road vehicles - Diagnostics on Controller Area Network (CAN) - Part 4:
 Requirements for emissions-related systems“ musí být přehledně vysvětleny údaje v modu
 $06 Test ID $00 až FF pro každý podporovaný sledovaný ID systému OBD.
 Tyto informace mohou být poskytnuty ve formě následující tabulky:
 Kritérium Kritériu
 Součást Chybov Strategie zjištění m pro Doplňující údaje Stabilizac Průkazná
 ý kód sledování chyb aktivaci e zkouška
 MI
 Signály Rozdíl Otáčky motoru,
 Katalyzát z lambda mezi 3. zatížení motoru, Dva cykly
 or P0420 sondy 1 a signály ze cyklus režim A/F, typu I Typ I
 2 sondy 1 a teplota kataly-
 2 zátoru
 ---pagebreak--- E/ECE/324 CS
 27.12.2006 Rev. 1/Dop. 82/Rev.
 Úřední3věstník Evropské unie L 375/307
 E/ECE/TRANS/505
 Předpis č. 83
 strana 84
 Příloha 3
 USPOŘÁDÁNÍ ZNAČKY SCHVÁLENÍ TYPU
 Schválení B (řádek A) 1/ - Vozidla schválená podle úrovní emisí plynných znečišťujících látek
 požadovaných u motorů poháněných (bezolovnatým) benzínem nebo kombinovaně bezolovnatým
 benzínem a LPG nebo NG.
 Výše uvedená značka schválení typu, kterou je vozidlo opatřeno podle ustanovení kapitoly 4 tohoto
 předpisu udává, že tento typ vozidla byl schválen ve Spojeném království (E11) podle předpisu
 č. 83, číslo schválení 052439. Tato značka dále udává, že schválení bylo uděleno podle požadavků
 předpisu č. 83 ve znění série změn 05 a že byly splněny požadavky pro mezní hodnoty zkoušky
 typu I uvedené v řádku A (2000) tabulky v bodu 5.3.1.4 tohoto předpisu.
 Schválení B (řádek B) 1/ - Vozidla schválená podle úrovní emisí plynných znečišťujících látek
 požadovaných u motorů poháněných (bezolovnatým) benzínem nebo kombinovaně bezolovnatým
 benzínem a LPG nebo NG.
 Výše uvedená značka schválení typu, kterou je vozidlo opatřeno podle ustanovení kapitoly 4 tohoto
 předpisu udává, že tento typ vozidla byl schválen ve Spojeném království (E11) podle předpisu
 č. 83, číslo schválení 052439. Tato značka dále udává, že schválení bylo uděleno podle požadavků
 předpisu č. 83 ve znění série změn 05 a že byly splněny požadavky pro mezní hodnoty zkoušky
 typu I uvedené v řádku B (2005) tabulky v bodu 5.3.1.4 tohoto předpisu.
 ---pagebreak--- L 375/308 CS
 E/ECE/324
 Úřední věstník Evropské unie Rev. 1/Dop. 82/Rev. 3
 27.12.2006
 E/ECE/TRANS/505
 Předpis č. 83
 strana 85
 Příloha 2 – Dodatek 1
 Schválení C (řádek A) 1/ - Vozidla schválená podle úrovní emisí plynných znečišťujících látek
 požadovaných u motorů poháněných motorovou naftou.
 Výše uvedená značka schválení typu, kterou je vozidlo opatřeno podle ustanovení kapitoly 4 tohoto
 předpisu udává, že tento typ vozidla byl schválen ve Spojeném království (E11) podle předpisu
 č. 83, číslo schválení 052439. Tato značka dále udává, že schválení bylo uděleno podle požadavků
 předpisu č. 83 ve znění série změn 05 a že byly splněny požadavky pro mezní hodnoty zkoušky
 typu I uvedené v řádku A (2000) tabulky v bodu 5.3.1.4 tohoto předpisu.
 Schválení C (řádek B) 1/ - Vozidla schválená podle úrovní emisí plynných znečišťujících látek
 požadovaných u motorů poháněných motorovou naftou.
 Výše uvedená značka schválení typu, kterou je vozidlo opatřeno


text:
podle ustanovení kapitoly 4 tohoto
 předpisu udává, že tento typ vozidla byl schválen ve Spojeném království (E11) podle předpisu
 č. 83, číslo schválení 052439. Tato značka dále udává, že schválení bylo uděleno podle požadavků
 předpisu č. 83 ve znění série změn 05 a že byly splněny požadavky pro mezní hodnoty zkoušky
 typu I uvedené v řádku B (2005) tabulky v bodu 5.3.1.4 tohoto předpisu.
 Schválení D (řádek A) 1/ - Vozidla schválená podle úrovní emisí plynných znečišťujících látek
 požadovaných u motorů poháněných LPG nebo NG.
 ---pagebreak--- E/ECE/324 CS
 27.12.2006 Rev. 1/Dop. 82/Rev.
 Úřední3věstník Evropské unie L 375/309
 E/ECE/TRANS/505
 Předpis č. 83
 strana 86
 Výše uvedená značka schválení typu, kterou je vozidlo opatřeno podle ustanovení kapitoly 4 tohoto
 předpisu udává, že tento typ vozidla byl schválen ve Spojeném království (E11) podle předpisu
 č. 83, číslo schválení 052439. Tato značka dále udává, že schválení bylo uděleno podle požadavků
 předpisu č. 83 ve znění série změn 05 a že byly splněny požadavky pro mezní hodnoty zkoušky
 typu I uvedené v řádku A (2000) tabulky v bodu 5.3.1.4 tohoto předpisu.
 Schválení D (řádek B) 1/ - Vozidla schválená podle úrovní emisí plynných znečišťujících látek
 požadovaných u motorů poháněných LPG nebo NG.
 Výše uvedená značka schválení typu, kterou je vozidlo opatřeno podle ustanovení kapitoly 4 tohoto
 předpisu udává, že tento typ vozidla byl schválen ve Spojeném království (E11) podle předpisu
 č. 83, číslo schválení 052439. Tato značka dále udává, že schválení bylo uděleno podle požadavků
 předpisu č. 83 ve znění série změn 05 a že byly splněny požadavky pro mezní hodnoty zkoušky
 typu I uvedené v řádku B (2005) tabulky v bodu 5.3.1.4 tohoto předpisu.
 __________________
 1/ Viz body 2.19 a 5.3.1.4 tohoto předpisu.
 ---pagebreak--- L 375/310 CS
 E/ECE/324
 Úřední věstník Evropské unie Rev. 1/Dop. 82/Rev. 3
 27.12.2006
 E/ECE/TRANS/505
 Předpis č. 83
 strana 87
 Příloha 2 – Dodatek 1
 Příloha 4
 ZKOUŠKA TYPU I
 (Přezkoušení emisí z výfuku po studeném startu)
 1 ÚVOD
 Tato příloha popisuje postup zkoušky typu I podle bodu 5.3.1 tohoto předpisu. Pokud
 je referenčním palivem LPG nebo NG, platí rovněž ustanovení přílohy 12. Pokud je
 vozidlo vybaveno periodicky se regenerujícím systémem definovaným v bodu 2.20,
 použijí se ustanovení přílohy 13.
 2 PRACOVNÍ CYKLUS NA VOZIDLOVÉM DYNAMOMETRU
 2.1 Popis cyklu
 Pracovní cyklus na vozidlovém dynamometru je popsán v dodatku 1 k této příloze.
 2.2 Všeobecné podmínky pro pracovní cyklus
 Pokud je to nutné pro stanovení nejlepšího ovládání akcelerátoru a brzdy, aby se
 dosáhlo cyklu napodobujícího v předepsaných mezích teoretický cyklus, provedou se
 předběžné zkušební cykly.
 2.3 Použití převodovky
 2.3.1 Pokud je maximální rychlost, která může být dosažena při prvním rychlostním stupni,
 nižší než 15 km/h, použije se pro základní městský cyklus (část 1) druhý, třetí a čtvrtý
 rychlostní stupeň, a pro cyklus mimo město (část 2) druhý, třetí, čtvrtý a pátý
 rychlostní stupeň. Pokud pokyny výrobce doporučují začínat s druhým rychlostním
 stupněm na rovině, nebo pokud je první rychlostní stupeň v pokynech definován jako
 stupeň vyhrazený pro terénní jízdy, jako horský převod nebo pro tažení, mohou být
 druhý, třetí a čtvrtý rychlostní


text:
stupeň použity také pro městský cyklus (část 1),
 a druhý, třetí, čtvrtý a pátý rychlostní stupeň pro cyklus mimo město (část 2).
 U vozidel, která nedosáhnou zrychlení a maximální rychlosti požadované pro pracovní
 cyklus, je nutno plně sešlápnout pedál akcelerátoru až do okamžiku, kdy je znovu
 dosaženo požadované pracovní křivky. Odchylky od pracovního cyklu se uvedou ve
 zkušebním protokolu.
 2.3.2. Vozidla vybavená poloautomatickými převodovkami se zkoušejí při rychlostních
 stupních, kterých se obvykle užívá k jízdě a rychlostní stupně se řadí podle pokynů
 výrobce.
 ---pagebreak--- E/ECE/324 CS
 27.12.2006 Rev. 1/Dop. 82/Rev.
 Úřední3věstník Evropské unie L 375/311
 E/ECE/TRANS/505
 Předpis č. 83
 strana 88
 2.3.3 Vozidla vybavená automatickými převodovkami se zkoušejí se zařazeným nejvyšším
 převodovým stupněm („drive“). Akcelerátor se musí používat takovým způsobem, aby
 bylo dosaženo pokud možno konstantního zrychlení, aby bylo možné řazení různých
 rychlostních stupňů v normálním sledu. Nepoužijí se však body změn rychlostních
 stupňů vyznačené v dodatku 1 této přílohy; zrychlování musí probíhat v intervalu
 znázorněném úsečkou, která spojuje konec každého intervalu volnoběhu s počátkem
 následujícího příštího intervalu stálé rychlosti. Platí mezní hodnoty uvedené v bodu
 2.4.
 2.3.4 Vozidla vybavená rychloběhem („overdrive“), který může ovládat řidič, se při
 městském cyklu (část 1) zkoušejí s rychloběhem vyřazeným z činnosti a při cyklu
 mimo město (část 2) s rychloběhem v činnosti.
 2.3.5 Na žádost výrobce může být u typu vozidla, u něhož jsou volnoběžné otáčky motoru
 vyšší než otáčky, které má motor v průběhu provozních činností 5, 12 a 24 dílčího
 městského cyklu (část 1), spojka rozpojena během předchozí provozní činnosti.
 2.4 Dovolené odchylky
 2.4.1 Mezi měřenou rychlostí a teoretickou rychlostí při zrychlování, při konstantní rychlosti
 a při zpomalování za použití brzd vozidla je dovolena odchylka ±2 km/h. Pokud
 vozidlo zpomaluje bez použití brzd rychleji, platí pouze ustanovení bodu 6.5.3 níže.
 Jsou povoleny odchylky rychlosti větší než povolené při změnách cyklu za
 předpokladu, že nejsou nikdy překročeny po dobu delší než 0,5 s.
 2.4.2 Dovolené odchylky času jsou ±1,0 s. Výše uvedené dovolené odchylky platí rovněž
 pro začátek a pro konec každého intervalu řazení rychlostních stupňů 1/ pro městský
 cyklus (část 1) a pro provozní činnosti 3, 5 a 7 cyklu mimo město (část 2).
 2.4.3 Dovolené odchylky rychlosti a času se kombinují podle dodatku 1 k této příloze.
 3 VOZIDLO A PALIVO
 3.1 Zkušební vozidlo
 3.1.1 Vozidlo musí být dodáno v dobrém mechanickém stavu. Musí být zajeté a musí mít
 před zkouškou najeto alespoň 3 000 km.
 1/ Je nutno připomenout, že povolená doba 2 vteřin zahrnuje dobu pro změnu rychlostního stupně
 a v případě nutnosti určitou časovou rezervu pro opětovné zařazení do cyklu.
 ---pagebreak--- L 375/312 CS
 E/ECE/324
 Úřední věstník Evropské unie Rev. 1/Dop. 82/Rev. 3
 27.12.2006
 E/ECE/TRANS/505
 Předpis č. 83
 strana 89
 Příloha 2 – Dodatek 1
 3.1.2 Výfukové zařízení nesmí vykazovat jakoukoliv netěsnost, která by vedla ke snížení
 množství odebíraného plynu, jehož množství musí odpovídat množství vycházejícímu
 z motoru.
 3.1.3 Může být ověřena těsnost systému sání, aby se zkontrolovalo, zda zplynování není
 ovlivněno náhodným přisáváním vzduchu.
 3.1.4 Seřízení motoru a ovládacích prvků vozidla musí odpovídat předpisu výrobce. Tento


text:
požadavek platí zejména pro seřízení volnoběhu (otáčky a obsah oxidu uhelnatého ve
 výfukových plynech), pro zařízení pro studený start a pro systém k regulaci emisí
 znečišťujících látek ve výfukových plynech.
 3.1.5 Vozidlo určené ke zkoušce, nebo rovnocenné vozidlo, se v případě potřeby vybaví
 zařízením umožňujícím měření charakteristických parametrů potřebných k seřízení
 vozidlového dynamometru podle bodu 4.1.1 této přílohy.
 3.1.6 Technická zkušebna může ověřit, zda výkonové vlastnosti vozidla odpovídají údajům
 výrobce, zda vozidlo může být použito pro normální provoz a zvláště zda je schopno
 startovat za studena i za tepla.
 3.2 Palivo
 Pokud se vozidlo zkouší s použitím mezních hodnot emisí stanovených v řádku A
 tabulky v bodu 5.3.1.4 tohoto předpisu, musí vhodné referenční palivo splňovat
 podmínky podle kapitoly 1 přílohy 10 nebo, v případě plynných referenčních paliv,
 bodu 1.1.1 nebo bodu 1.2 přílohy 10a.
 Pokud se vozidlo zkouší s použitím mezních hodnot emisí stanovených v řádku B
 tabulky v bodu 5.3.1.4 tohoto předpisu, musí vhodné referenční palivo splňovat
 podmínky podle kapitoly 2 přílohy 10 nebo, v případě plynných referenčních paliv,
 podle bodu 1.1.2 nebo bodu 1.2 přílohy 10a.
 3.2.1 Vozidla, která jsou poháněna benzínem nebo LPG nebo NG se musí zkoušet podle
 přílohy 12 s příslušným referenčním palivem (palivy) definovaným v příloze 10a.
 4 ZKUŠEBNÍ ZAŘÍZENÍ
 4.1 Vozidlový dynamometr
 4.1.1 Dynamometr musí být schopen simulovat jízdní zatížení jedním z následujících
 způsobů:
 dynamometr s pevnou křivkou zatížení, tj. dynamometr, konstruovaný tak, že křivku
 zatížení nelze regulovat,
 ---pagebreak--- E/ECE/324 CS
 27.12.2006 Rev. 1/Dop. 82/Rev.
 Úřední3věstník Evropské unie L 375/313
 E/ECE/TRANS/505
 Předpis č. 83
 strana 90
 dynamometr s nastavitelnou křivkou zatížení, tj. dynamometr s alespoň dvěma
 parametry jízdního zatížení, kterými může být křivka zatížení regulována.
 4.1.2 Seřízení dynamometru nesmí být ovlivněno časem. Dynamometr nesmí vyvolávat
 jakékoliv vibrace se znatelným působením na vozidlo, které by mohly zhoršit normální
 činnost vozidla.
 4.1.3 Dynamometr musí být vybaven prostředky k simulaci setrvačné hmotnosti a jízdního
 zatížení. Takové simulátory jsou u dvouválcového dynamometru připojeny k přednímu
 válci.
 4.1.4 Přesnost
 4.1.4.1 Zatížení musí být možno měřit a odečítat s přesností ±5 %.
 4.1.4.2 U dynamometru s pevnou křivkou zatížení musí být při rychlosti 80 km/h přesnost
 nastavení zatížení ±5 %. U dynamometru s nastavitelnou křivkou zatížení se zatížení
 na dynamometru musí shodovat s jízdním zatížením s přesností ±5 % při rychlosti 120,
 100, 80, 60 a 40 km/h a ±10 % při rychlosti 20 km/h. Při nižších rychlostech musí být
 údaj o pohlcení výkonu dynamometrem kladný.
 4.1.4.3 Musí být známa celková setrvačná hmotnost rotujících částí (případně včetně
 simulované setrvačné hmotnosti), která musí být v rozmezí ±20 kg třídy setrvačné
 hmotnosti pro zkoušku.
 4.1.4.4 Rychlost vozidla se měří rychlostí otáčení válce (předního válce u dvouválcového
 dynamometru). Při rychlostech vyšších než 10 km/h se rychlost musí měřit s přesností
 ±1 km/h.
 4.1.4.5 Skutečně ujetá dráha vozidla se měří otáčením válce (předního válce u dvouválcového
 dynamometru).
 4.1.5 Seřízení zatížení a setrvačné hmotnosti
 4.1.5.1 Dynamometr s pevnou křivkou zatížení: simulátor zatížení se seřídí tak, aby pohltil
 výkon působící na hnací kola při ustálené rychlosti 80 km/h a pohlcený výkon se
 zaznamená při 50


text:
km/h. Způsoby, kterými je toto zatížení stanoveno a seřízeno, jsou
 popsány v dodatku 3 k této příloze.
 4.1.5.2 Dynamometr s nastavitelnou křivkou zatížení: simulátor zatížení se seřídí tak, aby
 pohltil výkon působící na hnací kola při ustálených rychlostech 120, 100, 80, 60, 40 a
 20 km/h. Způsoby, kterými jsou tato zatížení stanovena a seřízena, jsou popsány
 v dodatku 3 k této příloze.
 ---pagebreak--- L 375/314 CS
 E/ECE/324
 Úřední věstník Evropské unie Rev. 1/Dop. 82/Rev. 3
 27.12.2006
 E/ECE/TRANS/505
 Předpis č. 83
 strana 91
 Příloha 2 – Dodatek 1
 4.1.5.3 Setrvačná hmotnost
 U dynamometrů s elektrickou simulací setrvačné hmotnosti se musí prokázat, že jsou
 rovnocenné se systémy mechanické simulace setrvačné hmotnosti. Způsoby, jimiž se
 rovnocennost stanoví, jsou popsány v dodatku 4 k této příloze.
 4.2 Systém odběru vzorku výfukových plynů
 4.2.1 Systém odběru vzorku výfukových plynů musí umožnit změření skutečného množství
 znečišťujících látek obsažených ve výfukových plynech, které se mají měřit. Použije
 se systém odběru vzorku plynů s konstantním objemem (CVS). To vyžaduje, aby se
 výfukové plyny vozidla nepřetržitě ředily okolním vzduchem za řízených podmínek.
 Při způsobu měření s odběrem vzorku s konstantním objemem musí být splněny dvě
 podmínky: musí být měřen celkový objem směsi výfukových plynů a ředicího vzduchu
 a musí být nepřetržitě odebírán přiměřený vzorek tohoto objemu pro analýzu.
 Množství znečišťujících látek se stanoví z koncentrací vzorku přepočtených na obsah
 znečišťujících látek v okolním vzduchu a z úhrnného průtoku po dobu zkoušky.
 Množství emisí znečišťujících částic se stanoví pomocí vhodných zachycovačů
 k oddělení částic z poměrné části průtoku během zkoušky a určením jejich množství
 váhově podle bodu 4.3.1.1.
 4.2.2 Průtok systémem musí být dostatečný k tomu, aby se vyloučila kondenzace vody za
 všech podmínek, které mohou nastat při zkoušce, jak je popsáno v dodatku 5 k této
 příloze.
 4.2.3 Dodatek 5 uvádí příklady tří typů systému odběru plynů s konstantním objemem, které
 splňují požadavky stanovené v této příloze.
 4.2.4 Směs plynu a vzduchu musí být v místě sondy S2 pro odběr vzorku homogenní.
 4.2.5 Sonda musí odebírat reprezentativní vzorek zředěných výfukových plynů.
 4.2.6 Systém musí být plynotěsný. Konstrukce a materiály musí být takové, aby systém
 neovlivnil koncentraci znečišťujících látek ve zředěných výfukových plynech.
 V případě, že některá část (výměník tepla, dmychadlo atd.) mění koncentraci některé
 znečišťující látky ve zředěném plynu, musí být vzorek této znečišťující látky odebrán
 před touto částí, pokud to nelze řešit jinak.
 4.2.7 Pokud je vozidlo, které se má zkoušet, vybaveno výfukovým potrubím obsahujícím
 více větví, musí být jejich spojovací trubky připojeny co možno nejblíže k vozidlu,
 aniž by to přitom ovlivnilo nepříznivě jeho funkci.
 4.2.8 Statický tlak u koncové části výfukové trubky (trubek) vozidla musí kolísat rozmezí
 ±1,25 kPa vzhledem ke kolísání statického tlaku naměřenému při jízdním cyklu
 ---pagebreak--- E/ECE/324 CS
 27.12.2006 Rev. 1/Dop. 82/Rev.
 Úřední3věstník Evropské unie L 375/315
 E/ECE/TRANS/505
 Předpis č. 83
 strana 92
 dynamometru v době, kdy tato koncová část (části) není připojena k aparatuře. Pokud
 výrobce písemnou žádostí, předloženou schvalovacímu orgánu, zdůvodní potřebu
 užšího rozmezí dovolené odchylky, užijí se systémy odběru schopné udržovat statický
 tlak v rozmezí ±0,25 kPa. Protitlak musí být


text:
měřen ve výfukovém potrubí co možno
 nejblíže u jeho konce nebo v jeho prodloužení, které má stejný průměr.
 4.2.9 Různé ventily, používané k usměrnění výfukových plynů, musí mít možnost rychlého
 seřízení a musí být rychločinné.
 4.2.10 Vzorky plynů se shromažďují ve vacích s odpovídající kapacitou. Tyto vaky musí být
 vyrobeny z takových materiálů, které po 20 minutách skladování nemění obsah plynné
 znečišťující látky o více než ±2 %.
 4.3 Analytické přístroje
 4.3.1 Požadavky
 4.3.1.1 Plynné znečišťující látky se musí analyzovat těmito přístroji:
 Analýza oxidu uhelnatého (CO) a oxidu uhličitého (CO2 ):
 Analyzátory musí být typu NDIR, což je nedisperzní analyzátor s absorpcí
 v infračerveném pásmu.
 Analýza uhlovodíků (HC) - zážehové motory:
 Analyzátor musí být typu FID, což je plamenný ionizační detektor, kalibrovaný
 propanem vyjádřeným jako ekvivalent atomů uhlíku (C1).
 Analýza uhlovodíků (HC) - vznětové motory:
 Analyzátor musí být plamenný ionizační s detektorem, ventily, potrubím atd.,
 Analyzátor musí být vyhřívaný na 463 K (190 °C) ±10 K a musí být kalibrovaný
 propanem vyjádřeným jako ekvivalent atomů uhlíku (C1).
 Analýza oxidů dusíku (NOx):
 Analyzátor musí být typu CLA, což je chemicko-luminiscenční analyzátor, nebo typu
 NDUVR, což je nedisperzní analyzátor s rezonanční absorpcí v ultrafialovém pásmu,
 oba typy s konvertorem NOx-NO.
 Částice - váhové stanovení odebraných částic:
 Tyto částice se vždy odebírají pomocí dvou filtrů vložených za sebou do toku
 vzorkovacího plynu. Množství částic odebraných každým párem filtrů je následující:
 ---pagebreak--- L 375/316 CS
 E/ECE/324
 Úřední věstník Evropské unie Rev. 1/Dop. 82/Rev. 3
 27.12.2006
 E/ECE/TRANS/505
 Předpis č. 83
 strana 93
 Příloha 2 – Dodatek 1
 kde:
 Vep : průtok filtry;
 Vmix : průtok tunelem;
 M : hmotnost částic (g/km);
 Mlimit : mezní hodnota hmotnosti částic (platná mezní hmotnost, g/km);
 m : hmotnost částic zachycených filtry (g);
 d : vzdálenost odpovídající pracovnímu cyklu (km).
 Poměr vzorku částic (Vep/Vmix) se upraví tak, že pro M = Mlimit, je 1 ≤ m ≤ 5 mg
 (když se použijí filtry s průměrem 47 mm).
 Povrch filtrů musí být z hydrofobního materiálu inertního k složkám výfukového
 plynu (filtry se skelnými vlákny s naneseným fluorovaným uhlíkem nebo
 rovnocenná náhrada).
 4.3.1.2 Přesnost
 Analyzátory musí mít měřicí rozsah slučitelný s přesností požadovanou pro měření
 koncentrace znečišťujících látek ve vzorku výfukových plynů.
 Chyba měření nesmí být větší než ±2 % (vlastní chyba analyzátoru) bez ohledu na
 skutečnou hodnotu kalibračních plynů.
 U koncentrací menších než 100 ppm nesmí být chyba měření větší než ±2 ppm.
 Vzorek okolního vzduchu musí být měřen stejným analyzátorem na příslušném
 rozsahu.
 Mikrogramová váha užívaná pro stanovení váhy všech filtrů musí mít přesnost 5 μg
 (standardní odchylka) a rozlišitelnost 1 μg.
 4.3.1.3 Zachycovač ledu
 ---pagebreak--- E/ECE/324 CS
 27.12.2006 Rev. 1/Dop. 82/Rev.
 Úřední3věstník Evropské unie L 375/317
 E/ECE/TRANS/505
 Předpis č. 83
 strana 94
 Před analyzátory nesmí být použito žádné zařízení k vysoušení plynů, pokud se
 neprokáže, že nemá vliv na obsah znečišťujících látek v proudu plynů.
 4.3.2 Zvláštní požadavky na vznětové motory
 Pro plynulou analýzu uhlovodíků (HC) se musí použít plamenný ionizační detektor s
 vyhřívaným vedením odběru vzorku (HFID) a zapisovací přístroj (R). Průměrná
 koncentrace měřených uhlovodíků se musí stanovit


text:
integrací. Po dobu zkoušky musí
 být teplota vyhřívaného vedení odběru vzorku udržována na hodnotě 463 K (190 °C)
 ±10 K. Vyhřívané vedení vzorku musí být opatřeno vyhřívaným filtrem (FH) s
 účinností 99 % pro částice ≥ 0,3 μm, kterým se odloučí všechny pevné částice z
 plynulého proudu plynu určeného k analýze.
 Doba odezvy systému odběru vzorku (od sondy ke vstupu do analyzátoru) nesmí být
 delší než čtyři vteřiny.
 Pokud se nezajistí kompenzace kolísání proudění v CFV nebo CFO, musí být se
 systémem konstantního proudění (výměníkem tepla) použit analyzátor typu HFID,
 aby se zajistil odběr reprezentativního vzorku.
 Zařízení pro odběr částic se skládá z ředicího tunelu, sondy pro odběr vzorku,
 filtračního zařízení, čerpadla pro dílčí proud a z regulátoru průtoku a průtokoměrů.
 Dílčí tok pro odběr částic se vede dvěma filtry umístěnými za sebou. Sonda, kterou
 se odvádí tok plynu, z něhož se odebírají částice, musí být umístěna v ředicím tunelu
 tak, aby se mohl odebírat reprezentativní vzorek toku plynu z homogenní směsi
 vzduchu s výfukovým plynem a aby se zajistilo, že bezprostředně před filtrem částic
 nepřekročí teplota směsi vzduchu s výfukovým plynem hodnotu 325 K (52 °C).
 Teplota toku plynu v průtokoměru nesmí kolísat o více než ±3 K a hmotnostní
 průtok nesmí kolísat o více než ±5 %. Pokud dojde k nepřípustné změně průtoku z
 důvodu nadměrného zatížení filtru, musí se zkouška zastavit. Při opakování zkoušky
 se musí zmenšit průtok a/nebo použít větší filtr. Filtry se musí vyjmout z komory
 nejdříve jednu hodinu před začátkem zkoušky
 Potřebné filtry na částice se musí stabilizovat (z hlediska teploty a vlhkosti)
 v otevřené nádobě, která je chráněna proti vstupu prachu po dobu nejméně
 8 a nejvýše 56 hodin před zkouškou v klimatizační komoře. Po této stabilizaci se
 nepoužité filtry zváží a pak se skladují do doby použití. Pokud se filtry nepoužijí do
 1 hodiny od vyjmutí z vážní komory, zváží se znovu.
 Mezní hodnota jedné hodiny se může nahradit mezní hodnotou osmi hodin, pokud se
 splní jedna nebo obě následující podmínky:
 ---pagebreak--- L 375/318 CS
 E/ECE/324
 Úřední věstník Evropské unie Rev. 1/Dop. 82/Rev. 3
 27.12.2006
 E/ECE/TRANS/505
 Předpis č. 83
 strana 95
 Příloha 2 – Dodatek 1
 stabilizovaný filtr je umístěn a uchováván v utěsněném pouzdru s uzavřenými konci,
 nebo;
 stabilizovaný filtr je umístěn v utěsněném pouzdru, které je pak bezprostředně
 umístěno do vedení odběru vzorků, kterým nic neproudí.
 4.3.3 Kalibrace
 Každý analyzátor musí být kalibrován tak často, jak je nutné, v každém případě
 v měsíci před schvalovací zkouškou a alespoň každých šest měsíců při ověřování
 shodnosti výroby.
 Metoda kalibrace, která se použije, je popsána v dodatku 6 k této příloze a platí pro
 analyzátory uvedené v bodu 4.3.1 výše.
 4.4 Měření objemu
 4.4.1 Metoda měření celkového objemu zředěných výfukových plynů obsažených
 v systému odběru vzorků s konstantním objemem musí být taková, aby přesnost
 měření byla ±2 %.
 4.4.2 Kalibrace systému odběru vzorků s konstantním objemem
 Zařízení k měření objemu v systému odběru vzorků s konstantním objemem musí
 být kalibrováno metodou zajišťující předepsanou přesnost, s frekvencí kalibrace
 dostatečnou pro zajištění takové přesnosti.
 Příklad


text:
kalibračního postupu zajišťujícího požadovanou přesnost je uveden
 v dodatku 6 k této příloze. Metoda používá zařízení k měření průtoku, které je
 dynamické a vhodné pro vysoké průtokové rychlosti, jaké se vyskytují při zkoušení s
 užitím systému odběru vzorků s konstantním objemem. Zařízení musí mít přesnost
 ověřenou podle národní nebo mezinárodní normy.
 4.5 Plyny
 4.5.1 Čisté plyny
 Pro kalibraci a pro provoz musí být k dispozici, pokud je to nutné, následující čisté
 plyny:
 čištěný dusík:
 (čistota + 1 ppm C, + 1 ppm CO, + 400 ppm CO2, + 0,1 ppm NO);
 ---pagebreak--- E/ECE/324 CS
 27.12.2006 Rev. 1/Dop. 82/Rev.
 Úřední3věstník Evropské unie L 375/319
 E/ECE/TRANS/505
 Předpis č. 83
 strana 96
 čištěný syntetický vzduch:
 (čistota:  1 ppm C, 1 ppm CO, 400 ppm CO2, 0,1 ppm NO); obsah kyslíku 18 až
 21 % objemových;
 čištěný kyslík: (čistota > 99,5 % objemových O2);
 čištěný vodík (a směs obsahující vodík):
 (čistota + 1 ppm C, + 400 ppm CO2),
 oxid uhelnatý: (minimální čistota 99,5 %),
 propan: (minimální čistota 99,5 %).
 4.5.2 Kalibrační a nepoužité plyny
 Musí být k dispozici směsi plynů, které mají následující chemické složení:
 C8 H8 a čištěný syntetický vzduch (viz bod 4.5.1 této přílohy);
 CO a čištěný dusík;
 CO2 a čištěný dusík;
 NO a čištěný dusík (Množství NO2 obsaženého v tomto kalibračním plynu nesmí
 přesáhnout 5 % obsahu NO.).
 Skutečná koncentrace kalibračního plynu musí být v mezích ±2 % stanovené
 hodnoty.
 Koncentrací uvedených v dodatku 6 k této příloze se může dosáhnout také pomocí
 směšovače-dávkovače plynu, zřeďováním s čištěným N2 nebo s čištěným
 syntetickým vzduchem. Přesnost směšovacího zařízení musí být taková, aby bylo
 možné stanovit koncentraci zředěných kalibračních plynů s přesností ±2 %.
 4.6 Doplňkové vybavení
 4.6.1 Teploty
 Teploty uvedené v dodatku 8 se musí měřit s přesností ±1,5 K.
 4.6.2 Tlak
 Atmosférický tlak musí být možné měřit s přesností ±0,1 kPa.
 ---pagebreak--- L 375/320 CS
 E/ECE/324
 Úřední věstník Evropské unie Rev. 1/Dop. 82/Rev. 3
 27.12.2006
 E/ECE/TRANS/505
 Předpis č. 83
 strana 97
 Příloha 2 – Dodatek 1
 4.6.3 Absolutní vlhkost
 Absolutní vlhkost (H) musí být možné měřit s přesností ±5 %.
 Systém odběru vzorků výfukových plynů musí být ověřen metodou popsanou
 v kapitole 3 dodatku 7 k této příloze.
 Maximální dovolená odchylka mezi množstvím přiváděného plynu a množstvím
 měřeného plynu je 5 %.
 5 PŘÍPRAVA ZKOUŠKY
 5.1 Nastavení simulátorů setrvačných hmotností podle translačních setrvačných
 hmotností vozidla
 Použije se simulátor setrvačných hmotností, který umožňuje dosažení celkové
 setrvačné hmotnosti rotujících částí odpovídající referenční hmotnosti v rámci
 následujících mezních hodnot:
 ---pagebreak--- E/ECE/324 CS
 27.12.2006 Rev. 1/Dop. 82/Rev.
 Úřední3věstník Evropské unie L 375/321
 E/ECE/TRANS/505
 Předpis č. 83
 strana 98
 Referenční hmotnost vozidla RW(kg) Ekvivalentní setrvačná hmotnost I (kg)
 RW ≤ 480 455
 480 < RW ≤ 540 510
 540 < RW ≤ 595 570
 595 < RW ≤ 650 625
 650 < RW ≤ 710 680
 710 < RW ≤ 765 740
 765 < RW ≤ 850 800
 850 < RW ≤ 965 910
 965 < RW ≤ 1080 1020
 1080 < RW ≤ 1190 1130
 1190 < RW ≤ 1305 1250
 1305 <


text:
RW ≤ 1420 1360
 1420 < RW ≤ 1530 1470
 1530 < RW ≤ 1640 1590
 1640 < RW ≤ 1760 1700
 1760 < RW ≤ 1870 1810
 1870 < RW ≤ 1980 1930
 1980 < RW ≤ 2100 2040
 2100 < RW ≤ 2210 2150
 2210 < RW ≤ 2380 2270
 2380 < RW ≤ 2610 2270
 2610 < RW 2270
 Pokud na dynamometru nelze nastavit příslušnou ekvivalentní setrvačnou hmotnost, použije se
 hodnota, která je nejbližší vyšší k referenční hmotnosti vozidla.
 5.2 Nastavení dynamometru
 Zatížení se nastaví postupy popsanými v bodu 4.1.5 výše.
 Použitá metoda a získané hodnoty (ekvivalentní setrvačná hmotnost - charakteristický
 parametr seřízení) se zaznamenají ve zkušebním protokolu.
 ---pagebreak--- L 375/322 CS
 E/ECE/324
 Úřední věstník Evropské unie Rev. 1/Dop. 82/Rev. 3
 27.12.2006
 E/ECE/TRANS/505
 Předpis č. 83
 strana 99
 Příloha 2 – Dodatek 1
 5.3 Stabilizace vozidla
 5.3.1 Ke stabilizaci vozidel se vznětovými motory se za účelem měření částic použije část 2
 cyklu podle dodatku 1 k této příloze, a to nejvýše 36 hodin a nejméně 6 hodin před
 zkouškou. Projedou se tři za sebou následující cykly. Dynamometr se nastaví podle
 výše uvedených bodů 5.1 a 5.2.
 Na žádost výrobce mohou být vozidla se zážehovým motorem stabilizována projetím
 jedné části 1 a dvěma částmi 2 pracovního cyklu.
 Po této stabilizaci typické pro vznětové motory a před zkoušením se vozidla se
 vznětovými a zážehovými motory uloží před zkouškou v prostoru, v němž teplota
 zůstává relativně konstantní v rozsahu od 293 K do 303 K (od 20 do 30 °C). Tato
 stabilizace musí probíhat po dobu alespoň šesti hodin a pokračovat tak dlouho, dokud
 teploty motorového oleje a případné chladicí kapaliny nedosáhnou hodnoty, která se
 od teploty místnosti neliší o více než ±2 K.
 5.3.1.1 Pokud si to výrobce vyžádá, musí zkouška proběhnout nejpozději do 30 hodin poté,
 kdy vozidlo jelo při své normální teplotě.
 5.3.1.2 Vozidla se zážehovým motorem poháněná LPG nebo NG, nebo vozidla, která mohou
 jako palivo používat benzín nebo LPG nebo NG, se mezi zkouškami s prvním a
 druhým plynným referenčním palivem musejí před zkouškou s druhým referenčním
 palivem stabilizovat. Tato stabilizace se provádí s druhým referenčním palivem během
 stabilizačního cyklu, který se skládá z jedné části 1 (městská část) a dvou částí 2
 (mimo město) pracovního cyklu popsaného v dodatku 1 k této příloze. Na žádost
 výrobce a se souhlasem technické zkušebny může být tento stabilizační cyklus
 prodloužen. Dynamometr se nastaví podle bodů 5.1 a 5.2 této přílohy.
 5.3.2 Pneumatiky se musí hustit podle údajů výrobce a na hodnotu, která se použila při
 předběžné silniční zkoušce pro seřízení brzd. V případě dvouválcového dynamometru
 se pneumatiky mohou hustit na hodnotu až o 50 % vyšší, než jak doporučuje výrobce.
 Skutečná hodnota nahuštění se zaznamená ve zkušebním protokolu.
 6 POSTUP ZKOUŠKY NA DYNAMOMETRU
 6.1 Speciální podmínky pro provedení cyklu
 6.1.1 V průběhu zkoušky musí být teplota zkušebny v rozsahu od 293 K do 303 K (20 až 30
 °C). Absolutní vlhkost (H) vzduchu zkušebny nebo vzduchu nasávaného motorem
 musí být:
 5,5 ≤ H ≤ 12,2 (g H2O/kg


text:
suchého vzduchu)
 ---pagebreak--- E/ECE/324 CS
 27.12.2006 Rev. 1/Dop. 82/Rev.
 Úřední3věstník Evropské unie L 375/323
 E/ECE/TRANS/505
 Předpis č. 83
 strana 100
 6.1.2 Při zkoušce musí být vozidlo přibližně ve vodorovné poloze, aby se vyloučila
 jakákoliv možnost neobvyklé dodávky paliva.
 6.1.3 Vozidlo ofukuje proud vzduchu s proměnlivou rychlostí. Otáčky ventilačního zařízení
 musí být takové, aby se v rozsahu od 10 km/h do alespoň 50 km/h nelišila lineární
 rychlost vzduchu na výstupu ze zařízení o více než ±5 km/h od odpovídající rychlosti
 válců. Výstupní část ventilačního zařízení musí mít následující parametry:
 plocha: nejméně 0,2 m2;
 výška spodní hrany nad zemí: přibližně 20 cm;
 vzdálenost od přídě vozidla: přibližně 30 cm.
 V případě alternativního řešení musí být možno nastavit otáčky ventilačního zařízení
 tak, aby rychlost vzduchu byla nejméně 6 m/s (21,6 km/h).
 Výška chladicího ventilačního zařízení může být na žádost výrobce změněna také
 u speciálních vozidel (např. dodávková vozidla, terénní vozidla).
 6.1.4 Aby mohla být ověřena správnost projetí cyklů, zapisuje se při zkoušce rychlost
 v závislosti na čase nebo se zaznamenává systémem pro sběr a zpracování dat.
 6.2 Spouštění motoru
 6.2.1 Motor se musí spouštět zařízením určeným pro tento účel podle návodu výrobce tak,
 jak je uvedeno v příručce pro řidiče sériově vyrobených vozidel.
 6.2.2 První cyklus začíná v okamžiku zahájení spouštění motoru.
 6.2.3 V případě, že se jako paliva použije LPG nebo NG, je dovoleno, aby se motor
 nastartoval na benzín a přepnul se na LPG nebo NG až po předem stanovené době,
 kterou řidič nemůže změnit.
 6.3 Volnoběh
 6.3.1 Převodovka s ručním řazením nebo poloautomatická převodovka, viz dodatek 1 k této
 příloze, tabulky 1.2 a 1.3.
 6.3.2 Automatická převodovka
 Po prvním použití řadicí páky se s ní v průběhu zkoušky již nesmí manipulovat,
 s výjimkou případu uvedeného v bodu 6.4.3 nebo pokud lze řadicí pákou zařadit
 rychloběh, pokud je vozidlo rychloběhem vybaveno.
 ---pagebreak--- L 375/324 CS
 E/ECE/324
 Úřední věstník Evropské unie Rev. 1/Dop. 82/Rev. 3
 27.12.2006
 E/ECE/TRANS/505
 Předpis č. 83
 strana 101
 Příloha 2 – Dodatek 1
 6.4 Zrychlování
 6.4.1 Zrychlovat se musí tak, aby zrychlení bylo po celou dobu provozu pokud možno
 konstantní.
 6.4.2 Pokud nelze zrychlit v předepsaném čase, odpočte se čas potřebný navíc, pokud je to
 možné, z času povoleného pro změnu rychlostního stupně nebo, pokud to není možné,
 odpočte se z následující periody s konstantní rychlostí.
 6.4.3 Automatické převodovky
 Pokud nelze zrychlit v předepsaném čase, manipuluje se s řadicí pákou podle
 požadavků pro převodovky s ručním řazením.
 6.5 Zpomalování
 6.5.1 V základním městském cyklu (část 1) se vždy zpomaluje úplným sejmutím nohy
 z akcelerátoru, bez uvolnění spojky. Spojka se uvolní bez změny řazení převodovky
 při vyšší z následujících rychlostí: 10 km/h nebo rychlost odpovídající volnoběžným
 otáčkám motoru.
 V cyklu mimo město (část 2) se vždy zpomaluje úplným sejmutím nohy
 z akcelerátoru, bez uvolnění spojky. Spojka se uvolní bez změny řazení převodovky
 při rychlosti 50 km/h při posledním zpomalení.
 6.5.2 Pokud je interval zpomalení delší, než je pro příslušnou fázi předepsáno, použijí se pro
 splnění časového rozvrhu cyklu brzdy vozidla.
 6.5.3 Pokud je interval zpomalení kratší, než je pro


text:
příslušnou fázi předepsáno, dodrží se
 časový rozvrh teoretického cyklu vsunutím periody konstantní rychlostí nebo periody
 ve volnoběhu, na kterou naváže následující operace.
 6.5.4 Na konci intervalu zpomalení (zastavení vozidla na válcích) u základního městského
 cyklu (část 1) se zařadí neutrál a zapne spojka.
 6.6 Konstantní rychlosti
 6.6.1 Při přechodu ze zrychlení na následující konstantní rychlost se nesmí akcelerátorem
 „pumpovat“ nebo zavírat škrticí klapka.
 6.6.2 Při periodách konstantní rychlosti se akcelerátor udržuje ve stálé poloze.
 7 POSTUP ODEBÍRÁNÍ A ANALÝZY VZORKŮ
 7.1 Odebírání vzorků
 ---pagebreak--- E/ECE/324 CS
 27.12.2006 Rev. 1/Dop. 82/Rev.
 Úřední3věstník Evropské unie L 375/325
 E/ECE/TRANS/505
 Předpis č. 83
 strana 102
 Odebírání vzorku začíná (BS) před fází spouštění motoru nebo na začátku této fáze
 a končí zakončením poslední jízdy na volnoběh v cyklu mimo město (část 2, konec
 odebírání vzorku (ES)) nebo v případě zkoušky typu VI zakončením poslední periody
 na volnoběh u posledního základního městského cyklu (část 1).
 7.2 Analýza
 7.2.1 Výfukové plyny obsažené ve vaku pro jímání vzorku musí být analyzovány
 co nejdříve, v každém případě nejpozději do 20 minut po skončení zkušebního cyklu.
 Filtry, v nichž jsou zachycené částice, musí být dány do komory nejpozději do jedné
 hodiny po ukončení zkoušky výfukových plynů a musí v ní být stabilizovány po dobu
 2 až 36 hodin a pak zváženy.
 7.2.2 Před každou analýzou odebraných vzorků musí být rozsah analyzátoru pro každou
 znečišťující látku nastaven na nulu vhodným nulovacím plynem.
 7.2.3 Analyzátory se pak nastaví na kalibrační křivky pomocí kalibračních plynů
 jmenovitých koncentrací od 70 do 100 % rozsahu stupnice.
 7.2.4 Potom se znovu zkontroluje vynulování analyzátorů. Jestliže se údaje liší o více než 2
 % rozsahu stupnice od hodnoty nastavené podle bodu 7.2.2, postup se opakuje.
 7.2.5 Odebrané vzorky se potom analyzují.
 7.2.6 Po analýze se použitím stejných plynů znovu zkontroluje nulový bod a kalibrační
 body. Jestliže se výsledky této kontroly neliší o více než ±2 % od hodnot nastavených
 podle bodu 7.2.3, považuje se analýza za přijatelnou.
 7.2.7 Při operacích podle všech bodů tohoto oddílu musí být průtokové rychlosti a tlaky
 různých plynů stejné jako při kalibraci analyzátorů.
 7.2.8 Hodnota, kterou po ustálení ukazuje měřicí zařízení, se pokládá za koncentraci každé
 znečišťující látky naměřené ve výfukových plynech. Hmotnost emisí uhlovodíků ze
 vznětových motorů se vypočte z integrovaného záznamu analyzátoru typu HFID,
 opraveného v případě nutnosti o kolísání průtoku podle dodatku 5 k této příloze.
 8 STANOVENÍ MNOŽSTVÍ EMITOVANÝCH PLYNNÝCH ZNEČIŠŤUJÍCÍCH
 LÁTEK A ČÁSTIC
 8.1 Uvažovaný objem
 Uvažovaný objem se přepočte na podmínky tlaku 101,33 kPa a teploty 273,2 K.
 8.2 Celková hmotnost emitovaných plynných znečišťujících látek a částic
 ---pagebreak--- L 375/326 CS
 E/ECE/324
 Úřední věstník Evropské unie Rev. 1/Dop. 82/Rev. 3
 27.12.2006
 E/ECE/TRANS/505
 Předpis č. 83
 strana 103
 Příloha 2 – Dodatek 1
 Za výše uvedených referenčních podmínek se hmotnost M každé znečišťující látky
 emitované vozidlem v průběhu zkoušky stanoví jako součin objemové koncentrace
 a objemu daného plynu, s patřičným přihlédnutím k těmto hustotám:
 U oxidu uhelnatého (CO): d = 1,25 g/l
 U uhlovodíků:
 pro benzín (CH1.85) d = 0,619 g/1
 pro motorovou naftu (CHl.86) d =


text:
0,619 g/1
 pro LPG (CH2.525) d = 0,649 g/l
 nebo NG (CH4) d = 0,714 g/l
 U oxidu dusíků (NOx): d = 2,05 g/1
 Hmotnost m emisí znečišťujících částic z vozidla v průběhu zkoušky je definována
 zvážením hmotností částic odebraných dvěma filtry, m1 prvním filtrem a m2 druhým
 filtrem:
 pokud 0,95 (m1 + m2) ≤ m1, m = m1,
 pokud 0,95 (m1 + m2) > m1, m = m1 + m2,
 pokud m2 > m1, zkouška je neplatná.
 Dodatek 8 k této příloze uvádí výpočty a příklady používané ke stanovení
 hmotnostních emisí znečišťujících látek plynů a částic.
 ---pagebreak--- E/ECE/324 CS
 27.12.2006 Rev. 1/Dop. 82/Rev. Úřední3věstník Evropské unie L 375/327
 E/ECE/TRANS/505
 Předpis č. 83
 strana 104
 Příloha 4 - Dodatek 1
 ROZPIS PRACOVNÍHO CYKLU POUŽITÉHO PRO ZKOUŠKU TYPU I
 1 PRACOVNÍ CYKLUS
 Pracovní cyklus, který se skládá z části 1 (městský cyklus) a z části 2 (cyklus mimo
 město), je znázorněn na obrázku1/1.
 2 ZÁKLADNÍ MĚSTSKÝ CYKLUS (část 1)
 (Viz obrázek 1/2 a tabulka 1.2)
 2.1 Rozpis podle fází:
 Čas (s) %
 Volnoběh 60 30,8 35,4
 Volnoběh, vozidlo v jízdě, spojka zapnuta při 9 4,6
 jednom zařazeném rychlostním stupni
 Řazení rychlostních stupňů 8 4,1
 Zrychlení 36 18,5
 Periody konstantní rychlosti 57 29,2
 Zpomalení 25 12,8
 195 100
 2.2 Rozpis podle použitých rychlostních stupňů
 Čas (s) %
 Volnoběh 60 30,8 35,4
 Volnoběh, vozidlo v jízdě, spojka zapnuta při 9 4,6
 jednom zařazeném rychlostním stupni
 Řazení rychlostních stupňů 8 4,1
 První rychlostní stupeň 24 12,3
 Druhý rychlostní stupeň 53 27,2
 Třetí rychlostní stupeň 41 21
 195 100
 ---pagebreak--- L 375/328 CS
 E/ECE/324
 Úřední věstník Evropské unie Rev. 1/Dop. 82/Rev. 3
 27.12.2006
 E/ECE/TRANS/505
 Předpis č. 83
 strana 105
 Příloha 2 – Dodatek 1
 2.3 Všeobecné informace:
 Průměrná rychlost v průběhu zkoušky: 19 km/h
 Efektivní doba jízdy: 195 s
 Teoretická vzdálenost ujetá během cyklu: 1 013 km
 Vzdálenost odpovídající čtyřem cyklům : 4 052 km
 ---pagebreak--- E/ECE/324 CS
 27.12.2006 Rev. 1/Dop. 82/Rev. Úřední3věstník Evropské unie L 375/329
 E/ECE/TRANS/505
 Předpis č. 83
 strana 106
 Obrázek 1/1
 Pracovní cyklus pro zkoušku typu I
 SE
 )s
 (
 e
 m
 Ti
 o
 w
 T
 rt 00
 Pa 4
 59
 1
 0
 118
 gn
 lip
 m
 951 saf
 o
 d
 E:n
 SE
 ne
 O
 t el rta
 aPr cy st
 c en
 anb gin
 ur 59 e,
 rya 1 ngli
 nte p
 m m
 as
 leE fo
 g
 inn
 ni
 eg
 :SB
 B
 951
 h)/
 m
 (k
 ede
 pS 201 101 001 09 08 07 06 05 04 03 02 01 0
 S
 B
 English česky
 Speed rychlost
 Part One část 1
 Part Two část 2
 Time čas
 Elementary urban cycle základní městský cyklus
 BS: Beginning of sampling, BS: začátek odběru vzorků, start
 engine start motoru
 ES: End of sampling ES: konec odběru vzorků
 ---pagebreak--- 27.12.2006
 2 39 11 8 01-23 57,0- 8 ín ela m opZ 11
 2 58 42 42 23 7 tsolh cy r ín tn atsnoK 01
 2 16 5 23-51 49,0 ín elh cy rZ 9
 ěn puts
 65 2 oh ín tsolh cy r


text:
aně m Z 8
 Úřední věstník Evropské unie
 1 45 21 5 51-0 38,0 6 ín elh cy rZ 7
 )*(
 1 K s 5 + MP s 61 94 12 12 5 hěbonloV 6
 y kjops í něn lovu
 )* ( 1 K 82 3 0-01 29,0- ,ín ela m opZ 5
 1 52 5 2 01-51 96,0- 4 ín ela m opZ 4
 1 32 8 9 51 3 tsolh cy r ín tn atsnoK 3
 1 51 4 4 51-0 40,1 2 ín elh cy rZ 2
 )*(
 1 K s 5 + MP s 6 11 11 11 1 hěbonloV 1
 ínezař oh ínčur )s( )s( ezáf )s( ecarepo
 CS
 ědapířp v ň eputs abod )h /m k( )2s/m( ecarepo
 ín tsolh cy r ý tižuoP ín vital u m uK édžak ínávrt aboD ts ol h c y R ín elh cy rZ ezáF ecarepO .Č
 Tabulka 1.2
 L 375/330
 Základní městský pracovní cyklus simulovaný na vozidlovém dynamometru (část 1)
 ---pagebreak--- L 375/331
 2 1
 (*) PM = převodovka v neutrálu, spojka zapnuta. K , K = zařazen první nebo druhý rychlostní stupeň, spojka uvolněna.
 )*( MP s 7 591 7 7 51 hěbonloV 52
 y kjops í něn lovu
 )* ( 2 K 881 3 0-01 29,0- ,ín ela m opZ 42
 2 581 7 01-53 99,0- ín ela m opZ 32
 ěn puts
 oh ín tsolh cyr
 871 21 2 41 aně m Z 22
 tsolh cyr
 3 671 31 31 53 31 ín tn atsnoK 12
 Úřední věstník Evropské unie
 3 361 8 8 53-05 25,0- 21 ín ela m opZ 02
 tsolh cyr
 3 551 21 21 05 11 ín tn atsnoK 91
 3 341 8 05-53 25,0 ín elh cy rZ 81
 ěn puts
 oh ín tsolh cyr
 531 2 aně m Z 71
 2 331 9 53-51 26,0 ín elh cy rZ 61
 ěn puts
 oh ín tsolh cyr
 421 2 aně m Z 51
 1 221 62 5 01 ín elh cy rZ 41
 CS )*(
 1 K s 5 + MP s 61 711 12 51-0 51-0 9 hěbonloV 31
 y kjops í něn lovu
 27.12.2006
 )*( 2 K 69 3 0-01 29,0- ,ín ela m opZ 21
 ---pagebreak--- L 375/332 CS Úřední věstník Evropské E/ECE/324unie Rev. 1/Dop. 82/Rev. 3
 27.12.2006
 E/ECE/TRANS/505
 Předpis č. 83
 strana 109
 Příloha 4 – Dodatek 1
 Obrázek 1/2
 Základní městský cyklus pro zkoušku typu I
 00
 2 rse se
 END O F C Y C L E : 1 95 se c o n d s
 R es b im
 m m
 un t
 M ti 7 25 7 es
 s)( 2 P ec ec ah
 K ne ne pl
 h
 t 42 ait
 uq 3 uq
 p
 a el
 r
 g
 l
 c
 y 2 eS eS ra
 5 P
 a
 23
 c
 12
 ci f
 t
 e
 r
 o
 o
 7
 4
 e
 h
 s 22
 1+
 T
 K 2
 s h/ mk 2 + h/ mk 2 -


text:
3
 )h -1 2 3 12
 sd 31 31
 / no
 m 1 ce
 (k S
 V
 3
 5 4 3 2 1 8 02 8
 05
 te 1
 sn 91
 i 3 12 12
 esc e
 na yll th
 re ni
 lo cair n
 nda )st te ohw 81
 8
 h)/ dn m
 oe ss 3
 km coe g at
 2 71
 2 s edn ino K
 ±( .01 ib p 62
 d ±( m cha 61
 epe oc 9
 s e e er 2
 = im
 t ar of
 K 2 15
 5 41
 1
 K
 1
 31
 gn R 21 21
 ig 00
 na 1
 chr M
 eag
 2
 K P
 = 3 21
 2 11
 8 11
 de
 ga
 neg
 ra
 24 10 24
 eg 2
 dn
 g,n oc ra
 eg r
 ih es
 ct ega
 luc ort dn gn
 ed rsif oc il
 di rdi
 es ht
 =2 = = = 5 9
 2 R 3 2
 K1 K 2 8 21
 K 50 5 7
 1
 1
 K
 gn
 ih ra la 12 6 12
 ct rt R
 ul get ue
 ce sir n
 d f = M
 = = M P
 K 1 P K1
 1 3 5 51
 2 4
 1 8 3 8
 EY
 K
 4 2 4
 1
 h/ h/ h/ h/ h/ K
 1
 /h km km km km km 11 1 11
 m
 k 05 53 23 15 01 R
 V 60 40 20 0
 ---pagebreak--- E/ECE/324 CS
 27.12.2006 Rev. 1/Dop. 82/Rev.
 Úřední3věstník Evropské unie L 375/333
 E/ECE/TRANS/505
 Předpis č. 83
 strana 110
 Příloha 4 – Dodatek 1
 English česky
 KEY vysvětlivky
 K=declutching K=vypnutí spojky
 1= first gear 1=první rychlostní stupeň
 PM=neutral PM=neutrál
 K1, K2= declutching K1, K2= vypnutí spojky
 first or second gear zařazen první nebo druhý
 engaged rychlostní stupeň
 2= second gear 2=druhý rychlostní
 stupeň
 R=idling volnoběh
 3= third gear 3=třetí rychlostní stupeň
 gear changing změna rychlostního
 stupně
 speed (±2 km/h) and povolené odchylky
 time (±1,0 seconds) rychlosti (±2 km/h) a času
 tolerances are (±1,0 vteřina) se pro
 combined každý bod kombinují
 geometrically for each geometricky, jak je
 point as shown in the znázorněno ve vloženém
 insert výřezu
 Theoretical graph of Teoretický graf cyklu
 cycle
 END OF CYCLE: 195 KONEC CYKLU: 195
 seconds vteřin
 seconds vteřiny
 sequence times Doby trvání operace
 sequence numbers Čísla operace
 partial phase times Doby trvání jednotlivých
 fází
 3 CYKLUS MIMO MĚSTO (část 2)
 (viz obrázek 1/3 a tabulka 1.3.)
 3.1 Rozpis podle fází:
 Čas (s) %
 Volnoběh: 20 5,0
 Volnoběh, vozidlo v jízdě, spojka 20 5,0
 zapnuta při jednom zařazeném
 ---pagebreak--- L 375/334 CS
 E/ECE/324
 Úřední věstník Evropské unie Rev. 1/Dop. 82/Rev. 3
 27.12.2006
 E/ECE/TRANS/505
 Předpis č. 83
 strana 111
 Příloha 4 – Dodatek 1
 rychlostním stupni:
 Řazení rychlostních stupňů: 6 1,5
 Zrychlení: 103 25,8
 Periody konstantní rychlosti: 209 52,2
 Zpomalení: 42 10,5
 400 100
 3.2 Rozpis podle použitých rychlostních stupňů:
 Čas (s) %
 Volnoběh: 20 5,0
 Volnoběh, vozidlo v jízdě, spojka 20 5,0
 zapnuta při jednom zařazeném
 rychlostním stupni:
 Řazení


text:
rychlostních stupňů: 6 1,5
 První rychlostní stupeň: 5 1,3
 Druhý rychlostní stupeň: 9 2,2
 Třetí rychlostní stupeň: 8 2
 Čtvrtý rychlostní stupeň: 99 24,8
 Pátý rychlostní stupeň: 233 58,2
 400 100
 ---pagebreak--- E/ECE/324 CS
 27.12.2006 Rev. 1/Dop. 82/Rev.
 Úřední3věstník Evropské unie L 375/335
 E/ECE/TRANS/505
 Předpis č. 83
 strana 112
 Příloha 4 – Dodatek 1
 3.3 Všeobecné informace
 Průměrná rychlost v průběhu zkoušky: 62,6 km/h
 Efektivní doba jízdy: 400 s
 Teoretická vzdálenost ujetá během cyklu: 6 955 km
 Maximální rychlost: 120 km/h
 Maximální zrychlení: 0,833 m/s2
 Maximální zpomalení: -1,389 m/s2
 ---pagebreak--- 27.12.2006
 4 881 96 96 05 5 tsolhcyr íntnatsnoK 11
 4.s 4 + 5.s 4 911 8 8 05-07 96,0- 4 ínelamopZ 01
 5 111 05 05 07 3 tsolhcyr íntnatsnoK 9
 4 16 31 07-05 34,0 ínelhcyrZ 8
 ěnputs
 - 84 2 ohíntsolhcyr aněmZ 7
 3 64 8 03-53 25,0 ínelhcyrZ 6
 Úřední věstník Evropské unie
 ěnputs
 - 83 2 ohíntsolhcyr aněmZ 5
 2 63 9 53-51 26,0 ínelhcyrZ 4
 ěnputs
 - 72 2 ohíntsolhcyr aněmZ 3
 1 52 14 5 0 38,0 21 ínelhcyrZ 2
 )1( K 1 02 02 02 1 hěbonloV 1
 ínezař
 ohínčur
 ědapířp v
 ňeputs )s( )s( ezáf )s( ecarepo
 íntsolhcyr abod )h/mk( s/m( ecarepo
 CS
 ýtižuoP ínvitalumuK édžak ínávrT tsolhcyR ínelhcyrZ ezáF ecarepO .Č
 )2
 Cyklus mimo město (část 2) pro zkoušku typu I
 L 375/336
 Tabulka 1.3
 ---pagebreak--- L 375/337
 Další rychlostní stupně lze použít podle doporučení výrobce, pokud je vozidlo je vybaveno převodovkou s více
 než pěti rychlostními stupni (2)
 5 1
 PM = převodovka v neutrálu, spojka zapnuta
 K ,K = zařazen první nebo druhý rychlostní stupeň, spojka uvolněna (1)
 )1( MP 004 02 02 31 hěbonloV 12
 Úřední věstník Evropské unie
 ykjops íněnlovu
 )1( 5K 083 01 0-05 93,1 ,ínelamopZ 02
 )2( 5 073 8 05-08 40,1- )2( ínelamopZ 91
 )2( 5 263 43 61 08-021 96,0- 21 )2( ínelamopZ 81
 )2(
 )2( 5 643 02 01 021 11 tsolhcyr íntnatsnoK 71
 )2( 5 633 02 02 021-001 82,0 01 )2( ínelhcyrZ 61
 )2(
 )2( 5 613 03 03 001 9 tsolhcyr íntnatsnoK 51
 5 682 53 53 001-07 42,0 8 ínelhcyrZ 41
 CS
 5 152 05 05 07 7 tsolhcyr íntnatsnoK 31
 4 102 31 31 07-05 34,0 6 ínelhcyrZ 21
 27.12.2006
 ---pagebreak--- L 375/338 CS Úřední věstník Evropské E/ECE/324
 unie Rev. 1/Dop. 82/Rev. 3
 27.12.2006
 E/ECE/TRANS/505
 Předpis č. 83
 strana 115
 Příloha 4 – Dodatek 1
 Obrázek 1/3
 Cyklus mimo město (část 2) pro zkoušku typu I
 English česky
 Speed rychlost
 Time čas
 Operation number číslo operace
 )
 (s
 e
 im
 T
 004
 12
 20
 19
 81
 503
 17
 16
 51 003
 41
 502
 13
 002
 12
 erb 11
 501
 um
 n
 no
 tia
 epr
 O 10
 00
 1
 9
 8
 7 50
 6
 5
 4
 3
 2
 1
 ) 0
 /h
 m
 (k 201 110 010 90 80 70 60 50 40 30 20 10 0
 ed
 peS
 ---pagebreak--- E/ECE/324 CS
 27.12.2006 Rev. 1/Dop. 82/Rev.
 Úřední3věstník Evropské unie L 375/339
 E/ECE/TRANS/505
 Předpis č. 83
 strana 116


text:
Příloha 4 – Dodatek 2
 Příloha 4 - Dodatek 2
 VOZIDLOVÝ DYNAMOMETR
 1 DEFINICE VOZIDLOVÉHO DYNAMOMETRU S PEVNOU KŘIVKOU
 ZATÍŽENÍ
 1.1 Úvod
 V případě, že mezi rychlostmi 10 km/h a 120 km/h nelze na vozidlovém
 dynamometru reprodukovat celkový jízdní odpor vozidla na silnici, doporučuje se
 užít vozidlového dynamometru, který má technické parametry, jak je definováno
 níže.
 1.2 Definice
 1.2.1 Vozidlový dynamometr může mít jeden nebo dva válce.
 Přední válec pohání, přímo nebo nepřímo, setrvačné hmoty a zařízení k pohlcování
 výkonu.
 1.2.2 Síla pohlcovaná brzdou a vnitřním třením vozidlového dynamometru při rychlosti od
 0 do 120 km/h je následující:
 F = (a + b.V2) ± 0,1.F80 (výsledek není záporný)
 kde:
 F = celková síla pohlcená vozidlovým dynamometrem (N)
 a = hodnota odpovídající valivému odporu (N)
 b = hodnota odpovídající součiniteli odporu vzduchu (N/(km/h)2)
 V = rychlost (km/h)
 F80 = zatížení při 80 km/h (N).
 2 POSTUP KALIBRACE DYNAMOMETRU
 2.1 Úvod
 Tento dodatek popisuje postup pro stanovení síly pohlcené brzdou dynamometru.
 Pohlcená síla zahrnuje sílu pohlcenou účinky tření a sílu pohlcenou zařízením pro
 pohlcování výkonu.
 ---pagebreak--- L 375/340 CS
 E/ECE/324
 Úřední věstník Evropské unie Rev. 1/Dop. 82/Rev. 3
 27.12.2006
 E/ECE/TRANS/505
 Předpis č. 83
 strana 117
 Příloha 4 – Dodatek 2
 Dynamometr se uvede do provozu s otáčkami vyššími než je rozsah zkušebních
 rychlostí. Potom se vypne zařízení použité ke spuštění dynamometru: otáčky
 hnaného válce klesají.
 Kinetická energie válců je mařena zařízením pro pohlcování výkonu a třením. Tato
 metoda nezohledňuje odlišné vnitřní tření válců ve stavu s vozidlem a ve stavu bez
 vozidla. Pokud je zadní válec volný, nezohledňují se účinky tření u tohoto válce.
 2.2 Kalibrace měření síly při rychlosti 80 km/h v závislosti na pohlcené síle
 Použije se následující postup (viz také obrázek 2/1):
 2.2.1 Změří se otáčky válce, pokud již nebyly změřeny dříve. Může se použít páté kolo,
 počítadlo otáček nebo jiné postupy.
 2.2.2 Vozidlo se umístí na dynamometr nebo se použije jiný způsob spuštění
 dynamometru.
 2.2.3 Pro uvažovanou třídu setrvačné hmotnosti se použije setrvačník nebo jakýkoliv jiný
 systém simulace setrvačné hmotnosti.
 ---pagebreak--- E/ECE/324 CS
 27.12.2006 Rev. 1/Dop. 82/Rev.
 Úřední3věstník Evropské unie L 375/341
 E/ECE/TRANS/505
 Předpis č. 83
 strana 118
 Příloha 4 – Dodatek 2
 Obrázek 2/1
 Graf znázorňující sílu pohlcenou vozidlovým dynamometrem
 □ = F = a + b · V2 ● = (a + b V2) – 0,1 · F80 ∆ = (a + b · V2) + 0,1 · F80
 2.2.4 Dynamometr se roztočí na rychlost 80 km/h.
 2.2.5 Zaznamená se naměřená síla Fi (N).
 2.2.6 Dynamometr se roztočí na rychlost 90 km/h.
 2.2.7 Vypne se zařízení užité k rozběhu dynamometru.
 2.2.8 Zaznamená se doba potřebná ke snížení rychlosti dynamometru z 85 km/h na
 rychlost 75 km/h.
 2.2.9 Zařízení pro pohlcování výkonu se seřídí na jinou úroveň.
 2.2.10 Postup podle bodů 2.2.4 až 2.2.9 se opakuje tolikrát, aby se pokryl rozsah použitých
 sil.
 ---pagebreak--- L 375/342 CS
 E/ECE/324
 Úřední věstník Evropské unie Rev. 1/Dop. 82/Rev. 3
 27.12.2006
 E/ECE/TRANS/505
 Předpis č. 83
 strana 119
 Příloha 4 – Dodatek 2
 2.2.11 Pohlcená síla se vypočte podle vzorce:
 kde:
 F


text:
= pohlcená síla (N)
 Mi = ekvivalentní setrvačná hmotnost v kg (kromě setrvačného účinku
 volného zadního válce)
 ∆V = odchylka rychlosti v m/s (10 km/h = 2 775 m/s)
 t = doba potřebná ke snížení rychlosti válce z 85 km/h na 75 km/h
 2.2.12.1. Na obrázku 2/2 je znázorněna síla naměřená při rychlosti 80 km/h v závislosti na síle
 pohlcené při rychlosti 80 km/h.
 Obrázek 2/2
 Síla naměřená při rychlosti 80 km/h v závislosti na síle pohlcené při rychlosti 80 km/h
 English česky
 load indicated naměřená síla
 load absorbed pohlcená síla
 ---pagebreak--- E/ECE/324 CS
 27.12.2006 Rev. 1/Dop. 82/Rev.
 Úřední3věstník Evropské unie L 375/343
 E/ECE/TRANS/505
 Předpis č. 83
 strana 120
 Příloha 4 – Dodatek 2
 2.2.13 Postup podle výše uvedených bodů 2.2.3 až 2.2.12 se opakuje pro všechny třídy
 setrvačné hmotnosti, které se použijí.
 2.3 Kalibrace měření síly při jiných rychlostech v závislosti na pohlcené síle
 Postupy popsané v bodu 2.2 se opakují tolikrát, kolikrát je to pro vybrané rychlosti
 nutné.
 2.4 Ověření křivky síly pohlcené dynamometrem od referenčního nastavení při rychlosti
 80 km/h
 2.4.1 Vozidlo se umístí na dynamometr nebo se použije jiný způsob spuštění
 dynamometru.
 2.4.2 Dynamometr se seřídí na sílu (F) pohlcovanou při rychlosti 80 km/h.
 2.4.3 Zaznamená se síla pohlcená při rychlosti 120, 100, 80, 60, 40 a 20 km/h.
 2.4.4 Nakreslí se křivka F(V) a ověří se, zda odpovídá požadavkům bodu 1.2.2 tohoto
 dodatku.
 2.4.5 Postup se opakuje podle výše uvedených bodů 2.4.1 až 2.4.4 pro jiné hodnoty síly F
 při rychlosti 80 km/h a pro jiné hodnoty setrvačné hmotnosti.
 2.5 Stejný postup se použije ke kalibraci síly nebo momentu.
 3 SEŘÍZENÍ DYNAMOMETRU
 3.1 Postup seřízení
 3.1.1 Úvod
 Tento postup není přednostním způsobem. Použije se pouze u dynamometrů
 s pevnou křivkou zatížení pro seřízení zatížení při rychlosti 80 km/h a nemůže se
 použít pro vozidla se vznětovými motory.
 3.1.2 Zkušební přístroje
 Podtlak (nebo absolutní tlak) v sacím potrubí vozidla se měří s přesností ±0,25 kPa.
 Tento údaj musí být možné zaznamenávat nepřetržitě nebo v intervalech ne delších
 než 1 s. Rychlost se zaznamenává plynule s přesností ±0,4 km/h.
 ---pagebreak--- L 375/344 CS
 E/ECE/324
 Úřední věstník Evropské unie Rev. 1/Dop. 82/Rev. 3
 27.12.2006
 E/ECE/TRANS/505
 Předpis č. 83
 strana 121
 Příloha 4 – Dodatek 2
 3.1.3 Jízdní zkouška
 3.1.3.1 Je nutno zajistit, aby byly splněny požadavky kapitoly 4 dodatku 3 k této příloze.
 3.1.3.2 S vozidlem se jede konstantní rychlostí 80 km/h, přitom se zaznamenává rychlost
 a podtlak (nebo absolutní tlak) podle požadavků bodu 3.1.2.
 3.1.3.3 Postup popsaný v bodu 3.1.3.2 se opakuje třikrát v každém směru jízdy. Všech šest
 jízd musí být dokončeno během čtyř hodin.
 3.1.4 Přepočet údajů a kritéria pro přijetí
 3.1.4.1 Přezkoumají se výsledky získané podle výše uvedených bodů 3.1.3.2 a 3.1.3.3
 (rychlost nesmí být po dobu delší než 1 s nižší než 79,5 km/h nebo vyšší než
 80,5 km/h). U každé jízdy se zaznamená hladina podtlaku v intervalech jedné
 vteřiny, vypočítá se střední podtlak a směrodatná odchylka (s). Tento výpočet musí
 být proveden s nejméně deseti zaznamenanými hodnotami podtlaku.
 3.1.4.2 Směrodatná odchylka nesmí


text:
u žádné jízdy přesahovat 10 % střední hodnoty (v).
 3.1.4.3 Vypočítá se střední hodnota pro šest jízd (tři jízdy v každém směru).
 3.1.5 Seřízení dynamometru
 3.1.5.1 Příprava
 Provede se postup podle bodů 5.1.2.2.1 až 5.1.2.2.4 dodatku 3 k této příloze.
 3.1.5.2 Seřízení zatížení
 Po zahřátí se jede s vozidlem konstantní rychlostí 80 km/h a zatížení dynamometru
 se nastaví tak, aby se dosáhlo hodnoty podtlaku (v) zjištěné podle bodu 3.1.4.3.
 Odchylka od této hodnoty nesmí být větší než 0,25 kPa. Pro toto měření se použijí
 stejné přístroje, jaké byly použity při jízdní zkoušce.
 3.2 Alternativní způsob
 Se souhlasem výrobce se může použít následující způsob.
 3.2.1 Brzda se seřídí tak, aby pohltila sílu na hnacích kolech při konstantní rychlosti
 80 km/h podle následující tabulky:
 ---pagebreak--- E/ECE/324 CS
 27.12.2006 Rev. 1/Dop. 82/Rev.
 Úřední3věstník Evropské unie L 375/345
 E/ECE/TRANS/505
 Předpis č. 83
 strana 122
 Příloha 4 – Dodatek 2
 Referenční Ekvivalentní Výkon a síla pohlcené Koeficienty
 hmotnost vozidla setrvačná dynamometrem při
 hmotnost rychlosti 80 km/h
 Rm (kg) kg kW N a b
 N N/(km/h)
 Rm ≤ 480 455 3,8 171 3,8 0,0261
 480 < Rm ≤ 540 510 4,1 185 4,2 0,0282
 540 < Rm ≤ 595 570 4,3 194 4,4 0,0296
 595 < Rm ≤ 650 625 4,5 203 4,6 0,0309
 650 < Rm ≤ 710 680 4,7 212 4,8 0,0323
 710 < Rm ≤ 765 740 4,9 221 5,0 0,0337
 765 < Rm ≤ 850 800 5,1 230 5,2 0,0351
 850 < Rm ≤ 965 910 5,6 252 5,7 0,0385
 965 < Rm ≤ 1080 1020 6,0 270 6,1 0,0412
 1080 < Rm ≤ 1190 1130 6,3 284 6,4 0,0433
 1190 < Rm ≤ 1305 1250 6,7 302 6,8 0,0460
 1305 < Rm ≤ 1420 1360 7,0 315 7,1 0,0481
 1420 < Rm ≤ 1530 1470 7,3 329 7,4 0,0502
 1530 < Rm ≤ 1640 1590 7,5 338 7,6 0,0515
 1640 < Rm ≤ 1760 1700 7,8 351 7,9 0,0536
 1760 < Rm ≤ 1870 1810 8,1 365 8,2 0,0557
 1870 < Rm ≤ 1980 1930 8,4 378 8,5 0,0577
 1980 < Rm ≤ 2100 2040 8,6 387 8,7 0,0591
 2100 < Rm ≤ 2210 2150 8,8 396 8,9 0,0605
 2210 < Rm ≤ 2380 2270 9,0 405 9,1 0,0619
 2380 < Rm ≤ 2610 2270 9,4 423 9,5 0,0646
 2610 < Rm 2270 9,8 441 9,9 0,0674
 3.2.2 U vozidel (kromě osobních automobilů), která mají referenční hmotnost větší než
 1 700 kg, nebo u vozidel s trvalým pohonem všech kol se hodnoty výkonu uvedené v
 tabulce v bodu 3.2.1 výše násobí faktorem 1,3.
 ---pagebreak--- L 375/346 CS
 E/ECE/324
 Úřední věstník Evropské unie Rev. 1/Dop. 82/Rev. 3
 27.12.2006
 E/ECE/TRANS/505
 Předpis č. 83
 strana 123
 Příloha 4 – Dodatek 2
 Příloha 4 - Dodatek 3
 JÍZDNÍ ODPOR VOZIDLA - METODA MĚŘENÍ NA SILNICI - SIMULACE NA
 VOZIDLOVÉM DYNAMOMETRU
 1 ÚČEL METOD
 Účelem níže definovaných metod je měření jízdního odporu vozidla při konstantních
 rychlostech na silnici a simulace tohoto odporu na dynamometru podle bodu 4.1.5
 přílohy 4.
 2 DEFINICE ZKUŠEBNÍ DRÁHY
 Zkušební dráha musí


text:
být rovná a dostatečně dlouhá, aby umožnila níže uvedená
 měření. Sklon musí být konstantní v rozmezí ±0,1 % a nesmí být větší než 1,5 %.
 3 ATMOSFÉRICKÉ PODMÍNKY
 3.1 Vítr
 V průběhu zkoušení nesmí být střední rychlost větru větší než 3 m/s, maximální
 rychlosti nesmí být větší než 5 m/s. Dále složka vektoru rychlosti větru napříč směru
 zkušební dráhy musí být menší než 2 m/s. Rychlost větru se měří ve výšce 0,7 m nad
 povrchem dráhy.
 3.2 Vlhkost
 Zkušební dráha musí být suchá.
 3.3 Tlak - teplota
 Hustota vzduchu se v době zkoušky nesmí lišit o více než ±7,5 % od referenčních
 podmínek P = 100 kPa a T = 293,2 K.
 4 PŘÍPRAVA VOZIDLA 1/
 4.1 Výběr zkušebního vozidla
 Pokud nejsou měřeny všechny varianty typu vozidla, musí se pro výběr zkušebního
 vozidla použít následující kritéria.
 1/ Do doby, než budou pro HEV vydána jednotná technická ustanovení, dohodne výrobce
 s technickou zkušebnou stav vozidla při zkouškách podle tohoto dodatku.
 ---pagebreak--- E/ECE/324 CS
 27.12.2006 Rev. 1/Dop. 82/Rev.
 Úřední3věstník Evropské unie L 375/347
 E/ECE/TRANS/505
 Předpis č. 83
 strana 124
 Příloha 4 – Dodatek 2
 4.1.1 Karoserie
 Pokud existují různé typy karoserií, vybere se ten typ, který má nejhorší
 aerodynamické vlastnosti. Příslušné údaje pro výběr poskytne výrobce.
 4.1.2 Pneumatiky
 Vybere se nejširší pneumatika. Pokud existují více než tři rozměry pneumatik,
 vybere se druhá nejširší pneumatika.
 4.1.3 Zkušební hmotnost
 Zkušební hmotnost vozidla se musí rovnat referenční hmotnosti vozidla s nejvyšším
 rozsahem setrvačných hmotností.
 4.1.4 Motor
 Zkušební vozidlo musí mít největší výměník (výměníky) tepla.
 4.1.5 Převody
 Provede se zkouška s každým z následujících druhů převodů:
 pohon předních kol
 pohon zadních kol
 trvalý pohon 4 x 4
 zapínatelný pohon 4 x 4
 automatická převodovka
 ruční převodovka
 4.2 Záběh
 Vozidlo musí v záběhu ujet vzdálenost alespoň 3 000 km v běžném provozním stavu
 a v běžném stavu seřízení. Pneumatiky musí být zaběhnuty současně s vozidlem
 nebo mít hloubku vzorku v rozsahu 90 až 50 % počáteční hloubky vzorku.
 4.3 Ověřování
 Podle návodu výrobce se pro uvažované použití provedou kontroly těchto prvků:
 kola, kryty kol, pneumatiky (značka, typ, huštění),
 geometrie přední nápravy,
 seřízení brzd (vyloučení parazitních sil), mazání přední a zadní nápravy,
 ---pagebreak--- L 375/348 CS
 E/ECE/324
 Úřední věstník Evropské unie Rev. 1/Dop. 82/Rev. 3
 27.12.2006
 E/ECE/TRANS/505
 Předpis č. 83
 strana 125
 Příloha 4 – Dodatek 2
 seřízení zavěšení náprav a výškové polohy karoserie vozidla atd.
 4.4 Příprava pro zkoušku
 4.4.1 Vozidlo se zatíží na svoji referenční hmotnost. Poloha vozidla musí být taková, jaká
 se docílí, když je těžiště nákladu uprostřed mezi body „R“ předních vnějších sedadel
 a na přímce jdoucí těmito body.
 4.4.2 U jízdních zkoušek musí být okna vozidla zavřena. Jakékoliv kryty systému
 klimatizace vzduchu, světlometů atd. musí být v poloze mimo provoz.
 4.4.3 Vozidlo musí být čisté.
 4.4.4 Bezprostředně před zkouškou se vozidlo vhodným způsobem uvede na běžnou
 provozní teplotu.
 5 POSTUPY
 5.1 Změna energie při volném dojezdu
 5.1.1 Na zkušební dráze
 5.1.1.1 Zkušební přístroje a chyby
 Čas se měří s chybou menší než ±0,1 s.
 Rychlost se měří s chybou menší než ±2 %.


text:
5.1.1.2 Postup zkoušky
 5.1.1.2.1 Vozidlo se zrychlí na rychlost o 10 km/h vyšší, než je zvolená zkušební rychlost V.
 5.1.1.2.2 V převodovce se zařadí poloha „neutrál“
 5.1.1.2.3 Změří se doba (t1) zpomalování vozidla z rychlosti
 V2 = V + ∆V km/h na rychlost V1 = V - ∆V km/h
 5.1.1.2.4 Stejná zkouška se opakuje v opačném směru a změří se: t2
 5.1.1.2.5 Stanoví se střední hodnota T obou časů t1 a t2
 5.1.1.2.6 Tyto zkoušky se několikrát opakují tak, aby statistická přesnost (p) průměru
 nebyla větší než 2 % (p < 2 %).
 ---pagebreak--- E/ECE/324 CS
 27.12.2006 Rev. 1/Dop. 82/Rev.
 Úřední3věstník Evropské unie L 375/349
 E/ECE/TRANS/505
 Předpis č. 83
 strana 126
 Příloha 4 – Dodatek 2
 Statistická přesnost (p) je definována vzorcem:
 kde:
 t = koeficient uvedený níže v tabulce,
 n = počet zkoušek, n
 (Ti − T )2
 s = směrodatná odchylka ∑=
 i 1 n −1
 n
 4 5 6 7 8 9 10 11 12 13 14 15
 t 3,2 2,8 2,6 2,5 2,4 2,3 2,3 2,2 2,2 2,2 2,2 2,2
 t/ n 1,6 1,25 1,06 0,94 0,85 0,77 0,73 0,66 0,64 0,61 0,59 0,57
 5.1.1.2.7 Výkon se vypočítá podle vzorce:
 kde:
 P = výkon v kW,
 V = rychlost při zkoušce v m/s,
 ∆V = odchylka od rychlosti V, vyjádřená v m/s
 M = referenční hmotnost v kg
 T = čas ve vteřinách
 5.1.1.2.8 Výkon (P) naměřený na zkušební dráze se přepočte na referenční podmínky
 okolí takto:
 PPřepočtený = K . PNaměřený
 ---pagebreak--- L 375/350 CS
 E/ECE/324
 Úřední věstník Evropské unie Rev. 1/Dop. 82/Rev. 3
 27.12.2006
 E/ECE/TRANS/505
 Předpis č. 83
 strana 127
 Příloha 4 – Dodatek 2
 K=
 RR
 [1 + K R (t − t0 )] + RAERO .⎛⎜⎜ p0 ⎞⎟⎟
 RT RT ⎝ p ⎠
 kde:
 RR = valivý odpor při rychlosti V
 RAERO = aerodynamický odpor při rychlosti V
 RT = celkový jízdní odpor = RR + RAERO
 KR = teplotní přepočítávací faktor valivého odporu, který se rovná:
 8,64 Α 10-3/°C, nebo přepočítávací faktor výrobce schválený
 příslušným orgánem
 t = teplota okolí při jízdní zkoušce ve °C
 t0 = referenční teplota okolí = 20 °C
 ρ = hustota vzduchu při zkoušce
 ρ0 = hustota vzduchu při referenčních podmínkách (20 °C, 100 kPa)
 Poměry RR/RT a RAERO/RT udá výrobce vozidla na základě údajů běžně
 dostupných jeho firmě.
 Pokud tyto hodnoty nejsou k dispozici, lze po dohodě mezi výrobcem
 a technickou zkušebnou použít pro poměr valivý odpor/celkový odpor hodnoty
 podle následujícího vzorce:
 kde:
 M= hmotnost vozidla v kg,
 a koeficienty a, b pro jednotlivé rychlosti jsou uvedeny v následující tabulce:
 V (km/h) a b
 20 7,24 . 10-5 0,82
 40 1,59 . 10-4 0,54
 60 1,96 . 10-4 0,33
 80 1,85 . 10-4 0,23
 100 1,63 . 10-4 0,18
 ---pagebreak--- E/ECE/324 CS
 27.12.2006 Rev. 1/Dop. 82/Rev.
 Úřední3věstník Evropské unie L 375/351
 E/ECE/TRANS/505
 Předpis č. 83
 strana 128
 Příloha 4 – Dodatek 2
 120 1,57 . 10-4 0,14
 5.1.2 Na dynamometru
 5.1.2.1 Měřicí přístroje a přesnost
 Vybavení musí být shodné s vybavením použitým na zkušební dráze.


text:
5.1.2.2 Postup zkoušky
 5.1.2.2.1 Vozidlo se umístí na zkušební dynamometr.
 5.1.2.2.2 Pneumatiky hnacích kol se nahustí (za studena) podle potřeby dynamometru.
 5.1.2.2.3 Nastaví se ekvivalentní setrvačná hmotnost dynamometru.
 5.1.2.2.4 Vozidlo a dynamometr se vhodným způsobem uvedou na provozní teplotu.
 5.1.2.2.5 Postupuje se podle výše uvedeného bodu 5.1.1.2 (s výjimkou bodů 5.1.1.2.4
 a 5.1.1.2.5), ve vzorci uvedeném v bodu 5.1.1.2.7 se veličina M nahradí
 veličinou I.
 5.1.2.2.6 Brzda se seřídí tak, aby vytvářela přepočtený výkon (bod 5.1.1.2.8) a aby se vzal
 v úvahu rozdíl mezi hmotností vozidla (M) na zkušební dráze a ekvivalentní
 setrvačnou hmotností (I) při zkoušce. To lze provést výpočtem průměrného
 přepočteného času doběhu na zkušební dráze z rychlosti V2 na rychlost V1 a
 přepočtem stejného času na dynamometru pomocí následujícího vztahu:
 kde K = hodnota stanovená v bodu 5.1.1.2.8 výše.
 5.1.2.2.7 Určí se výkon Pa, který má pohlcovat dynamometr, aby bylo možno stejný výkon
 (bod 5.1.1.2.8) vytvářet pro totéž vozidlo v různých dnech.
 5.2 Měření točivého momentu při konstantní rychlosti
 5.2.1 Na zkušební dráze
 ---pagebreak--- L 375/352 CS
 E/ECE/324
 Úřední věstník Evropské unie Rev. 1/Dop. 82/Rev. 3
 27.12.2006
 E/ECE/TRANS/505
 Předpis č. 83
 strana 129
 Příloha 4 – Dodatek 2
 5.2.1.1 Měřicí přístroje a chyby
 Točivý moment se měří vhodným měřicím zařízením s přesností ±2 %.
 Rychlost se měří s přesností ±2 %.
 5.2.1.2 Postup zkoušky
 5.2.1.2.1 Vozidlo se rozjede na zvolenou konstantní rychlost V.
 5.2.1.2.2 Po dobu alespoň 20 vteřin se zaznamenává točivý moment Ct a rychlost. Přesnost
 měření musí být alespoň ±1 Nm pro točivý moment a ±0,2 km/h pro rychlost.
 5.2.1.2.3 Odchylky točivého momentu Ct a rychlosti během měření nesmějí být v žádné
 vteřině intervalu měření větší než 5 %.
 5.2.1.2.4 Točivý moment Ct1 je průměrný točivý moment odvozený z tohoto vzorce:
 5.2.1.2.5 Zkouška se provede třikrát v každém směru. Z těchto šesti měření se stanoví
 střední hodnota točivého momentu pro referenční rychlost. V případě, že se
 střední hodnota rychlosti liší od referenční rychlosti o více než 1 km/h, musí se
 výpočet střední hodnoty točivého momentu provést metodou lineární regrese.
 5.2.1.2.6 Stanoví se střední hodnota obou těchto točivých momentů Ct1 a Ct2, tj. Ct.
 5.2.1.2.7 Střední hodnota točivého momentu CT naměřeného na zkušební dráze se
 přepočte na referenční podmínky okolí takto:
 CTpřepočtené = K . CTnaměřené
 kde K má hodnotu uvedenou v bodu 5.1.1.2.8 tohoto dodatku.
 5.2.2 Na dynamometru
 5.2.2.1 Měřicí přístroje a chyby
 Vybavení musí být shodné s vybavením použitým na zkušební dráze.
 5.2.2.2 Postup zkoušky
 ---pagebreak--- E/ECE/324 CS
 27.12.2006 Rev. 1/Dop. 82/Rev.
 Úřední3věstník Evropské unie L 375/353
 E/ECE/TRANS/505
 Předpis č. 83
 strana 130
 Příloha 4 – Dodatek 2
 5.2.2.2.1 Postupuje se podle výše uvedených bodů 5.1.2.2.1 až 5.1.2.2.4.
 5.2.2.2.2 Postupuje se podle výše uvedených bodů 5.2.1.2.1 až 5.2.1.2.4.
 5.2.2.2.3 Brzda se seřídí tak, aby vytvářela celkový přepočtený točivý moment na
 zkušební dráze podle výše uvedeného bodu 5.2.1.2.7.
 5.2.2.2.4 Pro stejný účel se použije postup uvedený v bodu 5.1.2.2.7.
 ---pagebreak--- L 375/354 CS
 E/ECE/324
 Úřední věstník Evropské unie Rev. 1/Dop. 82/Rev. 3
 27.12.2006
 E/ECE/TRANS/505
 Předpis č. 83
 strana 131
 Příloha 4 – Dodatek 2
 Příloha


text:
4 - Dodatek 4
 OVĚŘENÍ SETRVAČNÝCH HMOTNOSTÍ JINÝCH NEŽ MECHANICKÝCH
 1 ÚČEL
 Postup popsaný v tomto dodatku umožňuje ověřit, zda celková setrvačná hmotnost
 dynamometru uspokojivě simuluje skutečné hodnoty v jednotlivých fázích
 pracovního cyklu. Výrobce dynamometru poskytne metodiku k ověření technických
 údajů podle níže uvedené kapitoly 3.
 2 PRINCIP
 2.1 Sestavení pracovních rovnic
 Protože otáčky válce (válců) dynamometru kolísají, lze sílu na povrchu válce (válců)
 vyjádřit vzorcem:
 kde:
 F = síla na povrchu válce (válců),
 I = celková setrvačná hmotnost dynamometru (ekvivalentní setrvačná hmotnost
 vozidla: viz tabulka v bodu 5.1),
 IM = setrvačná hmotnost mechanických hmotností dynamometru,
 γ = tečné zrychlení na povrchu válce,
 F1 = setrvačná síla.
 Poznámka: Je připojeno vysvětlení tohoto vzorce s odkazem na dynamometry
 s mechanicky simulovanou setrvačnou hmotností.
 Celková setrvačná hmotnost je tedy vyjádřena vzorcem:
 I = Im+ F1 /γ
 ---pagebreak--- E/ECE/324 CS
 27.12.2006 Rev. 1/Dop. 82/Rev.
 Úřední3věstník Evropské unie L 375/355
 E/ECE/TRANS/505
 Předpis č. 83
 strana 132
 Příloha 4 – Dodatek 2
 kde:
 Im se může vypočítat nebo změřit běžnými metodami,
 F1 se může změřit na dynamometru,
 γ se může vypočítat z obvodové rychlosti válců.
 Celková setrvačná hmotnost (I) se stanoví během zkoušky zrychlování nebo
 zpomalování s hodnotami vyššími, než které byly dosaženy v pracovním cyklu nebo
 s hodnotami rovnými hodnotám dosaženým v pracovním cyklu.
 2.2 Technické údaje pro výpočty celkové setrvačné hmotnosti
 Metody zkoušek a výpočtů musí umožnit stanovení celkové setrvačné hmotnosti I
 s relativní chybou (∆I/I) menší než ± 2 %.
 3 TECHNICKÉ ÚDAJE
 3.1 Hmotnost simulované celkové setrvačné hmotnosti I musí zůstat v následujících
 mezích stejná jako teoretická hodnota ekvivalentní setrvačné hmotnosti (viz bod 5.1
 přílohy 4):
 3.1.1 ±5 % z teoretické hodnoty pro každou okamžitou hodnotu;
 3.1.2 ±2 % z teoretické hodnoty pro střední hodnotu vypočtenou pro každou operaci cyklu.
 3.2 Dovolená odchylka uvedená v předcházejícím bodu 3.1.1 se změní na ±50 % po
 dobu jedné vteřiny při startování a u vozidel s ručním řazením po dobu dvou vteřin
 při změnách rychlostních stupňů.
 4 POSTUP OVĚŘENÍ
 4.1 Ověření se provede při každé zkoušce v průběhu cyklu definovaného v bodu 2.1
 přílohy 4.
 4.2 Pokud jsou však požadavky kapitoly 3 splněny okamžitými zrychleními, která jsou
 alespoň třikrát větší nebo menší než hodnoty dosažené při operacích teoretického
 cyklu, není výše uvedené ověření nutné.
 ---pagebreak--- L 375/356 CS
 E/ECE/324
 Úřední věstník Evropské unie Rev. 1/Dop. 82/Rev. 3
 27.12.2006
 E/ECE/TRANS/505
 Předpis č. 83
 strana 133
 Příloha 4 – Dodatek 2
 Příloha 4 - Dodatek 5
 DEFINICE SYSTÉMŮ ODBĚRU VZORKŮ VÝFUKOVÝCH PLYNŮ
 1 ÚVOD
 1.1 Existuje více druhů zařízení pro odběr vzorků schopných splnit požadavky uvedené v
 bodu 4.2 přílohy 4 .
 Zařízení popsaná v bodech 3.1 a 3.2 se považují za přijatelná, pokud splňují hlavní
 kritéria principu proměnlivého ředění.
 1.2 Laboratoř musí ve svých protokolech uvést systém odběru vzorků použitý
 při zkoušce.
 2 KRITÉRIA SYSTÉMU S PROMĚNLIVÝM ŘEDĚNÍM PRO MĚŘENÍ EMISÍ
 VÝFUKOVÝCH PLYNŮ
 2.1 Rozsah působnosti
 Tato kapitola stanoví provozní vlastnosti systému odběru vzorku plynů určeného k
 měření skutečné hmotnosti emisí z výfuku vozidla podle ustanovení tohoto předpisu.
 Princip odběru vzorků s proměnlivým ředěním pro


text:
měření hmotnosti emisí vyžaduje
 splnění tří podmínek:
 2.1.1 výfukové plyny vozidla se při stanovených podmínkách musejí nepřetržitě ředit
 okolním vzduchem;
 2.1.2 musí se přesně měřit celkový objem směsi výfukových plynů a ředicího vzduchu;
 2.1.3 musí se plynule odebírat poměrný vzorek ředěných výfukových plynů a ředicího
 vzduchu pro analýzu.
 Hmotnost emitovaných plynných znečišťujících látek se stanoví z proporcionálních
 koncentrací vzorku a celkového objemu změřeného v průběhu zkoušky. Koncentrace
 vzorku se přepočítají na obsah znečišťujících látek v okolním ovzduší.
 Pokud jsou vozidla vybavena vznětovými motory, zjistí se navíc jejich emise částic.
 2.2 Technické shrnutí
 Obrázek 5/1 znázorňuje schéma systému odběru vzorků.
 ---pagebreak--- E/ECE/324 CS
 27.12.2006 Rev. 1/Dop. 82/Rev.
 Úřední3věstník Evropské unie L 375/357
 E/ECE/TRANS/505
 Předpis č. 83
 strana 134
 Příloha 4 – Dodatek 2
 2.2.1.1 Výfukové plyny vozidla se ředí dostatečným množstvím okolního vzduchu, aby se
 zabránilo jakékoliv kondenzaci vody v systému odběru a měření.
 2.2.2 Systém odběru vzorku výfukových plynů musí být konstruován tak, aby umožnil
 měření středních objemových koncentrací CO2, CO, HC a NOx a u vozidel se
 vznětovými motory navíc i emisí částic, obsažených ve výfukových plynech
 emitovaných během zkušebního cyklu vozidla.
 2.2.3 V místě, kde je umístěna sonda pro odběr vzorku (viz bod 2.3.1.2 níže), musí být
 směs vzduchu a výfukových plynů homogenní.
 2.2.4 Sonda musí odebírat reprezentativní vzorek zředěných plynů.
 2.2.5 Systém musí umožnit měření celkového objemu zředěných výfukových plynů.
 2.2.6 Systém pro odběr vzorků musí být plynotěsný. Konstrukce systému odběru vzorků s
 proměnlivým ředěním a materiály, z nichž je zhotoven, musí být takové, aby
 neovlivnily koncentraci znečišťujících látek ve zředěných výfukových plynech.
 Pokud by jakákoliv část systému (výměník tepla, cyklónový odlučovač, dmychadlo
 atd.) měnila koncentraci některé znečišťující látky ve zředěných výfukových plynech
 a chybu by nebylo možné opravit, musí se vzorek pro měření této znečišťující látky
 odebírat před takovou částí.
 2.2.7 Pokud je zkoušené vozidlo vybaveno výfukovým systémem obsahujícím více
 koncových výfukových trubek, musí být spojovací trubky propojeny sběrným
 potrubím montovaným co nejblíže k vozidlu.
 2.2.8 Vzorky plynů se shromažďují ve vacích pro jímání vzorků s takovou kapacitou, aby
 během odběru nebránila proudění plynů. Tyto vaky musejí být zhotoveny
 z materiálů, které neovlivní koncentraci plynných znečišťujících látek (viz bod
 2.3.4.4 níže).
 2.2.9 Systém s proměnlivým ředěním musí být konstruován tak, aby umožnil odběr
 výfukových plynů bez patrné změny protitlaku v ústí konce výfukové trubky (viz bod
 2.3.1.1 níže).
 ---pagebreak--- L 375/358 CS
 E/ECE/324
 Úřední věstník Evropské unie Rev. 1/Dop. 82/Rev. 3
 27.12.2006
 E/ECE/TRANS/505
 Předpis č. 83
 strana 135
 Příloha 4 – Dodatek 2
 Obrázek 5/1
 Schéma systému s proměnlivým ředěním pro měření emisí výfukových plynů
 ---pagebreak--- E/ECE/324 CS
 27.12.2006 Rev. 1/Dop. 82/Rev.
 Úřední3věstník Evropské unie L 375/359
 E/ECE/TRANS/505
 Předpis č. 83
 strana 136
 Příloha 4 – Dodatek 2
 2.3 Zvláštní požadavky
 2.3.1 Zařízení k odběru a ředění výfukových plynů
 2.3.1.1 Spojovací trubka mezi konci výfukových trubek a směšovací komorou musí být co
 nejkratší a v žádném případě nesmí:
 i) měnit statický tlak na konci výfukových trubek zkoušeného vozidla po
 celou dobu trvání zkoušky o více než ±0,75 kPa při rychlosti 50 km/h nebo
 o více než


text:
±1,25 kPa vzhledem ke statickým tlakům změřeným, když ke
 koncům výfukových trubek vozidla není nic připojeno. Tlak musí být
 měřen v konci výfukové trubky nebo v jejím prodloužení se stejným
 průměrem co nejblíže konci trubky;
 ii) měnit složení výfukového plynu.
 2.3.1.2 Směšovací komora, ve které se mísí výfukové plyny vozidla a ředicí vzduch, musí
 být konstruována tak, aby na výstupu z komory vznikla homogenní směs.
 Homogennost směsi v kterémkoliv příčném řezu v místě sondy pro odběr vzorku
 nesmí kolísat o více než ±2 % od středních hodnot naměřených v nejméně pěti
 bodech umístěných ve stejných vzdálenostech na průměru proudění plynu. Aby se co
 nejvíce omezily vlivy na podmínky v koncové části výfukové trubky a aby se omezil
 pokles tlaku uvnitř zařízení pro stabilizaci ředicího vzduchu, pokud takové zařízení
 je, nesmí se tlak uvnitř směšovací komory lišit od atmosférického tlaku o více než
 ±0,25 kPa.
 2.3.2 Sání/zařízení k měření objemu
 Toto zařízení může mít určitý rozsah pevných rychlostí, aby se zabezpečil průtok
 dostatečný k zabránění kondenzace vody. Toho se obecně dosáhne udržováním
 koncentrace CO2 ve vaku pro jímání vzorků zředěného výfukového plynu na hodnotě
 nižší než 3 % objemových.
 2.3.3 Měření objemu
 2.3.3.1 Kalibrační přesnost zařízení k měření objemu musí za všech provozních podmínek
 zůstat v rozsahu ±2 %. Pokud zařízení nemůže v měřicím bodu vyrovnávat kolísání
 teploty směsi výfukových plynů a ředicího vzduchu, musí se k udržení teploty na
 hodnotě dané provozní teploty s povolenou odchylkou ±6 K použít výměník tepla.
 V případě potřeby se k ochraně zařízení k měření objemu může použít cyklónový
 odlučovač.
 ---pagebreak--- L 375/360 CS
 E/ECE/324
 Úřední věstník Evropské unie Rev. 1/Dop. 82/Rev. 3
 27.12.2006
 E/ECE/TRANS/505
 Předpis č. 83
 strana 137
 Příloha 4 – Dodatek 2
 2.3.3.2. Snímač teploty se umístí bezprostředně před zařízením k měření objemu. Tento
 snímač teploty musí mít přesnost ±1 K a časovou odezvu 0,1 s při 62 % změny dané
 teploty (hodnota měřená v silikonovém oleji).
 2.3.3.3 Tlak se během zkoušky měří s přesností ±0,4 kPa.
 2.3.3.4 Rozdíl tlaku od atmosférického tlaku se měří před zařízením k měření objemu, a je-li
 třeba, i za ním.
 2.3.4 Odběr vzorků plynu
 2.3.4.1 Ředěné výfukové plyny
 2.3.4.1.1 Vzorek ředěných výfukových plynů se odebírá před sacím zařízením, avšak za
 zařízeními pro stabilizaci (pokud jsou na vozidle).
 2.3.4.1.2 Rychlost průtoku se nesmí odchylovat od střední hodnoty o více než ±2 %.
 2.3.4.1.3 Rychlost odebírání vzorku nesmí být menší než 5 l/min a nesmí být vyšší než 0,2 %
 průtoku ředěných výfukových plynů.
 2.3.4.2 Ředicí vzduch
 2.3.4.2.1 Vzorek ředicího vzduchu se odebírá při konstantní rychlosti průtoku blízko vstupu
 okolního vzduchu (za filtrem, pokud je v zařízení montován).
 2.3.4.2.2 Vzduch nesmí být znečištěn výfukovými plyny ze směšovací oblasti.
 2.3.4.2.3 Rychlost odběru ředicího vzduchu musí být srovnatelná s rychlostí odběru zředěných
 výfukových plynů.
 2.3.4.3 Odběr vzorků
 2.3.4.3.1 Materiály použité k odběru vzorků musí být takové, aby neměnily koncentraci
 znečišťujících látek.
 2.3.4.3.2 Pro oddělení pevných částic ze vzorku se mohou použít filtry.
 2.3.4.3.3 K zavedení vzorku do vaku (vaků) pro jímání vzorků je třeba použít čerpadla.
 2.3.4.3.4 K docílení průtoků


text:
požadovaných pro odebírání vzorků je třeba použít regulační
 průtokové ventily a průtokoměry.
 2.3.4.3.5 Mezi třícestnými ventily a vaky pro jímání vzorků se mohou použít rychloupínací
 plynotěsné spoje se samotěsnicími přípojkami na straně vaku pro jímání vzorku. Pro
 ---pagebreak--- E/ECE/324 CS
 27.12.2006 Rev. 1/Dop. 82/Rev.
 Úřední3věstník Evropské unie L 375/361
 E/ECE/TRANS/505
 Předpis č. 83
 strana 138
 Příloha 4 – Dodatek 2
 převedení vzorků do analyzátoru se mohou použít jiné systémy (např. třícestné
 uzavírací ventily).
 2.3.4.3.6 Různé ventily použité k převádění odebíraných plynů musí být rychle přestavitelné a
 rychločinné.
 2.3.4.4 Jímání vzorku
 Vzorky plynu se shromažďují ve vacích pro jímání vzorků takového objemu, aby se
 nesnížila rychlost odběru vzorku. Vaky musejí být vyrobeny z takového materiálu,
 aby se po 20 minutách nezměnila koncentrace souboru plynných znečišťujících látek
 ve vzorku o více než ±2 %.
 2.4 Přídavné zařízení pro odběr vzorku při zkoušení vozidel se vznětovým motorem
 2.4.1 Na rozdíl od způsobu odběru plynných vzorků z vozidel se zážehovými motory jsou
 místa odběru uhlovodíků a částic umístěna v ředicím tunelu.
 2.4.2 Aby se snížily tepelné ztráty z výfukových plynů mezi výstupem z výfukového
 potrubí a vstupem do ředicího tunelu, nesmí být potrubí použité k tomuto účelu delší
 než 3,6 m, nebo 6,1 m, pokud je tepelně izolováno. Vnitřní průměr potrubí nesmí být
 větší než 105 mm.
 2.4.3 Aby se v místech odběru zajistila homogennost zředěného výfukového plynu a aby
 vzorky obsahovaly reprezentativní plyny a částice, musejí být v ředicím tunelu,
 tvořeným rovnou trubkou z elektricky vodivého materiálu, převážně podmínky
 turbulentního proudění (Reynoldsovo číslo > 4 000). Průměr ředicího tunelu musí
 být nejméně 200 mm a systém musí být uzemněn.
 2.4.4 Systém odběru částic se musí skládat ze sondy pro odběr vzorku v ředicím tunelu
 a ze dvou filtrů zapojených za sebou. Před oběma filtry a za nimi ve směru toku musí
 být umístěny rychločinné ventily.
 Uspořádání sondy pro odběr vzorku musí být takové, jak je znázorněno na
 obrázku 5/2.
 2.4.5 Sonda pro odběr vzorků částic musí splňovat následující podmínky:
 Musí být nainstalována v blízkosti osy tunelu, ve vzdálenosti přibližně 10-ti násobku
 průměru tunelu, za vstupem plynu ve směru průtoku a musí mít vnitřní průměr
 nejméně 12 mm.
 Vzdálenost od vrcholu sondy k držáku filtru musí být nejméně 5-ti násobek průměru
 sondy, nesmí však být větší než 1 020 mm.
 ---pagebreak--- L 375/362 CS
 E/ECE/324
 Úřední věstník Evropské unie Rev. 1/Dop. 82/Rev. 3
 27.12.2006
 E/ECE/TRANS/505
 Předpis č. 83
 strana 139
 Příloha 4 – Dodatek 2
 2.4.6 Jednotka měření průtoku odebíraného vzorku plynu se musí skládat z čerpadel,
 regulátorů průtoku plynu a průtokoměrů.
 2.4.7 Systém odběru vzorků uhlovodíků se musí skládat z vyhřívané sondy pro odběr
 vzorku, vedení, filtru a čerpadla. Sonda pro odběr vzorku musí být instalována ve
 stejné vzdálenosti od vstupu výfukového plynu jako sonda pro odběr částic, a to tak,
 aby se při odběru navzájem neovlivňovaly. Musí mít vnitřní průměr nejméně 4 mm.
 2.4.8 Vyhřívací systém musí udržovat všechny vyhřívané části na teplotě 463 K (190 °C)
 ±10 K.
 2.4.9 Pokud není možné vyrovnávat kolísání průtoku, musí se použít výměník tepla
 a