text:
94,6
 1453
 53,0
 65,5
 1454
 53,2
 0,0
 1455
 53,2
 m
 1456
 52,6
 m
 1457
 52,1
 m
 1458
 51,8
 m
 1459
 51,3
 m
 1460
 50,7
 m
 1461
 50,7
 m
 1462
 49,8
 m
 1463
 49,4
 m
 1464
 49,3
 m
 1465
 49,1
 m
 1466
 49,1
 m
 1467
 49,1
 8,3
 1468
 48,9
 16,8
 1469
 48,8
 21,3
 1470
 49,1
 22,1
 1471
 49,4
 26,3
 1472
 49,8
 39,2
 1473
 50,4
 83,4
 1474
 51,4
 90,6
 1475
 52,3
 93,8
 1476
 53,3
 94,0
 1477
 54,2
 94,1
 1478
 54,9
 94,3
 1479
 55,7
 94,6
 1480
 56,1
 94,9
 1481
 56,3
 86,2
 1482
 56,2
 64,1
 1483
 56,0
 46,1
 1484
 56,2
 33,4
 1485
 56,5
 23,6
 1486
 56,3
 18,6
 1487
 55,7
 16,2
 1488
 56,0
 15,9
 1489
 55,9
 21,8
 1490
 55,8
 20,9
 1491
 55,4
 18,4
 1492
 55,7
 25,1
 1493
 56,0
 27,7
 1494
 55,8
 22,4
 1495
 56,1
 20,0
 1496
 55,7
 17,4
 1497
 55,9
 20,9
 1498
 56,0
 22,9
 1499
 56,0
 21,1
 1500
 55,1
 19,2
 1501
 55,6
 24,2
 1502
 55,4
 25,6
 1503
 55,7
 24,7
 1504
 55,9
 24,0
 1505
 55,4
 23,5
 1506
 55,7
 30,9
 1507
 55,4
 42,5
 1508
 55,3
 25,8
 1509
 55,4
 1,3
 1510
 55,0
 m
 1511
 54,4
 m
 1512
 54,2
 m
 1513
 53,5
 m
 1514
 52,4
 m
 1515
 51,8
 m
 1516
 50,7
 m
 1517
 49,9
 m
 1518
 49,1
 m
 1519
 47,7
 m
 1520
 47,3
 m
 1521
 46,9
 m
 1522
 46,9
 m
 1523
 47,2
 m
 1524
 47,8
 m
 1525
 48,2
 0,0
 1526
 48,8
 23,0
 1527
 49,1
 67,9
 1528
 49,4
 73,7
 1529
 49,8
 75,0
 1530
 50,4
 75,8
 1531
 51,4
 73,9
 1532
 52,3
 72,2
 1533
 53,3
 71,2
 1534
 54,6
 71,2
 1535
 55,4
 68,7
 1536
 56,7
 67,0
 1537
 57,2
 64,6
 1538
 57,3
 61,9
 1539
 57,0
 59,5
 1540
 56,7
 57,0
 1541
 56,7
 69,8
 1542
 56,8
 58,5
 1543
 56,8
 47,2
 1544
 57,0
 38,5
 1545
 57,0
 32,8
 1546
 56,8
 30,2
 1547
 57,0
 27,0
 1548
 56,9
 26,2
 1549
 56,7
 26,2
 1550
 57,0
 26,6
 1551
 56,7
 27,8
 1552
 56,7
 29,7
 1553
 56,8
 32,1
 1554
 56,5
 34,9
 1555
 56,6
 34,9
 1556
 56,3
 35,8
 1557
 56,6
 36,6
 1558
 56,2
 37,6
 1559
 56,6
 38,2
 1560
 56,2
 37,9
 1561
 56,6
 37,5
 1562
 56,4
 36,7
 1563
 56,5
 34,8
 1564
 56,5
 35,8
 1565
 56,5
 36,2
 1566
 56,5
 36,7
 1567
 56,7
 37,8
 1568
 56,7
 37,8
 1569
 56,6
 36,6
 1570
 56,8
 36,1
 1571
 56,5
 36,8
 1572
 56,9
 35,9
 1573
 56,7
 35,0
 1574
 56,5
 36,0
 1575
 56,4
 36,5
 1576
 56,5
 38,0
 1577
 56,5
 39,9
 1578
 56,4
 42,1
 1579
 56,5
 47,0
 1580
 56,4
 48,0
 1581
 56,1
 49,1
 1582
 56,4
 48,9
 1583
 56,4
 48,2
 1584
 56,5
 48,3
 1585
 56,5
 47,9
 1586
 56,6
 46,8
 1587
 56,6
 46,2
 1588
 56,5
 44,4
 1589
 56,8
 42,9
 1590
 56,5
 42,8
 1591
 56,7
 43,2
 1592
 56,5
 42,8
 1593
 56,9
 42,2
 1594
 56,5
 43,1
 1595
 56,5
 42,9
 1596
 56,7
 42,7
 1597
 56,6
 41,5
 1598
 56,9
 41,8
 1599
 56,6
 41,9
 1600
 56,7
 42,6
 1601
 56,7
 42,6
 1602
 56,7
 41,5
 1603
 56,7
 42,2
 1604
 56,5
 42,2
 1605
 56,8
 41,9
 1606
 56,5
 42,0
 1607
 56,7
 42,1
 1608
 56,4
 41,9
 1609
 56,7
 42,9
 1610
 56,7
 41,8
 1611
 56,7
 41,9
 1612
 56,8
 42,0
 1613
 56,7
 41,5
 1614
 56,6
 41,9
 1615
 56,8
 41,6
 1616
 56,6
 41,6
 1617
 56,9
 42,0
 1618
 56,7
 40,7
 1619


text:
56,7
 39,3
 1620
 56,5
 41,4
 1621
 56,4
 44,9
 1622
 56,8
 45,2
 1623
 56,6
 43,6
 1624
 56,8
 42,2
 1625
 56,5
 42,3
 1626
 56,5
 44,4
 1627
 56,9
 45,1
 1628
 56,4
 45,0
 1629
 56,7
 46,3
 1630
 56,7
 45,5
 1631
 56,8
 45,0
 1632
 56,7
 44,9
 1633
 56,6
 45,2
 1634
 56,8
 46,0
 1635
 56,5
 46,6
 1636
 56,6
 48,3
 1637
 56,4
 48,6
 1638
 56,6
 50,3
 1639
 56,3
 51,9
 1640
 56,5
 54,1
 1641
 56,3
 54,9
 1642
 56,4
 55,0
 1643
 56,4
 56,2
 1644
 56,2
 58,6
 1645
 56,2
 59,1
 1646
 56,2
 62,5
 1647
 56,4
 62,8
 1648
 56,0
 64,7
 1649
 56,4
 65,6
 1650
 56,2
 67,7
 1651
 55,9
 68,9
 1652
 56,1
 68,9
 1653
 55,8
 69,5
 1654
 56,0
 69,8
 1655
 56,2
 69,3
 1656
 56,2
 69,8
 1657
 56,4
 69,2
 1658
 56,3
 68,7
 1659
 56,2
 69,4
 1660
 56,2
 69,5
 1661
 56,2
 70,0
 1662
 56,4
 69,7
 1663
 56,2
 70,2
 1664
 56,4
 70,5
 1665
 56,1
 70,5
 1666
 56,5
 69,7
 1667
 56,2
 69,3
 1668
 56,5
 70,9
 1669
 56,4
 70,8
 1670
 56,3
 71,1
 1671
 56,4
 71,0
 1672
 56,7
 68,6
 1673
 56,8
 68,6
 1674
 56,6
 68,0
 1675
 56,8
 65,1
 1676
 56,9
 60,9
 1677
 57,1
 57,4
 1678
 57,1
 54,3
 1679
 57,0
 48,6
 1680
 57,4
 44,1
 1681
 57,4
 40,2
 1682
 57,6
 36,9
 1683
 57,5
 34,2
 1684
 57,4
 31,1
 1685
 57,5
 25,9
 1686
 57,5
 20,7
 1687
 57,6
 16,4
 1688
 57,6
 12,4
 1689
 57,6
 8,9
 1690
 57,5
 8,0
 1691
 57,5
 5,8
 1692
 57,3
 5,8
 1693
 57,6
 5,5
 1694
 57,3
 4,5
 1695
 57,2
 3,2
 1696
 57,2
 3,1
 1697
 57,3
 4,9
 1698
 57,3
 4,2
 1699
 56,9
 5,5
 1700
 57,1
 5,1
 1701
 57,0
 5,2
 1702
 56,9
 5,5
 1703
 56,6
 5,4
 1704
 57,1
 6,1
 1705
 56,7
 5,7
 1706
 56,8
 5,8
 1707
 57,0
 6,1
 1708
 56,7
 5,9
 1709
 57,0
 6,6
 1710
 56,9
 6,4
 1711
 56,7
 6,7
 1712
 56,9
 6,9
 1713
 56,8
 5,6
 1714
 56,6
 5,1
 1715
 56,6
 6,5
 1716
 56,5
 10,0
 1717
 56,6
 12,4
 1718
 56,5
 14,5
 1719
 56,6
 16,3
 1720
 56,3
 18,1
 1721
 56,6
 20,7
 1722
 56,1
 22,6
 1723
 56,3
 25,8
 1724
 56,4
 27,7
 1725
 56,0
 29,7
 1726
 56,1
 32,6
 1727
 55,9
 34,9
 1728
 55,9
 36,4
 1729
 56,0
 39,2
 1730
 55,9
 41,4
 1731
 55,5
 44,2
 1732
 55,9
 46,4
 1733
 55,8
 48,3
 1734
 55,6
 49,1
 1735
 55,8
 49,3
 1736
 55,9
 47,7
 1737
 55,9
 47,4
 1738
 55,8
 46,9
 1739
 56,1
 46,8
 1740
 56,1
 45,8
 1741
 56,2
 46,0
 1742
 56,3
 45,9
 1743
 56,3
 45,9
 1744
 56,2
 44,6
 1745
 56,2
 46,0
 1746
 56,4
 46,2
 1747
 55,8
 m
 1748
 55,5
 m
 1749
 55,0
 m
 1750
 54,1
 m
 1751
 54,0
 m
 1752
 53,3
 m
 1753
 52,6
 m
 1754
 51,8
 m
 1755
 50,7
 m
 1756
 49,9
 m
 1757
 49,1
 m
 1758
 47,7
 m
 1759
 46,8
 m
 1760
 45,7
 m
 1761
 44,8
 m
 1762
 43,9
 m
 1763
 42,9
 m
 1764
 41,5
 m
 1765
 39,5
 m
 1766
 36,7
 m
 1767
 33,8
 m
 1768
 31,0
 m
 1769
 40,0
 0,0
 1770
 49,1
 m
 1771
 46,2
 m
 1772
 43,1
 m
 1773
 39,9
 m
 1774
 36,6
 m
 1775
 33,6
 m
 1776
 30,5
 m
 1777
 42,8
 0,0
 1778
 55,2
 m
 1779
 49,9
 m
 1780
 44,0
 m
 1781
 37,6
 m
 1782
 47,2
 0,0
 1783
 56,8
 m
 1784
 47,5
 m
 1785
 42,9
 m

type: contracts

jurisdiction: EU


text:
1786
 31,6
 m
 1787
 25,8
 m
 1788
 19,9
 m
 1789
 14,0
 m
 1790
 8,1
 m
 1791
 2,2
 m
 1792
 0,0
 0,0
 1793
 0,0
 0,0
 1794
 0,0
 0,0
 1795
 0,0
 0,0
 1796
 0,0
 0,0
 1797
 0,0
 0,0
 1798
 0,0
 0,0
 1799
 0,0
 0,0
 1800
 0,0
 0,0
 m = pohon zkušebním stavem
 Dodatek 2
 Měřicí zařízení
 A.2.1. Tento dodatek obsahuje základní požadavky a celkový popis systémů k odběru vzorků a analytických systémů k měření emisí plynných látek a emisí částic. Jelikož různá uspořádání mohou přinášet rovnocenné výsledky, nepožaduje se přesná shoda s obrázky v tomto dodatku. K získávání dalších informací a ke koordinaci funkcí částí systému se mohou použít součásti, jako jsou přístroje, ventily, elektromagnety, čerpadla, přístroje k měření průtoku a spínače. Jiné součásti, které nejsou potřebné k zachování přesnosti některých systémů, mohou být vyloučeny, jestliže je jejich vyloučení založeno na osvědčeném odborném úsudku.
 A.2.1.1. Analytický systém
 A.2.1.2. Popis analytického systému
 Je popsán analytický systém pro určení plynných emisí v surových (obrázek 9) nebo ve zředěných (obrázek 10) výfukových plynech na základě použití:
 a)
 analyzátoru HFID nebo FID pro měření uhlovodíků;
 b)
 analyzátorů NDIR pro měření oxidu uhelnatého a oxidu uhličitého;
 c)
 detektoru HCLD nebo CLD pro měření oxidů dusíku.
 Vzorek všech složek by měl být odebrán jednou odběrnou sondou a interně rozdělen do jednotlivých analyzátorů. Případně lze použít dvě odběrné sondy umístěné v bezprostřední blízkosti. Musí se dbát na to, aby nedocházelo v jakémkoli bodě analytického systému k žádné nežádoucí kondenzaci složek výfuku (včetně vody a kyseliny sírové).
 Obrázek 9
 Schéma systému pro analýzu CO, CO2, NOx a HC v surových výfukových plynech
 Obrázek 10
 Schéma systému pro analýzu CO, CO2, NOx a HC ve zředěných výfukových plynech
 A.2.1.3. Popis součástí na obrázcích 9 a 10
 EP
 Výfuková trubka
 SP
 Odběrná sonda surových výfukových plynů (pouze obrázek 9)
 Doporučuje se sonda přímého tvaru, z nerezavějící oceli, s uzavřeným koncem a s více otvory. Vnitřní průměr nesmí být větší než vnitřní průměr odběrného potrubí. Tloušťka stěny sondy nesmí být větší než 1 mm. Sonda musí mít nejméně tři otvory ve třech různých radiálních rovinách o takové velikosti, aby odebíraly přibližně stejný tok vzorku. Sonda musí pokrývat nejméně 80 % průměru výfukové trubky. Lze použít jednu nebo dvě odběrné sondy.
 SP2
 Odběrná sonda vzorků HC ze zředěných výfukových plynů (pouze obrázek 10)
 Sonda musí:
 a)
 být vymezena jako první část délky 254 mm až 762 mm vyhřívaného odběrného potrubí HSL1;
 b)
 mít minimální vnitřní průměr 5 mm;
 c)
 být namontována v ředicím tunelu DT (obrázek 15) v bodě, kde jsou dobře promíchány ředicí médium a výfukové plyny (tj. ve vzdálenosti přibližně 10 průměrů tunelu ve směru proudění plynu od bodu, ve kterém vstupují výfukové plyny do ředicího tunelu);
 d)
 být dostatečně vzdálena (radiálně) od ostatních sond a od stěny tunelu tak, aby nebyla ovlivňována vlněním nebo víry;
 e)
 být vyhřívána tak, aby se teplota proudu plynů ve výstupu ze sondy zvýšila na 463 K ± 10 K (190 °C ± 10 °C), nebo na 385 K ± 10 K (112 °C ± 10


text:
°C) u zážehových motorů;
 f)
 být v případě měření analyzátorem FID nevyhřívaná (studená).
 SP3
 Odběrná sonda vzorků CO, CO2, NOx ze zředěného výfukového plynu (pouze obrázek 10)
 Sonda musí:
 a)
 být v téže rovině jako SP2;
 b)
 být dostatečně vzdálena (radiálně) od ostatních sond a od stěny tunelu tak, aby nebyla ovlivňována vlněním nebo víry;
 c)
 být vyhřívána a izolována po celé své délce tak, aby měla teplotu nejméně 328 K (55 °C) za účelem zabránit kondenzaci vody.
 HF1
 Vyhřívaný předfiltr (volitelný)
 Filtr musí mít stejnou teplotu jako HSL1.
 HF2
 Vyhřívaný filtr
 Filtr musí ze vzorku plynu oddělit všechny pevné částice, než tento vzorek vstoupí do analyzátoru. Filtr musí mít stejnou teplotu jako HSL1. Filtr se musí měnit podle potřeby.
 HSL1
 Vyhřívané odběrné potrubí
 Odběrné potrubí vede vzorek plynu z jediné sondy k dělicímu bodu/bodům a k analyzátoru HC.
 Odběrné potrubí musí:
 a)
 mít vnitřní průměr nejméně 4 mm a nejvýše 13,5 mm;
 b)
 být vyrobeno z nerezavějící oceli nebo z PTFE;
 c)
 udržovat teplotu stěny na 463 K ± 10 K (190 °C ± 10 °C), měřeno na každém odděleně regulovaném vyhřívaném úseku, jestliže výfukové plyny v odběrné sondě dosahují teploty 463 K (190 °C) nebo méně;
 d)
 udržovat teplotu stěn na hodnotě nad 453 K (180 °C), jestliže je teplota výfukových plynů v odběrné sondě vyšší než 463 K (190 °C);
 e)
 udržovat teplotu plynu těsně před vyhřívaným filtrem HF2 a před HFID na 463 K ± 10 K (190 °C ± 10 °C).
 HSL2
 Vyhřívané odběrné potrubí k měření NOx
 Odběrné potrubí musí:
 a)
 udržovat teplotu stěny od 328 K do 473 K (od 55 °C do 200 °C) až ke konvertoru pro měření na suchém základě, a až k analyzátoru pro měření na vlhkém základě,
 b)
 být vyrobeno z nerezavějící oceli nebo z PTFE;
 HP
 Vyhřívané odběrné čerpadlo
 Čerpadlo musí být vyhříváno na teplotu HSL.
 SL
 Odběrné potrubí pro CO a CO2
 Potrubí musí být vyrobeno z PTFE nebo z nerezavějící oceli. Může být vyhřívané nebo nevyhřívané.
 HC
 Analyzátor HFID
 Vyhřívaný plamenoionizační detektor (HFID) nebo plamenoionizační detektor (FID) k určení uhlovodíků. Teplota HFID se musí udržovat na hodnotě od 453 K do 473 K (od 180 °C do 200 °C).
 CO, CO2
 Analyzátor NDIR
 Analyzátory NDIR k určení oxidu uhelnatého a oxidu uhličitého (volitelné k určení ředicího poměru k měření částic).
 NOx
 Analyzátor CLD nebo analyzátor NDUV
 Analyzátor CLD, HCLD nebo NDUV k určení oxidů dusíku. Jestliže se použije HCLD, musí se udržovat na teplotě od 328 K do 473 K (od 55 °C do 200 °C).
 B
 Vysoušeč vzorku (volitelný pro měření NO)
 K ochlazení a ke kondenzaci vody ze vzorku výfukových plynů. Je volitelný, jestliže v analyzátoru nedochází k rušivému vlivu vodní páry, který je uveden v odstavci 9.3.9.2.2 této přílohy. Jestliže se voda odstraňuje kondenzací, musí se monitorovat teplota vzorku plynu nebo rosný bod buď v odlučovači vody, nebo za ním. Teplota vzorku plynu nebo rosný bod nesmí překročit 280 K (7 °C). Pro odstranění vody ze vzorku nejsou přípustné chemické vysoušeče.
 BK


text:
Vak k jímání pozadí (volitelný; pouze obrázek 10)
 K měření koncentrací pozadí.
 BG
 Vak k jímání vzorků (volitelný; pouze obrázek 10)
 K měření koncentrací ve vzorcích.
 A.2.1.4. Metoda využívající separátor uhlovodíků jiných než methan (NMC)
 Separátor oxiduje všechny uhlovodíky kromě CH4 na CO2 a H2O tak, aby při průchodu vzorku přístrojem NMC měřil detektor HFID jen CH4. Kromě běžné sestavy k odběru HC (viz obrázky 9 a 10) se namontuje druhá sestava k odběru HC vybavená separátorem, jak je znázorněno na obrázku 11. To umožňuje současné měření celku uhlovodíků, CH4 a NMHC.
 Musí se určit katalytický účinek separátoru na CH4 a C2H6 při teplotě nejméně 600 K (327 °C) před zkouškou a při hodnotách H2O, které jsou reprezentativní pro podmínky v proudu výfukových plynů. Musí být znám rosný bod a obsah O2 v odebraném vzorku výfukových plynů. Určí se relativní odezva FID na CH4 a C2H6 v souladu s odstavcem 9.3.8 této přílohy.
 Obrázek 11
 Schéma analýzy methanu s NMC
 A.2.1.5. Popis součástí na obrázku 11
 NMC
 Separátor uhlovodíků jiných než methan
 Pro oxidování všech uhlovodíků kromě methanu.
 HC
 Vyhřívaný plamenoionizační detektor (HFID) nebo plamenoionizační detektor (FID) k měření koncentrací HC a CH4. Teplota HFID se musí udržovat na hodnotě od 453 K do 473 K (od 180 °C do 200 °C).
 V1
 Vícecestný ventil
 K volbě nulovacího plynu a kalibračního plynu pro plný rozsah.
 R
 Regulátor tlaku
 Pro řízení tlaku v odběrném potrubí a toku k HFID.
 A.2.2. Systém ředění a odběru vzorků částic
 A.2.2.1. Popis systému s ředěním části toku
 Je popsán systém ředění založený na ředění části toku výfukových plynů. Rozdělení proudu výfukových plynů a následný postup ředění se může provést různými druhy systémů ředění. K následnému odběru částic prochází systémem pro odběr vzorků částic všechen zředěný výfukový plyn nebo jen část zředěného výfukového plynu. První postup se označuje jako odběr celkového vzorku, druhý postup jako odběr dílčího vzorku. Výpočet ředicího poměru závisí na druhu použitého systému.
 Jak je vidět na obrázku 12, kde je znázorněn systém s odběrem celkového vzorku, surové výfukové plyny se převádí z výfukové trubky (EP) odběrnou sondou (SP) a přenosovou trubkou (TT) do ředicího tunelu (DT). Celkový průtok tunelem se nastavuje regulátorem průtoku FC2 a odběrným čerpadlem (P) systému pro odběr vzorků částic (viz obrázek 16). Průtok ředicího média se řídí regulátorem průtoku FC1, který může používat q
 mew nebo q
 maw a q
 mf jako řídicí signály pro požadovaný dělicí poměr výfukového plynu. Průtok vzorku do DT je rozdílem celkového průtoku a průtoku ředicího média. Průtok ředicího média se měří průtokoměrem FM1, celkový průtok průtokoměrem FM3 systému pro odběr vzorků částic (viz obrázek 16). Ředicí poměr se vypočte z těchto dvou průtoků.
 Obrázek 12
 Schéma systému s ředěním části toku (typ s odběrem celkového vzorku)
 Jak je vidět na obrázku 13, kde je znázorněn systém s odběrem dílčího vzorku, surové výfukové plyny se převádí z výfukové trubky EP odběrnou sondou SP a přenosovou trubkou TT do ředicího tunelu DT. Celkový průtok tunelem je regulován regulátorem průtoku FC1, který je připojen k


text:
toku ředicího média, nebo k sacímu ventilátoru, který působí na celkový průtok tunelem. Regulátor průtoku FC1 může být ovládán signály z měření q
 mew nebo q
 maw a q
 mf tak, aby došlo k požadovanému rozdělení výfuku. Průtok vzorku do DT je rozdílem celkového průtoku a průtoku ředicího média. Průtok ředicího média se měří průtokoměrem FM1, celkový průtok průtokoměrem FM2. Ředicí poměr se vypočte z těchto dvou průtoků. Systémem k odběru vzorků částic se z DT odebere vzorek částic (viz obrázek 16).
 Obrázek 13
 Schéma systému s ředěním části toku (typ s odběrem dílčího vzorku)
 A.2.2.2. Popis součástí na obrázcích 12 a 13
 EP
 Výfuková trubka
 Výfuková trubka může být izolována. Ke zmenšení tepelné setrvačnosti výfukové trubky se doporučuje, aby poměr tloušťky stěny k průměru trubky byl nejvýše 0,015. Používání ohebných úseků se musí omezit na poměr délky k průměru nejvýše 12. Ohyby se musí co nejvíce omezit, aby se zmenšily úsady vzniklé působením setrvačných sil. Jestliže k systému patří tlumič výfuku zkušebního stavu, musí být i tento tlumič izolován. Doporučuje se, aby trubka byla přímá od vstupu sondy v délce nejméně šesti průměrů trubky proti směru proudění a tří průměrů trubky ve směru proudění.
 SP
 Odběrná sonda
 Použije se sonda některého z následujících druhů:
 a)
 otevřená trubka směřující proti proudu plynu v ose výfukové trubky;
 b)
 otevřená trubka směřující po proudu plynu v ose výfukové trubky;
 c)
 sonda s více otvory podle SP v odstavci A.2.1.3;
 d)
 sonda s konickým krytem směřující proti proudu v ose výfukové trubky podle obrázku 14.
 Sonda musí mít na vstupu vnitřní průměr nejméně 4 mm. Poměr průměru výfukové trubky k průměru sondy musí být nejméně 4.
 Když se použije sonda druhu a), musí být bezprostředně před držákem filtru (proti směru proudění) namontován předsazený odstředivý separátor (cyklon nebo lapač prachu), který má bod separování mezi 2,5 μm a 10 μm pro účinnost 50 %.
 Obrázek 14
 Schéma sondy s konickým krytem
 TT
 Přenosová trubka výfukového plynu
 Přenosová trubka musí být co nejkratší, avšak:
 a)
 nesmí být delší než 0,26 m, jestliže je izolovaná na 80 % celkové délky, měřeno mezi koncem sondy a ředicím stupněm;
 nebo
 b)
 nesmí být delší než 1 m, jestliže je vyhřívaná nad 150 °C na 90 procentech celkové délky, měřeno mezi koncem sondy a ředicím stupněm.
 Musí mít průměr stejný nebo větší než průměr sondy, avšak ne větší než 25 mm, a musí vystupovat z ředicího tunelu soustředně k jeho střednici a směřovat ve směru proudění.
 Ve vztahu k ustanovení písmene a) musí být trubka izolována materiálem s maximální tepelnou vodivostí 0,05 W/mK a s radiální tloušťkou izolace odpovídající průměru sondy.
 FC1
 Regulátor průtoku
 Regulátor průtoku se použije k regulaci průtoku ředicího média tlakovým ventilátorem PB a/nebo sacím ventilátorem SB. Může být připojen k signálům čidla výfukových plynů podle odstavce 8.4.1 této přílohy. Regulátor průtoku může být namontován před nebo za příslušným ventilátorem. Používá-li se přívod tlakového vzduchu, řídí FC1 přímo průtok vzduchu.
 FM1
 Průtokoměr
 Plynoměr nebo jiný přístroj k měření průtoku ředicího média. FM1 je volitelný, jestliže je


text:
tlakový ventilátor PB kalibrován k měření průtoku.
 DAF
 Filtr ředicího média
 Ředicí médium (okolní vzduch, syntetický vzduch, nebo dusík) musí být filtrováno filtrem s vysokou účinností (HEPA), který má počáteční minimální účinnost zachycování 99,97 % podle EN 1822-1 (třída filtru H14 nebo lepší), ASTM F 1471–93 nebo rovnocenné normy.
 FM2
 Průtokoměr (typ pro odběr dílčího vzorku, pouze obrázek 13)
 Plynoměr nebo jiný přístroj k měření průtoku zředěných výfukových plynů. FM2 je volitelný, jestliže je sací ventilátor SB kalibrován k měření průtoku.
 PB
 Tlakový ventilátor (typ s odběrem dílčího vzorku, pouze obrázek 13)
 K řízení průtoku ředicího média může být PB připojen k regulátorům průtoku FC1 nebo FC2. PB se nepožaduje, jestliže se použije škrticí klapka. PB se může použít k měření průtoku ředicího média, jestliže je kalibrován.
 SB
 Sací ventilátor (typ s odběrem dílčího vzorku, pouze obrázek 13)
 SB se může použít k měření průtoku zředěných výfukových plynů, jestliže je kalibrován.
 DT
 Ředicí tunel (ředění části toku)
 Ředicí tunel:
 a)
 musí mít dostatečnou délku, aby se výfukové plyny a ředicí médium úplně promísily za podmínek turbulentního toku (Reynoldsovo číslo, Re, větší než 4 000, kde Re je založeno na vnitřním průměru ředicího tunelu) u systému s odběrem dílčího vzorku; tj. úplné promísení se nepožaduje u systému s odběrem celkového vzorku;
 b)
 musí být vyroben z nerezavějící oceli;
 c)
 může být vyhříván na teplotu stěny nejvýše 325 K (52 °C);
 d)
 může být izolován.
 PSP
 Sonda k odběru vzorků částic (typ pro odběr dílčího vzorku, pouze obrázek 13)
 Sonda k odběru vzorků částic je vstupním úsekem přenosové trubky částic PTT (viz odstavec A.2.2.6) a:
 a)
 musí být instalována směrem proti proudu plynu v místě, kde je ředicí médium dobře promíšeno s výfukovým plynem, tj. ve střednici ředicího tunelu DT a ve vzdálenosti přibližně 10 průměrů tunelu ve směru proudění od místa, kde výfukový plyn vstupuje do ředicího tunelu;
 b)
 musí mít vnitřní průměr nejméně 8 mm;
 c)
 může být vyhřívána na teplotu stěny nejvýše 325 K (52 °C) buď přímým vyhříváním, nebo předehříváním ředicího média za podmínky, že teplota ředicího média nepřesáhne 325 K (52 °C) před vstupem výfukového plynu do ředicího tunelu;
 d)
 může být izolována.
 A.2.2.3. Popis systému s ředěním plného toku
 Na obrázku 15 je popsán ředicí systém s ředěním celého toku surových výfukových plynů v ředicím tunelu DT pomocí postupu CVS (odběr vzorků s konstantním objemem).
 Průtok zředěného výfukového plynu se měří objemovým dávkovacím čerpadlem PDP, Venturiho trubicí s kritickým prouděním CFV nebo Venturiho trubicí s podzvukovým prouděním SSV. Výměník tepla (HE) nebo elektronická kompenzace průtoku (EFC) se mohou použít k proporcionálnímu odběru vzorků částic a k určení průtoku. Jelikož se určení hmotnosti částic zakládá na průtoku celkového zředěného výfukového plynu, není nutný výpočet ředicího poměru.
 K následnému jímání částic prochází vzorek zředěného výfukového plynu do systému k odběru vzorků částic s dvojitým ředěním (viz obrázek 17). Systém s dvojitým ředěním, přestože je zčásti ředicím systémem, je popisován jako modifikace systému pro odběr vzorků částic, protože většina jeho částí je shodná s typickým systémem k odběru vzorků


text:
částic.
 Obrázek 15
 Schéma systému s ředěním plného toku (CVS)
 A.2.2.4. Popis součástí na obrázku 15
 EP
 Výfuková trubka
 Délka výfukového potrubí od výstupu ze sběrného potrubí motoru, výstupu turbodmychadla nebo ze zařízení k následnému zpracování výfukových plynů k ředicímu tunelu nesmí překročit 10 m. Jestliže délka systému překračuje 4 m, musí být všechno potrubí, které překračuje 4 m, izolováno, s výjimkou kouřoměru namontovaného do potrubí, jestliže je použit. Radiální tloušťka izolace musí být nejméně 25 mm. Tepelná vodivost izolačního materiálu musí mít hodnotu nejvýše 0,1 W/mK, měřeno při 673 K. K omezení tepelné setrvačnosti výfukové trubky se doporučuje, aby poměr tloušťky stěny k průměru byl nejvýše 0,015. Používání ohebných úseků se musí omezit na délku rovnající se nejvýše 12 průměrům.
 PDP
 Objemové dávkovací čerpadlo
 PDP měří celkový průtok zředěného výfukového plynu z počtu otáček čerpadla a z výtlaku čerpadla. Protitlak výfukového systému se nesmí uměle snižovat čerpadlem PDP nebo systémem vpouštění ředicího média. Statický protitlak výfukového plynu měřený při činnosti systému PDP musí zůstat v rozmezí ± 1,5 kPa od statického tlaku, který byl změřen při identických otáčkách motoru a při stejném zatížení motoru bez připojení k systému PDP. Teplota směsi plynu měřená bezprostředně před PDP musí zůstat v rozmezí ± 6 K od průměrné provozní teploty zjištěné v průběhu zkoušky, když se nepoužije kompenzace průtoku (EFC). Kompenzace průtoku je přípustná jen tehdy, jestliže teplota na vstupu PDP nepřekračuje 323 K (50 °C).
 CFV
 Venturiho trubice s kritickým prouděním
 CFV měří celkový průtok zředěného výfukového plynu udržováním průtoku v režimu škrcení (kritické proudění). Statický protitlak výfukového plynu měřený při činnosti systému CFV musí zůstat v rozmezí ± 1,5 kPa od statického tlaku, který byl změřen při identických otáčkách motoru a při stejném zatížení motoru bez připojení k systému CFV. Teplota směsi plynu měřená bezprostředně před CFV musí zůstat v rozmezí ± 11 K od průměrné provozní teploty zjištěné v průběhu zkoušky, když se nepoužije kompenzace průtoku (EFC).
 SSV
 Venturiho trubice s podzvukovým prouděním
 Venturiho trubice s podzvukovým prouděním SSV měří celkový průtok zředěného výfukového plynu s použitím funkce průtoku plynu Venturiho trubicí s podzvukovým prouděním v závislosti na tlaku ve vstupu a na teplotě a na poklesu tlaku mezi vstupem trubice a jejím hrdlem. Statický protitlak výfukového plynu měřený při činnosti systému SSV musí zůstat v rozmezí ± 1,5 kPa od statického tlaku, který byl změřen při identických otáčkách motoru a při stejném zatížení motoru bez připojení k systému SSV. Teplota směsi plynu měřená bezprostředně před SSV musí zůstat v rozmezí ± 11 K od průměrné provozní teploty zjištěné v průběhu zkoušky, když se nepoužije kompenzace průtoku (EFC).
 HE
 Výměník tepla (volitelný)
 Výměník tepla musí mít dostatečnou kapacitu, aby udržoval teplotu ve výše stanovených mezních hodnotách. Jestliže se použije EFC, není výměník tepla vyžadován.
 EFC
 Elektronická kompenzace průtoku (volitelná)
 Jestliže se teplota na vstupu do PDP, CFV nebo do SSV neudržuje v rámci výše uvedených mezních hodnot, požaduje se použití systému kompenzace průtoku za účelem kontinuálního měření průtoku a řízení proporcionálního odběru vzorku v systému s dvojitým ředěním. K


text:
tomu účelu se použijí signály kontinuálně měřeného průtoku, kterými se udržuje proporcionalita průtoku vzorku filtry částic systému s dvojitým ředěním (viz obrázek 17) v rozmezí ± 2,5 %.
 DT
 Ředicí tunel (ředění plného toku)
 Ředicí tunel
 a)
 musí mít dostatečně malý průměr, aby vytvářel turbulentní průtok (Reynoldsovo číslo, Re, větší než 4 000, kde Re je založeno na vnitřním průměru ředicího tunelu), a musí být dostatečně dlouhý, aby se výfukové plyny a ředicí médium úplně promísily;
 b)
 může být izolován;
 c)
 může být vyhříván na teplotu stěny, která je dostatečná k zabránění kondenzace vody.
 Výfukové plyny motoru musí být v bodě, v kterém vstupují do ředicího tunelu, usměrňovány do směru toku a musí být důkladně promíšeny. Může se použít směšovací clona.
 U systému s dvojitým ředěním se vede vzorek z ředicího tunelu do sekundárního ředicího tunelu, kde se dále ředí, a pak prochází filtry k odběru vzorku (obrázek 17). Sekundární ředicí systém musí dodávat dostatek sekundárního ředicího média k udržování proudu dvojitě ředěného výfukového plynu bezprostředně před filtrem částic na teplotě mezi 315 K (42 °C) a 325 K (52 °C).
 DAF
 Filtr ředicího média
 Ředicí médium (okolní vzduch, syntetický vzduch, nebo dusík) musí být filtrován filtrem s vysokou účinností (HEPA), který má počáteční minimální účinnost zachycování 99,97 % podle EN 1822-1 (třída filtru H14 nebo lepší), ASTM F 1471–93 nebo rovnocenné normy.
 PSP
 Sonda k odběru vzorků částic
 Sonda je vstupním úsekem přenosové trubky částic PTT a:
 a)
 musí být instalována směrem proti proudu plynu v místě, kde je ředicí médium dobře promíšeno s výfukovým plynem, tj. ve střednici ředicího tunelu DT a ve vzdálenosti přibližně 10 průměrů tunelu ve směru proudění od místa, kde výfukový plyn vstupuje do ředicího tunelu;
 b)
 musí mít vnitřní průměr nejméně 8 mm;
 c)
 může být vyhřívána na teplotu stěny nepřesahující 325 K (52 °C) buď přímým vyhříváním, nebo předehříváním ředicího média za podmínky, že teplota ředicího média nepřesáhne 325 K (52 °C) před vstupem výfukového plynu do ředicího tunelu;
 d)
 může být izolována.
 A.2.2.5. Popis systému odběru vzorků částic
 Ke sběru částic na filtru částic je nutný systém odběru vzorků částic, který je znázorněn na obrázcích 16 a 17. U systému s ředěním části toku a s odběrem celkového vzorku, při kterém prochází celý vzorek zředěného výfukového plynu filtry, tvoří obvykle ředicí systém a odběrný systém jediný celek (viz obrázek 12). U systému s ředěním části toku a s odběrem dílčího vzorku nebo u systému s ředěním plného toku, při kterém prochází filtry jen část zředěného výfukového plynu, tvoří obvykle ředicí systém a odběrný systém oddělené celky.
 U systému s ředěním části toku se odebírá vzorek zředěného výfukového plynu odběrným čerpadlem P z ředicího tunelu DT sondou k odběru vzorků částic PSP a přenosovou trubkou částic PTT, jak je znázorněno na obrázku 16. Vzorek prochází držákem (držáky) filtrů FH, v nichž jsou filtry k odběru vzorků částic. Průtok vzorku je řízen regulátorem průtoku FC3.
 U systému s ředěním plného toku se použije systém k odběru vzorků částic s dvojitým ředěním, jak je


text:
znázorněn na obrázku 17. Vzorek zředěného výfukového plynu se vede z ředicího tunelu DT sondou k odběru vzorků částic PSP a přenosovou trubkou částic PTT do sekundárního ředicího tunelu SDT, kde se ještě jednou ředí. Vzorek pak prochází držákem (držáky) filtrů FH, v nichž jsou filtry k odběru vzorků částic. Průtok ředicího média je obvykle konstantní, kdežto průtok vzorku je řízen regulátorem průtoku FC3. Jestliže se použije elektronická kompenzace EFC (viz obrázek 15), použije se celkový průtok zředěného výfukového plynu jako řídicí signál pro FC3.
 Obrázek 16
 Schéma systému odběru vzorků částic
 Obrázek 17
 Schéma systému odběru vzorků částic s dvojitým ředěním
 A.2.2.6. Popis součástí na obrázcích 16 (jen systém s částí toku) a 17 (jen systém s plným tokem)
 PTT
 Přenosová trubka částic
 Přenosová trubka:
 a)
 musí být inertní pro částice;
 b)
 může být vyhřívána na teplotu stěny nejvýše 325 K (52 °C);
 c)
 může být izolována.
 SDT
 Sekundární ředicí tunel (pouze obrázek 17)
 Sekundární ředicí tunel:
 a)
 musí mít dostatečnou délku a průměr, aby splňoval požadavky odst. 9.4.2 písm. f) této přílohy na dobu setrvání v něm;
 b)
 může být vyhříván na teplotu stěny nejvýše 325 K (52 °C);
 c)
 může být izolován.
 FH
 Držák filtru
 Držák filtru:
 a)
 musí mít přechod v kuželovitém tvaru rozbíhající se v úhlu 12,5° (od střednice) od průměru přenosové trubky k exponovanému průměru čela filtru;
 b)
 může být vyhříván na teplotu stěny nejvýše 325 K (52 °C);
 c)
 může být izolován.
 Jsou přípustná vícenásobná vyměňovací zařízení filtru (automatická vyměňovací zařízení), pokud nedojde k žádné interakci mezi filtry k odběru vzorků částic.
 Filtry s membránou z PTFE musí být namontovány ve zvláštním pouzdru uvnitř držáku filtru.
 Když se použije sonda s otevřenou trubicí orientovanou proti směru proudění, musí být bezprostředně před držákem filtru (proti směru proudění) namontován předsazený odstředivý separátor s 50% pravděpodobností zachycení částic o velikosti mezi 2,5 μm a 10 μm.
 P
 Odběrné čerpadlo
 FC2
 Regulátor průtoku
 K regulaci průtoku vzorku částic se použije regulátor průtoku.
 FM3
 Průtokoměr
 Plynoměr nebo zařízení k měření průtoku k určení průtoku vzorku částic filtrem částic. Může být namontován před nebo za odběrným čerpadlem P.
 FM4
 Průtokoměr
 Plynoměr nebo zařízení k určení sekundárního průtoku ředicího média filtrem částic.
 BV
 Kulový ventil (volitelný)
 Kulový ventil nesmí mít vnitřní průměr menší, než je vnitřní průměr přenosové trubky částic PTT, a musí mít dobu přepínání kratší než 0,5 s.
 Dodatek 3
 Statistické údaje
 A.3.1. Střední hodnota a směrodatná odchylka
 Aritmetická střední hodnota se vypočte takto:
 (102)
 Směrodatná odchylka se vypočte takto:
 (103)
 A.3.2. Regresní analýza
 Sklon regresní přímky se vypočte takto:
 (104)
 Pořadnice regresní přímky s osou y se vypočte takto:
 (105)
 Standardní chyba odhadu (SEE) se vypočte takto:
 (106)
 Koeficient určení se vypočte takto:
 (107)
 A.3.3. Určení rovnocennosti systémů
 Určení rovnocennosti systémů podle odstavce 5.1.1 této přílohy je založeno na korelační studii zahrnující 7 (nebo více) párů vzorků a porovnávající uvažovaný systém s jedním z přijatých referenčních systémů uvedených v této příloze za použití příslušného zkušebního cyklu (zkušebních cyklů). Jako kritéria rovnocennosti se použijí F-test a dvouvýběrový Studentův


text:
t-test.
 Tato statistická metoda ověřuje hypotézu, že se směrodatná odchylka vzorku a střední hodnota vzorku naměřených emisí u uvažovaného systému neliší od směrodatné odchylky vzorku a střední hodnoty vzorku emisí naměřených u referenčního systému. Hypotéza se musí ověřit na základě 10% hladiny významnosti hodnot F a t. Kritické hodnoty F a t pro 7 až 10 párů vzorků jsou uvedeny v tabulce 9. Pokud jsou hodnoty F a t, vypočtené podle níže uvedené rovnice, vyšší než kritické hodnoty F a t, uvažovaný systém není rovnocenný.
 Použije se následující postup. Indexy R a C označují referenční a uvažovaný systém:
 a)
 Provede se nejméně 7 zkoušek u uvažovaného a referenčního systému v souběžném provozu. Počet zkoušek je označen jako n
 R a n
 C;
 b)
 Vypočítají se střední hodnoty
 a
 a směrodatné odchylky s
 R a s
 C;
 c)
 Vypočte se hodnota F:
 (108)
 (větší ze dvou směrodatných odchylek s
 R nebo s
 C musí být v čitateli);
 d)
 Vypočte se hodnota t:
 (109)
 e)
 Vypočtené hodnoty F a t se porovnají s kritickými hodnotami F a t, které odpovídají příslušnému počtu zkoušek a jsou uvedeny v tabulce 9. Jsou-li vybrány větší velikosti vzorku, dohledají se ve statistických tabulkách údaje pro 10% hladinu významnosti (90% hladina spolehlivosti).
 f)
 Určí se stupně volnosti df:
 pro F- test:
 ,
 (110)
 pro t-test:
 (111)
 g)
 Určí se rovnocennost:
 i)
 je-li F < F
 crit a t < t
 crit, pak je uvažovaný systém s referenčním systémem této přílohy rovnocenný;
 ii)
 je-li F ≥ F
 crit neb t ≥ t
 crit, pak není uvažovaný systém s referenčním systémem této přílohy rovnocenný.
 Tabulka 9
 Hodnoty F a t pro zvolenou velikost vzorku
 Velikost vzorku
 F-test
 t-test
 df
 F
 crit
 df
 t
 crit
 7
 6, 6
 3,55
 6
 1,943
 8
 7, 7
 2,785
 7
 1,895
 9
 8, 8
 2,589
 8
 1,860
 10
 9, 9
 2,440
 9
 1,833
 Dodatek 4
 Kontrola průtoku uhlíku
 A.4.1. Úvod
 Až na velmi malou část pochází veškerý uhlík přítomný ve výfukových plynech z paliva a až na velmi malou část se všechen projeví ve výfukových plynech jako CO2. Z této skutečnosti vychází postup kontroly ověřování systému na základě měření CO2.
 Průtok uhlíku do systémů k měření výfukových plynů je určen z průtoku paliva. Průtok uhlíku v různých bodech odběru v systémech k odběru vzorků emisí a částic je určen z koncentrací CO2 a průtoků plynů v těchto bodech.
 V tomto ohledu poskytuje známý zdroj průtoku uhlíku motor a pozorováním téhož průtoku uhlíku ve výfukové trubce a na výstupu systému k odběru vzorků částic s ředěním části toku se ověřuje těsnost a přesnost měření průtoku. Tato kontrola má tu výhodu, že součásti jsou v provozu ve skutečných podmínkách zkoušky motoru, pokud jde o teplotu a průtok.
 Na obrázku 18 jsou znázorněny body odběru vzorku, v nichž se kontrolují průtoky uhlíku. Dále jsou uvedeny specifické rovnice pro průtok uhlíku v každém bodu odběru vzorku.
 Obrázek 18
 Měřicí body pro kontrolu průtoku uhlíku
 A.4.2. Průtok uhlíku do motoru (místo 1)
 Hmotnostní průtok uhlíku do motoru pro palivo


text:
CH
 α
 O
 ε
 je dán rovnicí:
 (112)
 kde:
 qmf
 je hmotnostní průtok paliva, kg/s
 A.4.3. Průtok uhlíku v surovém výfukovém plynu (místo 2)
 Hmotnostní průtok uhlíku ve výfukové trubce motoru se určí z koncentrace CO2 v surových výfukových plynech a hmotnostního průtoku výfukových plynů:
 (113)
 kde:
 c
 CO2,r
 je koncentrace CO2 ve vlhkém stavu v surových výfukových plynech, %
 c
 CO2,a
 je koncentrace CO2 ve vlhkém stavu v okolním vzduchu, %
 q
 mew
 je hmotnostní průtok výfukových plynů ve vlhkém stavu, kg/s
 Me
 je molární hmotnost výfukových plynů, g/mol
 Měří-li se CO2 na suchém základě, převede se na vlhký základ podle odstavce 8.1 této přílohy.
 A.4.4. Průtok uhlíku v ředicím systému (místo 3)
 U systémů s ředěním části toku je nutné vzít v úvahu i dělicí poměr. Průtok uhlíku se určí z koncentrace CO2 po zředění, z hmotnostního průtoku výfukových plynů a průtoku vzorku:
 (114)
 kde:
 c
 CO2,d
 je koncentrace CO2 ve vlhkém stavu ve zředěných výfukových plynech na výstupu ředicího tunelu, %
 c
 CO2,a
 je koncentrace CO2 ve vlhkém stavu v okolním vzduchu, %
 q
 mew
 je hmotnostní průtok výfukových plynů ve vlhkém stavu, kg/s
 q
 mp
 je průtok vzorku výfukových plynů do systému s ředěním části toku, kg/s
 Me
 je molární hmotnost výfukových plynů, g/mol
 Měří-li se CO2 na suchém základě, převede se na vlhký základ podle odstavce 8.1 této přílohy.
 A.4.5. Výpočet molární hmotnosti výfukových plynů
 Molární hmotnost výfukových plynů se vypočte podle rovnice 41 (viz odstavec 8.4.2.4 této přílohy).
 Další možností je použití těchto molárních hmotností výfukových plynů:
 Me
 (motorová nafta)
 =
 28,9 g/mol
 Me
 (LPG)
 =
 28,6 g/mol
 Me
 (NG)
 =
 28,3 g/mol
 Dodatek 5
 Příklad postupu výpočtu
 A.5.1. Postup denormalizace pro otáčky a točivý moment
 Jako příklad se denormalizují tyto zkušební body:
 % otáček
 =
 43 %
 % točivého momentu
 =
 82 %
 Dány jsou následující hodnoty:
 n
 lo
 =
 1 015 ot/min
 n
 hi
 =
 2 200 ot/min
 n
 pref
 =
 1 300 ot/min
 n
 idle
 =
 600 ot/min
 výsledek:
 přičemž maximální točivý moment zjištěný z mapovací křivky při otáčkách 1 178 ot/min je 700 Nm.
 A.5.2. Základní údaje pro stechiometrické výpočty
 Atomová hmotnost vodíku
 1,00794 g/atom
 Atomová hmotnost uhlíku
 12,011 g/atom
 Atomová hmotnost síry
 32,065 g/atom
 Atomová hmotnost dusíku
 14,0067 g/atom
 Atomová hmotnost kyslíku
 15,9994 g/atom
 Atomová hmotnost argonu
 39,9 g/atom
 Molární hmotnost vody
 18,01534 g/mol
 Molární hmotnost oxidu uhličitého
 44,01 g/mol
 Molární hmotnost oxidu uhelnatého
 28,011 g/mol
 Molární hmotnost kyslíku
 31,9988 g/mol
 Molární hmotnost dusíku
 28,011 g/mol
 Molární hmotnost oxidu dusnatého
 30,008 g/mol
 Molární hmotnost oxidu dusičitého
 46,01 g/mol
 Molární hmotnost oxidu siřičitého
 64,066 g/mol
 Molární hmotnost suchého vzduchu
 28,965 g/mol
 Za předpokladu nulových účinků stlačitelnosti se všechny plyny, které jsou přítomny v procesech sání, spalování a výfuku, mohou považovat za ideální, a veškeré objemové výpočty jsou tudíž založeny na molárním objemu 22,414 l/mol podle Avogadrovy hypotézy.
 A.5.3. Plynné emise (motorová nafta)
 Údaje měření v jednom bodu zkušebního cyklu (frekvence snímání údajů 1 Hz) pro výpočet okamžitých hmotnostních emisí jsou uvedeny níže. V tomto příkladu se měří CO a NOx


text:
na suchém základě a HC na vlhkém základě. Koncentrace HC je udána v ekvivalentu propanu (C3) a je ji třeba násobit třemi, aby se získala hodnota v ekvivalentu C1. Postup výpočtu je pro ostatní body cyklu stejný.
 V příkladu výpočtu jsou pro lepší ilustraci uvedeny zaokrouhlené dílčí výsledky různých kroků. Je nutno poznamenat, že u skutečných výpočtů není přípustné zaokrouhlovat dílčí výsledky (viz odstavec 8 této přílohy).
 Ta,i
 (K)
 Ha,i
 (g/kg)
 Wact
 (kWh)
 qmew,i
 (kg/s)
 qmaw,i
 (kg/s)
 qmf,i
 (kg/s)
 cHC,i
 (ppm)
 cCO,i
 (ppm)
 cNOx,i
 (ppm)
 295
 8,0
 40
 0,155
 0,150
 0,005
 10
 40
 500
 Uvažuje se následující složení paliva:
 Složka
 Molární poměr
 % hmotnostní
 H
 α = 1,8529
 w
 ALF = 13,45
 C
 β = 1,0000
 w
 BET = 86,50
 S
 γ = 0,0002
 w
 GAM = 0,050
 N
 δ = 0,0000
 w
 DEL = 0,000
 O
 ε = 0,0000
 w
 EPS = 0,000
 Krok 1: Korekce suchého/vlhkého stavu (odstavec 8.1 této přílohy):
 Rovnice 16:
 Rovnice 13
 Rovnice 12:
 Krok 2: Korekce hodnot NOx na teplotu a vlhkost (odstavec 8.2.1 této přílohy):
 Rovnice 23:
 Krok 3: Výpočet okamžitých emisí pro každý daný bod cyklu (odstavec 8.4.2.3 této přílohy):
 Rovnice 36:
 Krok 4: Výpočet hmotnostních emisí za celý cyklus integrací hodnot okamžitých emisí a hodnot u z tabulky 5 (odstavec 8.4.2.3 této přílohy):
 Následující výpočet se předpokládá pro cyklus zkoušky WHTC (1 800 s) a stejné emise v každém bodě cyklu.
 Rovnice 36:
 Krok 5: Výpočet specifických emisí (odstavec 8.6.3 této přílohy):
 Rovnice 69:
 A.5.4. Emise částic (motorová nafta)
 pb,b
 (kPa)
 pb,a
 (kPa)
 Wact
 (kWh)
 qmew,i
 (kg/s)
 qmf,i
 (kg/s)
 qmdw,i
 (kg/s)
 qmdew,i
 (kg/s)
 muncor,b
 (mg)
 muncor,a
 (mg)
 msep
 (kg)
 99
 100
 40
 0,155
 0,005
 0,0015
 0,0020
 90,0000
 91,7000
 1,515
 Krok 1: Výpočet m
 edf (odstavec 8.4.3.2.2 této přílohy):
 Rovnice 48:
 Rovnice 47:
 Rovnice 46:
 Krok 2: Korekce hmotnosti částic vztlakovým účinkem (odstavec 8.3 této přílohy):
 Před zkouškou:
 Rovnice 26:
 Rovnice 25:
 Po zkoušce:
 Rovnice 26:
 Rovnice 25:
 Rovnice 27:
 Krok 3: Výpočet hmotnosti emisí částic (odstavec 8.4.3.2.2 této přílohy):
 Rovnice 45:
 Krok 4: Výpočet specifických emisí (odstavec 8.6.3 této přílohy):
 Rovnice 69:
 A.5.5. Faktor posunu λ (Sλ)
 A.5.5.1. Výpočet faktoru posunu λ (Sλ) (1)
 kde:
 Sλ
 =
 faktor posunu λ
 inert %
 =
 % objemových inertních plynů v palivu (tj. N2, CO2, He atd.)
 O2*
 =
 % objemových původního kyslíku v palivu
 n a m
 =
 vztahují se na střední hodnoty CnHm, které představují uhlovodíky v palivu, tj.:
 kde:
 CH4
 =
 % objemových methanu v palivu
 C2
 =
 % objemových všech uhlovodíků C2 (např.: C2H6, C2H4, atd.) v palivu
 C3
 =
 % objemových všech uhlovodíků C3 (např.: C3H8, C3H6, atd.) v palivu
 C4
 =
 % objemových všech uhlovodíků C4 (např.: C4H10, C4H8, atd.) v palivu
 C5
 =
 % objemových všech uhlovodíků C5 (např.: C5H12, C5H10, atd.) v palivu
 diluent
 =
 % objemových ředicích plynů v palivu (tj.: O2*, N2, CO2, He atd.)
 A.5.5.2 Příklady výpočtu faktoru posunu λ Sλ:
 Příklad 1: G25: CH4 = 86 %, N2 = 14 % (objemových)
 Příklad 2: GR: CH4 = 87 %, C2H6 = 13


text:
% (objemových)
 Příklad 3: USA: CH4 = 89 %, C2H6 = 4,5 %, C3H8 = 2,3 %, C6H14 = 0,2 %, O2 = 0,6, N2 = 4 %
 (1) Stoichiometric Air/Fuel ratios of automotive fuels – SAE J1829, June 1987 (Stechiometrické poměry vzduch/palivo u automobilových paliv - SAE J1829 z června 1987). John B. Heywood, Internal combustion engine fundamentals (Základy spalovacích motorů), McGraw-Hill, 1988, kapitola 3.4 „Combustion stoichiometry“ („Stechiometrie spalování“) (s. 68 až 72).
 Dodatek 6
 Montáž pomocných zařízení pro zkoušku emisí
 Číslo
 Pomocné zařízení
 Namontováno při zkoušce emisí
 1
 Sací systém
 Sací potrubí
 Ano
 Systém regulace emisí z klikové skříně
 Ano
 Řídicí zařízení pro sací potrubí s dvojím vstupem
 Ano
 Průtokoměr vzduchu
 Ano
 Vedení nasávaného vzduchu
 Ano, nebo zařízení zkušebny
 Vzduchový filtr
 Ano, nebo zařízení zkušebny
 Tlumič sání
 Ano, nebo zařízení zkušebny
 Omezovač otáček
 Ano
 2
 Zařízení pro předehřívání sacího potrubí
 Ano, nastaví se pokud možno do co nejpříznivějšího stavu
 3
 Výfukový systém
 Sběrné výfukové potrubí
 Ano
 Spojovací potrubí
 Ano
 Tlumič
 Ano
 Výfuková trubka
 Ano
 Výfuková brzda
 Ne, nebo zcela otevřená
 Přeplňovací zařízení
 Ano
 4
 Čerpadlo pro přívod paliva
 Ano
 5
 Zařízení pro plynové motory
 Elektronický řídicí systém, průtokoměr vzduchu atd.
 Ano
 Zařízení ke snížení tlaku
 Ano
 Odpařovač
 Ano
 Směšovač
 Ano
 6
 Zařízení pro vstřikování paliva
 Předfiltr
 Ano
 Filtr
 Ano
 Čerpadlo
 Ano
 Vysokotlaké potrubí
 Ano
 Vstřikovač
 Ano
 Ventil přívodu vzduchu
 Ano
 Elektronický řídicí systém, čidla, atd.
 Ano
 Regulátor/systém ovládání
 Ano
 Automatická zarážka plného zatížení u ozubené tyče v závislosti na atmosférických podmínkách
 Ano
 7
 Zařízení k chlazení kapalinou
 Chladič
 Ne
 Ventilátor
 Ne
 Kryt ventilátoru
 Ne
 Vodní čerpadlo
 Ano
 Termostat
 Ano, může být fixován ve zcela otevřené poloze
 8
 Chlazení vzduchem
 Kryt
 Ne
 Ventilátor nebo dmychadlo
 Ne
 Zařízení k regulaci teploty
 Ne
 9
 Elektrická zařízení
 Generátor
 Ne
 Cívka nebo cívky
 Ano
 Kabeláž
 Ano
 Elektronický řídicí systém
 Ano
 10
 Přeplňovací zařízení
 Kompresor poháněný přímo motorem a/nebo výfukovými plyny
 Ano
 Chladič přeplňovacího vzduchu
 Ano, nebo systém zkušebny
 Čerpadlo chladicí kapaliny nebo ventilátor (poháněné motorem)
 Ne
 Zařízení regulující průtok chladicí kapaliny
 Ano
 11
 Zařízení k regulaci znečišťujících látek (systém následného zpracování výfukových plynů)
 Ano
 12
 Startovací zařízení
 Ano, nebo systém zkušebny
 13
 Čerpadlo mazacího oleje
 Ano
 Dodatek 7
 Postup pro měření čpavku
 A.7.1. Tento dodatek popisuje postup pro měření čpavku (NH3). U nelineárních analyzátorů je přípustné použití linearizačních obvodů.
 A.7.2. Pro měření NH3 jsou určeny dva principy měření a každý z principů lze použít za předpokladu, že splňuje kritéria specifikovaná v odstavci A.7.2.1. nebo A.7.2.2. Pro měření NH3 nejsou povoleny sušičky plynu.
 A.7.2.1. Laserový diodový spektrometr (LDS)
 A.7.2.1.1. Princip měření
 LDS využívá principu jednopaprskové spektroskopie. Je zvolena absorpční čára NH3 v blízkém infračerveném spektrálním pásmu, která je skenována jednopaprskovým diodovým laserem.
 A.7.2.1.2. Zařízení
 Analyzátor se instaluje buď přímo na výfukovou trubku (in-situ), nebo ve skříňce analyzátoru používajícího extrakční odběr vzorků podle pokynů výrobce přístroje. V případě instalace ve skříňce analyzátoru musí být cesta vzorku (odběrné potrubí, předfiltr (předfiltry) a ventily) vyrobena z nerezavějící oceli nebo z polytetrafluoretylenu (PTFE) a vyhřívána na 463 ± 10 K (190 ± 10 °C) pro minimalizaci ztrát NH3


text:
a artefaktů vzorkování. Kromě toho by odběrné potrubí mělo být co nejkratší.
 Musí být minimalizován vliv teploty a tlaku výfukových plynů, instalačního prostředí a vibrací na měření nebo musí být použity kompenzační techniky.
 Případný obalový vzduch využitý ve spojení s měřením in-situ k ochraně přístroje nesmí ovlivnit koncentraci žádné složky výfukového plynu měřené za přístrojem, nebo bude odběr vzorků ostatních složek výfukového plynu proveden před přístrojem.
 A.7.2.1.3. Křížová interference
 Spektrální rozlišení laseru bude v rozmezí 0,5 cm-1, aby se minimalizovala křížová interference jiných plynů přítomných ve výfukovém plynu.
 A.7.2.2. Analyzátor využívající Fourierovu transformaci infračerveného pásma (dále jen FTIR)
 A.7.2.2.1. Princip měření
 FTIR využívá principu spektroskopie širokého vlnového infračerveného pásma. Umožňuje souběžné měření složek výfukového plynu, jejichž standardizovaná spektra přístroj obsahuje. Absorpční spektrum (intenzita / vlnová délka) se vypočítává z naměřeného interferogramu (intenzita/čas) pomocí Fourierovy transformační metody.
 A.7.2.2.2. Instalace a odběr vzorků
 Analyzátor FTIR se instaluje podle požadavků výrobce přístroje. Pro vyhodnocení se zvolí vlnová délka NH3. Cesta vzorku (odběrné potrubí, předfiltr (předfiltry) a ventily) musí být vyrobena z nerezavějící oceli nebo z polytetrafluorethylenu (PTFE) a vyhřívána na 463 ± 10 K (190 ± 10 °C) pro minimalizaci ztrát NH3 a artefaktů vzorkování. Kromě toho by odběrné potrubí mělo být co nejkratší.
 A.7.2.2.3. Křížová interference
 Spektrální rozlišení vlnové délky NH3 bude v rozmezí 0,5 cm-1, aby se minimalizovala křížová interference jiných plynů přítomných ve výfukovém plynu.
 A.7.3. Postup a vyhodnocení zkoušky emisí
 A.7.3.1. Kontrola analyzátorů
 Před zkouškou emisí se zvolí rozsah analyzátoru. Analyzátory emisí s automatickým nebo manuálním přepínáním rozsahu jsou přípustné. Během zkušebního cyklu nebude rozsah analyzátorů měněn.
 Pokud se pro přístroj nepoužijí ustanovení odstavce A.7.3.4.2, určí se odezva na nulu a na plný rozsah. Pro odezvu na plný rozsah se použije plyn NH3 splňující specifikace podle odstavce A.7.4.2.7. Je povoleno použití referenčních komor obsahujících kalibrační plyn NH3 pro plný rozsah.
 A.7.3.2. Sběr údajů směrodatných pro emise
 Na počátku zkušební sekvence bude souběžně zahájen sběr údajů pro NH3. Koncentrace NH3 se musí měřit trvale a ukládat do počítačového systému s frekvencí alespoň 1 Hz.
 A.7.3.3. Úkony po zkoušce
 Po dokončení zkoušky odběr vzorků pokračuje, než uplynou časové intervaly odezvy systémů. Určení posunu analyzátoru podle odstavce A.7.3.4.1 se vyžaduje pouze v případě, že nejsou k dispozici údaje podle odstavce A.7.3.4.2.
 A.7.3.4. Posun analyzátoru
 A.7.3.4.1. Jakmile to je prakticky možné, nejpozději však do 30 minut po dokončení zkušebního cyklu nebo během doby stabilizace, je třeba určit odezvu na nulu a na plný rozsah analyzátoru. Rozdíl mezi výsledky získanými před zkouškou a po zkoušce musí být menší než 2 % plného rozsahu.
 A.7.3.4.2. Určení posunu analyzátoru se nevyžaduje v těchto případech:
 a)
 jestliže posun nuly a plného rozsahu specifikované výrobcem přístroje podle odstavců A.7.4.2.3. a A.7.4.2.4 splňuje požadavky odstavce A.7.3.4.1;
 b)
 jestliže časový interval pro posun nuly a plného rozsahu specifikovaný výrobcem přístroje podle odstavců A.7.4.2.3 a A.7.4.2.4 překračuje dobu trvání zkoušky.
 A.7.3.5. Vyhodnocení údajů
 Průměrná koncentrace NH3 (ppm/zkouška) se určuje integrováním okamžitých hodnot za celý cyklus. Použije se následující rovnice:
 v ppm/zkouška)
 (115)
 kde:
 c
 NH3,i
 je okamžitá koncentrace NH3 ve výfukových


text:
plynech, ppm
 n
 je počet provedených měření
 Pro WHTC bude konečný výsledek zkoušky určen pomocí následující rovnice:
 (116)
 kde:
 c
 NH3,cold
 je průměrná koncentrace NH3 při zkoušce se startem za studena, ppm
 c
 NH3,hot
 je průměrná koncentrace NH3 při zkoušce se startem za tepla, ppm
 A.7.4. Specifikace a ověření analyzátoru
 A.7.4.1. Požadavky na linearitu
 Analyzátor musí splňovat požadavky na linearitu specifikované v tabulce 7 této přílohy. Ověření linearity podle odstavce 9.2.1 této přílohy se provádí nejméně každých 12 měsíců nebo vždy, když se provede na systému oprava nebo změna, která by mohla ovlivnit kalibraci. S předchozím schválením orgánu schválení typu je povoleno méně než 10 referenčních bodů, lze-li prokázat rovnocennou přesnost.
 Pro ověření linearity se použije plyn NH3 splňující specifikace podle odstavce A.7.4.2.7. Je povoleno použití referenčních komor obsahujících kalibrační plyn NH3 pro plný rozsah.
 Přístroje, jejichž signály se užívají pro kompenzační algoritmy, musí splňovat požadavky na linearitu specifikované v tabulce 7 této přílohy. Ověření linearity se provádí podle požadavků postupů interního auditu, výrobců přístroje nebo v souladu s požadavky normy ISO 9 000.
 A.7.4.2. Požadavky na analyzátory
 Analyzátory musí mít měřicí rozsah a dobu odezvy odpovídající přesnosti požadované k měření koncentrace NH3 v neustáleném a ustáleném stavu.
 A.7.4.2.1. Minimální detekční limit
 Analyzátor musí mít za všech zkušebních podmínek minimální detekční limit < 2 ppm.
 A.7.4.2.2. Správnost
 Přesnost vymezená jako odchylka hodnoty udávané analyzátorem od referenční hodnoty nesmí přesáhnout ± 3 % udávané hodnoty nebo ± 2 ppm podle toho, která hodnota je vyšší.
 A.7.4.2.3. Posun nuly
 Posun odezvy na nulu a odpovídající časový interval specifikuje výrobce přístroje.
 A.7.4.2.4. Posun plného rozsahu
 Posun odezvy na plný rozsah a odpovídající časový interval specifikuje výrobce přístroje.
 A.7.4.2.5. Doba odezvy systému
 Doba odezvy systému musí být ≤ 20 s.
 A.7.4.2.6. Doba náběhu
 Doba náběhu analyzátoru musí být ≤ 5 s.
 A.7.4.2.7. Kalibrační plyn NH3
 Musí být k dispozici směs plynů, které mají následující chemické složení.
 NH3 a čištěný dusík
 Skutečná koncentrace kalibračního plynu musí být v mezích ± 3 % jmenovité hodnoty. Koncentrace NH3 se musí udávat v objemových jednotkách (objemové % nebo objemové ppm).
 Musí se zaznamenat datum expirace kalibračních plynů podle údajů výrobce.
 A.7.5. Alternativní systémy
 Orgán schválení typu může schválit jiné systémy nebo analyzátory, jestliže se zjistí, že poskytují rovnocenné výsledky v souladu s odstavcem 5.1.1 této přílohy.
 „Výsledky“ znamenají koncentrace NH3 pro průměrný cyklus.
 Dodatek 8
 Zařízení k měření počtu emitovaných částic
 A.8.1. Specifikace
 A.8.1.1. Přehled systému
 A.8.1.1.1. Systém pro odběr vzorků částic se skládá ze sondy nebo odběrného místa, jimiž se odebírá vzorek z homogenně promíseného toku v ředicím systému, jak je popsáno v dodatku 2 k této příloze, odstavcích A.2.2.1 a A.2.2.2 nebo A.2.2.3 a A.2.2.4, separátoru těkavých částic (VPR), který je před počitadlem částic (PNC), a vhodného přenosového potrubí.
 A.8.1.1.2. Doporučuje se, aby před vstupem do VPR byl použit předsazený třídič oddělující částice podle velikosti (např. cyklon, lapač hrubých částic, apod.). Alternativně je však možné použít odběrnou sondu působící jako vhodné zařízení k oddělování částic podle velikosti, která je znázorněna v dodatku 2 k této příloze,


text:
na obrázku 14. U systémů s ředěním části toku je povoleno použít stejný předsazený třídič pro odběr vzorku k měření hmotnosti částic a k měření počtu částic, přičemž vzorek k měření počtu částic se odebírá z ředicího systému za předsazeným třídičem. Alternativně je možno použít předsazené třídiče, kdy se vzorek ke zjištění počtu částic odebírá z ředicího systému před předsazeným třídičem k měření hmotnosti částic.
 A.8.1.2. Obecné požadavky
 A.8.1.2.1. Místo odběru vzorků částic musí být uvnitř ředicího systému
 Konec sondy k odběru vzorků nebo místo k odběru částic a přenosová trubka částic (PTT) dohromady tvoří systém k přenosu částic (PTS). PTS převádí vzorek z ředicího tunelu do vstupu VPR. PTS musí splňovat následující podmínky:
 U systémů s ředěním plného toku a u systémů s ředěním části toku, u kterých se odebírá dílčí vzorek (jak je popsáno v dodatku 2 k této příloze odstavci A.2.2.1), musí být odběrná sonda instalována v blízkosti osy ředicího tunelu, ve vzdálenosti mezi 10 a 20 průměry tunelu ve směru proudění od místa, kde výfukový plyn vstupuje do ředicího tunelu, tato sonda směřuje proti směru proudění do toku plynu protékajícího tunelem a osa jejího vrcholu je rovnoběžná s osou ředicího tunelu. Odběrná sonda musí být umístěna v ředicím traktu tak, aby vzorek byl odebírán z homogenní směsi ředicí médium / výfukový plyn;
 U systémů s ředěním části toku, u kterých se odebírá celkový vzorek (jak je popsáno v dodatku 2 k této příloze, odstavci A.2.2.1), musí být odběrné místo částic nebo odběrná sonda umístěny ve zvláštní přenosové trubce částic, před držákem filtru částic, průtokoměrem a všemi místy rozdvojení odběru vzorků nebo obtoku. Odběrné místo nebo odběrná sonda musí být umístěny tak, aby vzorek byl odebírán z homogenní směsi ředicí médium / výfukový plyn. Rozměry odběrné sondy částic by měly být takové, aby nenarušovaly funkci systému s ředěním části toku.
 Vzorek plynu protékající PTS musí splňovat následující podmínky:
 U systémů s ředěním plného toku musí mít Reynoldsovo číslo (Re) < 1 700;
 U systémů s ředěním části toku musí mít Reynoldsovo číslo (Re) < 1 700 v PTT, tj. ve směru proudění za odběrnou sondou nebo odběrným místem;
 Musí mít dobu setrvání vzorku v PTS ≤ 3 s.
 Každá jiná konfigurace odběru vzorků pro PTS, pro kterou může být prokázána rovnocenná penetrace částic 30 nm, se pokládá za přijatelnou.
 Výstupní trubka (OT), kterou se vede zředěný vzorek z VPR do vstupu do PNC, musí mít následující vlastnosti:
 Vnitřní průměr ≥ 4mm,
 Doba, po kterou vzorek toku plynu setrvává ve výstupní trubce (OT), musí být ≤ 0,8 s.
 Každá jiná konfigurace odběru vzorků pro výstupní trubku (OT), pro kterou může být prokázána rovnocenná penetrace částic 30 nm, se pokládá za přijatelnou.
 A.8.1.2.2. VPR musí obsahovat zařízení k ředění vzorku a k odstraňování těkavých částic.
 A.8.1.2.3. Všechny části ředicího systému a systému odběru vzorků od výfukové trubky až k PNC, které jsou ve styku se surovým výfukovým plynem a se zředěným výfukovým plynem, musí být konstruovány tak, aby se minimalizovalo usazování částic. Všechny části musí být z elektricky vodivých


text:
materiálů, které nereagují se složkami výfukového plynu, a musí být elektricky uzemněny, aby se zabránilo elektrostatickým účinkům.
 A.8.1.2.4. Systém k odběru vzorků částic musí být proveden podle osvědčené praxe v odběru vzorků aerosolů, což zahrnuje vyloučení ostrých ohybů a náhlých změn průřezů, používání hladkých vnitřních povrchů a minimalizování délky odběrného potrubí. Plynulé změny průřezu jsou přípustné.
 A.8.1.3. Zvláštní požadavky
 A.8.1.3.1. Vzorek částic nesmí procházet čerpadlem předtím, než projde zařízením PNC.
 A.8.1.3.2. Doporučuje se předsazený třídič oddělující částice vzorku podle velikosti.
 A.8.1.3.3. Jednotka pro přípravu vzorku musí:
 A.8.1.3.3.1.
 být schopna ředit vzorek v jednom nebo více stupních, aby se dosáhlo koncentrace počtu částic pod horní hranicí režimu počítání jednotlivých částic v zařízení PNC a teploty plynu na vstupu do PNC nižší než 35 °C;
 A.8.1.3.3.2.
 obsahovat počáteční stupeň ředění za ohřevu, z něhož vychází vzorek s teplotou ≥ 150 °C a ≤ 400 °C a ředěný faktorem nejméně 10;
 A.8.1.3.3.3.
 řídit vyhřívané fáze na konstantní jmenovité provozní teploty, v rozsahu specifikovaném v odstavci A.8.1.3.3.2, s dovolenou odchylkou ± 10 °C. Poskytovat údaj o tom, zda vyhřívané fáze jsou nebo nejsou na svých správných provozních teplotách;
 A.8.1.3.3.4.
 dosáhnout redukčního koeficientu koncentrace částic fr(di), jak je definován dále v odstavci A.8.2.2.2, pro částice o průměrech elektrické mobility 30 nm, který není o více než 30 % vyšší, a částice o průměrech elektrické mobility 50 nm, který není o více než 20 % vyšší, a který není více než o 5 % nižší, než koeficient pro částice o průměru elektrické mobility 100 nm pro VPR jako celek;
 A.8.1.3.3.5.
 dosáhnout také > 99,0 % odpaření částic tetrakontanu (CH3(CH2)38CH3) o průměru 30 nm, s koncentrací na vstupu ≥ 10 000 cm–3, pomocí ohřátí a snížení parciálních tlaků tetrakontanu.
 A.8.1.3.4. PNC musí:
 A.8.1.3.4.1.
 pracovat za provozních podmínek plného toku;
 A.8.1.3.4.2.
 mít přesnost počítání ± 10 % napříč rozsahem 1 cm–3 k horní hranici režimu počítání jednotlivých částic v zařízení PNC ověřitelnou podle uznávané normy. Při koncentracích pod 100 cm–3 se mohou požadovat měření, která jsou zprůměrována v rozsahu prodloužených period odběru vzorků, aby se prokázala přesnost PNC s vysokým stupněm statistické věrohodnosti;
 A.8.1.3.4.3.
 mít rozlišitelnost údajů nejméně 0,1 částic cm–3 při koncentracích menších než 100 cm–3;
 A.8.1.3.4.4.
 mít lineární odezvu na koncentrace částic v celém měřicím rozsahu v režimu počítání jednotlivých částic;
 A.8.1.3.4.5.
 mít frekvenci udávání dat rovnající se 0,5 Hz nebo větší;
 A.8.1.3.4.6.
 mít dobu odezvy t90 pro rozsah měřených koncentrací kratší než 5 s;
 A.8.1.3.4.7.
 obsahovat korekční funkci koincidence až do korekce maximálně 10 % a smět použít koeficient vnitřní kalibrace, jak je stanoveno v odstavci A.8.2.1.3, avšak nesmět použít žádný jiný algoritmus ke korekci účinnosti počítání nebo k jejímu definování;
 A.8.1.3.4.8.
 mít při velikostech částic o průměru elektrické mobility 23 nm (± 1 nm) účinnost počítání 50 % (±12 %) a při velikostech 41 nm (± 1 nm) účinnosti počítání > 90 %. Těchto účinností počítání lze dosáhnout prostředky interními (například regulací včleněnou do koncepce přístroje) nebo externími (například pomocí předsazené separace oddělující částice podle velikosti);
 A.8.1.3.4.9.
 jestliže PNC používá pracovní kapalinu, musí být


text:
tato kapalina měněna v intervalech specifikovaných výrobcem přístroje.
 A.8.1.3.5. Pokud nejsou tlak a/nebo teplota na vstupu PNC udržovány na známé konstantní úrovni v bodě, ve kterém se řídí průtok PNC, musí se měřit a zaznamenávat za účelem korigování měření koncentrace částic na standardní podmínky.
 A.8.1.3.6. Součet dob, ve kterých vzorek setrvává v PTS, VPR a OT, plus doba odezvy t90 zařízení PNC, nesmí být větší než 20 s.
 A.8.1.3.7. Doba transformace celého odběrného systému k měření počtu částic (PTS, VPR, OT a PNC) se určí tak, že se aerosol přepne přímo do vstupu PTS. Přepnutí aerosolu musí být provedeno za méně než 0,1 s. Aerosol použitý ke zkoušce musí způsobit změnu koncentrace o nejméně 60 % plného rozsahu stupnice.
 Průběh koncentrace se zaznamená. K časové synchronizaci signálů koncentrace počtu částic a toku výfukového plynu je doba transformace definována jako čas od okamžiku změny t0 do okamžiku, kdy odezva dosáhne 50 % konečné udané hodnoty t50.
 A.8.1.4. Popis doporučeného systému
 Tato část popisuje doporučenou praxi měření počtu částic. Je však přijatelný každý systém, který splňuje požadavky na vlastnosti stanovené v odstavcích A.8.1.2. a A.8.1.3.
 Na obrázcích 19 a 20 jsou schémata doporučených konfigurací systému k odběru vzorků částic pro systémy s ředěním části toku a systémy s ředěním plného toku.
 Obrázek 19
 Schéma doporučeného systému k odběru vzorků částic – odběr z části toku
 Obrázek 20
 Schéma doporučeného systému k odběru vzorků částic – odběr z plného toku
 A.8.1.4.1. Popis systému k odběru vzorků
 Systém k odběru vzorků částic se skládá z konce odběrné sondy nebo z odběrného místa v ředicím systému, přenosové trubky částic (PTT), předsazeného třídiče oddělujícího částice podle velikosti (PCF) a ze separátoru těkavých částic (VPR), který je před jednotkou k měření koncentrace počtu částic (PNC). Separátor VPR obsahuje zařízení k ředění vzorku (zařízení k ředění počtu částic: PND1 a PND2) a zařízení na odpařování částic (odpařovací trubka ET). Sonda k odběru vzorků nebo odběrné místo vzorků z toku zkoušeného plynu musí být v ředicím traktu uspořádány tak, aby se odebíral reprezentativní vzorek toku plynu z homogenní směsi ředicího média a výfukového plynu. Součet dob, po které vzorek setrvává v systému, plus doba odezvy t90 zařízení PNC, nesmí být větší než 20 s.
 A.8.1.4.2. Systém přenosu částic
 Konec sondy k odběru vzorků nebo místo k odběru částic a přenosová trubka částic (PTT) dohromady tvoří systém k přenosu částic (PTS). Systém PTS převádí vzorek z ředicího tunelu do vstupu prvního zařízení k ředění počtu částic. PTS musí splňovat následující podmínky:
 U systémů s ředěním plného toku a u systémů s ředěním části toku, u kterých se odebírá dílčí vzorek (jak je popsáno v dodatku 2 k této příloze, odstavci A.2.2.1), musí být odběrná sonda instalována v blízkosti osy ředicího tunelu, ve vzdálenosti mezi 10 a 20 průměry tunelu ve směru proudění od místa, kde výfukový plyn vstupuje do ředicího tunelu, tato sonda směřuje proti směru proudění do toku plynu protékajícího tunelem a osa jejího vrcholu je rovnoběžná s osou ředicího tunelu. Odběrná sonda musí být umístěna v ředicím traktu


text:
tak, aby vzorek byl odebírán z homogenní směsi ředicího média a výfukového plynu;
 U systémů s ředěním části toku, u kterých se odebírá celkový vzorek (jak je popsáno v dodatku 2 k této příloze, odstavci A.2.2.1) musí být odběrné místo částic umístěno ve zvláštní přenosové trubce částic, před držákem filtru částic, průtokoměrem a všemi místy rozdvojení odběru vzorků nebo obtoku. Odběrné místo nebo odběrná sonda musí být umístěny tak, aby vzorek byl odebírán z homogenní směsi ředicího média a výfukového plynu.
 Vzorek plynu protékající PTS musí splňovat následující podmínky:
 Musí mít Reynoldsovo číslo (Re) < 1 700,
 Musí mít dobu setrvání vzorku v PTS ≤ 3 s.
 Každá jiná konfigurace odběru vzorků pro PTS, pro kterou může být prokázána rovnocenná penetrace částic o průměru elektrické mobility 30 nm, se pokládá za přijatelnou.
 Výstupní trubka (OT), kterou se vede zředěný vzorek z VPR do vstupu do PNC, musí mít následující vlastnosti:
 Vnitřní průměr ≥ 4 mm;
 Vzorek toku plynu procházející OT tam musí setrvávat po dobu ≤ 0,8 s.
 Každá jiná konfigurace odběru vzorků pro OT, pro kterou může být prokázána rovnocenná penetrace částic o průměru elektrické mobility 30 nm, se pokládá za přijatelnou.
 A.8.1.4.3. Předsazený třídič oddělující částice podle velikosti
 Doporučený předsazený třídič oddělující částice podle velikosti se umístí z hlediska směru proudění před VPR. Musí mít 50% účinnost oddělování částic pro částice mezi 2,5 μm a 10 μm při objemovém průtoku zvoleném pro odběr emisí částic k zjištění jejich počtu. Předsazený třídič musí umožnit, aby nejméně 99 % hmotnostní koncentrace částic 1 μm, které do něj vstupují, prošlo jeho výstupem s objemovým průtokem zvoleným pro odběr emisí částic k zjištění jejich počtu. U systémů s ředěním části toku je povoleno použít stejný předsazený třídič k odběru vzorků pro určování hmotnosti částic i vzorků pro určování počtu částic, přičemž vzorek k určování počtu částic se odebírá z ředicího systému ve směru proudění za předsazeným třídičem. Alternativně je možno použít předsazené třídiče, kdy se vzorek ke zjištění počtu částic odebírá z ředicího systému před předsazeným třídičem k měření hmotnosti částic.
 A.8.1.4.4. Separátor těkavých částic (VPR)
 Separátor VPR obsahuje v sériovém uspořádání jedno zařízení k ředění počtu částic (PND1), odpařovací trubku a druhé zařízení k ředění počtu částic (PND2). Účelem této ředicí funkce je zmenšit koncentraci počtu částic ve vzorku, který vstupuje do jednotky k měření koncentrace částic, na hodnotu menší, než je horní hranice režimu počítání jednotlivých částic v zařízení PNC, a k potlačení tvoření jader ve vzorku. VPR musí udávat, zda PND1 a odpařovací trubka jsou na svých správných provozních teplotách.
 VPR musí dosáhnout > 99,0 % odpaření částic 30 nm tetrakontanu (CH3(CH2)38CH3), s koncentrací na vstupu ≥ 10 000 cm–3, pomocí ohřátí a redukce parciálních tlaků tetrakontanu. Také musí dosáhnout redukčního koeficientu koncentrace částic fr pro částice s průměry elektrické mobility 30 nm, který není vyšší než 30 %, a pro částice s průměry elektrické mobility 50 nm, který není vyšší než 20 %, a není nižší o více než 5 %, než je koeficient pro částice o průměru


text:
elektrické mobility 100 nm pro VPR jako celek.
 A.8.1.4.4.1. První zařízení k ředění počtu částic (PND1)
 První zařízení k ředění počtu částic musí být specificky konstruováno k ředění koncentrace počtu částic a musí pracovat při teplotě (stěny) od 150 °C do 400 °C. Nastavení teploty stěny se musí udržovat na konstantní jmenovité provozní teplotě, která je v rámci uvedeného rozsahu teplot, s dovolenou odchylkou ± 10 °C, a nesmí přesáhnout teplotu stěny ET (odstavec A.8.1.4.4.2). Do zařízení k ředění se přivádí ředicí vzduch filtrovaný filtrem HEPA a zařízení musí být schopno vytvářet faktor ředění o hodnotě 10 až 200.
 A.8.1.4.4.2. Odpařovací trubka (ET)
 Teplota stěny v celé délce ET musí být regulována na hodnotu, která je větší než teplota stěny prvního zařízení k ředění počtu částic, nebo se rovná této hodnotě, a teplota stěny se musí udržovat na stanovené jmenovité provozní teplotě mezi 300 °C a 400 °C, s dovolenou odchylkou ± 10 °C.
 A.8.1.4.4.3. Druhé zařízení k ředění počtu částic (PND2)
 PND2 musí být specificky konstruováno k ředění koncentrace počtu částic. Do zařízení k ředění se přivádí ředicí vzduch filtrovaný filtrem HEPA a zařízení musí být schopno udržovat jednotný ředicí koeficient v rozsahu 10 až 30. Faktor ředění zařízení PND2 musí být zvolen v rozsahu mezi 10 a 15 tak, aby koncentrace počtu částic za druhým ředicím zařízením ve směru proudění byla menší než horní hranice režimu počítání jednotlivých částic v zařízení PNC a aby teplota plynu před vstupem do PNC byla < 35 °C.
 A.8.1.4.5. Počitadlo počtu částic (PNC)
 Zařízení PNC musí splňovat požadavky odstavce A.8.1.3.4.
 A.8.2. Kalibrace / potvrzení správnosti funkce systému k odběru vzorků částic (1)
 A.8.2.1. Kalibrace počitadla počtu částic
 A.8.2.1.1. Technická zkušebna zajistí, aby bylo vystaveno osvědčení o kalibraci PNC, které potvrzuje soulad s uznávanou normou, a to v období 12 měsíců před zkouškou emisí.
 A.8.2.1.2. PNC musí být také znovu kalibrováno a po každé větší údržbě musí být vydáno nové osvědčení o kalibraci.
 A.8.2.1.3. Kalibrace musí být ověřitelná podle standardní kalibrační metody:
 a)
 porovnáním odezvy PNC, které se kalibruje, s odezvou kalibrovaného aerosolového elektrometru, když se zároveň odebírají elektrostaticky roztříděné kalibrační částice; nebo
 b)
 porovnáním odezvy PNC, které se kalibruje, s odezvou druhého PNC, které bylo výše uvedenou metodou kalibrováno přímo.
 V případě elektrometru se provede kalibrace s použitím nejméně šesti standardních koncentrací rozložených co nejrovnoměrněji napříč měřicím rozsahem PNC. Tyto body zahrnují bod jmenovité nulové koncentrace získaný připojením filtrů HEPA nejméně třídy H13 podle normy EN 1822:2008, nebo rovnocenných vlastností, ke vstupu každého přístroje. Aniž by se na PNC, které se kalibruje, použil nějaký kalibrační koeficient, musí být měřené koncentrace u každé použité koncentrace v rozmezí ± 10 % od standardní koncentrace, s výjimkou nulového bodu, jinak se kalibrované PNC vyřadí. Vypočte se a zaznamená gradient lineární regrese dvou souborů údajů. Na PNC, které se kalibruje, se použije kalibrační koeficient rovnající se převrácené hodnotě gradientu. Vypočte se linearita odezvy jako druhá mocnina Pearsonova korelačního koeficientu součinu momentů (R2) obou souborů údajů, která se musí rovnat nejméně 0,97. Při výpočtu obou gradientů a


text:
R2 se proloží lineární regrese počátkem (nulová koncentrace na obou přístrojích).
 U referenčního PNC se kalibruje s použitím nejméně šesti standardních koncentrací napříč měřicím rozsahem PNC. V nejméně třech bodech musí být koncentrace pod 1 000 cm–3, zbývající koncentrace musí být rozmístěny lineárně mezi 1 000 cm–3 a maximem rozsahu PNC v režimu počítání jednotlivých částic. Tyto body zahrnují bod jmenovité nulové koncentrace získaný připojením filtrů HEPA nejméně třídy H13 podle normy EN 1822:2008, nebo rovnocenných vlastností, ke vstupu každého přístroje. Aniž by se na PNC, které se kalibruje, použil nějaký kalibrační koeficient, musí být měřené koncentrace u každé použité koncentrace v rozmezí ± 10 % od standardní koncentrace, s výjimkou nulového bodu, jinak se PNC, které se kalibruje, vyřadí. Vypočte se a zaznamená gradient lineární regrese dvou souborů údajů. Na PNC, které se kalibruje, se použije kalibrační koeficient rovnající se převrácené hodnotě gradientu. Vypočte se linearita odezvy jako druhá mocnina Pearsonova korelačního koeficientu součinu momentů (R2) obou souborů údajů, která se musí rovnat nejméně 0,97. Při výpočtu obou gradientů a R2 se proloží lineární regrese počátkem (nulová koncentrace na obou přístrojích).
 A.8.2.1.4. Kalibrace také zahrnuje kontrolu účinnosti detekce zařízení PNC v porovnání s požadavky odstavce A.8.1.3.4.8, s částicemi o průměru elektrické mobility 23 nm. Kontrola účinnosti počítání s částicemi 41 nm se nevyžaduje.
 A.8.2.2. Kalibrace / potvrzení správnosti funkce separátoru těkavých částic
 A.8.2.2.1. Kalibrace redukčních koeficientů koncentrace částic u zařízení VPR v jeho celém rozsahu nastavení ředění, při jmenovitých provozních teplotách stanovených pro přístroj, se požaduje, když je jednotka nová a po každé větší údržbě. Požadavek na periodické potvrzování správnosti redukčního koeficientu koncentrace částic u VPR se omezuje na kontrolu při jediném nastavení, které je typické pro nastavení používané k měřením na vozidlech se vznětovým motorem vybaveným filtrem částic. Technická zkušebna zajistí, aby bylo vystaveno osvědčení o kalibraci nebo o správnosti funkce separátoru těkavých částic, a to v období 6 měsíců před zkouškou emisí. Jestliže separátor těkavých částic obsahuje výstražnou signalizaci pro sledování teploty, je pro potvrzení správnosti funkce přípustný interval 12 měsíců.
 Vlastnosti VPR musí být určeny vzhledem k redukčnímu koeficentu koncentrace částic pro tuhé částice o průměru elektrické mobility 30 nm, 50 nm a 100 nm. Redukční koeficienty koncentrace částic fr(d) pro částice s průměry elektrické mobility 30 nm nesmějí být vyšší než 30 % a pro částice s průměry elektrické mobility 50 nm nesmějí být vyšší než 20 % a nesmějí být o více než o 5 % nižší, než je koeficient pro částice o průměru elektrické mobility 100 nm. Pro účely potvrzení správnosti funkce musí být střední hodnota redukčního koeficientu koncentrace částic v rozmezí ± 10 % od střední hodnoty redukčního koeficientu koncentrace částic zjištěné při prvotní kalibraci zařízení VPR.
 A.8.2.2.2. Zkušebním aerosolem pro tato měření jsou tuhé částice o průměru elektrické mobility 30 nm, 50 nm a 100 nm a mající na vstupu VPR minimální koncentraci 5 000 částic cm–3. Koncentrace částic se měří z hlediska směru proudění před příslušnými součástmi a za nimi.
 Redukční koeficient koncentrace částic pro každou velikost částic (fr(di)) se


text:
vypočte takto:
 (117)
 kde:
 Nin(di)
 =
 koncentrace počtu částic o průměru di před komponentem
 Nout(di)
 =
 koncentrace počtu částic o průměru di za komponentem a
 di
 =
 průměr elektrické mobility částice (30, 50 nebo 100 nm)
 Nin(di
 ) a Nout(di
 ) se korigují na stejné podmínky.
 Střední hodnota redukce koncentrace částic () se při daném nastavení ředění vypočte takto:
 (118)
 Doporučuje se, aby zařízení VPR bylo kalibrováno a ověřováno jako úplná jednotka.
 A.8.2.2.3. Technická zkušebna zajistí, aby bylo vystaveno osvědčení o potvrzení správnosti funkce zařízení VPR, kterým se potvrzuje efektivní účinnost separátoru těkavých částic, a to v období 6 měsíců před zkouškou emisí. Jestliže separátor těkavých částic obsahuje výstražnou signalizaci pro sledování teploty, je pro potvrzení správnosti funkce přípustný interval 12 měsíců. VPR musí dosáhnout většího než 99,0% odstranění částic tetrakontanu (CH3(CH2)38CH3) o průměru elektrické mobility nejméně 30 nm, s koncentrací na vstupu ≥ 10 000 cm–3 při provozu s nastavením minimálního ředění a při provozní teplotě doporučené výrobcem.
 A.8.2.3. Postupy kontroly systému k zjišťování počtu částic
 A.8.2.3.1. Počitadlo částic musí před každou zkouškou udávat měřenou koncentraci menší než 0,5 částic cm–3, když je ke vstupu celého odběrného systému částic (VPR a PNC) připojen filtr HEPA třídy nejméně H13 podle normy EN 1822:2008, nebo rovnocenných vlastností.
 A.8.2.3.2. Vždy po měsíci musí počitadlo částic, do kterého je přiveden tok, udávat měřenou hodnotu v rozmezí 5 % od jmenovitého průtoku počitadlem částic, když je kontrolováno kalibrovaným průtokoměrem.
 A.8.2.3.3. Každý den, když se ke vstupu do počitadla částic připojí filtr HEPA třídy nejméně H13 podle normy EN 1822:2008 nebo rovnocenných vlastností, musí počitadlo částic udávat koncentraci ≤ 0,2 cm–3. Po odejmutí tohoto filtru musí počitadlo částic udávat nárůst měřené koncentrace na nejméně 100 částic cm–3, když se do něj vpustí okolní vzduch, a údaj se musí vrátit na ≤ 0,2 cm–3, když se opět připojí filtr HEPA.
 A.8.2.3.4. Před začátkem každé zkoušky musí být potvrzeno, že měřicí systém udává, že odpařovací trubka, je-li součástí systému, dosáhla své správné provozní teploty.
 A.8.2.3.5. Před začátkem každé zkoušky musí být potvrzeno, že měřicí systém udává, že zařízení k ředění PND1 dosáhlo své správné provozní teploty.
 (1) Příklad metod kalibrace / potvrzení správnosti je k dispozici na adrese: www.unece.org/es/trans/main/wp29/wp29wgs/wp29grpe/pmpfcp
 PŘÍLOHA 5
 SPECIFIKACE REFERENČNÍCH PALIV
 Technické údaje týkající se paliv pro zkoušky vznětových a dvoupalivových motorů
 Typ: Motorová nafta (B7)
 Parametr
 Jednotka
 Mezní hodnoty (1)
 Zkušební metoda
 minimální
 maximální
 Cetanový index
 46,0
 EN ISO 4264
 Cetanové číslo (2)
 52,0
 56,0
 EN-ISO 5165
 Hustota při 15 °C
 kg/m3
 833
 837
 EN-ISO 3675
 EN ISO 12185
 Destilace:
 —
 bod 50 %
 °C
 245
 EN-ISO 3405
 —
 bod 95 %
 °C
 345
 350
 EN-ISO 3405
 —
 konečný bod varu
 °C
 360
 EN-ISO 3405
 Bod vzplanutí
 °C
 55
 EN 22719
 CFPP
 °C
 5
 EN 116
 Viskozita při 40 °C
 mm2/s
 2,3
 3,3
 EN-ISO 3104
 Polycyklické aromatické uhlovodíky
 % m/m
 2,0
 4,0
 EN 12916
 Obsah síry
 mg/kg
 10
 EN ISO 20846 /EN ISO 20884
 Koroze mědi
 (3h při 50 °C)
 hodnocení
 třída 1
 EN-ISO 2160
 Zbytek uhlíku podle Conradsona (v 10% destilačním zbytku)


text:
% m/m
 0,2
 EN-ISO 10370
 Obsah popela
 % m/m
 0,01
 EN-ISO 6245
 Celkové znečištění
 mg/kg
 24
 EN 12662
 Obsah vody
 % m/m
 0,02
 EN-ISO 12937
 Neutralizační číslo (silná kyselina)
 mg KOH/g
 0,10
 ASTM D 974
 Stabilita vůči oxidaci (3)
 mg/ ml
 0,025
 EN-ISO 12205
 Mazivost (průměr plochy opotřebení podle zkoušky HFRR při 60 °C)
 μm
 400
 EN ISO 12156
 Stálost vůči oxidaci při 110 °C (3)
 H
 20,0
 EN 15751
 FAME (4)
 % v/v
 6,0
 7,0
 EN 14078
 Typ: Ethanol pro určené vznětové motory (ED95) (5)
 Parametr
 Jednotka
 Mezní hodnoty (6)
 Zkušební metoda (7)
 minimální
 maximální
 Celkový obsah alkoholu (ethanol včetně obsahu vyšších nasycených alkoholů)
 % m/m
 92,4
 EN 15721
 Jiné vyšší nasycené monoalkoholy (C3-C5)
 % m/m
 2,0
 EN 15721
 Methanol
 % m/m
 0,3
 EN 15721
 Hustota při 15 °C
 kg/m3
 793,0
 815,0
 EN ISO 12185
 Kyselost, vypočtená jako kyselina octová
 % m/m
 0,0025
 EN 15491
 Vzhled
 průzračný a světlý
 Bod vzplanutí
 °C
 10
 EN 3679
 Suchý zbytek
 mg/kg
 15
 EN 15691
 Obsah vody
 % m/m
 6,5
 EN 15489 (8)
 EN-ISO 12937
 EN15692
 Aldehydy vypočtené jako acetaldehyd
 % m/m
 0,0050
 ISO 1388-4
 Estery vypočtené jako ethylacetát
 % m/m
 0,1
 ASTM D1617
 Obsah síry
 mg/kg
 10,0
 EN 15485
 EN 15486
 Sulfáty
 mg/kg
 4,0
 EN 15492
 Znečištění částicemi
 mg/kg
 24
 EN 12662
 Fosfor
 mg/l
 0,20
 EN 15487
 Neorganický chlorid
 mg/kg
 1,0
 EN 15484 nebo EN 15492
 Měď
 mg/kg
 0,100
 EN 15488
 Elektrická vodivost
 μS/cm
 2,50
 DIN 51627-4 nebo prEN 15938
 Technické údaje týkající se paliv pro zkoušky zážehových a dvoupalivových motorů
 Typ: Benzin (E10)
 Parametr
 Jednotka
 Mezní hodnoty (9)
 Zkušební metoda (10)
 minimální
 maximální
 Oktanové číslo výzkumnou metodou (RON)
 95,0
 97,0
 EN ISO 5164:2005 (11)
 Oktanové číslo motorovou metodou (MON)
 84,0
 86,0
 EN ISO 5163:2005 (11)
 Hustota při 15 °C
 kg/m3
 743
 756
 EN ISO 3675
 EN ISO 12185
 Tlak par
 kPa
 56,0
 60,0
 EN ISO 13016-1
 (DVPE)
 Obsah vody
 % v/v
 0,015
 ASTM E 1064
 Destilace:
 —
 odpar při 70 °C
 % v/v
 24,0
 44,0
 EN-ISO 3405
 —
 odpar při 100 °C
 % v/v
 56,0
 60,0
 EN-ISO 3405
 —
 odpar při 150 °C
 % v/v
 88,0
 90,0
 EN-ISO 3405
 —
 konečný bod varu
 °C
 190
 210
 EN-ISO 3405
 Reziduum
 % v/v
 —
 2,0
 EN-ISO 3405
 Rozbor uhlovodíků:
 —
 olefiny
 % v/v
 3,0
 18,0
 EN 14517
 EN 15553
 —
 aromáty
 % v/v
 25,0
 35,0
 EN 14517
 EN 15553
 —
 benzen
 % v/v
 0,4
 1,0
 EN 12177
 EN 238,
 EN 14517
 —
 nasycené látky
 % v/v
 zpráva
 EN 14517
 EN 15553
 Poměr uhlík/vodík
 zpráva
 Poměr uhlík/kyslík
 zpráva
 Doba indukce (12)
 min
 480
 EN-ISO 7536
 Obsah kyslíku (13)
 % m/m
 3,7
 EN 1601
 EN 13132
 EN 14517
 Pryskyřičné látky
 mg/ml
 —
 0,04
 EN-ISO 6246
 Obsah síry (14)
 mg/kg
 —
 10
 EN ISO 20846
 EN ISO 20884
 Koroze mědi
 (3h při 50 °C)
 hodnocení
 —
 třída 1
 EN-ISO 2160
 Obsah olova
 mg/l
 —
 5
 EN 237
 Obsah fosforu (15)
 mg/l
 —
 1,3
 ASTM D 3231
 Ethanol (12)
 % v/v
 9,5
 10,0
 EN 1601
 EN 13132
 EN 14517
 Typ: Ethanol (E85)
 Parametr
 Jednotka
 Mezní hodnoty (16)


text:
Zkušební metoda
 minimální
 maximální
 Oktanové číslo výzkumnou metodou (RON)
 95,0
 —
 EN ISO 5164
 Oktanové číslo motorovou metodou (MON)
 85,0
 —
 EN ISO 5163
 Hustota při 15 °C
 kg/m3
 zpráva
 ISO 3675
 Tlak par
 kPa
 40,0
 60,0
 EN ISO 13016-1
 (DVPE)
 Obsah síry (17)
 mg/kg
 —
 10
 EN 15485 nebo EN 15486
 Stálost vůči oxidaci
 min
 360
 EN ISO 7536
 Obsah pryskyřičných látek
 (po vymytí rozpouštědla)
 mg/100ml
 —
 5
 EN-ISO 6246
 Vzhled
 Stanoví se při okolní teplotě nebo při teplotě 15 °C podle toho, která hodnota je vyšší
 průzračný a světlý, viditelně bez suspendovaných nebo sražených příměsí
 Vizuální kontrola
 Ethanol a vyšší alkoholy (18)
 % v/v
 83
 85
 EN 1601
 EN 13132
 EN 14517
 E DIN 51627-3
 Vyšší alkoholy (C3–C8)
 % v/v
 —
 2,0
 E DIN 51627-3
 Methanol
 % v/v
 1,00
 E DIN 51627-3
 Benzin (19)
 % v/v
 zůstatek
 EN 228
 Fosfor
 mg/l
 0,20 (20)
 EN 15487
 Obsah vody
 % v/v
 0,300
 EN 15489 nebo EN 15692
 Obsah neorganického chloridu
 mg/l
 1
 EN 15492
 pHe
 6,5
 9,0
 EN 15490
 Koroze proužku mědi
 (3h při 50 °C)
 hodnocení
 třída 1
 EN ISO 2160
 Kyselost (jako kyselina octová CH3COOH)
 % m/m
 —
 0,0050
 EN 15491
 (mg/l)
 (40)
 Elektrická vodivost
 μS/cm
 1,5
 DIN 51627-4 nebo prEN 15938
 Poměr uhlík/vodík
 zpráva
 Poměr uhlík/kyslík
 zpráva
 Typ: LPG
 Parametr
 Jednotka
 Palivo A
 Palivo B
 Zkušební metoda
 Složení:
 EN 27941
 Obsah C3
 % v/v
 30 ± 2
 85 ± 2
 Obsah C4
 % v/v
 zůstatek (21)
 zůstatek (21)
 < C3, > C4
 % v/v
 maximálně 2
 maximálně 2
 Olefiny
 % v/v
 maximálně 12
 maximálně 15
 Zbytek odparu
 mg/kg
 maximálně 50
 maximálně 50
 EN 15470
 Obsah vody při 0 °C
 žádný
 žádný
 EN 15469
 Celkový obsah síry včetně odorantu
 mg/kg
 maximálně 10
 maximálně 10
 EN 24260, ASTM D 3246, ASTM 6667
 Sirovodík
 žádný
 žádný
 EN ISO 8819
 Koroze proužku mědi
 (1h při 40 °C)
 hodnocení
 třída 1
 třída 1
 ISO 6251 (22)
 Zápach
 charakteristický
 charakteristický
 Oktanové číslo motorovou metodou (23)
 minimálně 89,0
 minimálně 89,0
 EN 589 příloha B
 Typ: Zemní plyn / biomethan
 Vlastnosti
 Jednotky
 Základ
 Mezní hodnoty
 Zkušební metoda
 minimální
 maximální
 Referenční palivo GR
 Složení:
 Methan
 87
 84
 89
 Ethan
 13
 11
 15
 Zůstatek (24)
 % mol
 —
 —
 1
 ISO 6974
 Obsah síry
 mg/m3
 (25)
 —
 10
 ISO 6326-5
 Referenční palivo G23
 Složení:
 Methan
 92,5
 91,5
 93,5
 Zůstatek (26)
 % mol
 —
 —
 1
 ISO 6974
 N2
 % mol
 7,5
 6,5
 8,5
 Obsah síry
 mg/m3
 (27)
 —
 —
 10
 ISO 6326-5
 Referenční palivo G25
 Složení:
 Methan
 % mol
 86
 84
 88
 Zůstatek (28)
 % mol
 —
 —
 1
 ISO 6974
 N2
 % mol
 14
 12
 16
 Obsah síry
 mg/m3
 (29)
 —
 —
 10
 ISO 6326-5
 Referenční palivo G20
 Složení:
 Methan
 % mol
 100
 99
 100
 ISO 6974
 Zůstatek (30)
 % mol
 —
 —
 1
 ISO 6974
 N2
 % mol
 ISO 6974
 Obsah síry
 mg/m3
 (31)
 —
 —
 10
 ISO 6326-5
 Wobbeho index (čistý)
 MJ/m3
 (32)
 48,2
 47,2
 49,2
 (1) Hodnoty uvedené ve specifikacích jsou „skutečné hodnoty“. Při stanovení jejich mezních hodnot byla použita ustanovení z normy


text:
ISO 4259 Ropné výrobky – stanovení a využití údajů shodnosti ve vztahu ke zkušebním metodám a při určení minimální hodnoty byl vzat v úvahu nejmenší rozdíl 2R nad nulou; při určení maximální a minimální hodnoty je minimální rozdíl 4R (R = reprodukovatelnost). Nehledě k tomuto opatření, které je nutné z technických důvodů, bude výrobce paliv přesto usilovat o nulovou hodnotu tam, kde je stanovená minimální hodnota 2R, a o střední hodnotu v případě udávání maximálních a minimálních mezních hodnot. Pokud je třeba objasnit otázku, zda palivo splňuje požadavky specifikací, použijí se ustanovení normy ISO 4259.
 (2) Uvedený rozsah cetanového čísla není ve shodě s požadavkem minimálního rozsahu 4R. Avšak v případě rozporu mezi dodavatelem paliva a spotřebitelem paliva mohou být k vyřešení tohoto rozporu použita ustanovení ISO 4259 za předpokladu, že místo jednotlivého měření se provedou opakovaná měření v dostatečném počtu nutném k určení potřebné přesnosti.
 (3) I když se kontroluje stabilita vůči oxidaci, je pravděpodobné, že skladovatelnost je omezená. Je třeba si vyžádat od dodavatele pokyny o podmínkách skladování a životnosti.
 (4) Obsah methylesterů mastných kyselin pro splnění specifikace EN 14214.
 (5) Do ethanolového paliva je možno podle pokynů výrobce přidat aditiva, například přísadu zlepšující cetanové číslo, pokud nejsou známy žádné nepříznivé vedlejší účinky. Jsou-li tyto podmínky splněny, maximální přípustné množství je 10 % hmotnostních.
 (6) Hodnoty uvedené ve specifikacích jsou „skutečné hodnoty“. Při stanovení jejich mezních hodnot byla použita ustanovení z normy ISO 4259 Ropné výrobky – stanovení a využití údajů shodnosti ve vztahu ke zkušebním metodám a při určení minimální hodnoty byl vzat v úvahu nejmenší rozdíl 2R nad nulou; při určení maximální a minimální hodnoty je minimální rozdíl 4R (R = reprodukovatelnost). Nehledě k tomuto opatření, které je nutné z technických důvodů, bude výrobce paliv přesto usilovat o nulovou hodnotu tam, kde je stanovená maximální hodnota 2R, a o střední hodnotu v případě udávání maximálních a minimálních mezních hodnot. Pokud je třeba objasnit otázku, zda palivo splňuje požadavky specifikací, použijí se ustanovení normy ISO 4259.
 (7) Budou převzaty rovnocenné metody EN/ISO, jakmile budou vydány pro výše uvedené vlastnosti.
 (8) Pokud je třeba objasnit otázku, zda palivo splňuje požadavky specifikací, použijí se ustanovení normy EN 15489.
 (9) Hodnoty uvedené ve specifikacích jsou „skutečné hodnoty“. Při stanovení jejich mezních hodnot byla použita ustanovení z normy ISO 4259 Ropné výrobky – stanovení a využití údajů shodnosti ve vztahu ke zkušebním metodám a při určení minimální hodnoty byl vzat v úvahu nejmenší rozdíl 2R nad nulou; při určení maximální a minimální hodnoty je minimální rozdíl 4R (R = reprodukovatelnost). Nehledě k tomuto opatření, které je nutné z technických důvodů, bude výrobce paliv přesto usilovat o nulovou hodnotu tam, kde je stanovená maximální hodnota 2R, a o střední hodnotu v případě udávání maximálních a minimálních mezních hodnot. Pokud je třeba objasnit otázku, zda palivo splňuje požadavky specifikací, použijí se ustanovení normy ISO 4259.
 (10) Budou převzaty rovnocenné metody EN/ISO, jakmile budou vydány pro výše uvedené vlastnosti.
 (11) Pro výpočet konečného výsledku v souladu s normou EN 228:2008 bude odečten korekční koeficient


text:
ve výši 0,2 pro hodnoty MON a RON.
 (12) Palivo smí obsahovat inhibitory oxidace a dezaktivátory kovů běžně používané ke stabilizování toků benzinu v rafineriích, avšak nesmějí se přidávat detergentní/disperzní přísady a rozpouštěcí oleje.
 (13) Jediným oxygenátem, který smí být záměrně přidán do referenčního paliva, je ethanol splňující specifikaci EN 15376.
 (14) Skutečný obsah síry v palivu použitém ke zkoušce typu 1 se uvede v protokolu.
 (15) Do tohoto referenčního paliva se nesmí záměrně přidávat žádné složky obsahující fosfor, železo, mangan nebo olovo.
 (16) Hodnoty uvedené ve specifikacích jsou „skutečné hodnoty“. Při stanovení jejich mezních hodnot byla použita ustanovení z normy ISO 4259 Ropné výrobky – stanovení a využití údajů shodnosti ve vztahu ke zkušebním metodám a při určení minimální hodnoty byl vzat v úvahu nejmenší rozdíl 2R nad nulou; při určení maximální a minimální hodnoty je minimální rozdíl 4R (R = reprodukovatelnost). Nehledě k tomuto opatření, které je nutné z technických důvodů, bude výrobce paliv přesto usilovat o nulovou hodnotu tam, kde je stanovená nejvyšší hodnota 2R, a o střední hodnotu v případě udávání maximálních a minimálních mezních hodnot. Pokud je třeba objasnit otázku, zda palivo splňuje požadavky specifikací, použijí se ustanovení normy ISO 4259.
 (17) Skutečný obsah síry v palivu použitém ke zkouškám emisí se uvede v protokolu.
 (18) Jediným oxygenátem, který smí být záměrně přidán do tohoto referenčního paliva, je ethanol splňující specifikaci EN 15376.
 (19) Obsah bezolovnatého benzinu lze stanovit jako 100 mínus součet procentního obsahu vody, alkoholů, MTBE a ETBE.
 (20) Do tohoto referenčního paliva se nesmí záměrně přidávat žádné složky obsahující fosfor, železo, mangan nebo olovo.
 (21) Zůstatkem se rozumí: zůstatek = 100 - C3 - <C3 - >C4.
 (22) Tato metoda nemusí přesně stanovit přítomnost korodujících materiálů, jestliže vzorek obsahuje inhibitory koroze nebo jiné chemikálie, které zmenšují korozní účinky vzorku na proužek mědi. Proto je zakázáno přidávat takové složky jen za účelem ovlivnění zkušební metody.
 (23) Na žádost výrobce motoru lze pro zkoušky při schvalování typu použít vyšší MON.
 (24) Inertní plyny + C2+.
 (25) Hodnota se musí stanovit při standardní teplotě 293,2 K (20 °C) a tlaku 101,3 kPa.
 (26) Inertní plyny (jiné než N2) + C2 + C2+.
 (27) Hodnota se musí stanovit při teplotě 293,2 K (20 °C) a tlaku 101,3 kPa.
 (28) Inertní plyny (jiné než N2) + C2 + C2+.
 (29) Hodnota se musí stanovit při teplotě 293,2 K (20 °C) a tlaku 101,3 kPa.
 (30) Inertní plyny (jiné než N2) + C2 + C2+.
 (31) Hodnota se musí stanovit při teplotě 293,2 K (20 °C) a tlaku 101,3 kPa.
 (32) Hodnota se musí stanovit při teplotě 273,2 K (0 °C) a tlaku 101,3 kPa.
 PŘÍLOHA 6
 ÚDAJE O EMISÍCH POŽADOVANÉ PŘI SCHVALOVÁNÍ TYPU PRO ÚČELY TECHNICKÉ PROHLÍDKY
 MĚŘENÍ EMISÍ OXIDU UHELNATÉHO PŘI VOLNOBĚŽNÝCH OTÁČKÁCH
 1. ÚVOD
 1.1.
 Tato příloha stanoví postup pro měření emisí oxidu uhelnatého při volnoběžných otáčkách (běžných a vysokých) pro zážehové motory na benzin nebo ethanol (E85) nebo zážehové motory na NG/biomethan nebo LPG instalované ve vozidlech kategorie M2, N1 nebo M1 s maximální


text:
přípustnou hmotností nepřesahující 7,5 tun.
 2. OBECNÉ POŽADAVKY
 2.1.
 Obecné požadavky jsou stanoveny v odstavcích 5.3.7 předpisu č. 83 s výjimkami, které jsou popsány v odstavcích 2.2, 2.3 a 2.4.
 2.2.
 Poměry atomové hmotnosti stanovené v odstavci 5.3.7.3 předpisu č. 83 se rozumí:
 Hcv= poměr atomové hmotnosti vodíku k uhlíku
 —
 pro benzin (E10) 1,93
 —
 pro LPG 2,525
 —
 pro NG/biomethan 4,0
 —
 pro etanol (E85) 2,74
 Ocv= poměr atomové hmotnosti kyslíku k uhlíku
 —
 pro benzin (E10) 0,032
 —
 pro LPG 0,0
 —
 pro NG/biomethan 0,0
 —
 pro etanol (E85) 0,385
 2.3.
 Tabulka v odstavci 1.4.3 přílohy 2A (Tabulka 6) se doplní na základě požadavků stanovených v odstavcích 2.2 a 2.4 této přílohy.
 2.4.
 Výrobce potvrdí, že hodnota lambda zaznamenaná při schvalování typu podle odstavce 2.1 této přílohy je správná a pro vozidla ze sériové výroby je tato hodnota reprezentativní typickou hodnotou po dobu 24 měsíců ode dne udělení schválení typu. Vyhodnocení se provede na základě průzkumu a studií vozidel ze sériové výroby.
 3. TECHNICKÉ POŽADAVKY
 3.1.
 Technické požadavky jsou stanoveny v příloze 5 předpisu č. 83 s výjimkami, které jsou popsány v odstavci 3.2.
 3.2.
 Referenčními palivy uvedenými v odstavci 2.1 přílohy 5 předpisu č. 83 se rozumí odkaz k příslušným specifikacím referenčních paliv v příloze 5 tohoto předpisu.
 PŘÍLOHA 7
 OVĚŘENÍ ŽIVOTNOSTI SYSTÉMŮ MOTORU
 1. ÚVOD
 1.1. Tato příloha stanoví postupy pro výběr motorů ke zkouškám v rámci programu akumulace doby provozu pro účely stanovení faktorů zhoršení. Faktory zhoršení se použijí v souladu s požadavky odstavce 3.6 této přílohy pro emise měřené podle přílohy 4.
 1.2. Tato příloha stanoví rovněž údržbu související a nesouvisející s emisemi a prováděnou na motorech v rámci programu akumulace doby provozu. Tato údržba musí splňovat požadavky na údržbu prováděnou na motorech v provozu a majitelé nových motorů a vozidel o ní budou informováni.
 2. VÝBĚR MOTORŮ K URČENÍ FAKTORŮ ZHORŠUJÍCÍCH DOBU ŽIVOTNOSTI
 2.1. Ke zjištění faktorů zhoršujících dobu životnost budou vybrány motory z rodiny motorů vymezené v odstavci 7 tohoto předpisu.
 2.2. Motory z různých rodin motorů lze dále spojovat do rodin na základě typu použitého systému následného zpracování výfukových plynů. K zařazení motorů s různým počtem válců a různým uspořádáním válců, avšak se stejnými technickými specifikacemi a systémem následného zpracování výfukových plynů do stejné rodiny motorů se stejným systémem následného zpracování výfukových plynů poskytne výrobce orgánů schválení typu údaje, které prokazují, že emise těchto motorů jsou obdobné.
 2.3. Pro zkoušky v rámci programu akumulace doby provozu definované v odstavci 3.2 výrobce motorů vybere jeden motor reprezentující rodinu motorů se stejným systémem následného zpracování výfukových plynů podle odstavce 2.2 a před zahájením zkoušek o tom informuje orgán schválení typu.
 2.3.1. Pokud orgán schválení typu rozhodne, že nejhorší úroveň emisí rodiny motorů se stejným systémem následného zpracování výfukových plynů by lépe charakterizoval jiný motor, pak zkušební motor bude vybrán orgánem schválení typu společně s výrobcem motorů.
 3. URČENÍ FAKTORŮ ZHORŠUJÍCÍCH DOBU ŽIVOTNOSTI
 3.1. Obecně
 Faktory zhoršení použitelné na rodinu motorů se stejným systémem následného zpracování výfukových plynů jsou odvozeny z vybraných motorů