text:
= VCHSS × NWP /1 000 × ((–0,027 × NWP + 4) × Rs – 0,21) – 1,7 × Rs
 kde Rs = Ps / NWP, Ps je tlakový rozsah snímače tlaku (MPa), NWP je jmenovitý pracovní tlak (MPa), VCHSS je objem systému pro uchovávání stlačeného vodíku (L) a Δt je časový interval (min).
 4.1.3.
 Je-li vypočtená hodnota Δt menší než 60 minut, pokládá se Δt za rovný 60 minutám.
 4.2.
 Počáteční hmotnost vodíku v úložném systému lze vypočítat takto:
 Po’ = Po × 288 / (273 + T0)
 ρo’ = –0,0027 × (P0’)2 + 0,75 × P0’ + 0,5789
 Mo = ρo’ × VCHSS
 4.3.
 Konečná hmotnost vodíku v úložném systému, Mf, na konci časového intervalu Δt se vypočte takto:
 Pf’ = Pf × 288 / (273 + Tf)
 ρf’ = –0,0027 × (Pf’)2 + 0,75 × Pf’ + 0,5789
 Mf = ρf’ × VCHSS
 kde Pf je konečný tlak (MPa) změřený na konci časového intervalu a Tf je změřená konečná teplota (°C).
 4.4.
 Průměrný průtok vodíku za časový interval je proto:
 VH2 = (Mf – Mo) / Δt × 22,41 / 2,016 × (Ptarget / Po)
 kde VH2 je průměrný objemový průtok (NL/min) za časový interval a výraz (Ptarget / Po) se použije ke kompenzaci rozdílů mezi změřeným počátečním tlakem (Po) a cílovým tlakem náplně (Ptarget).
 5.
 Zkušební měření netěsnosti po nárazu vozidla u systému pro uchovávání stlačeného vodíku naplněného stlačeným heliem
 5.1.
 Tlak plynného helia P0 (MPa) a teplota T0 (°C) se měří bezprostředně před nárazem a pak za předem stanovený časový interval po nárazu.
 5.1.1.
 Časový interval Δt začíná, když se vozidlo po nárazu zastaví, a trvá nejméně 60 minut.
 5.1.2.
 Časový interval Δt se prodlouží, pokud je to nutné k přizpůsobení přesnosti měření u velkoobjemového úložného systému, pracujícího s tlakem do 70 MPa. V takovém případě lze Δt vypočítat z této rovnice:
 Δt = VCHSS × NWP /1 000 × ((–0,028 × NWP + 5,5) × Rs – 0,3) – 2,6 × Rs
 kde Rs = Ps / NWP, Ps je tlakový rozsah snímače tlaku (MPa), NWP je jmenovitý pracovní tlak (MPa), VCHSS je objem systému pro uchovávání stlačeného vodíku (L) a Δt je časový interval (min).
 5.1.3.
 Je-li hodnota Δt menší než 60 minut, pokládá se Δt za rovný 60 minutám.
 5.2.
 Počáteční hmotnost helia v úložném systému se vypočte takto:
 Po’ = Po × 288 / (273 + T0)
 ρo’ = –0,0043 × (P0’)2 + 1,53 × P0’ + 1,49
 Mo = ρo’ × VCHSS
 5.3.
 Konečná hmotnost helia v úložném systému na konci časového intervalu Δt se vypočte takto:
 Pf’ = Pf × 288 / (273 + Tf)
 ρf’ = –0,0043 × (Pf’)2 + 1,53 × Pf’ + 1,49
 Mf = ρf’ × VCHSS
 kde Pf je konečný tlak (MPa) změřený na konci časového intervalu a Tf je změřená konečná teplota (°C).
 5.4.
 Průměrný průtok helia za časový interval je proto:
 VHe = (Mf – Mo) / Δt × 22,41 / 4,003 × (Ptarget/ Po)
 kde VHe je průměrný objemový průtok (NL/min)


text:
za časový interval a výraz (Ptarget / Po) se použije ke kompenzaci rozdílů mezi změřeným počátečním tlakem (Po) a cílovým tlakem náplně (Ptarget).
 5.5.
 Konverze průměrného objemového průtoku helia na průměrný průtok vodíku se vypočte podle tohoto vzorce:
 VH2 = VHe / 0,75
 kde VH2 je příslušný průměrný objemový průtok vodíku.
 6.
 Měření koncentrace v uzavřených prostorech po nárazu
 6.1.
 Sběr údajů po nárazu v uzavřených prostorech začíná okamžikem, kdy se vozidlo zastaví. Údaje snímačů instalovaných v souladu s bodem 3.2 této přílohy se zaznamenávají nejméně každých 5 sekund po dobu 60 minut po zkoušce. Na měření se může použít prodleva prvního řádu (časová konstanta) až do nejvýše 5 sekund, aby se „uhladily“ a filtrovaly vlivy nevěrohodných datových bodů.
 Příloha 5
 Zkušební postupy pro vozidla vybavená elektrickým hnacím ústrojím
 Tato příloha popisuje postupy zkoušky prokazující soulad s požadavky na elektrickou bezpečnost podle bodu 5.2.2 tohoto předpisu.
 1.
 Příprava zkoušky a vybavení
 Pokud je používána funkce odpojení vysokého napětí, musí se zařízení zajištující funkci odpojení měřit z obou stran. Pokud je však funkce odpojení vysokého napětí zabudována do systému REESS nebo systému konverze energie a je-li vysokonapěťová sběrnice systému REESS nebo systému konverze energie chráněna po nárazové zkoušce podle stupně ochrany IPXXB, provedou se měření pouze mezi zařízením s funkcí odpojení a elektrickými spotřebiči.
 Voltmetr použitý při této zkoušce musí měřit stejnosměrné hodnoty a jeho vnitřní odpor musí být nejméně 10 MΩ.
 2.
 Následující pokyny mohou být použity v případě, že se měří napětí.
 Po nárazové zkoušce se stanoví napětí ve vysokonapěťové sběrnici (Ub, U1, U2) (viz obrázek 1).
 Měření napětí nesmí proběhnout dříve než 10 sekund, avšak nikoli později než 60 sekund, po nárazu.
 Tento postup se nepoužije, pokud během zkoušky není napájeno elektrické hnací ústrojí.
 3.
 Postup posuzování pro nízké hodnoty elektrické energie
 Před nárazem se k odpovídajícímu kondenzátoru paralelně připojí spínač S1 a známý vybíjecí odpor Re (viz obrázek 2).
 a)
 Nejdříve za 10 sekund a nejpozději za 60 sekund po nárazu se při měření napětí Ub a proudu Ie spínač S1 uzavře a hodnoty měření se zaznamenají. Součin napětí Ub a proudu Ie se integruje v čase, od okamžiku uzavření spínače S1 (tc) do doby, kdy napětí Ub klesne pod hranici napětí 60 V (ss) (th). Výsledek integrace se rovná celkové energii (TE) v joulech.
 b)
 Pokud jsou hodnoty Ub měřeny v okamžiku mezi 10 sekundami a 60 sekundami po nárazu a kapacita kondenzátorů X (Cx) je stanovena výrobcem, vypočítá se celková energie (TE) podle tohoto vzorce:
 TE = 0,5 × Cx × Ub2
 c)
 Pokud jsou hodnoty U1 a U2 (viz obrázek 1) měřeny v okamžiku mezi 10 sekundami a 60 sekundami po nárazu a kapacita kondenzátorů Y (Cy1, Cy2) je stanovena výrobcem, vypočítá se celková energie (TEy1, TEy2) podle těchto vzorců:
 TEy1 = 0,5 × Cy1 × U12
 TEy2 = 0,5 × Cy2 × U22
 Tento postup se nepoužije, pokud během zkoušky není napájeno elektrické hnací ústrojí.
 4.
 Fyzická ochrana
 Po nárazové zkoušce vozidla se bez použití nářadí otevřou, rozeberou nebo vyjmou všechny části obklopující

type: contracts

jurisdiction: EU


text:
vysokonapěťové komponenty. Veškeré zbývající obklopující části se považují za součást fyzické ochrany.
 Kloubový zkušební prst znázorněný na obrázku 3 se pro posouzení elektrické bezpečnosti vloží do každé mezery nebo otvoru fyzické ochrany zkušební silou 10 N ± 10 %. Pokud dojde k částečnému nebo úplnému průniku kloubového zkušebního prstu do fyzické ochrany, musí se kloubový zkušební prst umístit do všech poloh, které jsou uvedeny níže.
 Z výchozí rovné polohy se oba klouby zkušebního prstu postupně ohnou do úhlu 90° k ose spojených článků prstu a prst se umístí do každé možné polohy.
 Vnitřní zábrany elektrické ochrany se považují za součást krytu.
 Pokud je to vhodné, připojí se mezi kloubový zkušební prst a živé části pod vysokým napětím, které jsou uvnitř zábrany elektrické ochrany nebo krytu, zdroj nízkého napětí (nejméně 40 V a nejvíce 50 V) s vhodnou sériově zapojenou svítilnou.
 Materiál: kov, není-li uvedeno jinak
 Lineární rozměry v milimetrech.Tolerance rozměrů bez zvláštní tolerance:
 a)
 u úhlů: +0°0′0′′ / –0°0′10′′;
 b)
 u lineárních rozměrů:
 i)
 ≤ 25 mm: +0 / –0,05 mm;
 ii)
 > 25 mm: ±0,2 mm.
 Oba klouby musí ve stejné rovině a ve stejném směru umožňovat pohyb pod úhlem 90° s tolerancí 0 až +10°.
 Požadavky bodu 5.2.2.1.3 tohoto předpisu jsou splněny, pokud se kloubový zkušební prst specifikovaný na obrázku 3 nemůže dotknout živých částí pod vysokým napětím.
 Je-li to nutné, lze ke kontrole, zda se kloubový zkušební prst nedotýká vysokonapěťové sběrnice, použít zrcátko nebo světelnou sondu.
 Pokud se tento požadavek ověřuje signálním obvodem mezi kloubovým zkušebním prstem a živými částmi pod vysokým napětím, nesmí se svítilna rozsvítit.
 4.1.
 Zkušební metoda pro měření elektrického odporu:
 a)
 Zkušební metoda s použitím přístroje na měření odporu
 Přístroj na měření odporu se připojí k bodům měření (obvykle elektrická kostra a elektricky vodivý kryt / zábrana elektrické ochrany) a odpor se měří pomocí přístroje, který splňuje následující požadavky:
 i)
 přístroj na měření odporu: měřicí proud nejméně 0,2 A;
 ii)
 rozlišení: 0,01 Ω nebo méně;
 iii)
 odpor R musí být menší než 0,1 Ω.
 b)
 Zkušební metoda s použitím stejnosměrného napájecího zdroje, voltmetru a ampérmetru
 Stejnosměrný napájecí zdroj, voltmetr a ampérmetr se připojí k bodům měření (obvykle elektrická kostra a elektricky vodivý kryt / zábrana elektrické ochrany).
 Napětí stejnosměrného napájecího zdroje se nastaví tak, aby hodnota elektrického proudu činila nejméně 0,2 A.
 Měří se proud „I“ a napětí „U“.
 Odpor „R“ se vypočítá podle tohoto vzorce:
 R = U / I
 odpor R musí být menší než 0,1 Ω.
 Poznámka:
 Pokud se k měření napětí a proudu používají olověné vodiče, musí být každý olověný vodič samostatně připojen k zábraně elektrické ochrany / krytu / elektrické kostře. Pro měření napětí a měření proudu může být použita společná svorka.
 Níže je uveden příklad zkušební metody s použitím stejnosměrného napájecího zdroje, voltmetru a ampérmetru.
 5.
 Izolační odpor
 5.1.
 Obecně
 Izolační odpor každé vysokonapěťové sběrnice vozidla se měří nebo stanovuje výpočtem pomocí naměřených hodnot každé části nebo konstrukční jednotky vysokonapěťové sběrnice.
 Všechna měření pro výpočet napětí a elektrické izolace se provádějí po uplynutí nejméně 10 sekund po


text:
nárazu.
 5.2.
 Metoda měření
 Měření izolačního odporu se provádí výběrem vhodné metody měření z metod uvedených v bodech 5.2.1 až 5.2.2 této přílohy, v závislosti na elektrickém náboji na živých částech nebo na izolačním odporu.
 Rozsah elektrického obvodu, který má být měřen, je předem vyjasněn pomocí schémat elektrických obvodů. Jsou-li vysokonapěťové sběrnice vzájemně galvanicky izolovány, měří se izolační odpor každého elektrického obvodu.
 Kromě toho lze provést nezbytné úpravy pro měření izolačního odporu, jako je odstranění krytu za účelem zajištění přístupu k živým částem, natažení měřicích vodičů a změny softwaru.
 V případech, kdy jsou naměřené hodnoty nestabilní v důsledku činnosti palubního systému sledování izolačního odporu, lze za účelem provedení měření provést nezbytné úpravy zastavením činnosti dotyčného zařízení nebo jeho odstraněním. Kromě toho se po odstranění zařízení použije soubor výkresů s cílem prokázat, že izolační odpor mezi živými částmi a elektrickou kostrou zůstává nezměněn.
 Tyto úpravy nesmí ovlivnit výsledky zkoušky.
 Je třeba věnovat co největší pozornost tomu, aby nedošlo ke zkratu a úrazu elektrickým proudem, jelikož toto potvrzení může vyžadovat přímý zásah do vysokonapěťového obvodu.
 5.2.1.
 Metoda měření s použitím stejnosměrného napětí z externích zdrojů
 5.2.1.1.
 Měřicí přístroj
 Použije se přístroj pro zkoušku izolačního odporu, který dokáže přivádět stejnosměrné napětí, které je vyšší než pracovní napětí vysokonapěťové sběrnice.
 5.2.1.2.
 Metoda měření
 Přístroj pro zkoušku izolačního odporu se připojí mezi živé části a elektrickou kostru. Izolační odpor se poté změří přivedením stejnosměrného napětí o hodnotě představující nejméně polovinu pracovního napětí vysokonapěťové sběrnice.
 Pokud má systém v galvanicky propojeném obvodu (např. z důvodu použití měniče zvyšujícího napětí na výstupu) několik rozsahů napětí a některé z konstrukčních částí nesnesou pracovní napětí celého obvodu, lze izolační odpor mezi těmito konstrukčními částmi a elektrickou kostrou měřit odděleně přivedením napětí o hodnotě představující nejméně polovinu jejich pracovního napětí, přičemž tyto konstrukční části musí být odpojeny.
 5.2.2.
 Metoda měření s využitím vlastního systému REESS vozidla jako stejnosměrného zdroje napětí
 5.2.2.1.
 Podmínky zkoušení vozidla
 Na vysokonapěťovou sběrnici se přivede napětí z vlastního systému REESS vozidla a/nebo ze systému konverze energie a úroveň napětí REESS a/nebo systému konverze energie po celou dobu zkoušky musí být nejméně jmenovité provozní napětí určené výrobcem vozidla.
 5.2.2.2.
 Metoda měření
 5.2.2.2.1.
 První krok
 Napětí se měří tak, jak je znázorněno na obrázku 1, a zaznamenává se napětí vysokonapěťové sběrnice (Ub).
 5.2.2.2.2.
 Druhý krok
 Měří se a zaznamenává napětí (U1) mezi zápornou stranou vysokonapěťové sběrnice a elektrickou kostrou (viz obrázek 1).
 5.2.2.2.3.
 Třetí krok
 Měří se a zaznamenává napětí (U2) mezi kladnou stranou vysokonapěťové sběrnice a elektrickou kostrou (viz obrázek 1).
 5.2.2.2.4.
 Čtvrtý krok
 Pokud je U1 rovno U2 nebo vyšší, připojí se mezi zápornou stranu vysokonapěťové sběrnice a elektrickou kostru standardní známý odpor (R0). S připojeným R0 se změří napětí (U1') mezi zápornou stranou vysokonapěťové sběrnice a elektrickou kostrou (viz obrázek 5).
 Elektrická izolace (Ri) se vypočítá podle tohoto vzorce:
 Ri = R0*Ub*(1/U1' – 1/U1)
 Pokud je U2 vyšší než U1, připojí se mezi kladnou stranu vysokonapěťové sběrnice a elektrickou kostru standardní známý odpor (R0). S připojeným R0 se změří napětí (U2’) mezi kladnou stranou vysokonapěťové


text:
sběrnice a elektrickou kostrou (viz obrázek 6).
 Elektrická izolace (Ri) se vypočítá podle tohoto vzorce:
 Ri = R0*Ub*(1/U2' – 1/U2)
 5.2.2.2.5.
 Pátý krok
 Vydělením hodnoty elektrické izolace Ri (Ω) pracovním napětím vysokonapěťové sběrnice (V) se vypočte izolační odpor (Ω/V).
 Poznámka:
 Standardní známý odpor R0 (Ω) by měl mít hodnotu minimálního požadovaného izolačního odporu (Ω/V) vynásobeného pracovním napětím vozidla (V) ± 20 %. R0 nemusí přesně odpovídat této hodnotě, jelikož rovnice jsou platné pro každý Ro; nicméně hodnota R0 v tomto rozsahu poskytuje dobré rozlišení pro měření napětí.
 6.
 Únik elektrolytu
 Pokud je to nutné, použije se vhodné zakrytí fyzické ochrany (kryt), aby se potvrdilo, zda po nárazové zkoušce došlo k úniku elektrolytu z REESS.
 7.
 Zadržení REESS
 Shodnost se stanoví pomocí vizuální kontroly.


text:
 22.5.2014
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 L 154/28
 ROZHODNUTÍ SMÍŠENÉHO VÝBORU EHP
 č. 229/2013
 ze dne 13. prosince 2013,
 kterým se mění příloha XIII (Doprava) Dohody o EHP
 SMÍŠENÝ VÝBOR EHP,
 s ohledem na Dohodu o Evropském hospodářském prostoru (dále jen „Dohoda o EHP“), a zejména na článek 98 této dohody,
 vzhledem k těmto důvodům:
 (1)
 Nařízení Komise (EU) č. 691/2010 ze dne 29. července 2010, kterým se stanoví systém sledování výkonnosti letových navigačních služeb a funkcí sítě a mění nařízení (ES) č. 2096/2005, kterým se stanoví společné požadavky pro poskytování letových navigačních služeb (1), ve znění opravy v Úř. věst. L 229, 6.9.2011, s. 18, má být začleněno do Dohody o EHP.
 (2)
 Prováděcí nařízení Komise (EU) č. 1216/2011 ze dne 24. listopadu 2011, kterým se mění nařízení Komise (EU) č. 691/2010, kterým se stanoví systém sledování výkonnosti letových navigačních služeb a funkcí sítě (2), má být začleněno do Dohody o EHP.
 (3)
 Příloha XIII Dohody o EHP by proto měla být odpovídajícím způsobem změněna,
 PŘIJAL TOTO ROZHODNUTÍ:
 Článek 1
 Příloha XIII Dohody o EHP se mění takto:
 1)
 V bodě 66x (nařízení Komise (ES) č. 2096/2005) se doplňuje nová odrážka, která zní:
 „—
 32010 R 0691: nařízení Komise (EU) č. 691/2010 ze dne 29. července 2010 (Úř. věst. L 201, 3.8.2010, s. 1), ve znění opravy v Úř. věst. L 229, 6.9.2011, s. 18.“
 2)
 Za bod 66x (nařízení Komise (ES) č. 2096/2005) se vkládá nový bod, který zní:
 „66xa.
 32010 R 0691: nařízení Komise (EU) č. 691/2010 ze dne 29. července 2010, kterým se stanoví systém sledování výkonnosti letových navigačních služeb a funkcí sítě a mění nařízení (ES) č. 2096/2005, kterým se stanoví společné požadavky pro poskytování letových navigačních služeb (Úř. věst. L 201, 3.8.2010, s. 1), ve znění opravy v Úř. věst. L 229, 6.9.2011, s. 18, ve znění:
 —
 32011 R 1216: prováděcí nařízení Komise (EU) č. 1216/2011 ze dne 24. listopadu 2011 (Úř. věst. L 310, 25.11.2011, s. 3).
 Pro účely dohody se nařízení upravuje takto:
 a)
 V článku 3 se slovo ‚Komise‘ nahrazuje slovy ‚Stálý výbor států ESVO‘.
 b)
 V čl. 13 odst. 1 se doplňuje nový pododstavec, který zní:
 ‚Jsou-li obsahem hodnocení plány výkonnosti týkající se jednoho či více členských států EU a jednoho či více států ESVO, provede hodnocení Kontrolní úřad ESVO u států ESVO a Komise u členských států EU. Komise a Kontrolní úřad ESVO v tomto ohledu spolupracují za účelem přijetí shodných postojů.‘
 c)
 V čl. 14 odst. 1 se doplňuje nový pododstavec, který zní:
 ‚Jsou-li obsahem hodnocení výkonnostní cíle týkající se jednoho či více členských států EU a jednoho či více států ESVO, provede hodnocení Kontrolní úřad ESVO u států ESVO a Komise u členských států EU. Komise a Kontrolní úřad ESVO v tomto ohledu spolupracují za účelem přijetí shodných postojů.‘
 d)
 V čl. 17 odst. 2 se doplňuje nový pododstavec, který zní:
 ‚Zahrnuje-li funkční blok vzdušného prostoru vzdušný prostor jednoho či více členských států EU nebo jednoho či více států ESVO, úkoly a pravomoci stanovené v


text:
tomto bodě vykonává Kontrolní úřad ESVO vůči členským státům ESVO a Komise vůči státům EU. Komise a Kontrolní úřad ESVO v tomto ohledu spolupracují za účelem přijetí shodných postojů.‘
 e)
 V čl. 17 odst. 3 se doplňuje nový odstavec, který zní:
 ‚Pokud se plány výkonnosti a výkonnostní cíle týkají jednoho či více členských států EU a jednoho či více států ESVO, Komise a Kontrolní úřad ESVO spolupracují a společně podávají zprávu o dosažení výkonnostních cílů Výboru pro jednotné nebe.‘“
 Článek 2
 Znění nařízení (EU) č. 691/2010 a prováděcího nařízení (EU) č. 1216/2011 v islandském a norském jazyce, která mají být zveřejněna v dodatku EHP Úředního věstníku Evropské unie, jsou platná.
 Článek 3
 Toto rozhodnutí vstupuje v platnost dnem 14. prosince 2013 za předpokladu, že jsou učiněna veškerá oznámení podle čl. 103 odst. 1 Dohody o EHP (3), nebo v den vstupu v platnost rozhodnutí Smíšeného výboru EHP č. 228/2013 ze dne 13. prosince 2013 (4), podle toho, které datum je pozdější.
 Článek 4
 Toto rozhodnutí bude zveřejněno v oddíle EHP a v dodatku EHP Úředního věstníku Evropské unie.
 V Bruselu dne 13. prosince 2013.
 Za Smíšený výbor EHP
 předseda
 Thórir IBSEN
 (1) Úř. věst. L 201, 3.8.2010, s. 1.
 (2) Úř. věst. L 310, 25.11.2011, s. 3.
 (3) Nebyly oznámeny žádné ústavní požadavky.
 (4) Viz strana 25 v tomto čísle Úředního věstníku.


text:
 16.12.2005
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 L 330/1
 Nařízení Evropské hospodářské komise Organizace spojených národů (EHK-OSN) č. 25 – Jednotná ustanovení o schvalování opěrek hlavy, bez ohledu na to, zda jsou součástí konstrukce sedadla (1)
 1. OBLAST PŮSOBNOSTI
 Toto nařízení se vztahuje na opěrky hlavy odpovídající některému z typů definovaných v bodu 2.2 (2).
 1.1.1. Nevztahuje se na opěrky hlavy, které jsou případně upevněny na skládacích sedadlech nebo na sedadlech směřujících do stran nebo dozadu.
 1.1.2. Vztahuje se i na opěradla sedadel, pokud jsou zkonstruována tak, aby působila i jako opěrky hlavy definované v bodu 2.2.
 2. DEFINICE
 Pro účely tohoto nařízení,
 „typem vozidla“ se rozumí kategorie vozidla s vlastním pohonem, která se neliší v těchto podstatných aspektech:
 2.1.1. obrysy a vnitřní rozměry karoserie tvořící prostor pro cestující,
 2.1.2. typy a rozměry sedadel,
 2.1.3. typy a rozměry montážního uzpůsobení opěrek hlavy a příslušných částí konstrukce vozidla v případě, kdy jsou opěrky hlavy přímo upevněny ke konstrukci vozidla,
 „opěrkou hlavy“ se rozumí zařízení, jehož účelem je omezit pohyb hlavy dospělého cestujícího dozadu vzhledem k jeho trupu, aby se snížilo nebezpečí zranění krčních obratlů tohoto cestujícího v případě nehody,
 2.2.1. „opěrkou hlavy, která je nedílnou součástí sedadla“, se rozumí opěrka hlavy, kterou tvoří horní část opěradla sedadla. Tato definice platí pro opěrky hlavy, které odpovídají definici v bodech 2.2.2 a 2.2.3, které ale lze oddělit od sedadla nebo konstrukce vozidla jen pomocí nástrojů nebo po částečném nebo úplném odstranění čalounění sedadla,
 2.2.2. „odnímatelnou opěrkou hlavy“ se rozumí opěrka hlavy, již lze oddělit od sedadla, určená k umístění a pevnému uchycení ke konstrukci opěradla sedadla,
 2.2.3. „opěrkou hlavy, která není nedílnou součástí sedadla“, se rozumí opěrka hlavy, kterou tvoří samostatná součást sedadla, určená k umístění, případně pevnému uchycení ke konstrukci vozidla,
 2.3. „typem sedadla“ se rozumí sedadla, která se neliší svými rozměry, nosnou konstrukcí ani čalouněním, mohou se však lišit povrchovou úpravou nebo barvou,
 2.4. „typem opěrky hlavy“ se rozumí opěrky hlavy, které se neliší svými rozměry, nosnou konstrukcí ani čalouněním, mohou se však lišit povrchovou úpravou, barvou nebo potahem,
 2.5. „vztažným bodem“ sedadla („bod H“) (viz příloha 3 tohoto nařízení) se rozumí pomyslná čára odpovídající teoretické ose rotace mezi dolní končetinou a trupem lidského těla, zastoupeného figurínou, ve svislé rovině podélné vůči sedadlu,
 2.6. „vztažnou přímkou“ se rozumí přímka, která buď na figuríně o hmotnosti a rozměrech, které nepřekračují 50 % dospělé mužské populace, nebo na figuríně identických vlastností prochází kloubem spojujícím stehenní část s pánví a kloubem spojujícím krk s hrudníkem. Na figuríně podle přílohy 3 tohoto nařízení je při určování bodu H sedadla je vztažnou přímkou přímka znázorněná na obrázku 1 v dodatku k uvedené příloze,
 2.7. „přímkou hlavy“ se rozumí přímka, která prochází těžištěm hlavy a kloubem spojujícím krk s hrudníkem. Je-li hlava v klidové poloze, leží přímka hlavy v prodloužení vztažné přímky,
 2.8. „skládacím sedadlem“ se rozumí pomocné sedadlo určené pro příležitostné použití, které je obvykle složené,
 „seřizovacím zařízením“ se rozumí zařízení, kterým lze sedadlo nebo jeho části nastavit do pozice, která vyhovuje morfologii sedícího.
 Toto zařízení


text:
může zvláště umožňovat:
 2.9.1. podélný pohyb,
 2.9.2. svislý pohyb,
 2.9.3. úhlový pohyb,
 2.10. „posuvným zařízením“ se rozumí zařízení, s jehož pomocí lze sedadlo nebo některou jeho část posunout nebo otočit bez pevné přechodné pozice, aby bylo možno zajistit přístup do prostoru za tímto sedadlem.
 3. ŽÁDOST O SCHVÁLENÍ
 3.1. Žádost o schválení podává vlastník obchodního názvu nebo značky sedadla či opěrky hlavy nebo jeho řádně pověřený zástupce.
 K žádosti je nutno přiložit ve třech vyhotoveních tyto doklady:
 3.2.1. podrobný popis opěrky hlavy, uvádějící zejména druh materiálu (materiálů) čalounění a popřípadě polohu a vlastnosti nosných a upevňovacích prvků pro typ (typy) sedadel, pro který se žádá o schválení typu opěrky hlavy,
 je-li opěrka hlavy „odnímatelná“ (viz definice v bodu 2.2.2):
 3.2.2.1. podrobný popis typu (typů) sedadel, pro který se žádá o schválení typu opěrky hlavy,
 3.2.2.2. podrobné údaje o typu (typech) vozidla, do kterého mají být montována sedadla uvedená v bodu 3.2.2.1.
 Jedná-li se o opěrku hlavy, která není nedílnou součástí sedadla (viz definice v bodu 2.2.3):
 3.2.3.1. podrobný popis oblasti konstrukce, k níž má být opěrka hlavy namontována,
 3.2.3.2. podrobnosti o typu vozidla, do něhož mají být opěrky hlavy namontovány,
 3.2.3.3. rozměrové výkresy charakteristických částí konstrukce a opěrky hlavy; na výkresu musí být uvedeno místo, kde bude umístěno schvalovací číslo ve vztahu ke kružnici schvalovací značky,
 3.2.4. rozměrové výkresy charakteristických částí sedadla a opěrky hlavy; na výkresu musí být uvedeno místo, kde bude umístěno schvalovací číslo ve vztahu ke kružnici schvalovací značky.
 Technické zkušebně provádějící zkoušky pro schválení typu se předloží:
 3.3.1. Je-li opěrka hlavy nedílnou součásti sedadla (viz definice v bodu 2.2.1), čtyři kompletní sedadla.
 Jedná-li se o „odnímatelnou“ opěrku hlavy (viz definice v bodu 2.2.2):
 3.3.2.1. dvě sedadla každého typu, na který má být opěrka hlavy namontována,
 3.3.2.2. 4 + 2N opěrek hlavy, kde N je počet typů sedadla, na které má být opěrka hlavy namontována.
 3.3.3. Jedná-li se o opěrku hlavy, která není nedílnou součástí sedadla (viz definice v bodu 2.2.3), tři opěrky hlavy a příslušná část konstrukce vozidla nebo úplné vozidlo.
 Technická zkušebna provádějící zkoušky pro schválení typu je oprávněna požadovat:
 3.4.1. aby jí byly předloženy konkrétní části nebo konkrétní vzorky použitého materiálu, případně
 3.4.2. aby jí byl předložen typ nebo typy vozidel v souladu s bodem 3.2.2.2.
 4. ZNAČENÍ
 Zařízení předložená ke schválení typu musí:
 4.1.1. být zřetelně a nesmazatelně označena obchodním názvem nebo značkou žadatele o schválení typu,
 4.1.2. poskytnout na místě označeném na výkresech v souladu s body 3.2.3.3 nebo 3.2.4 odpovídající prostor pro schvalovací značku.
 4.2. Je-li opěrka hlavy nedílnou součástí sedadla nebo jedná-li se o „odnímatelnou“ opěrku (viz definice v bodech 2.2.1 a 2.2.2), označení v souladu s body 4.1.1 a 4.1.2 lze reprodukovat na štítku, který bude umístěn na místě uvedeném ve výkresech v souladu s bodem 3.2.4.
 5. SCHVÁLENÍ
 5.1. Pokud typ opěrky hlavy předložený ke schválení v souladu s tímto nařízením splňuje požadavky bodu 6 a 7, bude tento typ opěrky hlavy schválen.
 5.2. Každému schválenému typu se přiřadí schvalovací číslo. Jeho první dvě číslice (v současnosti to


text:
je dvojčíslí 03, které označuje změnovou řadu 03, která vstoupila v platnost dne 20. listopadu 1989) označují změnovou řadu, včetně nejnovějších technických změn nařízení v době udělení schválení. Tatáž smluvní strana nesmí přidělit schvalovací číslo jinému typu opěrky hlavy.
 5.3. Oznámení o schválení nebo o prodloužení nebo o odmítnutí schválení nějakého typu opěrky hlavy v souladu s tímto nařízením musí být sděleno stranám dohody z roku 1958, kterou se uplatňuje toto nařízení, prostřednictvím formuláře oznámení v souladu se vzorem uvedeným v příloze 1 tohoto nařízení.
 Na každé opěrce hlavy, jak jsou definovány v souladu s body 2.2.1, 2.2.2 a 2.2.3, schválené podle tohoto nařízení, bez ohledu na to, zda jsou nedílnou součástí sedadla, musí být upevněna mezinárodní schvalovací značka sestávající z:
 5.4.1. písmene E v kružnici a rozlišovacího čísla země, kde bylo vozidlo schváleno (3),
 5.4.2. schvalovací číslo, a
 5.4.3. v případě opěrky hlavy, která je součástí opěradla sedadla, čísla tohoto nařízení před schvalovacím číslem, písmene R a pomlčky.
 5.5. Schvalovací značka je umístěna v souladu s bodem 4.1.2.
 5.6. Schvalovací značka musí být zřetelně čitelná a nesmazatelná.
 5.7. V příloze 2 tohoto nařízení jsou uvedeny příklady uspořádání schvalovacích značek.
 6. OBECNÉ POŽADAVKY
 Přítomnost opěrky hlavy ve vozidle nesmí být dodatečnou příčinou nebezpečí pro cestující ve vozidle. Zvláště nesmí v jakékoliv poloze používání vytvářet nebezpečí svou drsností nebo ostrými hranami, které by mohly zvýšit riziko nebo vážnost poranění cestujících. Části opěrky hlavy, které jsou umístěny v oblasti nárazu, musí být schopny pohlcovat energii způsobem popsaným v příloze 6 tohoto nařízení.
 6.1.1. Oblast nárazu po stranách ohraničují dvě svislé podélné roviny, po jedné na každé straně uvažovaného sedadla ve vzdálenosti 70 mm od roviny souměrnosti dotyčného sedadla.
 6.1.2. Oblast nárazu je výškově ohraničena částí opěrky hlavy, která se nachází nad rovinou kolmou k vztažné přímce R a je vzdálena 635 mm od bodu H.
 6.1.3. Odchylně od výše uvedených ustanovení se požadavek na pohlcení energie nevztahuje na zadní stranu opěrek hlavy u sedadel, za nimiž již žádná další sedadla nejsou.
 6.2. Části předních a zadních ploch opěrky hlavy, kromě zadních ploch opěrek hlavy, které mají být použity u sedadel, za nimiž již žádná další sedadla nejsou, které se nacházejí vně výše zmíněných svislých podélných rovin, musí být čalouněny tak, aby se zabránilo jakémukoliv přímému styku hlavy se součástmi nosné konstrukce, která musí mít tam, kde přichází v úvahu dotyk s kulovou hlavicí o průmětu 165 mm, poloměr zakřivení nejméně 5 mm.
 Tyto součásti mohou být též považovány za uspokojivé, pokud projdou zkouškou pohlcování energie popsanou s příloze 6 tohoto nařízení. Pokud jsou výše uvedené části opěrky hlavy a jejich podpůrná konstrukce pokryty materiálem, který je měkčí než stupeň tvrdosti 50 Shore (A), požadavky tohoto bodu, s výjimkou požadavků týkajících se pohlcování energie v souladu s přílohou 6 tohoto nařízení, se vztahují jen na tuhé části.
 6.3. Opěrka hlavy musí být uchycena k sedadlu, případně ke konstrukci vozidla takovým způsobem, aby v důsledku tlaku vyvolaného hlavou při zkoušce nevyčnívala z čalounění opěrky hlavy, z uchycení ani z opěradla sedadla žádná tuhá nebo


text:
nebezpečná část.
 Výška opěrky hlavy, měřená v souladu s požadavky bodu 7.2 níže, musí splňovat následující požadavky:
 6.4.1. Výška opěrek hlavy se měří v souladu s ustanovením bodu 7.2.
 6.4.2. Není-li opěrka hlavy výškově seřiditelná, její výška musí činit na předních sedadlech nejméně 800 mm a na ostatních sedadlech nejméně 750 mm.
 Pokud je opěrka hlavy výškově seřiditelná:
 6.4.3.1. její výška musí činit na předních sedadlech nejméně 800 mm a na ostatních sedadlech nejméně 750 mm; tato hodnota musí být naměřena v poloze mezi nejvyšším a nejnižším bodem, na který lze opěrku seřídit,
 6.4.3.2. nesmí být k dispozici žádná „uživatelská poloha“ ve výšce nižší než 750 mm,
 6.4.3.3. u jiných než předních sedadel je možno opěrky hlavy umístit tak, aby se nacházely níže než 750 mm, pokud je cestujícímu jasně zřejmé, že tato poloha není určena k použití opěrky hlavy,
 6.4.3.4. u předních sedadel mohou být opěrky hlavy uspořádány tak, že je lze automaticky seřídit na výšku nižší než 750 mm, jestliže sedadlo není používáno, pokud se automaticky vrátí do uživatelské polohy, je-li sedadlo používáno.
 6.4.4. Rozměry uvedené v bodech 6.4.2. a 6.4.3.1. mohou činit méně než 800 mm na předních sedadlech a 750 mm na jiných sedadlech, aby byla zachována odpovídající vzdálenost mezi opěrkou hlavy a vnitřním povrchem střechy, oken nebo jiné části konstrukce vozidla; tato vzdálenost ale nesmí přesáhnout 25 mm. U sedadel vybavených zařízením pro posuv, případně seřízení, se tato podmínka vztahuje na všechny polohy sedadla. Mimo to nesmí být odchylně od bodu 6.4.3.2. k dispozici žádná „uživatelská poloha“ ve výšce nižší než 700 mm.
 6.4.5. Odchylně od požadavků na výšku v souladu s body 6.4.2. a 6.4.3.1. musí být výška jakékoli opěrky hlavy určené k použití na prostředních zadních sedadlech nebo místech k sezení nejméně 700 mm.
 6.5. Výška zařízení, o které se opírá hlava, měřeno v souladu s ustanovením bodu 7.2, musí být v případě výškově seřiditelné opěrky hlavy nejméně 100 mm.
 Není-li zařízení výškově seřiditelné, nesmí být mezera mezi opěradlem sedadla a opěrkou hlavy větší než 60 mm.
 6.6.1. Je-li opěrka hlavy výškově seřiditelná, nesmí být tato mezera u opěrky hlavy v dolní poloze větší než 25 mm od vrcholu opěradla sedadla.
 V případě opěrky hlavy, která není výškově seřiditelná, se hodnotí tato oblast:
 6.6.2.1. nad rovinou kolmou k vztažné přímce ve vzdálenosti 540 mm od bodu R, a
 6.6.2.2. mezi dvěma svislými podélnými rovinami procházejícími ve vzdálenosti 85 mm na obou stranách vztažné přímky.
 V této oblasti je povoleno umístit jednu nebo několik mezer, které bez ohledu na tvar vykazují podle měření v souladu s bodem 7.5 vzdálenost „a“ o hodnotě vyšší než 60 mm, pokud po provedení dodatečné zkoušky v souladu s bodem 7.4.3.4 jsou stále dodržovány požadavky v souladu s bodem 7.4.3.6.
 6.6.3. Je-li opěrka hlavy výškově seřiditelná, je povoleno umístit jednu nebo několik mezer, které bez ohledu na tvar vykazují podle měření v souladu s bodem 7.5 vzdálenost „a“ o hodnotě vyšší než 60 mm na straně zařízení, která slouží jako opěrka hlavy, pokud po provedení dodatečné zkoušky v souladu


text:
s bodem 7.4.3.4 jsou stále dodržovány požadavky v souladu s bodem 7.4.3.6.
 6.7. Šířka opěrky hlavy musí být taková, aby poskytovala vhodnou oporu hlavy normálně sedící osoby. V rovině měření šířky podle bodu 7.3 musí opěrka hlavy zaujímat oblast sahající nejméně 85 mm na každou stranu od roviny souměrnosti sedadla, pro které je opěrka hlavy určena; tato vzdálenost se měří podle bodu 7.3.
 6.8. Opěrka hlavy a její uchycení musí být takové, aby maximální posun hlavy směrem dozadu, který dovoluje opěrka hlavy a který se měří statickým postupem podle bodu 7.4, byl menší než 102 mm.
 6.9. Opěrka hlavy a její uchycení musí být dostatečně pevné, aby bez porušení odolaly zatížení podle bodu 7.4.3.7.
 6.10. Je-li opěrka hlavy výškově seřiditelná, nesmí mimo oblast nastavení dojít bez záměrné činnosti uživatele ke změně nejvyšší povolené výšky pro použití.
 7. ZKOUŠKY
 7.1. Ověření vztažného bodu sedadla (bod H), jehož je opěrka hlavy nedílnou součástí.
 Tento bod se ověřuje podle požadavků přílohy 3 tohoto nařízení.
 Stanovení výšky opěrky hlavy
 7.2.1. Všechny čáry se prokládají rovinou souměrnosti uvažovaného sedadla a obrys opěrky hlavy a opěradla sedadla je určen průsečnicí této roviny a sedadla (viz obrázek 1 přílohy 4 tohoto nařízení).
 7.2.2. Figurína o hmotnosti a rozměrech, které nepřekračují 50 % dospělé mužské populace, nebo figurína podle přílohy 3 tohoto nařízení se umístí v obvyklé poloze na sedadlo. Je-li opěradlo sedadla sklopné, zajistí se v poloze odpovídající sklonu vztažné přímky trupu figuríny směrem dozadu co nejblíže úhlu 25° od svislice.
 7.2.3. Do roviny uvedené v bodu 7.2.1 se u uvažovaného sedadla promítne vztažná přímka figuríny podle přílohy 3. Kolmo ke vztažné přímce se vede tečna S k vrcholu opěrky hlavy.
 7.2.4. Vzdálenost h od bodu H k tečně S je výškou ve smyslu bodu 6.4.
 Stanovení šířky opěrky hlavy (viz obrázek 2 přílohy 4 tohoto nařízení)
 7.3.1. Rovina S1, která je kolmá k vztažné přímce a leží 65 mm pod tečnou S podle bodu 7.2.3, definuje řez opěrkou hlavy, ohraničený obrysem C. Do roviny S1 se zakreslí směr tečen k obrysu C, které představují průsečnice svislých rovin (P a P’) rovnoběžných s rovinou souměrnosti uvažovaného sedadla s rovinou S1.
 7.3.2. Šířkou opěrky hlavy ve smyslu bodu 6.7 je vzdálenost L mezi průměty rovin P a P’ v rovině S1.
 7.3.3. V případě potřeby se šířka opěrky hlavy rovněž stanoví ve vzdálenosti 635 mm nad vztažným bodem místa k sedění, přičemž se tato vzdálenost měří podél vztažné přímky.
 Stanovení účinnosti zařízení
 7.4.1. Účinnost opěrky hlavy se ověřuje níže uvedenou statickou zkouškou.
 Příprava zkoušky.
 7.4.2.1. Není-li opěrka hlavy nedílnou částí sedadla, nastaví se do nejvyšší polohy.
 7.4.2.2. V případě lavicového sedadla, kde je opěrný rám nebo jeho část (včetně rámu opěrek hlavy) společný pro více míst k sezení, se zkouška provede současně pro všechna místa k sezení.
 7.4.2.3. Pokud je sedadlo nebo opěradlo sedadla seřiditelné vůči opěrce hlavy namontované na svislou konstrukci vozidla, musí být nastaveno do nejméně příhodné pozice vzhledem k technickému použití.
 Zkoušení
 7.4.3.1. Všechny přímky se prokládají svislou rovinou souměrnosti uvažovaného sedadla (viz příloha 5


text:
tohoto nařízení).
 7.4.3.2. Do roviny uvedené v bodu 7.4.3.1 se promítne vztažná přímka R.
 7.4.3.3. Posunutá vztažná přímka R1 se určí tak, že se na část simulující záda figuríny podle přílohy 3 tohoto nařízení působí počáteční silou vyvozující směrem dozadu moment o velikosti 37,3 daNm k bodu H.
 Kolmo na posunutou vztažnou přímku R1 se ve vzdálenosti 65 mm pod vrcholem opěrky hlavy působí kulovou hlavicí o průměru 165 mm počáteční silou, která vyvolá moment 37,3 daN.m k bodu H s tím, že vztažná přímka zůstane v posunutém postavení R1 určeném v souladu s požadavky bodu 7.4.3.3.
 7.4.3.4.1. Pokud nelze kvůli přítomnosti mezery vyvinout výše uvedenou sílu ve vzdálenosti 65 mm od vrcholu opěrky hlavy, lze tuto vzdálenost snížit tak, aby osa působení síly procházela středovou přímkou prvku konstrukce ležícího nejblíže k mezeře.
 7.4.3.4.2. V případu popsaném v bodu 6.6.2 a 6.6.3 se zkouška zopakuje působením na každou mezeru pomocí kulové hlavice o průměru 165 mm silou:
 procházející těžištěm nejmenšího průřezu mezery podél rovin příčných na vztažnou přímku, která vyvolává moment 37,3 daNm k bodu R.
 7.4.3.5. Stanoví se tečna y ke kulové hlavici rovnoběžná s posunutou vztažnou přímkou R1.
 7.4.3.6. Změří se vzdálenost x mezi tečnou y a posunutou vztažnou přímkou R1. Požadavek bodu 6.8 se pokládá za splněný, je-li vzdálenost x menší než 102 mm.
 7.4.3.7. Pokud je síla uvedená v bodu 7.4.3.4 použita výhradně ve vzdálenosti 65 mm nebo méně pod vrcholem opěrky hlavy, tato síla se zvýší na 89 daN, pokud se dříve neporuší sedadlo nebo opěradlo sedadla.
 Stanovení vzdálenosti „a“ mezer opěrky hlavy (viz příloha 7 tohoto nařízení)
 7.5.1. Vzdálenost „a“ se stanoví pro každou jednotlivou mezeru a též ve vztahu k čelní ploše opěrky hlavy pomocí kulové hlavice o průměru 165 mm.
 7.5.2. Kulová hlavice se přiloží k mezeře v té části plochy mezery, kde lze bez zatížení dosáhnout největšího průniku kulové hlavice.
 7.5.3. Vzdálenost mezi dvěma styčnými body mezi kulovou hlavicí a mezerou se rovná vzdálenosti „a“ ve smyslu hodnocení podle bodů 6.6.2 a 6.6.3.
 8. SHODA VÝROBY
 8.1. Všechny opěrky hlavy nebo sedadla se schvalovací značkou v souladu s přílohou 2 musí odpovídat schválenému typu opěrky hlavy a splňovat podmínky uvedené v bodech 6 a 7.
 8.2. V zájmu ověření shody, jak je uvedeno výše, je nutno uskutečnit řadu namátkových kontrol sériově vyráběných opěrek hlavy.
 8.3. Pro účely zkoušek se použijí opěrky hlavy nabízené nebo připravené k prodeji.
 8.4. Opěrky hlavy vybrané pro ověření shody se schváleným typem se musí přinejmenším podrobit zkoušce podle bodu 7 tohoto nařízení.
 9. POSTIHY ZA NESHODU VÝROBY
 9.1. Schválené opěrky hlavy
 Schválení udělené ohledně nějakého typu opěrky hlavy v souladu s tímto nařízením lze odejmout v případě, že opěrky hlavy, jak jsou definovány v souladu s bodem 5.4, neprojdou namátkovou kontrolou nebo neodpovídají schválenému typu.
 9.2. Pokud některá strana dohody, kterou se uplatňuje toto nařízení, odejme dříve udělené schválení, informuje o tom bezodkladně ostatní strany dohody, kterou se uplatňuje toto nařízení, prostřednictvím formuláře oznámení v souladu se vzorem uvedeným v příloze 1 tohoto nařízení.
 10. ZMĚNY


text:
A PRODLOUŽENÍ SCHVÁLENÍ TYPU OPĚRKY HLAVY
 Každou změnu typu opěrky hlavy je nutno oznámit správnímu orgánu, který daný typ opěrky hlavy schválil. Tento orgán pak buď rozhodne:
 10.1.1. že uskutečněné změny zřejmě nebudou mít žádný měřitelný nepříznivý vliv a že opěrka hlavy nadále splňuje požadavky, nebo
 10.1.2. si vyžádá další zkušební protokol od technického útvaru, který provádí zkoušky pro schválení typu.
 10.2. O potvrzení nebo odmítnutí vydat schválení, včetně popisu změn, musí být strany dohody, kterou se uplatňuje toto nařízení, informovány postupem stanoveným v bodu 5.3.
 10.3. Příslušný orgán, který vydává prodloužení schválení, přidělí prodloužení pořadové číslo a informuje o tom ostatní strany dohody z roku 1958, kterou se uplatňuje toto nařízení, prostřednictvím formuláře sdělení, který odpovídá vzoru v příloze 1 tohoto nařízení.
 11. NÁVOD
 S každým modelem, který se shoduje se schváleným typem opěrky hlavy, dodá výrobce údaje o typech a vlastnostech sedadel, pro které je opěrka hlavy schválena. Jedná-li se o seřiditelnou opěrku hlavy, je třeba v návodu jasně popsat postup seřizování i uvolnění.
 12. TRVALÉ ZASTAVENÍ VÝROBY
 Pokud držitel schválení úplně ukončí výrobu typu opěrky hlavy, schváleného tímto nařízením, je povinen o tom informovat orgán, který vydal schválení. Na základě tohoto oznámení o tom tento orgán informuje ostatní strany dohody z roku 1958, kterou se uplatňuje toto nařízení, prostřednictvím formuláře oznámení v souladu se vzorem uvedeným v příloze 1 tohoto nařízení.
 13. PŘECHODNÁ USTANOVENÍ
 13.1. Od oficiálního data vstupu v platnost změnové řady 04 nesmí žádná strana dohody, kterou se uplatňuje toto nařízení, odmítnout poskytnout schválení EHK v souladu s tímto nařízením ve znění změnové řady 04.
 13.2. Po uplynutí 24 měsíců od data vstupu v platnost změnové řady 04 jsou strany dohody, kterou se uplatňuje toto nařízení, povinny poskytnout schválení EHK pouze v tom případě, kdy typ vozidla předloženého ke schválení odpovídá požadavkům tohoto nařízení ve znění změnové řady 04.
 13.3. Po uplynutí 48 měsíců od data vstupu v platnost změnové řady 04 přestanou platit stávající schválení podle tohoto nařízení, s výjimkou těch typů vozidel, které odpovídají požadavkům tohoto nařízení ve znění změnové řady 04.
 14. NÁZVY A ADRESY TECHNICKÝCH ZKUŠEBEN, KTERÉ PROVÁDĚJÍ ZKOUŠKY PRO SCHVÁLENÍ TYPU, A SPRÁVNÍCH ORGÁNŮ
 Strany dohody z roku 1958, kterou se uplatňuje toto nařízení, informují sekretariát OSN o názvu a adrese technických útvarů, které provádějí zkoušky pro schválení typu, a správních orgánů, které vydaly schválení, jimž je třeba zasílat formuláře o potvrzení nebo zamítnutí nebo odnětí schválení vydané v jiných zemích.
 (1) Včetně změnové řady 03.
 (2) Ustanovení tohoto nařízení neplatí pro opěrky hlavy pro vozidla kategorie M1, které splňují ustanovení nařízení č. 17.
 (3) 1 pro Německo, 2 pro Francii, 3 pro Itálii, 4 pro Nizozemsko, 5 pro Švédsko, 6 pro Belgii, 7 pro Maďarsko, 8 pro Českou republiku, 9 pro Španělsko, 10 pro Jugoslávii, 11 pro Spojené království, 12 pro Rakousko, 13 pro Lucembursko, 14 pro Švýcarsko, 15 (neobsazené), 16 pro Norsko, 17 pro Finsko, 18 pro Dánsko, 19 pro Rumunsko, 20 pro Polsko, 21 pro Portugalsko, 22 pro Ruskou federaci, 23 pro Řecko, 24 (neobsazené), 25 (neobsazené),


text:
26 pro Slovinsko a 27 pro Slovensko. Dalším státům se přidělí následná čísla chronologicky v pořadí, ve kterém budou ratifikovat Dohodu o přijetí jednotných technických pravidel pro kolová vozidla a pro zařízení a části, které lze montovat nebo užívat na kolových vozidlech, a o podmínkách vzájemného uznávání schválení typu udělených na základě těchto pravidel, nebo v němž budou k této Dohodě přistupovat. Takto přidělená čísla sdělí smluvním stranám dohody generální tajemník Organizace spojených národů.
 PŘÍLOHA 1
 SDĚLENÍ
 (Maximální formát A4 (210 × 297 mm))
 PŘÍLOHA 2
 USPOŘÁDÁNÍ SCHVALOVACÍCH ZNAČEK (1)
 Schvalovací značka pro opěrky hlavy, které jsou nedílnou součástí sedadla nebo jedná-li se o „odnímatelné“ opěrky hlavy (viz definice v bodech 2.2.1 a 2.2.2 tohoto nařízení).
 Výše uvedená schvalovací značka upevněná na jednu nebo více opěrek hlavy, které jsou nedílnou součástí sedadla nebo jedná-li se o „odnímatelné“ opěrky hlavy, prokazuje, že v souladu s nařízením č. 25 byl tento typ opěrky hlavy schválen k provozu v Nizozemsku (E4) pod schvalovacím číslem 032439. První dvě číslice čísla schválení znamenají, že schválení bylo uděleno v souladu s požadavky nařízení č. 25, ve znění změnové řady 03.
 Schvalovací značka typu opěrky hlavy, která není nedílnou součástí sedadla (viz definice v bodu 2.2.3 tohoto nařízení).
 Výše uvedená schvalovací značka upevněná na opěrku hlavy prokazuje, že tato opěrka hlavy je schválená a že tento typ opěrky hlavy, která není nedílnou součástí sedadla, byl schválen k provozu v Nizozemsku (E4) pod schvalovacím číslem 032439. První dvě číslice schvalovacího čísla znamenají, že schválení bylo uděleno v souladu s požadavky nařízení č. 25, ve znění změnové řady 03.
 (1) Schvalovací číslo musí být uvedeno v blízkosti kružnice, nad písmenem E, nebo pod ním, nebo vlevo, či vpravo od něj.
 PŘÍLOHA 3
 POSTUP STANOVENÍ BODU H A SKUTEČNÉHO ÚHLU TRUPU MÍST K SEZENÍ V MOTOROVÝCH VOZIDLECH
 1. ÚČEL
 Postup popsaný v této příloze se používá ke stanovení polohy bodu H a skutečného úhlu trupu pro jedno nebo několik míst k sezení v motorovém vozidle a k ověření vztahu mezi změřenými údaji a konstrukčními hodnotami udanými výrobcem vozidla (1).
 2. DEFINICE
 Pro účely této přílohy:
 „vztažnými údaji“ se rozumí jedna nebo několik z těchto vlastností místa k sezení:
 2.1.1. bod H a bod R a jejich vzájemný vztah,
 2.1.2. skutečný úhel trupu a konstrukční úhel trupu a jejich vzájemný vztah.
 2.2. „Trojrozměrným zařízením ke stanovení bodu H“ (zařízením 3DH) se rozumí zařízení používané ke stanovení bodů H a skutečných úhlů trupu. Popis zařízení je uveden v dodatku 1 této přílohy.
 2.3. „Bodem H“ se rozumí střed otáčení trupu a stehna zařízení 3DH umístěného na sedadle vozidla podle bodu 4. Bod H se nachází ve středu osy zkušebního zařízení, tj. mezi zaměřovači bodu H na obou stranách zařízení 3DH. Bod H teoreticky odpovídá bodu R (dovolené odchylky – viz bod 3.2.2). Jakmile je bod H stanoven postupem podle bodu 4, považuje se za pevný bod ve vztahu k čalounění sedáku a při seřizování sedadla se jím pohybuje.
 2.4. „Bodem R“ nebo „vztažným bodem místa k sezení“ se rozumí konstrukční bod určený


text:
výrobcem vozidla pro každé místo k sezení a stanovený ve vztahu k trojrozměrnému vztažnému systému.
 2.5. „Čarou trupu“ se rozumí osa tyče trupu zařízení 3DH plně sklopeného vzad.
 2.6. „Skutečným úhlem trupu“ se rozumí úhel, který svírá svislice procházející bodem H s čárou trupu, změřený pomocí úhloměrné stupnice sklonu zad na zařízení 3DH. Skutečný úhel trupu teoreticky odpovídá konstrukčnímu úhlu trupu (dovolené odchylky – viz bod 3.2.2).
 2.7. „Konstrukčním úhlem trupu“ se rozumí úhel, který svírá svislice procházející bodem R s čárou trupu v poloze odpovídající konstrukční poloze opěradla sedadla určené výrobcem.
 2.8. „Střední rovinou sedící osoby“ C/LO se rozumí střední rovina zařízení 3DH umístěného v každém konstrukčním místě k sezení; je představována souřadnicí bodu H na ose y. U samostatných sedadel je střední rovina sedadla shodná se střední rovinou sedící osoby. U ostatních sedadel je střední rovina sedící osoby stanovena výrobcem.
 2.9. „Trojrozměrným vztažným systémem“ se rozumí systém popsaný v dodatku 2 této přílohy.
 2.10. „Výchozími vztažnými značkami“ se rozumí fyzické body (otvory, plošky, značky nebo vruby) na karoserii vozidla určené výrobcem.
 2.11. „Měřicí polohou vozidla“ se rozumí poloha vozidla určená souřadnicemi výchozích vztažných značek v trojrozměrném vztažném systému.
 3. POŽADAVKY
 3.1. Uvedení údajů.
 Pro každé místo k sezení, u něhož jsou zapotřebí vztažné hodnoty k prokázání souladu s tímto nařízením, musí být ve formuláři podle dodatku 3 této přílohy uvedeny tyto údaje (všechny nebo jejich přiměřený výběr):
 3.1.1. souřadnice bodu R vzhledem k trojrozměrnému vztažnému systému,
 3.1.2. konstrukční úhel trupu,
 3.1.3. veškeré údaje potřebné k seřízení sedadla (je-li seřiditelné) do měřicí polohy podle bodu 4.3.
 3.2. Vztah mezi změřenými a konstrukčními hodnotami.
 3.2.1. Souřadnice bodu H a hodnota skutečného úhlu trupu, získané postupem podle bodu 4, se jednotlivě porovnají se souřadnicemi bodu R a hodnotou konstrukčního úhlu trupu udanými výrobcem vozidla.
 3.2.2. Vzájemná poloha bodu R a bodu H a vztah mezi konstrukčním a skutečným úhlem trupu se považují pro dotyčné místo k sezení za uspokojivé, jestliže bod H určený svými souřadnicemi se nachází uvnitř čtverce s vodorovnými a svislými stranami délky 50 mm, jehož úhlopříčky se protínají v bodu R, a jestliže se skutečný úhel trupu liší od konstrukčního úhlu trupu nejvýše o 5°.
 3.2.3. Jsou-li tyto podmínky splněny, použije se k prokázání souladu s tímto nařízením bod R a konstrukční úhel trupu.
 3.2.4. Jestliže bod H nebo skutečný úhel trupu nesplňují požadavky bodu 3.2.2, stanoví se bod H a skutečný úhel trupu ještě dvakrát (celkem tedy třikrát). Vyhoví-li výsledky dvou z těchto tří stanovení požadavkům, použijí se požadavky bodu 3.2.3.
 3.2.5. Jestliže výsledky nejméně dvou ze tří měření podle bodu 3.2.4 nesplňují požadavky bodu 3.2.2 nebo nelze-li provést ověření, protože výrobce vozidla neposkytl údaje týkající se polohy bodu R nebo konstrukčního úhlu trupu, použije se těžiště tří změřených bodů nebo aritmetický průměr tří změřených úhlů; tyto výsledky se považují za použitelné ve všech případech, kdy je v tomto nařízení uveden bod R nebo konstrukční úhel trupu.
 4. POSTUP STANOVENÍ BODU H A SKUTEČNÉHO ÚHLU TRUPU
 4.1. Vozidlo se podle uvážení výrobce předehřeje na teplotu 20± 10


text:
°C, aby bylo zajištěno, že materiál sedadla dosáhl pokojové teploty. Jestliže zkoušené sedadlo dosud nebylo použito k sezení, posadí se na sedadlo osoba hmotnosti 70 kg až 80 kg nebo zkušební zařízení dvakrát po dobu jedné minuty, aby se sedák a opěradlo prohnuly. Požaduje-li to výrobce, zůstanou úplné sestavy sedadel před instalací zařízení 3DH nezatíženy po dobu nejméně 30 minut.
 4.2. Vozidlo se umístí do měřicí polohy podle bodu 2.11.
 4.3. Je-li sedadlo seřiditelné, nastaví se nejprve do krajní zadní obvyklé polohy pro řízení nebo pro jízdu podle údajů výrobce, přičemž se bere v úvahu pouze podélné seřízení sedadla, nikoli posuv sedadla používaný pro jiné účely, než je obvyklá poloha pro řízení nebo jízdu. Existují-li jiné způsoby seřízení (seřízení výšky, úhlu sklonu, opěradla, apod.), nastaví se sedadlo do polohy určené výrobcem vozidla. U odpružených sedadel se pevně nastaví svislá poloha, aby odpovídala obvyklé poloze pro řízení určené výrobcem.
 4.4. Oblast místa k sezení, která přijde do styku se zařízením 3DH, se pokryje bavlněnou tkaninou dostatečné velikosti a vhodné struktury, označenou jako prostá bavlněná tkanina s 18,9 vláken na cm2 a měrnou hmotností 0,228 kg/m2 nebo úpletová či netkaná textilie obdobných vlastností.
 Pokud se zkouška provádí na sedadle mimo vozidlo, musí mít podlaha, na níž je sedadlo umístěno, tytéž základní vlastnosti (2) jako podlaha vozidla, ve kterém má být sedadlo použito.
 4.5. Sestava sedací a trupové části zařízení 3DH se umístí tak, aby se střední rovina sedící osoby C/LO shodovala se střední rovinou zařízení 3DH. Na žádost výrobce může být zařízení 3DH posunuto směrem dovnitř vozidla oproti C/LO, pokud by natolik vyčnívalo, že by okraj sedadla neumožňoval jeho vyrovnání.
 4.6. Ke skořepině sedací části se připevní sestavy dolních končetin (chodidla a bérce) buď jednotlivě, nebo s použitím tyče T a sestavy dolních končetin. Přímka procházející zaměřovači bodu H musí být rovnoběžná se základnou a kolmá ke střední podélné rovině sedadla.
 Poloha chodidel a bérců zařízení 3DH se nastaví tímto způsobem:
 Konstrukční místo k sezení: řidič a cestující na vnějším předním sedadle
 4.7.1.1. Obě sestavy chodidel a bérců se posunou dopředu tak, aby chodidla zaujala přirozenou polohu na podlaze, v případě nutnosti mezi ovládacími pedály. Pokud je to možné, umístí se levé chodidlo přibližně stejně daleko nalevo od střední roviny zařízení 3DH jako pravé chodidlo napravo. Libela ověřující příčnou orientaci zařízení 3DH se v případě potřeby uvede do vodorovné polohy přestavením skořepiny sedací části nebo posunutím sestav chodidel a bérců směrem dozadu. Přímka, která prochází zaměřovači bodu H, musí zůstat kolmá ke střední podélné rovině sedadla.
 4.7.1.2. Jestliže levý bérec nelze udržet v poloze rovnoběžné s pravým bércem a levé chodidlo nelze opřít o podlahu karoserie, posune se levé chodidlo tak, aby bylo opřeno. Je nutno zachovat souosost zaměřovačů.
 4.7.2. Konstrukční místo k sezení: cestující na zadních sedadlech.
 U zadních nebo pomocných sedadel se bérce umístí podle určení výrobce. Jestliže chodidla spočívají na částech podlahy v různé úrovni, slouží jako vztažné chodidlo to, které nejdříve přijde do styku s předním sedadlem; druhé chodidlo se nastaví tak, aby se libela udávající příčnou orientaci


text:
sedací části zařízení 3DH ustálila ve vodorovné poloze.
 4.7.3. Ostatní konstrukční místa k sezení:
 Použije se obecný postup podle bodu 4.7.1 s tou výjimkou, že chodidla se umístí podle určení výrobce.
 4.8. Nasadí se závaží bérců a stehen a zařízení 3DH se vyrovná.
 Skořepina zádové části se sklopí dopředu k přednímu dorazu a zařízení 3DH se pomocí tyče T odtáhne od opěradla sedadla. Zařízení 3DH se znovu usadí do polohy na sedadle některým z těchto způsobů:
 4.9.1. Má-li zařízení 3DH tendenci klouzat dozadu, použije se tento postup: Zařízení 3DH se nechá klouzat dozadu do okamžiku, kdy již není zapotřebí vyvíjet vodorovnou zadržující sílu, tj. dokud se skořepina sedací části nedotkne opěradla sedadla. V případě potřeby se upraví poloha bérce.
 4.9.2. Pokud zařízení 3DH nemá tendenci sklouznout dozadu, použije se tento postup: Zařízení 3DH se působením vodorovné síly na tyč T posune směrem dozadu, dokud se skořepina sedací části nedotkne opěradla sedadla (viz obrázek 2 v dodatku 1 této přílohy).
 4.10. Na sestavu skořepin sedací a zádové části zařízení 3DH se v místě měřicího styku v průsečíku kyčelní úhloměrné stupnice a pouzdra T působí silou 100 + 10 N. Směr působení síly se udržuje podél přímky procházející uvedeným průsečíkem k bodu těsně nad pouzdrem stehenní tyče (viz obrázek 2 v dodatku 1 této přílohy). Potom se skořepina zádové části opatrně vrátí na opěradlo sedadla. Během této poslední části postupu je třeba dbát ta to, aby zařízení 3DH nesklouzlo směrem dopředu.
 4.11. Nasadí se pravé a levé závaží sedací části a potom střídavě osm závaží trupu. Je třeba zachovat vodorovné nastavení zařízení 3DH.
 4.12. Skořepina zádové části se sklopí dopředu, aby se uvolnil tlak na opěradlo sedadla. Zařízením 3DH se třikrát kývne ze strany na stranu v rozsahu 10° (5° na každou stranu od svislé střední roviny) a zpět, aby se uvolnilo případné nahromaděné tření mezi zařízením a sedadlem.
 Během kývání může mít tyč T zařízení 3DH tendenci odchýlit se od předepsaného vodorovného a svislého nastavení. Proto je nutno tyč T během kývavých pohybů přiměřenou boční silou přidržet. Během přidržování tyče T a kývání zařízením 3DH je nutno dbát, aby se na zařízení neúmyslně nepůsobilo vnějšími silami ve svislém směru nebo ve směru dopředu a dozadu.
 Chodidla zařízení 3DH nesmějí být při tomto úkonu přidržována. Pokud se poloha chodidel změní, zatím se v nové poloze ponechají.
 Skořepina zádové části se opatrně vrátí na opěradlo sedadla a ověří se, zda jsou obě libely v nulové poloze. Pokud se během kývavých pohybů zařízení 3DH chodidla posunula, uvedou se znovu do původní polohy takto:
 Postupně se obě chodidla zdvihnou nad podlahu jen do takové výšky, při níž se pohyb chodidel zastaví. Při zdvihání jsou chodidla volně otočná a nesmí na ně působit zatížení zepředu nebo ze strany. Po navrácení chodidel do spodní polohy se paty musí dotýkat příslušné části konstrukce.
 Příčná libela musí být v nulové poloze; v případě potřeby se na horní část skořepiny zádové části ze strany zatlačí, aby se vyrovnala skořepina sedací části zařízení na sedadle.
 4.13. Při přidržování tyče T, aby


text:
zařízení 3DH nesklouzlo dopředu po sedáku sedadla, se postupuje tímto způsobem:
 a)
 skořepina zádové části se přisune zpět k opěradlu sedadla,
 b)
 na tyč trupu se přibližně ve výšce středu závaží trupu směrem dozadu střídavě vynakládá a uvolňuje vodorovné zatížení velikosti do 25 N, dokud úhloměrná stupnice úhlu zad neukáže, že se po uvolnění zatížení dosáhlo stabilní polohy. Je třeba zajistit, aby na zařízení 3DH nepůsobilo ze strany nebo směrem dolů žádné vnější zatížení. Je-li nutné další vyrovnání zařízení 3DH, sklopí se skořepina zádové části dopředu, zařízení se vyrovná a postup podle bodu 4.12 se opakuje.
 Provedou se všechna tato měření:
 4.14.1. Změří se souřadnice bodu H vzhledem k trojrozměrnému vztažnému systému.
 4.14.2. Na úhloměrné stupnici úhlu zad zařízení 3DH při tyči trupu v krajní zadní poloze se zjistí skutečný úhel trupu.
 4.15. Je-li třeba zařízení 3DH znovu usadit, ponechá se sestava sedadla před novým usazením po dobu nejméně 30 min bez zatížení. Zařízení 3DH nemá být na sestavě sedadla ponecháno v zatíženém stavu déle, než vyžaduje provedení zkoušky.
 Je-li možné považovat sedadla v téže řadě za podobná (u lavicového sedadla, shodných sedadel, apod.), stanoví se pro každou řadu sedadel pouze jeden bod H a jeden skutečný úhel trupu, přičemž zařízení 3DH podle dodatku 1 této přílohy se usadí na místo považované pro dotyčnou řadu za reprezentativní. Tímto místem je:
 4.16.1. u přední řady sedadlo řidiče,
 4.16.2. u zadní řady nebo zadních řad některé z krajních sedadel.
 (1) U jiných míst k sezení než předních sedadel, u nichž nelze bod H stanovit pomocí trojrozměrného zařízení ke stanovení bodu H nebo jinými postupy, může být podle uvážení příslušného orgánu jako vztažný bod použit bod R určený výrobcem.
 (2) Úhel sklonu, výškový rozdíl upevnění sedadla, struktura povrchu apod.
 Dodatek 1
 POPIS TROJROZMĚRNÉHO ZAŘÍZENÍ PRO STANOVENÍ BODU H (1)
 (zařízení 3DH)
 1.
 SKOŘEPINY ZÁDOVÉ A SEDACÍ ČÁSTI
 Skořepiny zádové a sedací části jsou zhotoveny z vyztuženého plastu a kovu; napodobují lidský trup a stehna a jsou otočně spojeny v bodu H. K tyči trupu otočné v bodu H je připevněna úhloměrná stupnice pro měření skutečného úhlu trupu. Seřiditelná stehenní tyč připevněná ke skořepině sedací části určuje osu stehen a slouží jako základní přímka pro úhloměrnou stupnici kyčelního úhlu.
 2.
 PRVKY TĚLA A DOLNÍCH KONČETIN
 Dolní části končetin jsou připojeny k sestavě skořepiny sedací části tyčí T spojující kolena, která je příčným prodloužením seřiditelné stehenní tyče. V segmentech dolních částí končetin jsou zabudovány stupnice pro měření kolenních úhlů. Sestavy obuvi a chodidel jsou kalibrovány pro měření úhlu chodidla. K prostorové orientaci zařízení slouží dvě libely. V těžišti jednotlivých prvků těla jsou umístěna závaží, kterými se vyvolává průhyb sedadla odpovídající muži hmotnosti 76 kg. Veškeré spoje zařízení 3DH je nutno kontrolovat, zda jsou volně pohyblivé bez znatelného tření.
 Toto zařízení odpovídá popisu v normě ISO 6549-1980.
 (1) Podrobnosti ohledně konstrukce zařízení 3DH, viz Society of Automotive Engineers (SAE), 400 Commonwealth Drive, Warrendale, Pennsylvania 15096, USA.
 Dodatek 2
 TROJROZMĚRNÝ VZTAŽNÝ SYSTÉM
 1.
 Trojrozměrný vztažný systém je definován třemi pravoúhlými rovinami určenými výrobcem vozidla (viz obrázek) (1).


text:
2.
 Měřicí polohy vozidla se dosáhne jeho postavením na nosnou plochu tak, aby souřadnice vztažných značek odpovídaly hodnotám určeným výrobcem.
 3.
 Souřadnice bodu R a bodu H se stanovují ve vztahu k vztažným značkám určeným výrobcem vozidla.
 (1) Vztažný systém odpovídá normě ISO 4130, 1978.
 Dodatek 3
 VZTAŽNÉ ÚDAJE MÍST K SEZENÍ
 1. KÓDOVÁNÍ VZTAŽNÝCH ÚDAJŮ
 Pro každé místo k sezení se sestavuje přehled vztažných údajů. Místa k sezení jsou identifikována dvoumístným kódem. Prvním znakem je arabská číslice, která označuje řadu sedadel zpředu dozadu. Druhým znakem je velké písmeno, které označuje polohu místa k sezení v řadě při pohledu ve směru dopředu se pohybujícího vozidla; používají se tato písmena:
 L
 =
 vlevo
 C
 =
 střední
 R
 =
 vpravo
 2. POPIS MĚŘICÍ POLOHY VOZIDLA
 2.1. Souřadnice výchozích značek
 X ...
 Y ...
 Z ...
 3. PŘEHLED VZTAŽNÝCH ÚDAJŮ
 Místo k sezení: ...
 3.1.1. Souřadnice bodu R
 X ...
 Y ...
 Z ...
 3.1.2. Konstrukční úhel trupu ...
 3.1.3. Seřízení sedadla (1)
 vodorovné: ...
 svislé: ...
 úhlové: ...
 úhel trupu: ...
 Poznámka: Vztažné údaje pro další místa k sezení se v tomto seznamu uvedou pod čísly 3.2, 3.3 atd.
 (1) Nehodící se škrtněte.
 PŘÍLOHA 4
 STANOVENÍ VÝŠKY A ŠÍŘKY OPĚRKY HLAVY
 PŘÍLOHA 5
 ZNÁZORNĚNÍ ZAKRESLOVANÝCH ČAR A MĚŘENÍ PROVÁDĚNÝCH PŘI ZKOUŠCE
 PŘÍLOHA 6
 POSTUP ZKOUŠKY K OVĚŘENÍ POHLCOVÁNÍ ENERGIE
 1. USPOŘÁDÁNÍ, ZKUŠEBNÍ PŘÍSTROJ, REGISTRAČNÍ PŘÍSTROJE A POSTUP
 1.1. Uspořádání
 Opěrka hlavy, včetně materiálu pohlcujícího energii, musí být namontována a zkoušena na sedadle nebo části konstrukce vozidla, jehož je součástí. Prvek konstrukce musí být dobře připevněn ke zkušebnímu zařízení tak, aby se při nárazu nepohnul, a základna, na které stojí, musí být přibližně vodorovná, není-li odůvodněně požadováno něco jiného. Opěradlo sedadla, pokud je seřiditelné, musí být přišroubováno v postavení podle bodu 7.2.2 tohoto nařízení.
 Opěrka hlavy musí být upevněna na opěradlo sedadla tak, jak tomu je ve vozidle. Opěrka hlavy, která není nedílnou součástí sedadla, musí být namontována na díl konstrukce vozidla, na který je namontována za běžných okolností.
 Je-li opěrka hlavy výškově seřiditelná, musí být nastavena do nejméně příhodné polohy, kterou seřízení umožňuje.
 1.2. Zkušební přístroj
 1.2.1. Zkušební přístroj se skládá z kyvadla, jehož otočný čep je uložen na kuličkových ložiscích a jehož redukovaná hmotnost (1) ve středu nárazu je 6,8 kg. Dolní konec kyvadla je tvořen tuhou maketou hlavy o průměru 165 mm, jejíž střed je shodný se středem nárazu kyvadla.
 1.2.2. Maketa hlavy je opatřena dvěma měřiči zrychlení a zařízením pro měření rychlosti schopnými měřit hodnoty ve směru nárazu.
 1.3. Registrační přístroje
 Použité registrační přístroje musí umožňovat měření s touto přesností:
 1.3.1. Zrychlení:
 přesnost = ± 5 % skutečné hodnoty
 frekvenční odezva: CFC 600 odpovídající charakteristice normy ISO 6487 (1987)
 příčná citlivost ≤ 5 % nejnižšího bodu stupnice
 1.3.2. Rychlost:
 přesnost = ± 2,5 % skutečné hodnoty
 citlivost = 0,5 km/h
 1.3.3. Registrace času
 přístroje musí být schopné zaznamenat celý průběh zkoušky a odečítat hodnoty v mezích jedné tisíciny sekundy:
 počátek nárazu v okamžiku prvního styku makety hlavy se zkoušenou opěrkou hlavy se zaznamená do záznamů použitých k analýze zkoušky.


text:
1.4. Postup zkoušky
 U opěrky hlavy namontované a seřízené v souladu s bodem 1.1 této přílohy musí k nárazu dojít v bodu zvoleném laboratoří v zóně nárazu definované v bodu 6.1 tohoto nařízení a případně i mimo zónu nárazu definovanou v bodu 6.2 tohoto nařízení na plochu s poloměrem zakřivení menším než 5 mm.
 1.4.1.1. Na zadní ploše musí být směr nárazu zezadu dopředu v podélné rovině pod úhlem 45° k svislici.
 1.4.1.2. Na přední ploše musí být směr nárazu zepředu dozadu v podélné rovině ve vodorovném směru.
 1.4.1.3. Přední a zadní plocha jsou ohraničeny vodorovnou rovinou dotýkající se vrcholu opěrky hlavy v souladu s bodem 7.2 tohoto nařízení.
 1.4.2. Maketa hlavy musí udeřit na zkoušený předmět rychlostí 24,1 km/h, přičemž se této rychlosti dosahuje buď pouhou gravitační energií, nebo použitím doplňkového hnacího zařízení.
 2. VÝSLEDKY
 Při zkouškách provedených výše uvedeným postupem nesmí zpomalení makety hlavy překročit 80 g po spojitou dobu delší než tři milisekundy. Hodnota zpomalení se stanoví jako průměr z údajů obou měřičů zpomalení.
 3. ROVNOCENNÉ POSTUPY
 3.1. Použití ekvivalentních zkušebních postupů je přípustné pod podmínkou, že umožňují dosáhnout výsledků podle bodu 2 výše, zvláště pak mohou být prvky zkušebního přístroje nasměrovány jinak, pokud jsou dodrženy vztažné úhly mezi opěrkou hlavy a směrem nárazu.
 3.2. Osoba, která použije metodu odlišnou od postupu popsaného v bodu 1, odpovídá za prokázání její rovnocennosti.
 (1) Vztah redukované hmotnosti mr k celkové hmotnosti kyvadla „m“ ve vzdálenosti „a“ od středu nárazu do osy otáčení a vzdálenosti l od těžiště do osy otáčení je dán vzorcem: mr = m x 1/a.
 PŘÍLOHA 7
 STANOVENÍ ROZMĚRU „A“ MEZER OPĚRKY HLAVY
 (viz body 6.6.2 a 6.6.3 tohoto nařízení)


text:
 12.1.2017
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 L 8/5
 ROZHODNUTÍ SMÍŠENÉHO VÝBORU EHP
 č. 177/2015
 ze dne 10. července 2015,
 kterým se mění příloha II (Technické předpisy, normy, zkoušení a certifikace) Dohody o EHP [2017/17]
 SMÍŠENÝ VÝBOR EHP,
 s ohledem na Dohodu o Evropském hospodářském prostoru (dále jen „Dohoda o EHP“), a zejména na článek 98 této dohody,
 vzhledem k těmto důvodům:
 (1)
 Prováděcí nařízení Komise (EU) 2015/394 ze dne 10. března 2015, kterým se mění příloha nařízení (EU) č. 37/2010, pokud jde o látku „tulathromycin“ (1), má být začleněno do Dohody o EHP.
 (2)
 Příloha II Dohody o EHP by proto měla být odpovídajícím způsobem změněna,
 PŘIJAL TOTO ROZHODNUTÍ:
 Článek 1
 V bodě 13 (nařízení Komise (EU) č. 37/2010) kapitoly XIII přílohy II Dohody o EHP se doplňuje nová odrážka, která zní:
 „—
 32015 R 0394: prováděcího nařízení Komise (EU) 2015/394 ze dne 10. března 2015 (Úř. věst. L 66, 11.3.2015, s. 1).“
 Článek 2
 Znění prováděcího nařízení (EU) 2015/394 v islandském a norském jazyce, která mají být zveřejněna v dodatku EHP Úředního věstníku Evropské unie, jsou platná.
 Článek 3
 Toto rozhodnutí vstupuje v platnost dnem 11. července 2015 za předpokladu, že jsou učiněna veškerá oznámení podle čl. 103 odst. 1 Dohody o EHP (*1).
 Článek 4
 Toto rozhodnutí bude zveřejněno v oddíle EHP a v dodatku EHP Úředního věstníku Evropské unie.
 V Bruselu dne 10. července 2015.
 Za Smíšený výbor EHP
 předseda
 Atle LEIKVOLL
 (1) Úř. věst. L 66, 11.3.2015, s. 1.
 (*1) Nebyly oznámeny žádné ústavní požadavky.


text:
 8.5.2008
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 L 124/11
 ROZHODNUTÍ SMÍŠENÉHO VÝBORU EHP
 č. 152/2007
 ze dne 7. prosince 2007,
 kterým se mění příloha I (Veterinární a rostlinolékařské předpisy) Dohody o EHP
 SMÍŠENÝ VÝBOR EHP,
 s ohledem na Dohodu o Evropském hospodářském prostoru, ve znění Protokolu o úpravě Dohody o Evropském hospodářském prostoru (dále jen „Dohoda“), a zejména na článek 98 této dohody,
 vzhledem k těmto důvodům:
 (1)
 Příloha I Dohody byla změněna rozhodnutím Smíšeného výboru EHP č. 138/2007 ze dne 26. října 2007 (1).
 (2)
 Nařízení Komise (ES) č. 538/2007 ze dne 15. května 2007 o povolení nového užití přípravku Enterococcus faecium DSM 7134 (Bonvital) jako doplňkové látky (2) by mělo být začleněno do Dohody.
 (3)
 Nařízení Komise (ES) č. 634/2007 ze dne 7. června 2007 o povolení selenomethioninu ze Saccharomyces cerevisiae NCYC R397 jako doplňkové látky (3) by mělo být začleněno do Dohody.
 (4)
 Rozhodnutí Evropského parlamentu a Rady č. 623/2007/ES ze dne 23. května 2007, kterým se mění směrnice 2002/2/ES, kterou se mění směrnice Rady 79/373/EHS o oběhu krmných směsí (4) by mělo být začleněno do Dohody.
 (5)
 Toto rozhodnutí se nevztahuje na Lichtenštejnsko,
 ROZHODL TAKTO:
 Článek 1
 Kapitola II přílohy I Dohody se mění takto:
 1)
 Za bod 1zzzr (nařízení Komise (ES) č. 537/2007) se vkládají nové body, které znějí:
 „1zzzs.
 32007 R 0538: nařízení Komise (ES) č. 538/2007 ze dne 15. května 2007 o povolení nového užití přípravku Enterococcus faecium DSM 7134 (Bonvital) jako doplňkové látky (Úř. věst. L 128, 16.5.2007, s. 16).
 1zzzt.
 32007 R 0634: nařízení Komise (ES) č. 634/2007 ze dne 7. června 2007 o povolení selenomethioninu ze Saccharomyces cerevisiae NCYC R397 jako doplňkové látky (Úř. věst. L 146, 8.6.2007, s. 14).“
 2)
 V bodě 5 (směrnice Rady 79/373/EHS) se v šestnácté odrážce (směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/2/ES) doplňuje toto:
 „, ve znění:
 —
 32007 D 0623: rozhodnutí Evropského parlamentu a Rady č. 623/2007/ES ze dne 23. května 2007 (Úř. věst. L 154, 14.6.2007, s. 23).“
 Článek 2
 Znění nařízení (ES) č. 538/2007, nařízení (ES) č. 634/2007 a rozhodnutí (ES) č. 623/2007/ES v islandském a norském jazyce, která mají být zveřejněna v dodatku EHP Úředního věstníku Evropské unie, jsou platná.
 Článek 3
 Toto rozhodnutí vstupuje v platnost dnem 8. prosince 2007 za předpokladu, že Smíšenému výboru EHP jsou učiněna veškerá oznámení podle čl. 103 odst. 1 Dohody (5).
 Článek 4
 Toto rozhodnutí bude zveřejněno v oddíle EHP a v dodatku EHP Úředního věstníku Evropské unie.
 V Bruselu dne 7. prosince 2007.
 Za Smíšený výbor EHP
 předseda
 Stefán Haukur JÓHANNESSON
 (1) Úř. věst. L 100, 10.4.2008, s. 62.
 (2) Úř. věst. L 128, 16.5.2007, s. 16.
 (3) Úř. věst. L 146, 8.6.2007, s. 14.
 (4) Úř. věst. L 154, 14.6.2007, s. 23.
 (5) Nebyly oznámeny žádné ústavní požadavky.


text:
 30.3.2017
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 L 85/50
 ROZHODNUTÍ SMÍŠENÉHO VÝBORU EHP
 č. 226/2015
 ze dne 25. září 2015,
 kterým se mění příloha XIII (Doprava) Dohody o EHP [2017/533]
 SMÍŠENÝ VÝBOR EHP,
 s ohledem na Dohodu o Evropském hospodářském prostoru (dále jen „Dohoda o EHP“), a zejména na článek 98 této dohody,
 vzhledem k těmto důvodům:
 (1)
 Nařízení Komise (EU) 2015/1329 ze dne 31. července 2015, kterým se mění nařízení (EU) č. 965/2012, pokud jde o provozování letadel zapsaných v rejstříku ve třetích zemích leteckými dopravci Unie (1), by mělo být začleněno do Dohody o EHP.
 (2)
 Příloha XIII Dohody o EHP by proto měla být odpovídajícím způsobem změněna,
 PŘIJAL TOTO ROZHODNUTÍ:
 Článek 1
 V bodě 66nf (nařízení Komise (EU) č. 965/2012) přílohy XIII Dohody o EHP se doplňuje nová odrážka, která zní:
 „—
 32015 R 1329: prováděcího nařízení Komise (EU) 2015/1329 ze dne 31. července 2015 (Úř. věst. L 206, 1.8.2015, s. 21).“
 Článek 2
 Znění nařízení (EU) 2015/1329 v islandském a norském jazyce, která mají být zveřejněna v dodatku EHP Úředního věstníku Evropské unie, jsou platná.
 Článek 3
 Toto rozhodnutí vstupuje v platnost dnem 26. září 2015 za předpokladu, že jsou učiněna veškerá oznámení podle čl. 103 odst. 1 Dohody o EHP (*1).
 Článek 4
 Toto rozhodnutí bude zveřejněno v oddíle EHP a v dodatku EHP Úředního věstníku Evropské unie.
 V Bruselu dne 25. září 2015.
 Za Smíšený výbor EHP
 předsedkyně
 Ingrid SCHULERUD
 (1) Úř. věst. L 206, 1.8.2015, s. 21.
 (*1) Nebyly oznámeny žádné ústavní požadavky.


text:
 Důležité právní upozornění
 |
 21998D0507(05)
 Úřední věstník L 134 , 07/05/1998 S. 0006 - 0007
 Rozhodnutí Smíšeného výboru EHPč. 78/97ze dne 12. listopadu 1997,kterým se mění příloha II (Technické předpisy, normy, zkoušení a certifikace) Dohody o EHPSMÍŠENÝ VÝBOR EHP,s ohledem na Dohodu o Evropském hospodářském prostoru ve znění Protokolu o úpravě Dohody o Evropském hospodářském prostoru (dále jen "Dohoda"), a zejména s ohledem na článek 98 této dohody,vzhledem k tomu, že příloha II Dohody byla změněna rozhodnutím Smíšeného výboru EHP č. 32/97 [1];vzhledem k tomu, že nařízení Komise (ES) č. 1140/96 ze dne 25. června 1996, kterým se mění příloha III nařízení Rady (EHS) č. 2377/90, kterým se stanoví postup Společenství pro stanovení maximálních limitů reziduí veterinárních léčivých přípravků v potravinách živočišného původu [2], by mělo být začleněno do Dohody;vzhledem k tomu, že nařízení Komise (ES) č. 1147/96 ze dne 25. června 1995, kterým se mění přílohy II a III nařízení Rady (EHS) č. 2377/90, kterým se stanoví postup Společenství pro stanovení maximálních limitů reziduí veterinárních léčivých přípravků v potravinách živočišného původu [3], by mělo být začleněno do Dohody;vzhledem k tomu, že nařízení Komise (ES) č. 1311/96 ze dne 8. července 1996, kterým se mění přílohy I, II, III a IV nařízení Rady (EHS) č. 2377/90, kterým se stanoví postup Společenství pro stanovení maximálních limitů reziduí veterinárních léčivých přípravků v potravinách živočišného původu [4], by mělo být začleněno do Dohody;vzhledem k tomu, že nařízení Komise (ES) č. 1312/96 ze dne 8. července 1996, kterým se mění příloha III nařízení Rady (EHS) č. 2377/90, kterým se stanoví postup Společenství pro stanovení maximálních limitů reziduí veterinárních léčivých přípravků v potravinách živočišného původu [5], by mělo být začleněno do Dohody;vzhledem k tomu, že nařízení Komise (ES) č. 1433/96 ze dne 23. července 1996, kterým se mění přílohy II a III nařízení Rady (EHS) č. 2377/90, kterým se stanoví postup Společenství pro stanovení maximálních limitů reziduí veterinárních léčivých přípravků v potravinách živočišného původu [6], by mělo být začleněno do Dohody;vzhledem k tomu, že nařízení Komise (ES) č. 1742/96 ze dne 6. září 1996, kterým se mění přílohy I, II a III nařízení Rady (EHS) č. 2377/90, kterým se stanoví postup Společenství pro stanovení maximálních limitů reziduí veterinárních léčivých přípravků v potravinách živočišného původu [7], by mělo být začleněno do Dohody,ROZHODL TAKTO:Článek 1V bodě 14 (nařízení Rady (EHS) č. 2377/90) kapitoly XIII přílohy II Dohody se doplňují nové odrážky, které znějí:"— 396 R 1140: nařízení Komise (ES) č. 1140/96 ze dne 25. června 1996 (Úř. věst. L 151, 26.6.1996, s. 6);— 396 R 1147: nařízení Komise (ES) č. 1147/96 ze dne 25. června 1996 (Úř. věst. L 151, 26.6.1996, s. 26);— 396 R 1311: nařízení Komise (ES) č. 1311/96 ze dne 8. července 1996 (Úř. věst. L 170, 9.7.1996, s. 4);— 396 R 1312: nařízení Komise (ES) č. 1312/96 ze dne 8. července 1996 (Úř. věst. L 170, 9.7.1996, s. 8);— 396 R 1433: nařízení Komise (ES) č. 1433/96 ze dne 23. července 1996 (Úř. věst. L 184, 24.7.1996, s. 21);— 396 R 1742:


text: nařízení Komise (ES) č. 1742/96 ze dne 6. září 1996 (Úř. věst. L 226, 7.9.1996, s. 5)."Článek 2Znění nařízení (ES) č. 1140/96, (ES) č. 1147/96, (ES) č. 1311/96, (ES) č. 1312/96, (ES) č. 1433/96 a (ES) č. 1742/96 v islandském a norském jazyce, která tvoří přílohu odpovídajících jazykových verzí tohoto rozhodnutí, jsou platná.Článek 3Toto rozhodnutí vstupuje v platnost dnem 13. listopadu 1997 za předpokladu, že Smíšenému výboru EHP jsou učiněna veškerá oznámení podle čl. 103 odst. 1 Dohody.Článek 4Toto rozhodnutí bude zveřejněno v oddíle EHP a v dodatku EHP Úředního věstníku Evropských společenství.V Bruselu dne 12. listopadu 1997.Za Smíšený výbor EHPpředsedaE. Bull[1] Úř. věst. L 242, 4.9.1997, s. 81.[2] Úř. věst. L 151, 26.6.1996, s. 6.[3] Úř. věst. L 151, 26.6.1996, s. 26.[4] Úř. věst. L 170, 9.7.1996, s. 4.[5] Úř. věst. L 170, 9.7.1996, s. 8.[6] Úř. věst. L 184, 24.7.1996, s. 21.[7] Úř. věst. L 226, 7.9.1996, s. 1.--------------------------------------------------


text:
 13.12.2007
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 L 328/21
 ROZHODNUTÍ SMÍŠENÉHO VÝBORU EHP
 č. 81/2007
 ze dne 6. července 2007,
 kterým se mění příloha II (Technické předpisy, normy, zkoušení a certifikace) Dohody o EHP
 SMÍŠENÝ VÝBOR EHP,
 s ohledem na Dohodu o Evropském hospodářském prostoru, ve znění Protokolu o úpravě Dohody o Evropském hospodářském prostoru (dále jen „Dohoda“), a zejména na článek 98 této dohody,
 vzhledem k těmto důvodům:
 (1)
 Příloha II Dohody byla změněna rozhodnutím Smíšeného výboru EHP č. 12/2007 ze dne 27. dubna 2007 (1).
 (2)
 Směrnice Komise 2006/17/ES ze dne 8. února 2006, kterou se provádí směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/23/ES, pokud jde o určité technické požadavky na darování, opatřování a vyšetřování lidských tkání a buněk (2), má být začleněna do Dohody.
 (3)
 Směrnice Komise 2006/86/ES ze dne 24. října 2006, kterou se provádí směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/23/ES, pokud jde o požadavky na sledovatelnost, oznamování závažných nežádoucích reakcí a účinků a některé technické požadavky na kódování, zpracování, konzervaci, skladování a distribuci lidských tkání a buněk (3), má být začleněna do Dohody,
 ROZHODL TAKTO:
 Článek 1
 Za bod 15x (nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 273/2004) kapitoly XIII přílohy II Dohody se vkládají nové body, které znějí:
 „15y.
 32006 L 0017: Směrnice Komise 2006/17/ES ze dne 8. února 2006, kterou se provádí směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/23/ES, pokud jde o určité technické požadavky na darování, opatřování a vyšetřování lidských tkání a buněk (Úř. věst. L 38, 9.2.2006, s. 40).
 15z.
 32006 L 0086: Směrnice Komise 2006/86/ES ze dne 24. října 2006, kterou se provádí směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/23/ES, pokud jde o požadavky na sledovatelnost, oznamování závažných nežádoucích reakcí a účinků a některé technické požadavky na kódování, zpracování, konzervaci, skladování a distribuci lidských tkání a buněk (Úř. věst. L 294, 25.10.2006, s. 32).“
 Článek 2
 Znění směrnic 2006/17/ES a 2006/86/ES v islandském a norském jazyce, která mají být zveřejněna v dodatku EHP Úředního věstníku Evropské unie, jsou závazná.
 Článek 3
 Toto rozhodnutí vstupuje v platnost dnem 7. července 2007 za předpokladu, že Smíšenému výboru EHP jsou učiněna veškerá oznámení podle čl. 103 odst. 1 Dohody (4).
 Článek 4
 Toto rozhodnutí bude zveřejněno v oddíle EHP a v dodatku EHP Úředního věstníku Evropské unie.
 V Bruselu dne 6. července 2007.
 Za Smíšený výbor EHP
 předseda
 Stefán Haukur JÓHANNESSON
 (1) Úř. věst. L 209, 9.8.2007, s. 20.
 (2) Úř. věst. L 38, 9.2.2006, s. 40.
 (3) Úř. věst. L 294, 25.10.2006, s. 32.
 (4) Nebyly oznámeny žádné ústavní požadavky.


text:
 7.9.2006
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 L 245/13
 ROZHODNUTÍ SMÍŠENÉHO VÝBORU EHP č. 64/2006
 ze dne 2. června 2006,
 kterým se mění příloha XIII (Doprava) Dohody o EHP
 SMÍŠENÝ VÝBOR EHP,
 s ohledem na Dohodu o Evropském hospodářském prostoru ve znění Protokolu o úpravě Dohody o Evropském hospodářském prostoru (dále jen „Dohoda“), a zejména na článek 98 této Dohody,
 vzhledem k těmto důvodům:
 (1)
 Příloha XIII Dohody byla změněna rozhodnutím Smíšeného výboru EHP č. 33/2006 ze dne 10. března 2006 (1).
 (2)
 Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/59/ES ze dne 15. července 2003 o výchozí kvalifikaci a pravidelném školení řidičů některých silničních vozidel pro nákladní nebo osobní dopravu a o změně nařízení Rady (EHS) č. 3820/85 a směrnice Rady 91/439/EHS a zrušení směrnice Rady 76/914/EHS (2) by měla být začleněna do Dohody.
 (3)
 Do úvahy je nutno vzít velmi malé území a malý celkový počet obyvatel Lichtenštejnska, jakož i výslednou strukturu trhu v odvětví dopravy a v oblasti odborného výcviku řidičů.
 (4)
 Musí se zohlednit malý počet dopravních společností spolu s nízkým počtem řidičů nákladních vozidel zaměstnaných a/nebo s trvalým bydlištěm v Lichtenštejnsku, stejně tak jako velmi omezený počet řidičů, kteří budou muset absolvovat pravidelné školení v Lichtenštejnsku podle směrnice 2003/59/ES,
 ROZHODL TAKTO:
 Článek 1
 Příloha XIII Dohody se mění takto:
 1.
 Za bod 36 (nařízení Rady (EHS) č. 3572/90, zrušen) se vkládá nový bod, který zní:
 „37.
 32003 L 0059: Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/59/ES ze dne 15. července 2003 o výchozí kvalifikaci a pravidelném školení řidičů některých silničních vozidel pro nákladní nebo osobní dopravu a o změně nařízení Rady (EHS) č. 3820/85 a směrnice Rady 91/439/EHS a zrušení směrnice Rady 76/914/EHS (Úř. věst. L 226, 10.9.2003, s. 4).
 Pro účely Dohody se směrnice upravuje takto:
 a)
 Do článku 9 se doplňuje nový odstavec, který zní:
 ‚Řidiči uvedení v článku 1, kteří mají trvalé bydliště a pracují v Lichtenštejnsku, mají právo absolvovat pravidelné školení uvedené v článku 7 ve Švýcarsku, v Rakousku nebo v Německu, pokud pravidelné školení poskytované ve zmíněných státech je plně v souladu s touto směrnicí.‘
 b)
 Státy ESVO mohou vydávat průkaz kvalifikace řidiče v souladu s ustanoveními této směrnice a s těmito změnami:
 i)
 v bodě 2 písm. c) přílohy II, pokud se týká strany 1 průkazu, se za údaj týkající se Spojeného království doplňuje následující text:
 ‚poznávací značku státu ESVO, který vydává průkaz, uvnitř elipsy, jak je uvedeno v článku 37 Úmluvy OSN o silničním provozu ze dne 8. listopadu 1968 (se stejným pozadím, jaké má průkaz); poznávací značky jsou tyto:
 IS
 :
 Island
 FL
 :
 Lichtenštejnsko
 N
 :
 Norsko‘
 ii)
 V bodě 2 písm. e) přílohy II, pokud se týká strany 1 průkazu se slova ‚vzor Evropských společenství‘ nahrazují slovy ‚vzor EHP‘.
 iii)
 Do bodu 2 písm. e) přílohy II, pokud se týká strany 1 průkazu, se doplňuje tento text:
 ‚atvinnuskírteini ökumanns
 yrkessjåførbevis/yrkessjåførprov‘
 iv)
 Bod 2 písm. f) přílohy II, pokud se týká strany 2 průkazu, se nevztahuje na státy ESVO.
 v)
 V bodě 2 písm. b) přílohy II, pokud se


text:
týká strany 2 průkazu, se slova ‚a švédština‘ nahrazují slovy ‚švédština, islandština a norština‘.
 vi)
 Do bodu 2 písm. b) přílohy II, pokud se týká strany 2 průkazu, se doplňuje nový odstavec, který zní:
 ‚Odkaz na norský jazyk se chápe jako odkaz na spisovnou norštinu (»yrkessjåførbevis«) a také novou norštinu (»yrkessjåførprov«).‘“
 2.
 V bodě 20 (nařízení Rady (EHS) č. 3820/85) se doplňují slova:
 „ve znění:
 —
 32003 L 0059: směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/59/ES ze dne 15. července 2003 (Úř. věst. L 226, 10.9.2003, s. 4).“
 3.
 V bodě 24a (směrnice Rady 91/439/EHS) se doplňuje nová odrážka, která zní:
 „—
 32003 L 0059: směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/59/ES ze dne 15. července 2003 (Úř. věst. L 226, 10.9.2003, s. 4).“
 4.
 Znění bodu 22 (směrnice Rady 76/914/EHS) se zrušuje s účinkem ode dne 10. září 2009.
 Článek 2
 Znění směrnice 2003/59/ES v islandském a norském jazyce, která mají být zveřejněna v dodatku EHP Úředního věstníku Evropské unie, jsou platná.
 Článek 3
 Toto rozhodnutí vstupuje v platnost dnem 3. června 2006 za předpokladu, že Smíšenému výboru EHP jsou učiněna veškerá oznámení podle čl. 103 odst. 1 Dohody (3).
 Článek 4
 Toto rozhodnutí bude zveřejněno v oddíle EHP a v dodatku EHP Úředního věstníku Evropské unie.
 V Bruselu dne 2. června 2006.
 Za Smíšený výbor EHP
 předseda
 R. WRIGHT
 (1) Úř. věst. L 147, 1.6.2006, s. 53.
 (2) Úř. věst. L 226, 10.9.2003, s. 4.
 (3) Byly oznámeny ústavní požadavky.


text:
 Důležité právní upozornění
 |
 21989A1013(05)
 Úřední věstník L 295 , 13/10/1989 S. 0029 - 0034 Finské zvláštní vydání: Kapitola 11 Svazek 15 S. 0113 Švédské zvláštní vydání: Kapitola 11 Svazek 15 S. 0113
 Dodatkový protokolk Dohodě mezi Evropským hospodářským společenstvím a Švýcarskou konfederací o odstraňování stávajících množstevních omezení vývozu a opatření s rovnocenným účinkem a o zabraňování novým omezením a opatřením s rovnocenným účinkemEVROPSKÉ HOSPODÁŘSKÉ SPOLEČENSTVÍna jedné straně aŠVÝCARSKÁ KONFEDERACEna straně druhé,S OHLEDEM na Dohodu mezi Evropským hospodářským společenstvím a Švýcarskou konfederací podepsanou v Bruselu dne 22. července 1972 (dále jen "dohoda"), a zejména na článek 32 této dohody,PŘIPOMÍNAJÍCE cíl vytvořit evropský hospodářský prostor v souladu se společným prohlášením přijatým ministry zemí ESVO, členskými státy Společenství a Komisí Evropských společenství v Lucemburku dne 9. dubna 1984,MAJÍCE NA MYSLI potřebu rozvíjet své obchodní vztahy v zájmu obou svých hospodářství odstraňováním stávajících překážek ovlivňujících vývoz výrobků, na které se vztahuje dohoda, a zabraňováním novým překážkám,VĚDOMY si nicméně, že smluvní strany mohou být za určitých výjimečných okolností nuceny přijmout ochranná opatření týkající se vývozu a že za tím účelem mohou být zavedena specifická ustanovení,SE ROZHODLY UZAVŘÍT TENTO PROTOKOL:Článek 1Do dohody se vkládají nové články, které znějí:"Článek 13a1. V obchodu mezi Společenstvím a Švýcarskem nebudou zaváděna žádná nová množstevní omezení vývozu nebo opatření s rovnocenným účinkem.2. Množstevní omezení vývozu a opatření s rovnocenným účinkem budou zrušena dne 1. ledna 1990 s výjimkou těch, které byly použity 1. ledna 1989 na výrobky uvedené v protokolu č. 6, která budou zrušena v souladu s ustanoveními tohoto protokolu.Článek 13bPokud je to proveditelné, smluvní strana, která zamýšlí změnit opatření používaná při vývozu do třetích zemí, vyrozumí smíšený výbor nejméně 30 dní před vstupem navrhované změny v platnost. Výbor vezme v úvahu jakékoliv námitky druhé smluvní strany, týkající se jakýchkoliv narušení, která z ní mohou vzniknout.Článek 24aPokud dodržení ustanovení článků 7 a 13a vede k:1. zpětnému vývozu do třetí země, vůči níž vyvážející smluvní strana udržuje pro uvedený výrobek množstevní omezení vývozu, vývozní cla nebo opatření s rovnocenným účinkem, nebo2. vážnému nedostatku výrobku nezbytného pro vyvážející smluvní stranu nebo k hrozbě tohoto nedostatku;a pokud výše uvedené situace způsobí nebo pravděpodobně mohou způsobit vyvážející smluvní straně závažné potíže, tato smluvní strana může přijmout příslušná opatření za podmínek a v souladu s postupy stanovenými v článku 27."Článek 21. Čl. 7 odst. 2 dohody se nahrazuje tímto:"2. U produktů uvedených v příloze III se vývozní cla a poplatky s rovnocenným účinkem ruší v souladu s ustanoveními uvedené přílohy."2. Příloha III dohody se nahrazuje tímto:"PŘÍLOHA IIISeznam zboží uvedeného v článku 7 dohodyCla uplatňovaná Švýcarskem na vývozy níže uvedených výrobků do Společenství budou odstraněna v souladu s následujícím harmonogramem.Položka harmonizovaného systému | Popis zboží | Datum odstranění |ex 26.20 | Popel a zbytky obsahující zejména hliník | 1. ledna 1993 |74.04 | Odpad a šrot z mědi | 1. ledna 1993 |76.02 | Odpad a šrot z hliníku | 1. ledna 1993 |"Článek 3Článek 27 dohody se nahrazuje tímto:"Článek 271. V případě, že smluvní strana podrobí dovozy nebo vývozy výrobků, u nichž mohou


text: vzniknout potíže, na které odkazují články 24, 24a a 26, správním postupům s cílem poskytnout rychlé informace o vývoji obchodních toků, bude informovat druhou smluvní stranu.2. V případech uvedených v článcích 22 až 26 poskytne dotyčná smluvní strana smíšenému výboru předtím, než přijme opatření v nich stanovená, nebo co nejdříve v případech, na něž se vztahuje odst. 3 písm. e), všechny důležité informace potřebné pro pečlivé posouzení situace s cílem nalézt řešení přijatelné pro smluvní strany. Při volbě opatření musí být dána přednost těm, která nejméně narušují fungování dohody.Ochranná opatření budou okamžitě oznámena smíšenému výboru a budou předmětem pravidelných konzultací ve výboru, zejména s cílem je zrušit, jakmile to okolnosti dovolí.3. Při provádění odstavce 2 platí tato ustanovení:a) Pokud jde o článek 23, každá smluvní strana může věc přednést smíšenému výboru, pokud je toho názoru, že daná činnost je neslučitelná s řádným fungováním dohody ve smyslu čl. 23 odst. 1.Smluvní strany poskytnou smíšenému výboru všechny důležité informace a pomoc, kterou potřebuje k posouzení případu, a případně i k zrušení činnosti, která je předmětem výhrad.Jestliže dotyčná smluvní strana neukončí činnost, která je předmětem výhrad, v období stanoveném smíšeným výborem nebo jestliže smíšený výbor nedospěje k dohodě v průběhu tří měsíců ode dne, kdy mu byla věc předložena, může smluvní strana, které se to týká, přijmout jakákoliv ochranná opatření, která považuje za nezbytná k překonání vážných potíží vyvolaných uvedenou činností; zejména může odejmout celní koncese.b) Pokud jde o článek 24, potíže vznikající ze situace uvedené v tomto článku budou předloženy k projednání smíšenému výboru, který může přijmout jakékoliv rozhodnutí, aby tyto potíže ukončil.Jestliže smíšený výbor nebo vyvážející smluvní strana nepřijaly rozhodnutí, které ukončí potíže do 30 dnů od předložení záležitosti, dovážející smluvní strana je oprávněna uvalit na dovážený výrobek vyrovnávací poplatek.Vyrovnávací poplatek bude vypočten podle dopadu celních rozdílů na hodnotu dotyčného zboží s ohledem na suroviny nebo meziprodukty do něj vložené.c) Pokud jde o článek 24a, potíže vzniklé ze situací uvedených v uvedeném článku budou předloženy k projednání smíšenému výboru. Pokud jde o čl. 24a bod 2, hrozba nedostatku bude náležitě doložena vhodnými množstevními nebo cenovými ukazateli.Smíšený výbor může přijmout jakékoliv rozhodnutí potřebné k odstranění potíží. Jestliže smíšený výbor nepřijal takové rozhodnutí do 30 dnů od předložení záležitosti, vyvážející smluvní strana je oprávněna dočasně zavést vhodná opatření na vývoz dotyčného výrobku.d) Pokud jde o článek 25, konzultace ve smíšeném výboru proběhne předtím, než dotyčná smluvní strana přijme vhodná opatření.e) Pokud výjimečné okolnosti, které vyžadují okamžitou akci, znemožní předchozí projednání, může dotyčná smluvní strana zavést za situací, uvedených v článcích 24, 24a, 25 a 26 a také v případě podpory vývozu s přímým a okamžitým dopadem na obchod, okamžitě ochranná opatření přísně nezbytná k nápravě situace."Článek 4K dohodě se připojuje tento protokol:"Protokol č. 6týkající se odstraňování určitých množstevních omezení vývozuMnožstevní omezení používaná Společenstvím na vývozy níže uvedených výrobků do Švýcarska se odstraní nejpozději k uvedeným datům.Položka harmonizovaného systému č. | Označení zboží | Datum odstranění |74.04 | Odpad a šrot z mědi | 1. 1. 1993 |ex 44.01 | Palivové dřevo z jehličnanů