text:
vážená specifická hodnota pro emise částic (g/kWh)
 SFC
 =
 vážená specifická spotřeba paliva (g/kWh) podle dále uvedeného vzorce
 NSLF
 =
 střední hodnota jmenovité specifikace hmotnostního obsahu síry (tj. 0,15 %/100)
 FSF
 =
 hmotnostní podíl obsahu síry v palivu (%/100)
 Rovnice pro výpočet vážené specifické spotřeby paliva:
 kde:
 K posouzení shodnosti výroby podle bodu 7.4.2 musí být splněny požadavky s použitím referenčního paliva, které odpovídá minimální/maximální hodnotě 0,1/0,2 % hmotnostních.
 (11) Vyšší hodnoty jsou přípustné až do 855 kg/m3; v tomto případě je nutno udat hustotu referenčního paliva. K posouzení shodnosti výroby podle bodu 7.4.2 musí být splněny požadavky s použitím referenčního paliva, které odpovídá minimální/maximální hodnotě 835/845 kg/m3.
 (12) Nahradí se normou EN/ISO 6245 ode dne jejího vstupu v platnost.
 (13) Hodnoty uvedené v požadavku jsou „skutečné hodnoty“. Při stanovení jejich mezních hodnot byla použita norma ISO 4259 „Ropné výrobky – stanovení a použití přesných údajů ve vztahu ke zkušebním metodám“ a při určení minimální hodnoty byl vzat v úvahu nejmenší rozdíl 2R nad nulou; při určení maximální a minimální hodnoty je minimální rozdíl 4R (R = reprodukovatelnost).
 Nehledě k tomuto opatření, které je nutné z technických důvodů, by měl výrobce paliv přesto usilovat o nulovou hodnotu tam, kde je stanovená nejvyšší hodnota 2R a o střední hodnotu v případě udávání nejvyšších a nejnižších mezních hodnot. Je-li třeba objasnit otázku, zda palivo splňuje požadavky specifikace, použije se norma ISO 4259.
 (14) Rozsah cetanového čísla není ve shodě s požadavkem minimálního rozsahu 4R. Avšak v případě rozporu mezi dodavatelem paliva a jeho spotřebitelem lze k vyřešení tohoto rozporu použít ustanovení ISO 4259 za předpokladu, že místo jednotlivého měření se provedou opakovaná měření v dostatečném počtu nutném k určení potřebné přesnosti.
 (15) Skutečný obsah síry v palivu použitém ke zkoušce musí být uveden v protokolu.
 (16) I když se odolnost proti oxidaci kontroluje, je pravděpodobné, že skladovatelnost je omezená. Je třeba si vyžádat od dodavatele pokyny týkající se podmínek skladování a životnosti.
 (17) Hodnoty uvedené v požadavku jsou „skutečné hodnoty“. Při stanovení jejich mezních hodnot byla použita norma ISO 4259 „Ropné výrobky – stanovení a použití přesných údajů ve vztahu ke zkušebním metodám“ a při určení minimální hodnoty byl vzat v úvahu nejmenší rozdíl 2R nad nulou; při určení maximální a minimální hodnoty je minimální rozdíl 4R (R = reprodukovatelnost).
 Nehledě k tomuto opatření, které je nutné z technických důvodů, by měl výrobce paliv přesto usilovat o nulovou hodnotu tam, kde je stanovená nejvyšší hodnota 2R a o střední hodnotu v případě udávání nejvyšších a nejnižších mezních hodnot. Je-li třeba vyjasnit, zda palivo splňuje požadavky specifikace, použije se norma ISO 4259.
 (18) Rozsah cetanového čísla není ve shodě s požadavkem minimálního rozsahu 4R. Avšak v případě rozporu mezi dodavatelem paliva a jeho spotřebitelem lze k vyřešení tohoto rozporu použít ustanovení ISO 4259 za předpokladu, že místo jednotlivého měření se provedou opakovaná měření v dostatečném počtu nutném k určení potřebné přesnosti.
 (19) Skutečný obsah síry v palivu použitém ke zkoušce typu I musí být uveden v protokolu.
 (20) I když se odolnost proti


text:
oxidaci kontroluje, je pravděpodobné, že skladovatelnost je omezená. Je třeba si vyžádat od dodavatele pokyny týkající se podmínek skladování a životnosti.
 PŘÍLOHA 7
 MONTÁŽ ZAŘÍZENÍ A POMOCNÝCH ZAŘÍZENÍ
 Číslo
 Zařízení a pomocná zařízení
 Namontována pro zkoušku emisí
 1
 Sací systém
 Sběrné sací potrubí
 Ano
 Zařízení k omezení emisí z klikové skříně
 Ano
 Průtokoměr vzduchu
 Ano
 Vzduchový filtr
 Ano (1)
 Tlumič sání
 Ano (1)
 Zařízení pro indukční předehřívání sběrného sacího potrubí
 Ano, sériově montované zařízení. Nastaví se pokud možno do nejpříznivější polohy.
 2
 Výfukový systém
 Následné zpracování výfukových plynů
 Ano
 Sběrné výfukové potrubí
 Ano
 Spojovací potrubí
 Ano (2)
 Tlumič
 Ano (2)
 Výfuková trubka
 Ano (2)
 Výfuková brzda
 Ne (3)
 Přeplňovací zařízení
 Ano
 3
 Čerpadlo pro přívod paliva
 Ano (4)
 4
 Zařízení pro vstřikování paliva
 Předfiltr
 Ano
 Filtr
 Ano
 Čerpadlo
 Ano
 Vysokotlaké potrubí
 Ano
 Vstřikovač
 Ano
 Elektronický řídicí systém, čidla, atd.
 Ano
 Regulátor/systém ovládání
 Ano
 Automatická zarážka plného zatížení u ozubené tyče v závislosti na atmosférických podmínkách
 Ano
 5
 Chlazení kapalinou
 Chladič
 Ne
 Ventilátor
 Ne
 Proudnicový kryt ventilátoru
 Ne
 Vodní čerpadlo
 Ano (5)
 Termostat
 Ano (6)
 6
 Chlazení vzduchem
 Proudnicový kryt
 Ne (7)
 Ventilátor nebo dmychadlo
 Ne (7)
 Zařízení k regulaci teploty
 Ne
 7
 Elektrické zařízení
 Generátor
 Ano (8)
 8
 Zařízení k přeplňování
 Kompresor poháněný buď přímo motorem, nebo výfukovými plyny
 Ano
 Chladič přeplňovacího vzduchu
 Ano (7), (9)
 Čerpadlo chladicí kapaliny nebo ventilátor (poháněné motorem)
 Ne (7)
 Zařízení regulující průtok chladicí kapaliny
 Ano
 9
 Pomocný ventilátor zkušebního zařízení
 Ano, je-li potřeba
 10
 Zařízení proti znečišťujícím látkám
 Ano
 11
 Startovací zařízení
 Ano, nebo zařízení zkušebny (10)
 12
 Čerpadlo mazacího oleje
 Ano
 13
 Některá pomocná zařízení, která jsou nutná pouze k provozu příslušného stroje a která mohou být namontována na motoru, musí být na zkoušku odmontována.
 Jako příklad lze uvést:
 i)
 vzduchový kompresor brzdového systému
 ii)
 kompresor posilovače řízení
 iii)
 kompresor pro vzduchové odpružení
 iv)
 klimatizační systém.
 Ne
 (1) Úplný sací systém určený pro uvažované použití se namontuje:
 i)
 v případě rizika znatelného vlivu na výkon motoru;
 ii)
 když to požaduje výrobce.
 V ostatních případech se může použít rovnocenný systém a zkontroluje se, že tlak v sání se neliší o více než 100 Pa od horní meze uvedené výrobcem pro čistý vzduchový filtr.
 (2) Úplný výfukový systém určený pro uvažované použití se namontuje:
 i)
 v případě rizika znatelného vlivu na výkon motoru;
 ii)
 když to požaduje výrobce.
 V ostatních případech se může použít rovnocenný systém za podmínky, že tlak se neliší o více než 1 000 Pa od horní meze uvedené výrobcem.
 (3) Je-li motor vybaven výfukovou brzdou, musí být její škrticí klapka zablokována v plně otevřené poloze.
 (4) V případě potřeby může být tlak v přívodu paliva seřízen tak, aby odpovídal tlakům, které se vyskytují při předpokládaném použití motoru (zejména je-li použit systém s vracením paliva).
 (5) Cirkulaci chladicí kapaliny musí obstarávat pouze vodní čerpadlo motoru. Kapalina smí být chlazena vnějším okruhem za předpokladu, že tlaková ztráta tohoto okruhu a tlak na vstupu do čerpadla zůstávají v podstatě stejné jako v systému chlazení motoru.
 (6) Termostat může být zablokován v plně otevřené poloze.

type: contracts

jurisdiction: EU


text:
(7) Jsou-li chladicí ventilátor nebo dmychadlo namontovány pro zkoušku, přičte se pohlcený výkon k výsledkům, s výjimkou chladicích ventilátorů přímo namontovaných na klikový hřídel u vzduchem chlazených motorů. Příkon ventilátoru nebo dmychadla se určí při otáčkách použitých u zkoušky, a to výpočtem ze standardních parametrů nebo praktickými zkouškami.
 (8) Minimální výkon generátoru: elektrický výkon generátoru musí být omezen na hodnotu, která je nevyhnutelně potřebná pro napájení zařízení nezbytných pro práci motoru. Je-li nutno připojit baterii, musí být použita plně nabitá baterie v dobrém stavu.
 (9) Motory chlazené přeplňovacím vzduchem se zkoušejí s chlazením přeplňovacího vzduchu, ať se toto chlazení provádí kapalinou nebo vzduchem, avšak na přání výrobce se může chladič vzduchu nahradit systémem, který je na zkušebním zařízení. V obou případech se měření výkonu při každém nastavení otáček musí provádět při maximálním poklesu tlaku a minimálním poklesu teploty vzduchu nasávaného do motoru přes chladič náplně na zkušebním stavu, podle hodnot stanovených výrobcem.
 (10) Energie pro elektrické nebo jiné startovací systémy se musí dodat ze zkušebního zařízení.
 PŘÍLOHA 8
 POŽADAVKY NA ŽIVOTNOST
 1. OVĚŘENÍ ŽIVOTNOSTI VZNĚTOVÝCH MOTORŮ VÝKONOVÝCH PÁSEM H AŽ P
 Tato příloha platí pouze pro vznětové motory výkonových pásem H až P.
 1.1 Výrobci stanoví pro všechny rodiny motorů výkonových pásem H až P hodnoty faktoru zhoršení pro každou regulovanou znečišťující látku. Hodnoty faktoru zhoršení se použijí pro schválení typu a při zkouškách v sériové výrobě.
 1.1.1 Zkouška k určení hodnot faktoru zhoršení se provádí tímto způsobem:
 1.1.1.1 Výrobce je povinen provádět zkoušky dlouhodobé životnosti, při nichž se akumulují provozní hodiny motoru, podle zkušebního programu zvoleného na základě odborného technického posouzení tak, aby byl z hlediska zhoršování emisních vlastností reprezentativní pro běžné používání motoru v provozu. Doba trvání zkoušky životnosti by zpravidla měla odpovídat nejméně jedné čtvrtině doby životnosti emisních vlastností.
 Akumulace provozních hodin lze dosáhnout činností motoru na testovacím dynamometru nebo skutečným provozem motoru v terénu. Mohou se provádět zrychlené zkoušky životnosti, při nichž se program akumulace doby provozu provádí při vyšším zatížení, než jakého se zpravidla dosahuje v provozu. Výrobce motoru stanoví na základě odborného technického posouzení faktor zrychlení, jenž určuje poměr počtu hodin zkoušky životnosti k příslušnému počtu hodin doby životnosti emisních vlastností.
 V průběhu zkoušky životnosti nelze provádět údržbu nebo výměnu konstrukčních částí, které jsou citlivé z hlediska emisí, mimo rámec běžného plánu údržby doporučeného výrobcem.
 Zkušební motor, subsystémy nebo konstrukční části, které jsou určeny ke stanovení faktoru zhoršení emisí výfukového plynu pro určitou rodinu motorů nebo pro rodiny motorů se srovnatelnou technologií regulace emisí, zvolí výrobce motoru na základě odborného technického posouzení. Kritériem je, aby byl zkušební motor charakteristický co do zhoršování emisních vlastností rodiny motorů, u níž se výsledné hodnoty faktoru zhoršení použijí pro schválení typu. Motory, které se liší vrtáním a zdvihem, konfigurací, vzduchovým a palivovým systémem, lze považovat z hlediska charakteristik zhoršování emisních vlastností za ekvivalentní, je-li tato ekvivalence dostatečně technicky podložena.
 Hodnoty faktoru zhoršení od jiného výrobce mohou být použity, jsou-li dostatečné důvody k tomu, aby bylo možno považovat technologii za ekvivalentní z hlediska charakteristik zhoršování emisních vlastností, a je-li


text:
doloženo, že byly provedeny zkoušky podle stanovených požadavků.
 Zkoušky emisí se provádějí postupy stanovenými tímto předpisem na zkušebních motorech po jejich záběhu, avšak před zkouškou akumulace doby provozu a na konci zkoušky životnosti. Zkoušky emisí se též mohou provádět v intervalech v průběhu zkoušky akumulace doby provozu a mohou se použít k určení trendu zhoršování.
 1.1.1.2 Dlouhodobé zkoušky a zkoušky emisí, jimiž se určuje zhoršení emisních vlastností, se nemusí konat za přítomnosti schvalovacího orgánu.
 1.1.1.3 Určení faktoru zhoršení na základě zkoušek životnosti
 Aditivním faktorem zhoršení se rozumí hodnota získaná odečtením hodnoty emisí určené na začátku doby životnosti emisních vlastností od hodnoty emisí, která charakterizuje emisní vlastnosti na konci doby životnosti emisních vlastností.
 Multiplikačním faktorem zhoršení se rozumí úroveň emisí určená na konci doby životnosti emisních vlastností dělená hodnotou emisí zjištěnou na začátku doby životnosti emisních vlastností.
 Pro každou znečišťující látku, na kterou se vztahují právní předpisy, se určí vlastní hodnota faktoru zhoršení. Zjišťuje-li se faktor zhoršení vzhledem k normě u NOx + HC, určí se aditivní faktor zhoršení na základě součtu těchto znečišťujících látek, bez ohledu na to, že negativní zhoršení u jedné látky nemá kompenzovat zhoršení u jiné látky. V případě multiplikačního faktoru zhoršení u NOx + HC se určí separátní faktory pro HC a NOx a použijí se samostatně při výpočtu zhoršené úrovně emisí podle výsledků zkoušky emisí, dříve než se výsledné zhoršené hodnoty NOx a HC zkombinují k ověření shody s normou.
 Jestliže se zkouška životnosti neprovádí v délce celé doby životnosti emisních vlastností, určí se hodnoty emisí na konci doby životnosti emisních vlastností extrapolací trendu zhoršování emisních vlastností zjištěného v rámci trvání zkoušky na celou dobu životnosti emisních vlastností.
 Jestliže se v průběhu dlouhodobé zkoušky pravidelně provádějí emisní zkoušky, určí se úrovně emisí na konci doby životnosti emisních vlastností na základě standardního a na osvědčené praxi založeného statistického vyhodnocení zaznamenaných výsledků těchto zkoušek; při určování konečných hodnot emisí lze použít test statistické významnosti.
 Je-li výsledkem výpočtu hodnota multiplikačního faktoru zhoršení menší než 1,00 nebo hodnota aditivního faktoru zhoršení menší než 0,00, platí hodnota faktoru zhoršení 1,0, resp. 0,00.
 1.1.1.4 Výrobce může na základě schválení ze strany schvalovacího orgánu použít hodnoty faktoru zhoršení určené na základě výsledků zkoušek životnosti vznětových motorů těžkých silničních vozidel, provedených k získání hodnot faktoru zhoršení pro jejich schválení. Tento postup je přípustný, pokud existuje technologická ekvivalence mezi zkušebním motorem silničních vozidel a rodinami motorů pro nesilniční stroje, u nichž mají být hodnoty faktoru zhoršení použity. Hodnoty faktoru zhoršení odvozené z výsledků zkoušek životnosti motoru pro silniční vozidla musí být vypočteny na základě hodnot doby životnosti emisních vlastností definovaných v bodu 3.
 1.1.1.5 Jestliže se u rodiny motorů používá uznávaná technologie, může být faktor zhoršení pro tuto rodinu motorů určen místo zkoušky pomocí analýzy založené na osvědčené technické praxi, po schválení orgánem, který uděluje schválení typu.
 1.2 Údaje o faktoru zhoršení v žádosti o schválení typu
 1.2.1 V žádosti o schválení pro rodinu vznětových motorů, u nichž se nepoužívá zařízení pro následné zpracování výfukových plynů, se uvedou pro každou znečišťující látku hodnoty aditivního


text:
faktoru zhoršení.
 1.2.2 V žádosti o schválení pro rodinu vznětových motorů, u nichž se používá zařízení pro následné zpracování výfukových plynů, se uvedou pro každou znečišťující látku hodnoty multiplikačního faktoru zhoršení.
 1.2.3 Výrobce podá orgánu, který uděluje schválení typu, na jeho žádost informace dokládající hodnoty faktoru zhoršení. Obsahem těchto informací zpravidla jsou výsledky zkoušek emisí, program akumulace doby provozu, postupy údržby, popřípadě údaje zdůvodňující odborné technické posouzení ekvivalence technologie.
 2. OVĚŘENÍ ŽIVOTNOSTI VZNĚTOVÝCH MOTORŮ VÝKONOVÝCH PÁSEM Q AŽ R
 2.1 Obecně
 2.1.1 Tento bod se vztahuje na vznětové motory výkonových pásem Q až R. Na žádost výrobce jej lze použít také na vznětové motory výkonových pásem H až P jako alternativu k požadavkům uvedeným v bodu 1 této přílohy.
 2.1.2 Tento bod 2 podrobně popisuje postupy pro výběr motorů, které mají být zkoušeny v rámci programu akumulace doby provozu k určení faktorů zhoršení pro účely schválení typu motorů v etapě IV a posuzování shodnosti výroby. Faktory zhoršení se použijí v souladu s bodem 2.4.7 na emise změřené podle přílohy 4B tohoto předpisu.
 2.1.3 Zkoušky akumulace doby provozu a zkoušky emisí, jimiž se určuje zhoršení emisních vlastností, se nemusí konat za přítomnosti schvalovacího orgánu.
 2.1.4 Tento bod 2 podrobně popisuje také údržbu související i nesouvisející s emisemi, která by měla být nebo může být prováděna na motorech zařazených do programu akumulace doby provozu. Tato údržba musí splňovat požadavky na údržbu prováděnou na motorech v provozu a majitelé nových motorů o ní musejí být informováni.
 2.1.5 Na žádost výrobce může schvalovací orgán povolit použití faktorů zhoršení, které byly stanoveny za použití jiných postupů než těch, které jsou uvedeny v bodech 2.4.1 až 2.4.5. V tomto případě musí výrobce prokázat ke spokojenosti schvalovacího orgánu, že zvolené alternativní postupy nejsou méně přísné než ty, které jsou obsaženy v bodech 2.4.1 až 2.4.5.
 2.2 Vyhrazeno
 2.3 Výběr motorů k určení faktorů zhoršení po dobu životnosti emisních vlastností
 2.3.1 Pro zkoušky emisí k určení faktorů zhoršení během doby životnosti emisních vlastností se vyberou motory z rodiny motorů definované v příloze 1B tohoto předpisu.
 2.3.2 Motory z různých rodin motorů lze dále spojovat do rodin na základě typu použitého systému následného zpracování výfukových plynů. K zařazení motorů s různým uspořádáním válců, avšak s obdobnými technickými specifikacemi a systémem následného zpracování výfukových plynů do stejné rodiny motorů se stejným systémem následného zpracování výfukových plynů poskytne výrobce schvalovacímu orgánu údaje, které prokazují, že vlastnosti těchto systémů motorů, pokud jde o snížení emisí, jsou obdobné.
 2.3.3 Pro zkoušky v rámci programu akumulace doby provozu definované v bodu 2.4.2 výrobce motorů vybere jeden motor reprezentující rodinu motorů se stejným systémem následného zpracování výfukových plynů podle bodu 2.3.2 a před zahájením zkoušek o tom informuje schvalovací orgán.
 2.3.3.1 Pokud schvalovací orgán rozhodne, že nejhorší úroveň emisí rodiny motorů se stejným systémem následného zpracování výfukových plynů by lépe charakterizoval jiný motor, pak zkušební motor vybere společně schvalovací orgán a výrobce motoru.
 2.4 Určení faktorů zhoršení po dobu životnosti emisních vlastností
 2.4.1 Obecně
 Faktory zhoršení použitelné na rodinu motorů se stejným systémem následného zpracování


text:
výfukových plynů jsou odvozeny z vybraných motorů na základě programu akumulace doby provozu, který zahrnuje pravidelné zkoušky plynných emisí a emisí částic zkouškami NRSC a NRTC.
 2.4.2 Program akumulace doby provozu
 Programy akumulace doby provozu je možno provádět na základě volby výrobce tak, že se buď stroj vybavený zvoleným motorem nechá projít programem akumulace doby provozu realizovaným přímo v běžném provozu stroje, nebo se zvolený motor nechá projít programem akumulace doby provozu realizovaným na dynamometru.
 2.4.2.1 Akumulace doby provozu v běžném provozu a na dynamometru
 2.4.2.1.1
 Výrobce v souladu s osvědčenou technickou praxí určí formu a trvání akumulace doby provozu a cyklus stárnutí motorů.
 2.4.2.1.2
 Výrobce určí zkušební body, v nichž budou pomocí cyklů NRTC se startem za tepla a NRSC měřeny plynné emise a emise částic. Zkušební body budou nejméně tři, jeden na začátku, jeden zhruba v polovině a jeden na konci programu akumulace doby provozu.
 2.4.2.1.3
 Hodnoty emisí v počátečním bodě a v konečném bodě doby životnosti emisních vlastností vypočtené podle bodu 2.4.5.2 musí splňovat mezní hodnoty, které se na danou rodinu motorů vztahují, jednotlivé výsledky emisí ze zkušebních bodů však mohou tyto mezní hodnoty překročit.
 2.4.2.1.4
 Na žádost výrobce a se souhlasem schvalovacího orgánu je nutno v každém zkušebním bodě uskutečnit pouze jeden zkušební cyklus (cyklus NRTC se startem za tepla nebo NRSC), přičemž druhý zkušební cyklus se uskuteční pouze na začátku a na konci programu akumulace doby provozu.
 2.4.2.1.5
 U motorů s konstantními otáčkami se v každém zkušebním bodě uskuteční pouze cyklus NRSC.
 2.4.2.1.6
 Programy akumulace doby provozu se mohou pro různé rodiny motorů se stejným systémem následného zpracování výfukových plynů lišit.
 2.4.2.1.7
 Programy akumulace doby provozu mohou být kratší než doba životnosti emisních vlastností, nesmí však být kratší než ekvivalent nejméně jedné čtvrtiny příslušné doby životnosti emisních vlastností uvedené v bodu 3 této přílohy.
 2.4.2.1.8
 Je povoleno zrychlené stárnutí formou úpravy programu akumulace doby provozu podle spotřeby paliva. Úprava vychází z poměru mezi typickou spotřebou paliva v provozu a spotřebou paliva v cyklu stárnutí, spotřeba paliva v cyklu stárnutí však nesmí překročit typickou spotřebu v provozu o více než 30 procent.
 2.4.2.1.9
 Na žádost výrobce a se souhlasem schvalovacího orgánu mohou být povoleny alternativní metody zrychleného stárnutí.
 2.4.2.1.10
 Program akumulace doby provozu musí být podrobně popsán v žádosti o schválení typu a oznámen schvalovacímu orgánu ještě před zahájením zkoušek.
 2.4.2.2 Pokud schvalovací orgán rozhodne, že je nutno provést dodatečná měření mezi jednotlivými body zvolenými výrobcem, oznámí to výrobci. Výrobce vyhotoví revidovaný program akumulace doby provozu a schvalovací orgán jej odsouhlasí.
 2.4.3 Zkoušky motoru
 2.4.3.1 Stabilizace systému motoru
 2.4.3.1.1
 Pro každou rodinu motorů se stejným systémem následného zpracování výfukových plynů výrobce určí počet hodin chodu stroje nebo motoru, po nichž se činnost motoru se systémem následného zpracování výfukových plynů stabilizuje. Na žádost schvalovacího orgánu výrobce poskytne údaje a analýzu použitou k tomuto určení. Výrobce si případně může ke stabilizaci systému následného zpracování výfukových plynů zvolit chod motoru nebo stroje po dobu 60 až 125 hodin nebo ekvivalentní doby v cyklu stárnutí.
 2.4.3.1.2
 Za konec stabilizačního intervalu


text:
stanoveného v bodu 2.4.3.1.1 se považuje začátek programu akumulace doby provozu.
 2.4.3.2 Zkoušky akumulace doby provozu
 2.4.3.2.1
 Po stabilizaci motor běží po dobu programu akumulace doby provozu vybraného výrobcem, jak je popsáno v bodu 2.3.2. V pravidelných intervalech během programu akumulace doby provozu určených výrobcem a případně stanovených rovněž schvalovacím orgánem podle bodu 2.4.2.2 se zkouší plynné emise a emise částic motoru v cyklech NRTC se startem za tepla a NRSC.
 Výrobce může provádět měření emisí znečišťujících látek před systémem následného zpracování výfukových plynů odděleně od měření emisí znečišťujících látek za systémem následného zpracování výfukových plynů.
 Bylo-li v souladu s bodem 2.4.2.1.4 dohodnuto, že v každém zkušebním bodě bude proveden pouze jeden zkušební cyklus (NRTC se startem za tepla nebo NRSC), druhý zkušební cyklus (NRTC za tepla nebo NRSC) se provede na začátku a na konci programu akumulace doby provozu.
 V souladu s bodem 2.4.2.1.5 se u motorů s konstantními otáčkami v každém zkušebním bodě provede pouze cyklus NRSC.
 2.4.3.2.2
 Během programu akumulace doby provozu se provádí údržba motoru podle bodu 2.5.
 2.4.3.2.3
 Během programu akumulace doby provozu může být na motoru nebo stroji prováděna neplánovaná údržba, pokud by například standardní diagnostický systém výrobce odhalil problém a sdělil provozovateli stroje výskyt závady.
 2.4.4 Podávání zpráv
 2.4.4.1 Výsledky zkoušek emisí (NRTC se startem za tepla a NRSC) provedených během programu akumulace doby provozu se poskytnou schvalovacímu orgánu. Pokud je některá zkouška prohlášena za neplatnou, výrobce vysvětlí, proč tomu tak je. V takovém případě se provede během následujících 100 hodin akumulace doby provozu další série zkoušek emisí.
 2.4.4.2 Výrobce uchovává záznamy o všech informacích týkajících se všech zkoušek emisí a údržby provedené na motoru během programu akumulace doby provozu. Tyto informace jsou předkládány schvalovacímu orgánu společně s výsledky zkoušek emisí provedených během programu akumulace doby provozu.
 2.4.5 Určení faktorů zhoršení
 2.4.5.1 Pro každou znečišťující látku naměřenou při cyklech NRTC se startem za tepla a NRSC v každém zkušebním bodě během programu akumulace doby provozu se na základě všech výsledků zkoušek provede lineární regresní analýza s cílem najít funkci, která nejvíce vyhovuje. Výsledky každé zkoušky pro každou znečišťující látku se vyjádří na stejný počet desetinných míst jako mezní hodnota této znečišťující látky, která se na danou rodinu motorů vztahuje, s jedním desetinným místem navíc.
 Pokud se v každém zkušebním bodě uskutečnil pouze jeden zkušební cyklus (NRTC se startem za tepla nebo NRSC), provede se regresní analýza v souladu s bodem 2.4.2.1.4 nebo 2.4.2.1.5 pouze na základě výsledků zkoušek zkušebního cyklu provedeného v tom kterém zkušebním bodě.
 Na žádost výrobce a s předchozím souhlasem schvalovacího orgánu je povolena nelineární regrese.
 2.4.5.2 Z regresní rovnice se vypočtou hodnoty emisí pro každou znečišťující látku na začátku programu akumulace doby provozu a na konci doby životnosti emisních vlastností zkoušeného motoru. Je-li program akumulace doby provozu kratší než doba životnosti emisních vlastností, určí se hodnoty emisí na konci doby životnosti emisních vlastností extrapolací regresní rovnice podle bodu 2.4.5.1.
 Jsou-li hodnoty emisí použity u rodin motorů patřících do stejné rodiny motorů s následným zpracováním výfukových plynů, ale s rozdílnými


text:
dobami životnosti emisních vlastností, pak se musí hodnoty emisí na konci doby životnosti emisních vlastností opětovně vypočítat pro každou dobu životnosti emisních vlastností pomocí extrapolace nebo interpolace regresní rovnice, jak je stanoveno v bodu 2.4.5.1.
 2.4.5.3 Faktor zhoršení (DF) pro každou znečišťující látku je definován jako poměr použitých hodnot emisí na konci doby životnosti emisních vlastností a na začátku programu akumulace doby provozu (multiplikační faktor zhoršení).
 Na žádost výrobce a s předchozím souhlasem schvalovacího orgánu lze použít aditivní faktor zhoršení pro každou znečišťující látku. Aditivní faktor zhoršení je definován jako rozdíl hodnot emisí vypočtených na konci doby životnosti emisních vlastností a hodnot na začátku programu akumulace doby provozu.
 Příklad stanovení faktorů zhoršení pro emise NOx pomocí lineární regrese je znázorněn na obrázku 1.
 Kombinování multiplikačních a aditivních faktorů zhoršení v jednom souboru znečišťujících látek není povoleno.
 Je-li výsledkem výpočtu hodnota multiplikačního faktoru zhoršení menší než 1,00 nebo hodnota aditivního faktoru zhoršení menší než 0,00, platí hodnota faktoru zhoršení 1,0, respektive 0,00.
 Bylo-li v souladu s bodem 2.4.2.1.4 dohodnuto, že se v každém zkušebním bodě provede jen jeden zkušební cyklus (NRTC se startem za tepla nebo NRSC) a druhý zkušební cyklus (NRTC se startem za tepla nebo NRSC) bude uskutečněn pouze na začátku a na konci programu akumulace doby provozu, faktor zhoršení vypočtený pro zkušební cyklus, který byl proveden v každém zkušebním bodě, se použije rovněž na druhý zkušební cyklus.
 Obrázek 1
 Příklad stanovení faktorů zhoršení (DF)
 2.4.6 Přidělené faktory zhoršení
 2.4.6.1 Výrobci motorů mohou jako alternativu k programu akumulace doby provozu použít tyto přidělené multiplikační faktory zhoršení:
 Zkušební cyklus
 CO
 HC
 NOx
 PM
 NRTC
 1,3
 1,3
 1,15
 1,05
 NRSC
 1,3
 1,3
 1,15
 1,05
 Nejsou dány přidělené aditivní faktory zhoršení. Není povoleno převádět přidělené multiplikační faktory zhoršení na aditivní faktory zhoršení.
 Jsou-li použity přidělené faktory zhoršení, výrobce předloží schvalovacímu orgánu solidní důkazy, že lze reálně předpokládat, že životnost emisních vlastností součástí k regulaci emisí koresponduje s těmto přidělenými faktory. Tyto důkazy mohou být založeny na konstrukční analýze nebo zkouškách, nebo na kombinaci obou.
 2.4.7 Použití faktorů zhoršení
 2.4.7.1 Po použití faktorů zhoršení na výsledek zkoušky změřený podle přílohy 4B tohoto předpisu (vážená specifická hodnota emisí částic a jednotlivých plynů pro zkušební cyklus) musí motory splňovat příslušné mezní hodnoty emisí pro každou znečišťující látku podle své rodiny motorů. V závislosti na druhu faktoru zhoršení se použijí tato ustanovení:
 a)
 multiplikační: (vážená specifická hodnota emisí pro zkušební cyklus) × DF ≤ mezní hodnota emisí;
 b)
 aditivní: (vážená specifická hodnota emisí pro zkušební cyklus) + DF ≤ mezní hodnota emisí.
 2.4.7.2 V případě multiplikačního faktoru zhoršení u NOx + HC se určí separátní faktory pro HC a NOx a použijí se samostatně při výpočtu zhoršené úrovně emisí podle výsledků zkoušky emisí, dříve než se výsledné zhoršené hodnoty NOx a HC zkombinují k ověření shody s mezní hodnotou emisí.
 2.4.7.3 Výrobce se může rozhodnout přenést faktory zhoršení určené pro rodinu motorů se stejným systémem následného zpracování výfukových plynů na systém motoru, který do téže rodiny motorů se stejným systémem následného zpracování výfukových plynů nespadá. V


text:
těchto případech musí výrobce schvalovacímu orgánu prokázat, že systém motoru, pro který byla rodina systému následného zpracování výfukových plynů původně zkoušena, a systém motoru, na který se faktory zhoršení přenášejí, mají obdobné technické specifikace a požadavky na montáž do stroje a že emise z tohoto motoru nebo systému motoru jsou obdobné.
 V případě, že se faktory zhoršení přenášejí na systém motoru s odlišnou dobou životnosti emisních vlastností, musí se faktory zhoršení opětovně vypočítat pro příslušnou dobu životnosti emisních vlastností pomocí extrapolace nebo interpolace regresní rovnice, jak je stanoveno v bodu 2.4.5.1.
 2.4.7.4 Faktor zhoršení pro každou znečišťující látku v každém uplatnitelném zkušebním cyklu se zaznamená do dokumentu s výsledky zkoušek, jak jej uvádí dodatek 1 přílohy 2 tohoto předpisu.
 2.4.8 Kontrola shodnosti výroby
 2.4.8.1 Shodnost výroby z hlediska dodržování úrovně emisí se kontroluje podle bodu 7 tohoto předpisu.
 2.4.8.2 Výrobce si může zvolit, že bude při provádění zkoušky pro schválení typu současně měřit emise znečišťujících látek před systémem následného zpracování výfukových plynů. Pokud tak učiní, může výrobce stanovit neformální faktory zhoršení samostatně pro motor a pro systém následného zpracování výfukových plynů, které může výrobce použít jako pomůcku pro audit na konci výrobní linky.
 2.4.8.3 Pro účely schvalování typu se do dokumentu s výsledky zkoušek uvedeného v dodatku 1 přílohy 2 tohoto předpisu zaznamenají pouze faktory zhoršení určené v souladu s bodem 2.4.5 nebo 2.4.6.
 2.5. Údržba
 Pro účely programu akumulace doby provozu se údržba provádí v souladu s příručkou výrobce pro servis a údržbu.
 2.5.1 Plánovaná údržba související s emisemi
 2.5.1.1 Plánovaná údržba související s emisemi po dobu provozu motoru za účelem provedení programu akumulace doby provozu se musí uskutečnit v intervalech, které jsou ekvivalentní intervalům uvedeným v pokynech k údržbě, které poskytne výrobce majiteli stroje nebo motoru. Tento plán údržby je možno v případě potřeby během programu akumulace doby provozu aktualizovat za předpokladu, že z plánu údržby není vyškrtnuta žádná činnost údržby poté, co byla provedena na zkušebním motoru.
 2.5.1.2 Výrobce motoru pro programy akumulace doby provozu specifikuje veškerá seřízení, čištění, údržbu (v případě potřeby) a plánovanou výměnu těchto součástí:
 a)
 filtry a chladiče v systému recirkulace výfukových plynů,
 b)
 ventil odvětrávání klikové skříně (přichází-li v daném případě v úvahu),
 c)
 koncovky vstřikovačů paliva (je povoleno pouze čištění),
 d)
 vstřikovače paliva,
 e)
 turbodmychadlo,
 f)
 elektronická řídicí jednotka motoru a související čidla a ovládací členy,
 g)
 systém následného zpracování částic (včetně souvisejících součástí),
 h)
 systém následného zpracování emisí NOx (včetně souvisejících součástí),
 i)
 systém recirkulace výfukových plynů, včetně všech regulačních ventilů a potrubí,
 j)
 jakýkoli další systém následného zpracování výfukových plynů.
 2.5.1.3 Kritická plánovaná údržba související s emisemi se musí provádět pouze tehdy, má-li se uskutečnit v provozu, a požadavek na její provedení je nutno sdělit vlastníkovi stroje.
 2.5.2 Změny plánované údržby
 2.5.2.1 Výrobce musí u schvalovacího orgánu podat žádost o schválení každé nové plánované údržby, kterou chce provést během programu akumulace doby provozu, a kterou tedy následně hodlá doporučit majitelům strojů či motorů. Žádost musí být doložena údaji, které odůvodňují potřebu nové plánované údržby a interval údržby.
 2.5.3 Plánovaná


text:
údržba nesouvisející s emisemi
 2.5.3.1 Plánovanou údržbu nesouvisející s emisemi, která je přiměřená a technicky nezbytná (např. výměna oleje, výměna olejového filtru, palivového filtru, vzduchového filtru, údržba chladicí soustavy, seřízení volnoběhu, regulátor, kontrola šroubových spojů motoru předepsaným utahovacím momentem, vůle ventilů, vůle vstřikovače, seřízení napnutí hnacích řemenů atd.), je možno provádět na motorech či strojích vybraných pro program akumulace doby provozu v nejdelších možných intervalech, které výrobce majiteli doporučuje (např. nikoli v intervalech doporučených při provozu s velkým zatížením).
 2.5.4 Opravy
 2.5.4.1 Opravy součástí systému motoru vybraného ke zkouškám v rámci programu akumulace doby provozu se provádějí pouze v důsledku selhání součásti nebo chybné funkce systému motoru. Opravy motoru, systému regulace emisí nebo palivového systému nejsou přípustné, vyjma v míře vymezené v bodu 2.5.4.2.
 2.5.4.2 Selže-li během doby akumulace provozu motor, systém regulace emisí nebo palivový systém, považuje se doba akumulace provozu za neplatnou, a musí být zahájena nová doba akumulace provozu s novým systémem motoru, nebyly-li porouchané součásti nahrazeny rovnocennými součástmi, které prošly obdobným počtem hodin doby akumulace provozu.
 3. DOBA ŽIVOTNOSTI EMISNÍCH VLASTNOSTÍ U MOTORŮ VÝKONOVÝCH PÁSEM H AŽ R
 3.1 Výrobci musí použít dobu životnosti emisních vlastností z tabulky 1 tohoto bodu.
 Tabulka 1
 Doba životnosti emisních vlastností u vznětových motorů výkonových pásem H až R (v hodinách)
 Kategorie
 (výkonové pásmo)
 Doba životnosti emisních vlastností
 (v hodinách)
 ≤ 37 kW
 (motory s konstantními otáčkami)
 3 000
 ≤ 37 kW
 (motory s proměnlivými otáčkami)
 5 000
 > 37 kW
 8 000
 PŘÍLOHA 9
 POŽADAVKY K ZAJIŠTĚNÍ SPRÁVNÉ FUNKCE OPATŘENÍ K REGULACI EMISÍ NOx
 1. ÚVOD
 Tato příloha stanoví požadavky k zajištění správné funkce opatření k regulaci emisí NOx. Obsahuje požadavky na vozidla, jež ke snížení emisí používají činidlo.
 2. OBECNÉ POŽADAVKY
 Systém motoru musí být vybaven diagnostickým systémem regulace NOx (NCD), který dokáže určit chybné funkce regulace NOx (NCM), o nichž pojednává tato příloha. Každý systém motoru, na který se vztahuje tento bod, musí být navržen, vyroben a namontován tak, aby umožnil splnit tyto požadavky po celou dobu běžné životnosti motoru a za obvyklých podmínek používání. Při plnění tohoto cíle je přijatelné, aby motory, které jsou používány déle než po stanovenou dobu životnosti, jak je uvedeno v bodu 3.1 přílohy 8 tohoto předpisu, vykazovaly určité zhoršení výkonnosti a citlivosti diagnostického systému regulace NOx (NCD), a to takové, že mezní hodnoty uvedené v této příloze mohou být překročeny dříve, než dojde k aktivaci systémů varování a/nebo upozornění.
 2.1 Požadované informace
 2.1.1 Pokud systém regulace emisí vyžaduje činidlo, musí výrobce uvést vlastnosti tohoto činidla, a to včetně druhu činidla, informací o koncentraci, pokud je činidlo roztokem, provozních teplotních podmínek a odkazu na mezinárodní normy, pokud jde o složení a jakost, v bodě 2.2.1.13 dodatku 1 a v bodě 2.2.1.13 dodatku 3 přílohy 1A tohoto předpisu.
 2.1.2 Podrobné písemné informace s úplným popisem funkčních vlastností systému varování provozovatele v bodu 4 a systému upozornění provozovatele v bodu 5 se předloží při schvalování typu schvalovacímu orgánu.
 2.1.3 Výrobce poskytne montážní dokumentaci, která při použití výrobcem původního zařízení zajistí, že motor, včetně systému


text:
regulace emisí, který je součástí schváleného typu motoru, je-li ve stroji namontován, bude ve spojení s nezbytnými částmi strojního zařízení fungovat způsobem vyhovujícím požadavkům této přílohy. Tato dokumentace musí obsahovat podrobné technické požadavky a ustanovení týkající se systému motoru (software, hardware a komunikace), jichž je zapotřebí ke správnému namontování systému motoru ve stroji.
 2.2 Provozní podmínky
 2.2.1 Diagnostický systém regulace NOx musí být provozuschopný za následujících podmínek:
 a)
 okolní teploty v rozmezí 266 K až 308 K (-7 °C až 35 °C);
 b)
 nadmořská výška do 1 600 m;
 c)
 teplota chladicí kapaliny vyšší než 343 K (70 °C).
 Tento bod se nevztahuje na případ monitorování hladiny činidla v nádrži, kdy monitorování probíhá za všech podmínek, které měření technicky umožňují (např. za všech podmínek, kdy kapalné činidlo není zamrzlé).
 2.3 Ochrana činidla před zamrznutím
 2.3.1 Je povoleno použít vyhřívanou nebo nevyhřívanou nádrž na činidlo a systém dávkování. Vyhřívaný systém musí splňovat požadavky bodu 2.3.2. Nevyhřívaný systém musí splňovat požadavky bodu 2.3.3.
 2.3.1.1 Údaje o použití nevyhřívané nádrže na činidlo a systému dávkování musí být uvedeny v písemných pokynech pro majitele stroje.
 2.3.2 Nádrž na činidlo a systém dávkování
 2.3.2.1 Došlo-li k zamrznutí činidla, musí být činidlo opět použitelné nejpozději do 70 minut od nastartování vozidla při teplotě okolí 266 K (-7 °C).
 2.3.2.2 Konstrukční kritéria pro vyhřívaný systém
 Vyhřívaný systém musí být navržen tak, aby při zkoušení předepsaným způsobem splňoval provozní požadavky stanovené v tomto bodu.
 2.3.2.2.1
 Nádrž na činidlo a systém dávkování se odstaví při 255 K (-18 °C) na 72 hodin, nebo dokud činidlo neztuhne, podle toho, co nastane dříve.
 2.3.2.2.2
 Po době odstavení stanovené v bodu 2.3.2.2.1 se stroj/motor nastartuje a udržuje v chodu při teplotě okolí 266 K (-7 °C) nebo nižší takto:
 a)
 10 až 20 minut při volnoběhu;
 b)
 následně až 50 minut při maximálně 40 % jmenovitého zatížení.
 2.3.2.2.3
 Při dokončení zkušebního postupu podle bodu 2.3.2.2.2 musí být systém dávkování činidla plně funkční.
 2.3.2.3 Vyhodnocení konstrukčních kritérií lze provést na zkušebním stanovišti s mrazicí komorou, přičemž se použije celý stroj nebo jeho části, jež odpovídají těm, které mají být namontovány na stroj, nebo na základě provozních zkoušek.
 2.3.3 Aktivace systému varování a upozornění provozovatele u nevyhřívaného systému
 2.3.3.1 Jestliže při teplotě prostředí ≤ 266 K (-7 °C) nedojde k dávkování činidla, musí být aktivován systém varování provozovatele popsaný v bodu 4.
 2.3.3.2 Jestliže při teplotě prostředí ≤ 266 K (-7 °C) nedojde k dávkování činidla do 70 minut po nastartování motoru, musí být aktivován systém důrazného upozornění řidiče popsaný v bodu 5.4.
 2.4 Požadavky na diagnostiku
 2.4.1 Diagnostický systém regulace emisí NOx (NCD) musí dokázat určit chybné funkce regulace emisí NOx (NCM), o nichž pojednává tato příloha, prostřednictvím diagnostických chybových kódů (DTC) uložených v paměti počítače a musí být schopen předat tyto informace mimo vozidlo.
 2.4.2 Požadavky na záznam diagnostických chybových kódů (DTC)
 2.4.2.1 Systém NCD musí zaznamenat diagnostický chybový kód pro každou jednotlivou chybnou funkci regulace NOx (NCM).
 2.4.2.2 Zda existuje zjistitelná chybná funkce, musí systém NCD vyhodnotit do 60 minut od


text:
uvedení motoru do chodu. V tomto okamžiku se uloží status „potvrzený a aktivní“ diagnostický chybový kód DTC a aktivuje se varovný systém podle bodu 4.
 2.4.2.3 V případech, kdy je zapotřebí více než 60 minut provozu, aby bylo monitorováním možné přesně zjistit a potvrdit chybnou funkci regulace NOx (např. monitorovací zařízení fungující na základě statistických modelů nebo spotřeby kapalin ve stroji), může schvalovací orgán k monitorování povolit delší období, je-li taková potřeba odůvodněna výrobcem (např. technickými podklady, výsledky pokusů, interní praxí atd.).
 2.4.3 Požadavky na vymazávání diagnostických chybových kódů (DTC)
 a)
 Vlastní systém NCD nesmí diagnostické chybové kódy z paměti počítače vymazat, dokud nebyla odstraněna porucha, která se k danému diagnostickému chybovému kódu vztahuje.
 b)
 Systém NCD může všechny diagnostické chybové kódy vymazat na základě požadavku značkového čtecího nástroje nebo nástroje údržby, který na žádost poskytne výrobce motoru, nebo pomocí výrobcem poskytnutého přístupového kódu.
 2.4.4 Systém NCD nesmí být naprogramován nebo konstruován tak, aby se kdykoli po celou dobu životnosti motoru zcela nebo částečně deaktivoval na základě stáří stroje, a nesmí obsahovat ani algoritmus nebo strategii určenou k průběžnému snižování účinnosti systému NCD.
 2.4.5 Všechny přeprogramovatelné počítačové kódy nebo provozní parametry systému NCD musí být odolné vůči nedovoleným zásahům.
 2.4.6 Rodina motorů s NCD
 Výrobce zodpovídá za stanovení členů rodiny motorů s NCD. Vytváření skupin systémů motorů v rámci rodiny motorů s NCD se provede na základě odborného technického posouzení a musí být schváleno schvalovacím orgánem.
 Motory, které nepatří do stejné rodiny motorů, mohou přesto patřit do stejné rodiny motorů s NCD.
 2.4.6.1 Parametry vymezující rodinu motorů s NCD
 Rodinu motorů s NCD lze vymezit základními konstrukčními parametry, které musí být společné u systémů motorů této rodiny.
 Aby mohly být motory pokládány za motory z téže rodiny motorů s NCD, musí si být podobné v následujících základních parametrech:
 a)
 systémy regulace emisí;
 b)
 metody monitorování používané systémem NCD;
 c)
 monitorovací kritéria systému NCD;
 d)
 parametry monitorování (např. frekvence).
 Tyto podobnosti musí být prokázány výrobcem pomocí vhodných technických postupů prokazování nebo jinými vhodnými postupy a musí být schváleny schvalovacím orgánem.
 Výrobce může schvalovací orgán požádat o schválení drobných odchylek v metodách monitorování/diagnostiky systému NCD kvůli odlišnostem v konfiguraci systému motoru, pokud jsou tyto metody výrobcem považovány za podobné a liší se pouze v tom smyslu, aby odpovídaly zvláštním charakteristikám posuzovaných součástí (např. velikost, průtok výfukových plynů atd.), nebo tehdy, je-li jejich podobnost stanovena na základě odborného technického posouzení.
 3. POŽADAVKY NA ÚDRŽBU
 3.1
 Výrobce poskytne nebo zajistí, aby byly všem vlastníkům nových motorů nebo strojů poskytnuty písemné pokyny o systému regulace emisí a jeho správném fungování.
 V těchto pokynech musí být uvedeno, že pokud systém regulace emisí nefunguje správně, bude provozovatel o problému informován systémem varování provozovatele, a že v případě ignorování tohoto varování se aktivuje systém upozornění provozovatele, který stroji znemožní plnit jeho úlohu.
 3.2
 Aby se zachovaly emisní vlastnosti motorů, musí být v pokynech uvedeny požadavky na jejich správné používání a údržbu, případně i co se týče správného používání pomocného činidla.
 3.3
 Pokyny musí být napsány jasně a laicky


text:
srozumitelně, stejným stylem jako příručka provozovatele nesilničního pojízdného stroje nebo motoru.
 3.4
 V pokynech se musí uvádět, zda mají být pomocná činidla doplňována provozovatelem mezi běžnými intervaly údržby. V pokynech se dále musí uvádět požadovaná jakost činidla. Musí v nich být uvedeno, jak má provozovatel nádrž s činidlem doplňovat. Informace musí rovněž uvádět pravděpodobnou rychlost spotřeby činidla pro uvedený typ motoru, a jak často by mělo být činidlo doplňováno.
 3.5
 V pokynech musí být uvedeno, že používání a doplňování potřebného činidla o správné specifikaci je důležité pro to, aby motor splňoval požadavky na udělení schválení typu pro tento typu motoru.
 3.6
 Pokyny jasně stanoví, jak fungují systémy varování a upozornění provozovatele. Dále v nich musí být vysvětleno, jaké důsledky, pokud jde o výkon a chybové záznamy, má ignorování systému varování a nedoplnění činidla nebo neřešení problému.
 4. SYSTÉM VAROVÁNÍ PROVOZOVATELE
 4.1
 Součástí stroje musí být systém varování provozovatele používající vizuální varovné signály, který provozovatele informuje v případě, že byl zjištěn nízký stav činidla, nesprávná jakost činidla, přerušení dávkování nebo jedna z chybných funkcí specifikovaných v bodu 9, což povede k aktivaci systému upozornění provozovatele, nebude-li závada včas odstraněna. Systém varování musí zůstat v činnosti i v případě, že byl aktivován systém upozornění provozovatele popsaný v bodu 5.
 4.2
 Varování nesmí být stejné jako varování používané k nahlášení chybné funkce nebo jiné údržby motoru, ačkoliv může používat stejný systém varování.
 4.3
 Systém varování provozovatele může být tvořen jedním nebo více světelnými kontrolkami nebo může zobrazovat stručné zprávy, včetně například zpráv jasně uvádějících:
 a)
 dobu zbývající do aktivace mírného a/nebo důrazného upozornění;
 b)
 rozsah mírného a/nebo výrazného omezení, např. míru snížení točivého momentu;
 c)
 podmínky, za nichž může být omezení činnosti stroje zrušeno.
 Jsou-li zobrazovány zprávy, lze k jejich zobrazení použít stejný systém jako k zobrazování jiné údržby.
 4.4
 Výrobce může do systému varování zahrnout také zvukový prvek. Provozovatel smí zvuková varování zrušit.
 4.5
 Systém varování provozovatele se musí aktivovat podle ustanovení v bodech 2.3.3.1, 6.2, 7.2, 8.4 a 9.3.
 4.6
 Systém upozornění provozovatele se musí deaktivovat, jestliže pominuly podmínky pro jeho aktivaci. Systém varování provozovatele se nesmí automaticky deaktivovat, aniž by byly odstraněny důvody pro jeho aktivaci.
 4.7
 Systém varování může být dočasně přerušen jinými varovnými signály, které zprostředkovávají důležité zprávy týkající se bezpečnosti.
 4.8
 Podrobnosti o postupu aktivace a deaktivace systému varování provozovatele jsou popsány v dodatku 2 této přílohy.
 4.9
 Při podání žádosti o schválení typu podle tohoto předpisu musí výrobce prokázat funkci systému varování provozovatele způsobem stanoveným v dodatku 2 této přílohy.
 5. SYSTÉM UPOZORNĚNÍ PROVOZOVATELE
 5.1 Součástí stroje musí být systém upozornění provozovatele založený na jedné ze zásad, jimiž jsou:
 5.1.1
 dvoustupňový systém upozornění, jehož prvním stupněm je mírné upozornění (omezení výkonu), po němž následuje důrazné upozornění (faktické vyřazení stroje z provozu);
 5.1.2
 jednostupňový systém důrazného upozornění (faktické vyřazení stroje z provozu) aktivovaný podle podmínek pro systém mírného upozornění, jak je upřesněno v bodech 6.3.1, 7.3.1, 8.4.1 a 9.4.1.
 5.2 Po předchozím schválení schvalovacím orgánem může být motor vybaven zařízením, které upozorňování provozovatele vyřadí z provozu během


text:
nouzové situace vyhlášené orgánem státní správy s celostátní nebo regionální působností, složkami jeho záchranného systému nebo ozbrojenými složkami.
 5.3 Systém mírného upozornění
 5.3.1
 Systém mírného upozornění se musí aktivovat, pokud nastane kterákoliv z podmínek uvedených v bodech 6.3.1, 7.3.1 8.4.1 a 9.4.1.
 5.3.2
 Systém mírného upozornění postupně snižuje přinejmenším o 25 % maximální dosažitelný točivý moment motoru v celém rozsahu otáček motoru mezi maximálním točivým momentem a bodem přerušení regulátoru, jak je znázorněno na obrázku 1. Snížení točivého momentu musí být v rozsahu minimálně 1 % za minutu.
 5.3.3
 Lze použít i jiná omezovací opatření, prokáže-li se schvalovacímu orgánu, že míra jejich důrazu je stejná nebo vyšší.
 Obrázek 1
 Schéma snížení točivého momentu při mírném upozornění
 5.4 Systém důrazného upozornění
 5.4.1
 Systém důrazného upozornění se musí aktivovat, nastala-li kterákoli z podmínek stanovených v bodech 2.3.3.2, 6.3.2, 7.3.2, 8.4.2 a 9.4.2.
 5.4.2
 Systém důrazného upozornění musí snížit využitelnost stroje na takovou úroveň, která je natolik omezující, aby provozovatele přiměla k odstranění problémů souvisejících s body 6 až 9. Přijatelné jsou tyto strategie:
 5.4.2.1
 Točivý moment motoru mezi maximálním točivým momentem a bodem přerušení regulátoru se postupně snižuje z úrovně točivého momentu při mírném upozornění na obrázku 1 o přinejmenším 1 % za minutu na 50 % maximálního točivého momentu nebo méně a otáčky motoru se postupně snižují na 60 % jmenovitých otáček nebo méně v průběhu stejné doby, během níž se snižuje točivý moment, jak je znázorněno na obrázku 2.
 Obrázek 2
 Schéma snížení točivého momentu při důrazném upozornění
 5.4.2.2
 Lze použít i jiná omezovací opatření, prokáže-li se schvalovacímu orgánu, že míra jejich důrazu je stejná nebo vyšší.
 5.5 V zájmu bezpečnosti a aby se umožnilo použití autokorekční diagnostiky, je k uvolnění plného výkonu motoru povoleno použít funkci potlačení automatického omezení, a to za předpokladu, že
 a)
 nebude v činnosti po dobu delší než 30 minut a
 b)
 omezí se na tři aktivace během každé doby, během níž je v činnosti systém upozornění provozovatele.
 5.6 Systém upozornění provozovatele se musí deaktivovat, jestliže pominuly podmínky pro jeho aktivaci. Systém upozornění provozovatele se nesmí automaticky deaktivovat, aniž by byly odstraněny důvody pro jeho aktivaci.
 5.7 Podrobnosti o postupu aktivace a deaktivace systému upozornění provozovatele jsou popsány v dodatku 2 této přílohy.
 5.8 Při podání žádosti o schválení typu podle tohoto předpisu musí výrobce prokázat funkci systému upozornění provozovatele způsobem stanoveným v dodatku 2 této přílohy.
 6. DOSTUPNOST ČINIDLA
 6.1 Ukazatel množství činidla
 Součástí stroje musí být ukazatel, který zřetelně informuje provozovatele o množství činidla v nádrži na činidlo. Ukazatel množství činidla musí být přinejmenším schopen průběžně ukazovat jeho množství po dobu, během níž je aktivován systém varování provozovatele popsaný v bodu 4. Ukazatel množství činidla může mít analogové nebo digitální zobrazení a může ukazovat hladinu činidla v poměru k objemu plné nádrže, zbývající množství činidla nebo odhadovaný počet provozních hodin, které zbývají do jeho vyčerpání.
 6.2 Aktivace systému varování provozovatele
 6.2.1
 Systém varování provozovatele specifikovaný v bodu 4 se musí aktivovat, jestliže hladina činidla klesne pod 10 % objemu nádrže nebo pod vyšší


text:
procentní hodnotu stanovenou výrobcem.
 6.2.2
 Varování musí být dostatečně jasné, aby v kombinaci s ukazatelem množství činidla provozovatel pochopil, že hladina činidla je nízká. Je-li součástí systému varování také zobrazování hlášení, vizuální varování zobrazí zprávu upozorňující na nízkou hladinu činidla (například „nízká hladina močoviny“, „nízká hladina AdBlue“ nebo „nízká hladina činidla“).
 6.2.3
 Není třeba, aby byl systém varování provozovatele od začátku nepřetržitě aktivovaný (například určitá zpráva nemusí být zobrazena trvale), avšak musí nabývat na intenzitě až k nepřetržité aktivaci, jakmile se množství činidla blíží nule a k okamžiku zapnutí systému upozornění provozovatele (například frekvence problikávání kontrolního světla). Musí vyvrcholit vyrozuměním provozovatele na úrovni, jež zvolí výrobce, která je však dostatečně patrnější v okamžiku, kdy začne účinkovat systém upozornění provozovatele popsaný v bodu 6.3, než v okamžiku první aktivace systému varování.
 6.2.4
 Nepřetržité varování nesmí být možné snadno vypnout nebo ignorovat. Je-li součástí systému varování také zobrazování hlášení, zobrazí se jednoznačná zpráva (například „doplňte močovinu“, „doplňte AdBlue“ nebo „doplňte činidlo“). Nepřetržité varování může být dočasně přerušeno jinými varovnými signály, jež zprostředkovávají důležité zprávy týkající se bezpečnosti.
 6.2.5
 Systém varování provozovatele nesmí být možné vypnout, dokud nedojde k doplnění činidla na úroveň, která si nevyžaduje jeho aktivaci.
 6.3 Aktivace systému upozornění provozovatele
 6.3.1
 Systém mírného upozornění popsaný v bodu 5.3 se musí aktivovat, jestliže množství činidla v nádrži klesne pod 2,5 % jejího plného jmenovitého objemu nebo pod vyšší procentní hodnotu zvolenou výrobcem.
 6.3.2
 Systém důrazného upozornění popsaný v bodu 5.4 se musí aktivovat, jestliže je nádrž na činidlo prázdná (tj. když dávkovací systém nemůže čerpat z nádrže další činidlo) nebo při jakékoliv nižší hladině než 2,5 % jejího plného jmenovitého objemu podle volby výrobce.
 6.3.3
 S výjimkou okolností dovolených v bodu 5.5 nesmí být možné systém mírného nebo důrazného upozornění vypnout, dokud nedojde k doplnění činidla na úroveň, která nevyžaduje aktivaci těchto systémů.
 7. MONITOROVÁNÍ JAKOSTI ČINIDLA
 7.1 Součástí motoru nebo stroje musí být prostředek ke zjištění přítomnosti nesprávného činidla ve stroji.
 7.1.1
 Výrobce specifikuje minimální přijatelnou koncentraci činidla CDmin, v důsledku čehož emise NOx z výfuku nepřesáhnou mezní hodnotu 0,9 g/kWh.
 7.1.1.1
 Správná hodnota CDmin musí být prokázána při schválení typu postupem stanoveným v dodatku 3 této přílohy a musí být zaznamenána v doplněném souboru dokumentace způsobem stanoveným v bodu 5.3 tohoto předpisu.
 7.1.2
 Každá koncentrace činidla nižší než CDmin musí být zjištěna a pro účely bodu 7.1 je považována za nesprávné činidlo.
 7.1.3
 Jakost činidla musí zjišťovat konkrétní počitadlo („počitadlo jakosti činidla“). Počitadlo jakosti činidla musí počítat počet hodin provozu motoru s nesprávným činidlem.
 7.1.3.1
 Výrobce může selhání jakosti činidla sdružit s jednou nebo více závadami uvedenými v bodech 8 a 9 do jediného počitadla.
 7.1.4
 Podrobnosti o kritériích a mechanismech aktivace a deaktivace počitadla jakosti činidla jsou popsány v dodatku 2 této přílohy.
 7.2 Aktivace systému varování provozovatele
 Jakmile monitorovací systém potvrdí nesprávnou jakost činidla, musí se aktivovat systém varování provozovatele popsaný v bodu 4. Je-li součástí systému varování také zobrazování hlášení, zobrazí se zpráva uvádějící důvod varování (například „zjištěna nesprávná močovina“, „zjištěno nesprávné AdBlue“ nebo „zjištěno nesprávné


text:
činidlo“).
 7.3 Aktivace systému upozornění provozovatele
 7.3.1
 Systém mírného upozornění popsaný v bodu 5.3 se musí aktivovat, jestliže nedojde k nápravě jakosti činidla nejpozději do 10 hodin provozu motoru od okamžiku aktivace systému varování provozovatele popsaného v bodu 7.2.
 7.3.2
 Systém důrazného upozornění popsaný v bodu 5.4 se musí aktivovat, jestliže nedojde k nápravě jakosti činidla nejpozději do 20 hodin provozu motoru od okamžiku aktivace systému varování provozovatele popsaného v bodu 7.2.
 7.3.3
 V případě opakovaného výskytu chybné funkce musí být počet hodin do aktivace systémů upozornění snížen podle mechanismu popsaného v dodatku 2 této přílohy.
 8. DÁVKOVÁNÍ ČINIDLA
 8.1 Součástí motoru musí být prostředky pro zjištění přerušení dávkování.
 8.2 Počitadlo dávkování činidla
 8.2.1
 K dávkování musí být přiřazeno zvláštní počitadlo („počitadlo dávkování“). Počitadlo musí počítat počet provozních hodin motoru, během nichž je přerušeno dávkování činidla. Tento úkon se nepožaduje, pokud toto přerušení vyžaduje elektronická řídicí jednotka motoru, jelikož provozní podmínky stroje jsou takové, že s ohledem na úroveň emisí takového stroje není dávkování činidla nutné.
 8.2.1.1
 Výrobce může selhání dávkování činidla sdružit s jednou nebo více závadami uvedenými v bodech 7 a 9 do jediného počitadla.
 8.2.2
 Podrobnosti o kritériích a mechanismech aktivace a deaktivace počitadla dávkování činidla jsou popsány v dodatku 2 této přílohy.
 8.3 Aktivace systému varování provozovatele
 Systém varování provozovatele popsaný v bodu 4 se aktivuje v případě přerušení dávkování, které nastaví počitadlo dávkování podle bodu 8.2.1. Je-li součástí systému varování také zobrazování hlášení, zobrazí se zpráva uvádějící důvod varování (například „chybná funkce dávkování močoviny“, „chybná funkce dávkování AdBlue“ nebo „chybná funkce dávkování činidla“).
 8.4 Aktivace systému upozornění provozovatele
 8.4.1
 Systém mírného upozornění popsaný v bodu 5.3 se musí aktivovat, jestliže nedojde k nápravě dávkování činidla nejpozději do 10 hodin provozu motoru od okamžiku aktivace systému varování provozovatele popsaného v bodu 8.3.
 8.4.2
 Systém důrazného upozornění popsaný v bodu 5.4 se musí aktivovat, jestliže nedojde k nápravě dávkování činidla nejpozději do 20 hodin provozu motoru od okamžiku aktivace systému varování provozovatele popsaného v bodu 8.3.
 8.4.3
 V případě opakovaného výskytu chybné funkce musí být počet hodin do aktivace systémů upozornění snížen podle mechanismu popsaného v dodatku 2 této přílohy.
 9. SELHÁNÍ MONITOROVÁNÍ, JEŽ MOHOU BÝT DŮSLEDKEM NEOPRÁVNĚNÝCH ZÁSAHŮ
 9.1 Kromě hladiny činidla v nádrži, jeho jakosti a přerušení dávkování, musí být monitorována následující selhání, protože mohou být důsledkem neoprávněných zásahů:
 a)
 ovlivňování funkce ventilu recirkulace výfukových plynů (EGR);
 b)
 poruchy diagnostického systému regulace emisí NOx (NCD), jak je popsáno v bodu 9.2.1.
 9.2 Požadavky na monitorování
 9.2.1 U diagnostického systému regulace emisí NOx (NCD) se sleduje výskyt elektrických selhání a odstranění nebo deaktivace každého čidla, v jejichž důsledku systém neprovádí diagnostiku ostatních závad uvedených v bodech 6 až 8 (monitorování součástí).
 Mezi čidla, jež ovlivňují tuto diagnostickou schopnost, patří mimo jiné ta, která přímo měří koncentrace NOx, čidla jakosti močoviny, čidla venkovního prostředí a čidla monitorující dávkování, hladinu a spotřebu činidla.
 9.2.2 Počitadlo ventilu recirkulace výfukových plynů (EGR)
 9.2.2.1
 Ke sledování ovlivňování funkce ventilu recirkulace výfukových plynů EGR se přiřadí zvláštní počitadlo. Počitadlo ventilu recirkulace výfukových


text:
plynů EGR musí počítat počet hodin provozu motoru, ve kterých je potvrzen aktivní diagnostický chybový kód DTC přiřazený ovlivňování funkce ventilu recirkulace výfukových plynů EGR.
 9.2.2.1.1
 Výrobce může ovlivňování funkce ventilu recirkulace výfukových plynů EGR sdružit s jednou nebo více závadami uvedenými v bodech 7, 8 a 9.2.3 do jediného počitadla.
 9.2.2.2
 Podrobnosti o kritériích a mechanismech aktivace a deaktivace počitadla ventilu recirkulace výfukových plynů EGR jsou popsány v dodatku 2 této přílohy.
 9.2.3 Počitadlo/a systému NCD (diagnostický systém regulace NOx)
 9.2.3.1
 Ke každému selhání monitorování uvedenému v bodu 9.1 podbodu ii) se přiřadí zvláštní počitadlo. Počitadla systému NCD musí počítat počet hodin provozu motoru, ve kterých je potvrzen aktivní diagnostický chybový kód DTC přiřazený k příslušné chybné funkci systému NCD. Je povoleno sdružení několika závad do jednoho počitadla.
 9.2.3.1.1
 Výrobce může selhání systému NCD sdružit s jednou nebo více závadami uvedenými v bodech 7, 8 a 9.2.2 do jediného počitadla.
 9.2.3.2
 Podrobnosti o kritériích a mechanismech aktivace a deaktivace počitadla systému NCD jsou popsány v dodatku 2 této přílohy.
 9.3 Aktivace systému varování provozovatele
 Systém varování provozovatele popsaný v bodu 4 se musí aktivovat v případě, že dojde k některému ze selhání specifikovaných v bodu 9.1, a musí sdělit, že je nutná urychlená oprava. Je-li součástí systému varování také zobrazování hlášení, zobrazí se zpráva ukazující důvod varování (například „dávkovací ventil činidla odpojen“ nebo „kritické selhání regulace emisí“).
 9.4 Aktivace systému upozornění provozovatele
 9.4.1 Systém mírného upozornění popsaný v bodu 5.3 se musí aktivovat, jestliže nedojde k nápravě selhání uvedeného v bodu 9.1 nejpozději do 36 hodin provozu motoru od okamžiku aktivace systému varování provozovatele popsaného v bodu 9.3.
 9.4.2 Systém důrazného upozornění popsaný v bodu 5.4 se musí aktivovat, jestliže nedojde k nápravě selhání uvedeného v bodu 9.1 nejpozději do 100 hodin provozu motoru od okamžiku aktivace systému varování provozovatele popsaného v bodu 9.3.
 9.4.3 V případě opakovaného výskytu chybné funkce musí být počet hodin do aktivace systémů upozornění snížen podle mechanismu popsaného v dodatku 2 této přílohy.
 9.5 Jako alternativu k požadavkům v bodu 9.2 může výrobce použít čidlo NOx umístěné ve výfukovém plynu. V takovém případě:
 a)
 hodnota NOx nesmí překročit 0,9 g/kWh;
 b)
 lze použít hlášení poruchy „vysoké emise NOx – neznámá příčina“;
 c)
 znění bodu 9.4.1 se nahrazuje zněním „do 10 hodin provozu motoru“;
 d)
 znění bodu 9.4.2 se nahrazuje zněním „do 20 hodin provozu motoru“.
 Dodatek 1
 Požadavky na prokazování
 1. OBECNÁ USTANOVENÍ
 Shodnost s požadavky této přílohy se prokazuje při schvalování typu způsoby vyznačenými v tabulce 1 a rozvedenými v tomto bodu:
 a)
 prokázáním aktivace systému varování;
 b)
 případně prokázáním aktivace systému mírného upozornění;
 c)
 prokázáním aktivace systému důrazného upozornění.
 Tabulka 1
 Znázornění obsahu postupu při prokazování podle ustanovení v bodech 3 a 4.
 Mechanismus
 Prokazované prvky
 Aktivace systému varování specifikovaná v bodu 3 tohoto dodatku
 —
 2 zkoušky aktivace (včetně nedostatku činidla)
 —
 případně další prokazované prvky
 Aktivace mírného upozornění specifikovaná v bodu 4 tohoto dodatku
 —
 2 zkoušky aktivace (včetně nedostatku činidla)
 —
 případně další prokazované prvky
 —
 1 zkouška snížení


text:
točivého momentu
 Aktivace důrazného upozornění specifikovaná v bodu 4.6 tohoto dodatku
 —
 2 zkoušky aktivace (včetně nedostatku činidla)
 —
 případně další prokazované prvky
 2. RODINY MOTORŮ A RODINY MOTORŮ S NCD
 Splnění požadavků tohoto dodatku rodinou motorů nebo rodinou motorů s NCD lze prokázat zkouškou jednoho ze členů posuzované rodiny motorů, pokud výrobce schvalovacímu orgánu prokáže, že monitorovací systémy nezbytné ke splnění požadavků této přílohy jsou v rámci rodiny motorů obdobné.
 2.1 Skutečnost, že jsou monitorovací systémy u jiných členů rodiny s NCD obdobné, lze prokázat tak, že se schvalovacím orgánům předloží materiály, jako jsou algoritmy, funkční analýzy atd.
 2.2 Zkušební motor vybírá výrobce se souhlasem schvalovacího orgánu. Může, ale nemusí to být základní motor posuzované rodiny motorů.
 2.3 V případech, kdy motory z některé rodiny motorů patří do rodiny motorů s NCD, jejichž typ byl již schválen podle bodu 2.1 (obrázek 3), shodnost této rodiny motorů se považuje za prokázanou bez dalších zkoušek, pokud výrobce schvalovacímu orgánu prokáže, že monitorovací systémy nezbytné ke splnění požadavků této přílohy jsou v rámci posuzované rodiny motorů a rodiny motorů s NCD obdobné.
 Obrázek 3
 Dříve prokázaná shodnost rodiny motorů s NCD
 3. PROKÁZÁNÍ AKTIVACE SYSTÉMU VAROVÁNÍ
 3.1 Shodnost aktivace systému varování se prokazuje vykonáním dvou zkoušek: nedostatek činidla a jedna kategorie selhání v bodech 7 až 9 této přílohy.
 3.2 Výběr selhání ke zkoušce
 3.2.1 Pro účely prokázání aktivace systému varování v případě špatné jakosti činidla se vybere činidlo s přinejmenším takovým naředěním účinné látky, jako je naředění sdělené výrobcem podle požadavků bodu 7 této přílohy.
 3.2.2 Pro účely prokázání aktivace systému varování v případě selhání, jež mohou být důsledkem neoprávněných zásahů a jsou definována v bodu 9 této přílohy, musí být výběr proveden v souladu s těmito požadavky:
 3.2.2.1
 výrobce poskytne schvalovacímu orgánu seznam takových možných selhání;
 3.2.2.2
 selhání, které má být předmětem zkoušky, musí být vybráno schvalovacím orgánem z tohoto seznamu uvedeného v bodu 3.2.2.1.
 3.3 Prokázání
 3.3.1 Pro účely tohoto prokázání se pro každé selhání uvedené v bodu 3.1 provede samostatná zkouška.
 3.3.2 Během zkoušky se nesmí vyskytnout jiné selhání, než je to, kterého se zkouška týká.
 3.3.3 Před zahájením zkoušky musí být vymazány všechny diagnostické chybové kódy DTC.
 3.3.4 Na žádost výrobce a se souhlasem schvalovacího orgánu mohou být selhání, kterých se zkouška týká, simulována.
 3.3.5 Zjišťování jiných selhání, než je nedostatek činidla
 U jiných selhání, než je nedostatek činidla, a po instalaci nebo simulaci selhání, se dané selhání zjišťuje takto:
 3.3.5.1
 Systém NCD musí zareagovat na zavedení selhání, které schvalovací orgán vybral jako vhodné v souladu s ustanoveními tohoto dodatku. To se považuje za prokázané, dojde-li k aktivaci během dvou po sobě jdoucích zkušebních cyklů systému NCD podle bodu 3.3.7.
 Jestliže bylo v popisu monitorování uvedeno a schvalovacím orgánem schváleno, že konkrétní monitorovací funkce vyžaduje k provedení úplného monitorování více než dva zkušební cykly systému NCD, může být počet zkušebních cyklů systému NCD zvýšen na tři.
 Během prokazovací zkoušky může být každý jednotlivý zkušební cyklus systému NCD oddělen vypnutím motoru. Při nastavení délky vypnutí do dalšího nastartování


text:
je třeba brát v úvahu monitorování, ke kterému může dojít po vypnutí motoru, a veškeré podmínky, jež musí být splněny, aby proběhlo monitorování při následujícím nastartování.
 3.3.5.2
 Aktivace systému varování se považuje za prokázanou, pokud na konci každé prokazovací zkoušky provedené podle bodu 3.2.1 došlo ke správné aktivaci systému varování a byl dosažen status „potvrzený a aktivní“ diagnostický chybový kód DTC pro vybrané selhání.
 3.3.6 Zjištění nedostatku činidla
 K prokázání aktivace systému varování v případě nedostatku činidla musí být systém motoru v provozu po jeden nebo více zkušebních cyklů NCD, podle volby výrobce.
 3.3.6.1
 Prokazování musí začít při množství činidla v nádrži, na kterém se výrobce a schvalovací orgán dohodnou, ale které nesmí být nižší než 10 % jmenovitého objemu nádrže.
 3.3.6.2
 Funkce systému varování je považována za správnou, jsou-li současně splněny tyto podmínky:
 a)
 k aktivaci systému varování došlo při množství činidla větším nebo rovném 10 % objemu nádrže na činidlo a
 b)
 „nepřetržitý“ režim systému varování byl aktivován při hladině činidla vyšší nebo rovné hodnotě stanovené výrobcem podle ustanovení bodu 6 této přílohy.
 3.3.7 Zkušební cyklus systému NCD
 3.3.7.1
 Zkušebním cyklem systému NCD, který pro účely tohoto bodu 10 slouží k prokázání správné funkce systému NCD, je cyklus NRTC za tepla.
 3.3.7.2
 Na žádost výrobce a se schválením schvalovacího orgánu může být pro určitou monitorovací funkci použit jiný zkušební cyklus systému NCD (např. NRSC). Žádost musí obsahovat prvky (odborná zdůvodnění, simulace, výsledky zkoušek atd.), jimiž se prokazuje, že:
 a)
 výsledkem požadovaného zkušebního cyklu bude monitorovací funkce, která se bude používat ve skutečném provozu vozidla, a
 b)
 příslušný zkušební cyklus NCD uvedený v bodu 3.3.7.1 je pro uvažované monitorování méně vhodný.
 3.4 Aktivace systému varování se považuje za prokázanou, pokud na konci každé prokazovací zkoušky prováděné podle bodu 3.3 došlo ke správné aktivaci systému varování.
 4. PROKAZOVÁNÍ AKTIVACE SYSTÉMU UPOZORNĚNÍ
 4.1 Aktivace systému upozornění se prokazuje zkouškami na motorovém dynamometru.
 4.1.1 Veškeré součásti nebo subsystémy, které nejsou fyzicky namontovány na systému motoru, mimo jiné například čidla teploty prostředí, čidla hladiny a systémy varování a upozornění provozovatele, které jsou k prokázání nezbytné, musí být pro tento účel připojeny k systému motoru nebo musí být simulovány způsobem uspokojivým pro schvalovací orgán.
 4.1.2 Jestliže si to výrobce přeje a schvalovací orgán souhlasí, mohou být prokazovací zkoušky provedeny na úplném stroji nebo zařízení buď tak, že se stroj přimontuje k vhodnému zkušebnímu stavu, nebo jízdou po zkušební dráze za kontrolovaných podmínek.
 4.2 Zkušebním postupem se prokazuje aktivace systému upozornění v případě nedostatku činidla a v případě jednoho ze selhání definovaných v bodech 7, 8 nebo 9 této přílohy.
 4.3 Pro účely tohoto prokazování
 a)
 vybere schvalovací orgán kromě nedostatku činidla jedno ze selhání definovaných v bodech 7, 8 a 9 této přílohy, které bylo předtím použito při prokazování aktivace systému varování;
 b)
 se výrobci povoluje, se souhlasem schvalovacího orgánu, urychlit zkoušku tím, že nasimuluje dosažení určitého počtu hodin provozu motoru;
 c)
 může být dosažení snížení točivého momentu, které se vyžaduje u mírného upozornění, prokazováno zároveň s celkovým postupem schvalování výkonu motoru prováděným v


text:
souladu s touto směrnicí. V takovém případě se při prokazování funkce systému upozornění nevyžaduje samostatné měření točivého momentu;
 d)
 se funkce důrazného upozornění prokazuje v souladu s požadavky bodu 4.6 tohoto dodatku.
 4.4 Výrobce kromě toho musí prokázat funkci systému upozornění za podmínek selhání definovaných v bodech 7, 8 a 9 této přílohy, jež nebyly vybrány k prokazovacím zkouškám popsaným v bodech 4.1 až 4.3.
 Toto doplňkové prokazování může být provedeno tak, že se schvalovacímu orgánu předloží technické materiály obsahující takové důkazy, jako jsou algoritmy, funkční analýzy a výsledky předchozích zkoušek.
 4.4.1 Tímto doplňkovým prokazováním se musí schvalovacímu orgánu zejména uspokojivě prokázat začlenění mechanismu správného omezení točivého momentu do elektronické řídicí jednotky motoru (ECU).
 4.5 Prokazovací zkouška systému mírného upozornění
 4.5.1 Toto prokazování začíná, když byl v důsledku zjištění selhání, jež vybral schvalovací orgán, aktivován systém varování nebo příslušný „nepřetržitý“ režim systému varování.
 4.5.2 Když je prověřována reakce systému na případ nedostatku činidla v nádrži, musí být systém motoru v provozu, dokud hladina činidla nedosáhne hodnoty 2,5 % jmenovitého objemu nádrže nebo hodnoty stanovené výrobcem v souladu s bodem 6.3.1 této přílohy, při níž má účinkovat systém mírného upozornění.
 4.5.2.1
 Výrobce může se souhlasem schvalovacího orgánu simulovat nepřetržitý provoz odčerpáním činidla z nádrže buď za provozu motoru, nebo při zastaveném motoru.
 4.5.3 Když se prověřuje reakce systému na jiné selhání, než je nedostatek činidla v nádrži, musí být systém motoru v provozu po příslušný počet hodin uvedený v tabulce 3 tohoto dodatku nebo, pokud si tak výrobce zvolí, dokud příslušné počitadlo nedosáhne hodnoty, při které je aktivován systém mírného upozornění.
 4.5.4 Funkce systému mírného upozornění se považuje za prokázanou, pokud na konci každé prokazovací zkoušky provedené podle bodů 4.5.2 a 4.5.3 výrobce prokázal schvalovacímu orgánu, že elektronická řídicí jednotka motoru (ECU) aktivovala mechanismus omezení točivého momentu.
 4.6 Prokazovací zkouška systému důrazného upozornění
 4.6.1 Toto prokazování musí začít za stavu, kdy byl předtím aktivován systém mírného upozornění, a může být prováděno v návaznosti na zkoušky k prokázání funkce systému mírného upozornění.
 4.6.2 Když se prověřuje reakce systému na nedostatek činidla v nádrži, systém motoru musí být v provozu až do vyprázdnění nádrže nebo do okamžiku, kdy hladina činidla dosáhla úrovně nižší než 2,5 % jmenovitého objemu nádrže, při níž má podle prohlášení výrobce dojít k aktivaci systému důrazného upozornění.
 4.6.2.1
 Výrobce může se souhlasem schvalovacího orgánu simulovat nepřetržitý provoz odčerpáním činidla z nádrže buď za provozu motoru, nebo při zastaveném motoru.
 4.6.3 Když se prověřuje reakce systému na jiné selhání, než je nedostatek činidla v nádrži, musí být systém motoru v provozu po příslušný počet hodin uvedený v tabulce 3 tohoto dodatku nebo, pokud si tak výrobce zvolí, dokud příslušné počitadlo nedosáhne hodnoty, při které je aktivován systém důrazného upozornění.
 4.6.4 Funkce systému důrazného upozornění se považuje za prokázanou, pokud na konci každé prokazovací zkoušky provedené podle bodů 4.6.2 a 4.6.3 výrobce prokázal schvalovacímu orgánu, že byl aktivován mechanismus důrazného upozornění, o němž pojednává tato příloha.
 4.7 Jestliže si to výrobce přeje a schvalovací orgán souhlasí, může být prokázání mechanismů upozornění


text:
eventuálně provedeno na úplném stroji v souladu s požadavky bodu 5.4 buď tak, že se stroj přimontuje k vhodnému zkušebnímu stavu, nebo jízdou po zkušební dráze za kontrolovaných podmínek.
 4.7.1 Stroj musí být v provozu, dokud počitadlo přiřazené k vybranému selhání nedosáhne příslušného počtu hodin v provozu uvedeného v tabulce 3 tohoto dodatku, popřípadě dokud není nádrž s činidlem prázdná nebo dokud nebylo dosaženo hladiny nižší než 2,5 % jmenovitého objemu nádrže, při které se má na základě volby výrobce aktivovat systém důrazného upozornění.
 Dodatek 2
 Popis mechanismů aktivace a deaktivace varování a upozornění provozovatele
 1. K DOPLNĚNÍ POŽADAVKŮ TÉTO PŘÍLOHY OHLEDNĚ MECHANISMŮ AKTIVACE A DEAKTIVACE VAROVÁNÍ A UPOZORNĚNÍ STANOVÍ TENTO DODATEK 2 TECHNICKÉ POŽADAVKY NA ZAVEDENÍ TĚCHTO AKTIVAČNÍCH A DEAKTIVAČNÍCH MECHANISMŮ.
 2. MECHANISMY AKTIVACE A DEAKTIVACE SYSTÉMU VAROVÁNÍ
 2.1 Systém varování provozovatele se musí aktivovat, jakmile diagnostický chybový kód (DTC) přiřazený k chybné funkci regulace NOx (NCM) opravňující k jeho aktivaci dosáhne statusu stanoveného v tabulce 2 tohoto dodatku.
 Tabulka 2
 Aktivace systému varování provozovatele
 Druh selhání
 Status DTC pro aktivaci systému varování
 Nedostatečná jakost činidla
 potvrzený a aktivní
 Přerušení dávkování
 potvrzený a aktivní
 Ovlivňování funkce ventilu recirkulace výfukových plynů (EGR)
 potvrzený a aktivní
 Chybná funkce monitorovacího systému
 potvrzený a aktivní
 Mezní hodnota emisí NOx (pokud přichází v úvahu)
 potvrzený a aktivní
 2.2 Systém varování provozovatele se musí deaktivovat, jakmile diagnostický systém dospěje k závěru, že chybná funkce, které se toto varování týká, se již nevyskytuje, nebo jakmile jsou informace opravňující k jeho aktivaci, včetně diagnostických chybových kódů (DTC) týkajících se těchto selhání, vymazány čtecím nástrojem.
 2.2.1 Požadavky na vymazávání „informací o regulaci emisí NOx“
 2.2.1.1 Mazání/přenastavení „informací o regulaci emisí NOx“ čtecím nástrojem
 Na vyžádání čtecího nástroje budou následující údaje z paměti počítače vymazány nebo přenastaveny na hodnotu stanovenou v tomto dodatku (viz tabulka 3).
 Tabulka 3
 Mazání/nulování „informací o regulaci emisí NOx“ čtecím nástrojem
 Informace o regulaci emisí NOx
 Smazatelné
 Přenastavitelné
 Všechny diagnostikované chybové kódy (DTC)
 X
 Hodnota odečtená z počitadla, které udává nejvyšší počet hodin provozu motoru
 X
 Počet hodin provozu motoru z počitadla (počitadel) NCD
 X
 2.2.1.2 Informace o regulaci emisí NOx nesmí být smazány v důsledku odpojení baterie/baterií stroje.
 2.2.1.3 Vymazání „informací o regulaci emisí NOx“ smí být prováděno výhradně při vypnutém motoru.
 2.2.1.4 Při vymazávání „informací o regulaci emisí NOx“, včetně diagnostických chybových kódů (DTC), nesmí být stav žádného počitadla přiřazeného k těmto selháním a uvedeného v této příloze vymazán, nýbrž musí být znovu nastaven na hodnotu stanovenou v příslušném bodu této přílohy.
 3. MECHANISMUS AKTIVACE A DEAKTIVACE SYSTÉMU UPOZORNĚNÍ PROVOZOVATELE
 3.1
 Systém upozornění provozovatele se musí aktivovat, je-li aktivní systém varování a počitadlo náležející druhu chybné funkce regulace NOx (NCM) opravňující k jeho aktivaci dosáhne hodnoty stanovené v tabulce 4 tohoto dodatku.
 3.2
 Systém upozornění provozovatele se musí deaktivovat, jakmile systém již nedetekuje chybnou funkci opravňující k jeho aktivaci nebo jestliže informace o selháních opravňujících k jeho aktivaci, včetně diagnostických chybových kódů (DTC) týkajících se chybných funkcí regulace NOx (NCM), byly čtecím nástrojem nebo nástrojem údržby vymazány.
 3.3
 Systémy varování a upozornění


text:
provozovatele se musí okamžitě aktivovat nebo případně deaktivovat v souladu s ustanoveními bodu 6 této přílohy po posouzení množství činidla v nádrži. V takovém případě nesmí být aktivační nebo deaktivační mechanismy závislé na statusu žádného přiřazeného diagnostického chybového kódu (DTC).
 4. MECHANISMUS POČITADEL
 4.1 Obecná ustanovení
 4.1.1
 Aby systém splňoval požadavky této přílohy, musí obsahovat alespoň čtyři počitadla k zaznamenávání počtu hodin, kdy byl motor v provozu a systém současně zjistil výskyt některé z těchto skutečností:
 a)
 nesprávná jakost činidla;
 b)
 přerušení dávkování činidla;
 c)
 ovlivňování funkce ventilu recirkulace výfukových plynů (EGR);
 d)
 selhání systému NCD podle bodu 9.1 písm. b) této přílohy
 4.1.1.1
 Výrobce případně může použít jedno nebo více počitadel ke sdružení závad uvedených v bodu 4.1.1.
 4.1.2
 Každé z počitadel musí počítat až do nejvyšší hodnoty umožněné 2bajtovým počitadlem s rozlišením 1 hodina a napočítanou hodnotu uchovat, dokud nenastanou podmínky k tomu, aby počitadlo mohlo být vynulováno.
 4.1.3
 Výrobce může použít jediné počitadlo nebo více počitadel systému NCD. Jediné počitadlo může sečíst počet hodin dvou nebo více různých chybných funkcí, pro něž je toto počitadlo relevantní, aniž by kterákoliv z nich dosáhla časového údaje, který toto jediné počitadlo ukazuje.
 4.1.3.1
 Rozhodne-li se výrobce použít více počitadel systému NCD, musí být systém schopen přidělit konkrétní počitadlo monitorovacího systému ke každé chybné funkci, pro kterou jsou v souladu s touto přílohou tyto druhy počitadel relevantní.
 4.2 Princip mechanismu počitadel
 4.2.1
 Každé počitadlo musí fungovat tímto způsobem:
 4.2.1.1
 Pokud se začíná od nuly, musí počitadlo začít počítat v okamžiku, kdy je chybná funkce přiřazená k tomuto počitadlu zjištěna a příslušný diagnostický chybový kód (DTC) má status definovaný v tabulce 2.
 4.2.1.2
 Podle volby výrobce se v případě opakovaných selhání použije jedno z těchto ustanovení:
 a)
 Pokud dojde k monitorovací akci a chybná funkce, která původně počitadlo aktivovala, již není zjištěna nebo bylo-li selhání vymazáno čtecím nástrojem nebo nástrojem údržby, počitadlo se zastaví a uchová naměřenou hodnotu. Pokud se počitadlo zastaví při aktivovaném systému důrazného upozornění, musí stav počitadla setrvat na hodnotě definované v tabulce 4 tohoto dodatku nebo na hodnotě větší nebo rovné stavu počitadla pro důrazné upozornění minus 30 minut.
 b)
 Stav počitadla musí setrvat na hodnotě definované v tabulce 4 tohoto dodatku nebo na hodnotě větší nebo rovné stavu počitadla pro důrazné upozornění minus 30 minut.
 4.2.1.3
 V případě jediného počitadla monitorovacího systému bude toto počitadlo pokračovat v počítání, pokud je zjištěna chybná funkce regulace NOx (NCM) přiřazená tomuto počitadlu a za předpokladu, že příslušný diagnostický chybový kód (DTC) má status „potvrzený a aktivní“. Pokud není zjištěna žádná chybná funkce regulace NOx (NCM), která by opravňovala k aktivaci počitadla, nebo pokud všechny závady přiřazené k tomuto počitadlu byly čtecím zařízením nebo nástrojem údržby vymazány, počitadlo se zastaví a uchová hodnotu uvedenou v bodu 4.2.1.2.
 Tabulka 4
 Počitadla a upozornění
 Status DTC pro první aktivaci počitadla
 Hodnota počitadla pro mírné upozornění
 Hodnota počitadla pro důrazné upozornění
 Zmrazená hodnota uchovávaná počitadlem
 Počitadlo jakosti činidla
 potvrzený a aktivní
 ≤ 10 hodin
 ≤ 20 hodin
 ≥ 90 % hodnoty počitadla pro důrazné


text:
upozornění
 Počitadlo dávkování
 potvrzený a aktivní
 ≤ 10 hodin
 ≤ 20 hodin
 ≥ 90 % hodnoty počitadla pro důrazné upozornění
 Počitadlo ventilu recirkulace výfukových plynů (EGR)
 potvrzený a aktivní
 ≤ 36 hodin
 ≤ 100 hodin
 ≥ 95 % hodnoty počitadla pro důrazné upozornění
 Počitadlo monitorovacího systému
 potvrzený a aktivní
 ≤ 36 hodin
 ≤ 100 hodin
 ≥ 95 % hodnoty počitadla pro důrazné upozornění
 Mezní hodnota emisí NOx (pokud přichází v úvahu)
 potvrzený a aktivní
 ≤ 10 hodin
 ≤ 20 hodin
 ≥ 90 % hodnoty počitadla pro důrazné upozornění
 4.2.1.4
 Počitadlo, jehož údaje byly zmrazeny, musí být vynulováno, jestliže monitorovací funkce přiřazené k tomuto počitadlu dokončí alespoň jeden monitorovací cyklus, aniž by zjistily chybnou funkci, a jestliže během 40 hodin provozu motoru od posledního zastavení počitadla není zjištěna žádná chybná funkce (viz obrázek 4).
 4.2.1.5
 Jestliže je v době, kdy je hodnota na počitadle zmrazena (viz obrázek 4), detekována chybná funkce přiřazená k tomuto počitadlu, počitadlo pokračuje v počítání od hodnoty, na které se předtím zastavilo.
 5. ILUSTRACE MECHANISMU AKTIVACE A DEAKTIVACE A MECHANISMU POČITADLA
 5.1 Tento odstavec ilustruje mechanismy aktivace a deaktivace a mechanismy počitadla v některých typických případech. Obrázky a popisy uvedené v bodech 5.2, 5.3 a 5.4 jsou použity v této příloze čistě pro ilustraci a nelze se na ně odvolávat jako na příklady požadavků tohoto předpisu nebo jako na konečný výklad příslušných postupů. Hodiny na počitadle na obrázcích 6 a 7 se vztahují k maximálním hodnotám pro důrazné upozornění v tabulce 4. Pro zjednodušení není například v dané ukázce zmíněno, že systém varování zůstane aktivován také po dobu, kdy je aktivován systém upozornění.
 Obrázek 4
 Reaktivace a vynulování počitadla po určité době, po kterou jeho hodnota byla zmrazena
 5.2 Obrázek 5 znázorňuje funkci aktivačních a deaktivačních mechanismů při monitorování množství činidla v pěti případech:
 Případ použití 1: provozovatel nehledě na varování pokračuje v provozu stroje, dokud není stroj vyřazen z provozu.
 Případ doplnění 1 („dostatečné“ doplnění): provozovatel doplní nádrž na činidlo tak, aby se dosáhlo množství přesahujícího prahovou hodnotu 10 %. Varování a upozornění se deaktivuje.
 Případ doplnění 2 a 3 („nedostatečné“ doplnění): aktivuje se varovný systém. Intenzita varování závisí na množství činidla, které je k dispozici.
 Případ doplnění 4 („velmi nedostatečné“ doplnění): okamžitě se aktivuje mírné upozornění.
 Obrázek 5
 Dostupnost činidla
 5.3 Obrázek 6 znázorňuje tři případy špatné jakosti činidla:
 Případ použití 1: provozovatel nehledě na varování pokračuje v provozu stroje, dokud není stroj vyřazen z provozu.
 Případ opravy 1 („špatná“ nebo „nedůsledná“ oprava): po vyřazení stroje z provozu provozovatel změní jakost činidla, avšak brzy poté je opět nahradí činidlem nízké jakosti. Okamžitě se znovu aktivuje systém upozornění a stroj je po 2 hodinách provozu motoru vyřazen z provozu.
 Případ opravy 2 („správná“ oprava): po vyřazení stroje z provozu provozovatel upraví jakost činidla. Avšak po nějaké době znovu doplní do nádrže činidlo špatné jakosti. Postupy varování, upozornění a počítání začínají znovu od nuly.
 Obrázek 6
 Plnění činidlem špatné jakosti
 5.4 Obrázek 7 znázorňuje tři případy selhání systému dávkování močoviny. Tento obrázek také ilustruje postup, který nastane


text:
v případě selhání monitorování popsaných v bodu 9 této přílohy.
 Případ použití 1: provozovatel nehledě na varování pokračuje v provozu stroje, dokud není stroj vyřazen z provozu.
 Případ opravy 1 („správná“ oprava): po vyřazení stroje z provozu provozovatel opraví systém dávkování. Avšak po nějaké době systém dávkování opět selže. Postupy varování, upozornění a počítání začínají znovu od nuly.
 Případ opravy 2 („špatná“ oprava): v režimu mírného upozornění (snížení točivého momentu) provozovatel opraví systém dávkování. Brzy poté však systém dávkování opět selže. Okamžitě se znovu aktivuje systém mírného upozornění a počitadlo začne počítat od hodnoty, kterou ukazovalo v době opravy.
 Obrázek 7
 Selhání systému dávkování činidla
 Dodatek 3
 Prokazování nejnižší přípustné koncentrace činidla CDmin
 1.
 Výrobce musí prokázat správnou hodnotu CDmin při schvalování typu provedením teplé části cyklu NRTC za použití činidla o koncentraci CDmin.
 2.
 Zkoušce musí předcházet vhodný cyklus (cykly) NCD nebo přípravný cyklus stanovený výrobcem umožňující přizpůsobit systém regulace emisí NOx uzavřenou smyčkou jakosti činidla o koncentrací CDmin.
 3.
 Emise znečišťujících látek, které z této zkoušky vyplynou, musí být nižší než mezní hodnota NOx stanovená v bodu 7.1.1 této přílohy.
 PŘÍLOHA 10
 STANOVENÍ EMISÍ CO2
 Dodatek 1
 Stanovení emisí CO2 pro motory výkonových pásem až do výkonového pásma P
 1. ÚVOD
 1.1 Tento dodatek obsahuje ustanovení a zkušební postupy pro hlášení emisí CO2 u všech výkonnostních pásem až do výkonového pásma P. Jestliže se výrobce na základě varianty uvedené v bodu 5.2 tohoto předpisu rozhodne pro postup podle přílohy 4B, použije se dodatek 2 této přílohy.
 2. OBECNÉ POŽADAVKY
 2.1 Emise CO2 se zjišťují během celého zkušebního cyklu uvedeného v bodu 1.1 přílohy 4A podle bodu 3 (NRSC) nebo bodu 4 (zkouška NRTC se startem za tepla) přílohy 4A tohoto předpisu. Pro výkonová pásma L až P se emise CO2 zjišťují během zkušebního cyklu NRTC se startem za tepla.
 2.2 Výsledky zkoušek se uvádějí jako průměr hodnot specifických emisí brzd za cyklus a vyjadřují v g/kWh.
 2.3 Pokud se na základě rozhodnutí výrobce NRSC provádí jako modální cyklus (RMC), použijí se buď odkazy na NRTC v tomto dodatku nebo požadavky dodatku 2 této přílohy.
 3. STANOVENÍ EMISÍ CO2
 3.1 Měření v surovém stavu
 Tento bod se použije, jestliže se CO2 měří v surovém výfukovém plynu.
 3.1.1 Měření
 CO2 v surovém výfukovém plynu uvolňovaném z motoru předaného ke zkouškám se měří nedisperzním analyzátorem s absorpcí v infračerveném pásmu (NDIR) podle bodu 1.4.3.2 (v případě NRSC) nebo bodu 2.3.3.2 (v případě NRTC) dodatku 1 přílohy 4A tohoto předpisu.
 Měřicí systém musí splňovat požadavky na linearitu uvedené v bodu 1.5 dodatku 2 přílohy 4A tohoto předpisu.
 Měřicí systém musí splňovat požadavky bodu 1.4.1 (v případě NRSC) nebo 2.3.1 (v případě NRTC) dodatku 1 přílohy 4A tohoto předpisu.
 3.1.2 Vyhodnocení údajů
 Příslušné údaje se zaznamenávají a ukládají podle ustanovení bodu 3.7.4 (v případě NRSC) nebo bodu 4.5.7.2 (v případě NRTC) přílohy 4A tohoto předpisu.
 3.1.3 Výpočet průměrných emisí za cyklus
 Jestliže se měří v suchém stavu, provede se korekce suchého stavu na vlhký stav podle bodu 1.3.2 (v případě NRSC) nebo bodu


text:
2.1.2.2 (v případě NRTC) dodatku 3 přílohy 4A tohoto předpisu.
 V případě NRSC se hmotnost CO2 (g/h) vypočte pro každý jednotlivý režim podle bodu 1.3.4 dodatku 3 přílohy 4A tohoto předpisu. Průtoky výfukového plynu se stanoví podle bodů 1.2.1 až 1.2.5 dodatku 1 přílohy 4A tohoto předpisu.
 V případě NRTC se hmotnost CO2 (v gramech na zkoušku) vypočte podle bodu 2.1.2.1 dodatku 3 přílohy 4A tohoto předpisu. Průtok výfukového plynu se stanoví podle bodu 2.2.3 dodatku 1 přílohy 4A tohoto předpisu.
 3.2 Měření ve zředěném stavu
 Tento bod se použije, jestliže se CO2 měří ve zředěném výfukovém plynu.
 3.2.1 Měření
 CO2 ve zředěném výfukovém plynu uvolňovaném z motoru předaného ke zkouškám se měří nedisperzním analyzátorem s absorpcí v infračerveném pásmu (NDIR) podle bodu 1.4.3.2 (v případě NRSC) nebo bodu 2.3.3.2 (v případě NRTC) dodatku 1 přílohy 4A tohoto předpisu. Ředění výfukového plynu se provede pomocí filtrovaného okolního vzduchu, syntetického vzduchu nebo dusíku. Průtok ředicím systémem s ředěním plného toku musí být dostatečně velký, aby se zcela vyloučila kondenzace vody v ředicím i odběrném systému.
 Měřicí systém musí splňovat požadavky na linearitu v bodě 1.5 dodatku 2 přílohy 4A tohoto předpisu.
 Měřicí systém musí splňovat požadavky bodu 1.4.1 (v případě NRSC) nebo 2.3.1 (v případě NRTC) dodatku 1 přílohy 4A tohoto předpisu.
 3.2.2 Vyhodnocení údajů
 Příslušné údaje se zaznamenávají a ukládají podle ustanovení bodu 3.7.4 (v případě NRSC) nebo bodu 4.5.7.2 (v případě NRTC) přílohy 4A tohoto předpisu.
 3.2.3 Výpočet průměrných emisí za cyklus
 Jestliže se měří v suchém stavu, provede se korekce suchého stavu na vlhký stav podle bodu 1.3.2 (v případě NRSC) nebo bodu 2.1.2.2 (v případě NRTC) dodatku 3 přílohy 4A tohoto předpisu.
 V případě NRSC se hmotnost CO2 (g/h) vypočte pro každý jednotlivý režim podle bodu 1.3.4 dodatku 3 přílohy 4A tohoto předpisu. Průtoky zředěného výfukového plynu se stanoví podle bodu 1.2.6 dodatku 1 přílohy 4A tohoto předpisu.
 V případě NRTC se hmotnost CO2 (v gramech na zkoušku) vypočte podle bodu 2.2.3 dodatku 3 přílohy 4A tohoto předpisu. Průtok zředěného výfukového plynu se stanoví podle bodu 2.2.1 dodatku 3 přílohy 4A tohoto předpisu.
 Korekce pozadí se provede podle bodu 2.2.3.1.1 dodatku 3 přílohy 4A tohoto předpisu.
 3.3 Výpočet specifických emisí brzd
 3.3.1 NRSC
 Specifické emise brzd e
 CO2 (g/kWh) se vypočítají takto:
 kde
 a
 CO2 mass,I
 je hmotnost CO2 v jednotlivém režimu (g/h)
 Pm,i
 je změřený výkon v jednotlivém režimu (kW)
 PAE,i
 je výkon pomocných zařízení v jednotlivém režimu (kW)
 WF,i
 je váhový faktor pro jednotlivý režim.
 3.3.2 NRTC
 Práce cyklu potřebná pro výpočet specifických emisí CO2 u brzd se určí podle bodu 4.6.2 přílohy 4A tohoto předpisu.
 Specifické emise brzd e
 CO2 (g/kWh) se vypočítají takto:
 kde
 m
 CO2, hot je hmotnost emisí CO2 při zkoušce NRTC se startem za tepla (g)
 W
 act, hot je efektivní práce cyklu při zkoušce NRTC se startem za tepla (kWh).
 Dodatek 2
 Stanovení emisí CO2 pro motory výkonových pásem Q a R
 1. ÚVOD
 Pro výkonová pásma Q a R se použijí ustanovení a zkušební postupy pro hlášení emisí