text:
 7.1.2020
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 L 3/1
 ROZHODNUTÍ Č. 2/2019 SMÍŠENÉHO VÝBORU EVROPSKÁ UNIE-ŠVÝCARSKO PRO LETECKOU DOPRAVU ZŘÍZENÉHO DOHODOU MEZI EVROPSKÝM SPOLEČENSTVÍM A ŠVÝCARSKOU KONFEDERACÍ O LETECKÉ DOPRAVĚ
 ze dne 10. prosince 2019,
 kterým se nahrazuje příloha Dohody mezi Evropským společenstvím a Švýcarskou konfederací o letecké dopravě [2020/6]
 VÝBOR EVROPSKÁ UNIE-ŠVÝCARSKO PRO LETECKOU DOPRAVU,
 s ohledem na Dohodu mezi Evropským společenstvím a Švýcarskou konfederací o letecké dopravě (dále jen „dohoda“), a zejména na čl. 23 odst. 4 této dohody,
 ROZHODL TAKTO:
 Jediný článek
 Příloha tohoto rozhodnutí nahrazuje přílohu dohody s platností ode dne 1. února 2020.
 V Bruselu dne 10. prosince 2019.
 Za smíšený výbor
 vedoucí delegace Evropské unie
 Filip CORNELIS
 vedoucí delegace Švýcarska
 Christian HEGNER
 PŘÍLOHA
 Pro účely této dohody:
 —
 Evropská unie na základě Lisabonské smlouvy, která vstoupila v platnost dne 1. prosince 2009, nahrazuje Evropské společenství a stává se jeho nástupcem.
 —
 Jestliže akt uvedený v této příloze obsahuje odkaz na členské státy Evropského společenství, jež bylo nahrazeno Evropskou unií, nebo na požadavek spojení s nimi, má se pro účely této dohody za to, že se odkaz vztahuje rovněž na Švýcarsko nebo na požadavek spojení se Švýcarskem.
 —
 Odkazy na nařízení Rady (EHS) č. 2407/92 a (EHS) č. 2408/92 uvedené v článcích 4, 15, 18, 27 a 35 dohody se považují za odkazy na nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1008/2008.
 —
 Aniž je dotčen článek 15 této dohody, „leteckým dopravcem Společenství“ podle následujících směrnic a nařízení Společenství se rozumí též letecký dopravce, který je držitelem licence a má svou hlavní provozovnu a případně sídlo podniku ve Švýcarsku v souladu s nařízením (ES) č. 1008/2008. Jakýkoli odkaz na nařízení (EHS) č. 2407/92 se považuje za odkaz na nařízení (ES) č. 1008/2008.
 —
 Jakýkoli odkaz na články 81 a 82 Smlouvy nebo na články 101 a 102 Smlouvy o fungování Evropské unie v následujících textech se považuje za odkaz na články 8 a 9 této dohody.
 1. Liberalizace letectví a ostatní předpisy v odvětví civilního letectví
 Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1008/2008 ze dne 24. září 2008 o společných pravidlech pro provozování leteckých služeb ve Společenství (přepracované znění), Úř. věst. L 293, 31.10.2008, s. 3, ve znění:
 —
 nařízení (EU) 2018/1139, Úř. věst. L 212, 22.8.2018, s. 1.
 Směrnice Rady 2000/79/ES ze dne 27. listopadu 2000 o Evropské dohodě o organizaci pracovní doby mobilních pracovníků v civilním letectví uzavřené mezi Sdružením evropských leteckých společností (AEA), Evropskou federací pracovníků v dopravě (ETF), Evropským sdružením technických letových posádek (ECA), Evropským sdružením leteckých společností (ERA) a Mezinárodním sdružením leteckých dopravců (IACA) (Text s významem pro EHP), Úř. věst. L 302, 1.12.2000, s. 57.
 Směrnice Rady 93/104/ES ze dne 23. listopadu 1993 o některých aspektech úpravy pracovní doby, Úř. věst. L 307, 13.12.1993, s. 18, ve znění:
 —
 směrnice 2000/34/ES, Úř. věst. L 195, 1.8.2000, s. 41.
 Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 437/2003 ze dne 27. února 2003 o statistickém vykazování letecké přepravy cestujících, zboží a poštovních zásilek, Úř. věst. L 66, 11.3.2003, s. 1.


text:
Nařízení Komise (ES) č. 1358/2003 ze dne 31. července 2003, kterým se provádí nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 437/2003 o statistickém vykazování letecké přepravy cestujících, zboží a poštovních zásilek, a kterým se mění přílohy I a II uvedeného nařízení, Úř. věst. L 194, 1.8.2003, s. 9, ve znění:
 —
 nařízení Komise (ES) č. 158/2007, Úř. věst. L 49, 17.2.2007, s. 9.
 Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 785/2004 ze dne 21. dubna 2004 o požadavcích na pojištění u leteckých dopravců a provozovatelů letadel, Úř. věst. L 138, 30.4.2004, s. 1, ve znění:
 —
 nařízení Komise (EU) č. 285/2010, Úř. věst. L 87, 7.4.2010, s. 19.
 Nařízení Rady (EHS) č. 95/93 ze dne 18. ledna 1993 o společných pravidlech pro přidělování letištních časů na letištích Společenství, Úř. věst. L 14, 22.1.1993, s. 1 (články 1–12), ve znění:
 —
 nařízení (ES) č. 793/2004, Úř. věst. L 138, 30.4.2004, s. 50.
 Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/12/ES ze dne 11. března 2009 o letištních poplatcích (Text s významem pro EHP), Úř. věst. L 70, 14.3.2009, s. 11.
 Směrnice Rady 96/67/ES ze dne 15. října 1996 o přístupu na trh odbavovacích služeb na letištích Společenství, Úř. věst. L 272, 25.10.1996, s. 36.
 (články 1–9, 11–23 a 25).
 Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 80/2009 ze dne 14. ledna 2009 o kodexu chování pro používání počítačových rezervačních systémů a o zrušení nařízení Rady (EHS) č. 2299/89 (Text s významem pro EHP), Úř. věst. L 35, 4.2.2009, s. 47.
 2. Pravidla hospodářské soutěže
 Nařízení Rady (ES) č. 1/2003 ze dne 16. prosince 2002 o provádění pravidel hospodářské soutěže stanovených v článcích 81 a 82 Smlouvy (Text s významem pro EHP), Úř. věst. L 1, 4.1.2003, s. 1 (články 1–13, 15–45).
 (V rozsahu, v němž je toto nařízení příslušné pro použití této dohody. Vložení uvedeného nařízení nemá vliv na rozdělení úkolů podle této dohody.)
 Nařízení Komise (ES) č. 773/2004 ze dne 7. dubna 2004 o vedení řízení Komise podle článků 81 a 82 Smlouvy o ES (Text s významem pro EHP), Úř. věst. L 123, 27.4.2004, s. 18, ve znění:
 —
 nařízení Komise (ES) č. 1792/2006, Úř. věst. L 362, 20.12.2006, s. 1.
 —
 nařízení Komise (ES) č. 622/2008, Úř. věst. L 171, 1.7.2008, s. 3.
 Nařízení Rady (ES) č. 139/2004 ze dne 20. ledna 2004 o kontrole spojování podniků (nařízení ES o spojování) (Text s významem pro EHP), Úř. věst. L 24, 29.1.2004, s. 1.
 (články 1–18, čl. 19 odst. 1 a 2, články 20–23).
 S ohledem na čl. 4 odst. 5 nařízení o spojování platí mezi Evropským společenstvím a Švýcarskem toto:
 1)
 S ohledem na spojení definované v článku 3 nařízení (ES) č. 139/2004, které nemá význam pro celé Společenství ve smyslu článku 1 uvedeného nařízení a které může být přezkoumáno v rámci vnitrostátních předpisů pro hospodářskou soutěž nejméně tří členských států ES a Švýcarské konfederace, mohou osoby nebo podniky podle čl. 4 odst. 2 uvedeného nařízení před oznámením příslušným orgánům informovat Komisi ES prostřednictvím odůvodněného podání, že by spojení měla

type: contracts

jurisdiction: EU


text:
posoudit Komise.
 2)
 Evropská komise neprodleně předá Švýcarské konfederaci všechna podání podle čl. 4 odst. 5 nařízení (ES) č. 139/2004 a předchozího odstavce.
 3)
 Vyjádří-li Švýcarská konfederace svůj nesouhlas se žádostí o postoupení případu, příslušný švýcarský orgán pro hospodářskou soutěž si ponechá svou pravomoc a případ nebude od Švýcarské konfederace postoupen podle tohoto odstavce.
 S ohledem na lhůty podle čl. 4 odst. 4 a 5, čl. 9 odst. 2 a 6 a čl. 22 odst. 2 nařízení o spojování:
 1)
 Evropská komise neprodleně předá příslušnému švýcarskému orgánu pro hospodářskou soutěž všechny příslušné dokumenty podle čl. 4 odst. 4 a 5, čl. 9 odst. 2 a 6 a čl. 22 odst. 2.
 2)
 Výpočet lhůt podle čl. 4 odst. 4 a 5, čl. 9 odst. 2 a 6 a čl. 22 odst. 2 nařízení (ES) č. 139/2004 začíná pro Švýcarskou konfederaci ihned poté, co příslušný švýcarský orgán pro hospodářskou soutěž obdrží příslušné dokumenty.
 Nařízení Komise (ES) č. 802/2004 ze dne 7. dubna 2004, kterým se provádí nařízení Rady (ES) č. 139/2004 o kontrole spojování podniků (Text s významem pro EHP), Úř. věst. L 133, 30.4.2004, s. 1 (články 1–24), ve znění:
 —
 nařízení Komise (ES) č. 1792/2006, Úř. věst. L 362, 20.12.2006, s. 3.
 —
 nařízení Komise (ES) č. 1033/2008, Úř. věst. L 279, 22.10.2008, s. 3.
 —
 prováděcího nařízení Komise (EU) č. 1269/2013, Úř. věst. L 336, 14.12.2013, s. 1.
 Směrnice Komise 2006/111/ES ze dne 16. listopadu 2006 o zprůhlednění finančních vztahů mezi členskými státy a veřejnými podniky a o finanční průhlednosti uvnitř jednotlivých podniků (kodifikované znění) (Text s významem pro EHP), Úř. věst. L 318, 17.11.2006, s. 17.
 Nařízení Rady (ES) č. 487/2009 ze dne 25. května 2009 o použití čl. 81 odst. 3 Smlouvy na některé kategorie dohod a jednání ve vzájemné shodě v odvětví letecké dopravy (kodifikované znění) (Text s významem pro EHP), Úř. věst. L 148, 11.6.2009, s. 1.
 3. Bezpečnost letectví
 Nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2018/1139 ze dne 4. července 2018 o společných pravidlech v oblasti civilního letectví a o zřízení Agentury Evropské unie pro bezpečnost letectví, kterým se mění nařízení (ES) č. 2111/2005, (ES) č. 1008/2008, (EU) č. 996/2010, (EU) č. 376/2014 a směrnice Evropského parlamentu a Rady 2014/30/EU a 2014/53/EU a kterým se zrušuje nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 552/2004 a (ES) č. 216/2008 a nařízení Rady (EHS) č. 3922/91, Úř. věst. L 212, 22.8.2018, s. 1.
 Agentura má i ve Švýcarsku pravomoci, které jí byly uděleny ustanoveními nařízení.
 Komise má i ve Švýcarsku pravomoci, které jí byly uděleny pro rozhodnutí podle čl. 2 odst. 6 a 7, čl. 41 odst. 6, čl. 62 odst. 5, čl. 67 odst. 2 a 3, čl. 70 odst. 4, čl. 71 odst. 2, čl. 76 odst. 4, čl. 84 odst. 1, čl. 85 odst. 9, čl. 104 odst. 3 bodu i), čl. 105 odst. 1 a čl. 106 odst. 1 a 6.
 Bez ohledu na horizontální úpravu stanovenou v druhé odrážce přílohy Dohody mezi Evropským společenstvím a Švýcarskou konfederací o letecké dopravě


text:
se odkazy na „členské státy“ v ustanoveních nařízení (EU) č. 182/2011 zmíněných v článku 127 nařízení (EU) 2018/1139 nevztahují na Švýcarsko.
 Žádné ustanovení tohoto nařízení nelze vykládat tak, že pověřuje Evropskou agenturu pro bezpečnost letectví, aby jednala jménem Švýcarska v rámci mezinárodních dohod pro jiné účely než účely podpory při plnění povinností, které mu z těchto dohod plynou.
 Pro účely této dohody se znění nařízení upravuje takto:
 a)
 článek 68 se mění takto:
 i)
 v odst. 1 písm. a) se za slovo „Unií“ vkládají slova „nebo Švýcarskem“;
 ii)
 doplňuje se nový odstavec, který zní:
 „4. Kdykoliv Unie vede jednání se třetí zemí s cílem uzavřít dohodu, která stanoví, že členský stát nebo agentura může vydávat osvědčení na základě osvědčení vydaných leteckými úřady dané třetí země, usiluje o to, aby Švýcarsku byla nabídnuta podobná dohoda s dotčenou třetí zemí. Švýcarsko zase usiluje o uzavření dohod se třetími zeměmi odpovídajících těm, které uzavřela Unie.“
 b)
 V článku 95 se doplňuje nový odstavec, který zní:
 „3. Odchylně od čl. 12 odst. 2 písm. a) pracovního řádu ostatních zaměstnanců Evropské unie je výkonný ředitel agentury oprávněn zaměstnávat na základě smlouvy švýcarské státní příslušníky, kteří požívají veškerých občanských práv.“
 c)
 V článku 96 se doplňuje nový pododstavec, který zní:
 „V souladu s dodatkem k příloze A uplatní Švýcarsko na agenturu Protokol o výsadách a imunitách Evropské unie, který je uveden v příloze A této přílohy.“
 d)
 V článku 102 se doplňuje nový pododstavec, který zní:
 „5. Švýcarsko se plně podílí na činnosti správní rady a má v jejím rámci stejná práva a povinnosti jako členské státy Evropské unie, s výjimkou hlasovacího práva.“
 e)
 V článku 120 se doplňuje nový odstavec, který zní:
 „13. Švýcarsko se podílí na finančním příspěvku uvedeném v odst. 1 písm. b) podle následujícího vzorce:
 S (0,2/100) + S [1 – (a + b) 0,2/100] c/C,kde:
 S
 =
 část rozpočtu agentury, která není financována z poplatků a plateb uvedených v odst. 1 písm. c) a d),
 a
 =
 počet přidružených států,
 b
 =
 počet členských států EU,
 c
 =
 příspěvek Švýcarska do rozpočtu ICAO,
 C
 =
 celkový příspěvek členských států EU a přidružených států do rozpočtu ICAO.“
 f)
 V článku 122 se doplňuje nový odstavec, který zní:
 „6. Ustanovení vztahující se na finanční kontrolu prováděnou Unií ve Švýcarsku, která se týká účastníků činností agentury, jsou uvedena v příloze B této přílohy.“
 g)
 Příloha I nařízení se doplňuje o následující letadla jako výrobky, na něž se vztahuje čl. 3 odst. 1 písm. a) nařízení Komise (EU) č. 748/2012 ze dne 3. srpna 2012, kterým se stanoví prováděcí pravidla pro certifikaci letové způsobilosti letadel a souvisejících výrobků, letadlových částí a zařízení a certifikaci ochrany životního prostředí, jakož i pro certifikaci projekčních a výrobních organizací (1):
 A/c - [HB-JES] – typ Gulfstream G-V
 A/c - [HB-ZDF] – typ MD900.
 h)
 V čl. 132 odst. 1 se odkaz na nařízení (EU) 2016/679 považuje, pokud jde o Švýcarsko, za odkaz na příslušné vnitrostátní právní předpisy.
 i)
 Ustanovení čl. 140 odst. 6 se nevztahuje na Švýcarsko.
 Nařízení Komise


text:
(EU) č. 1178/2011 ze dne 3. listopadu 2011, kterým se stanoví technické požadavky a správní postupy týkající se posádek v civilním letectví podle nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 216/2008, Úř. věst. L 311, 25.11.2011, s. 1, ve znění:
 —
 nařízení Komise (EU) č. 290/2012, Úř. věst. L 100, 5.4.2012, s. 1.
 —
 nařízení Komise (EU) č. 70/2014, Úř. věst. L 23, 28.1.2014, s. 25.
 —
 nařízení Komise (EU) č. 245/2014, Úř. věst. L 74, 14.3.2014, s. 33.
 —
 nařízení Komise (EU) 2015/445, Úř. věst. L 74, 18.3.2015, s. 1.
 —
 nařízení Komise (EU) 2016/539, Úř. věst. L 91, 7.4.2016, s. 1.
 —
 nařízení Komise (EU) 2018/1065, Úř. věst. L 192, 30.7.2018, s. 21.
 —
 nařízení Komise (EU) 2018/1119, Úř. věst. L 204, 13.8.2018, s. 13.
 —
 nařízení Komise (EU) 2018/1974, Úř. věst. L 326, 20.12.2018, s. 1.
 —
 nařízení Komise (EU) 2019/27, Úř. věst. L 8, 10.1.2019, s. 1.
 —
 prováděcího nařízení Komise (EU) 2019/430, Úř. věst. L 75, 19.3.2019, s. 66.
 Nařízení Rady (EHS) č. 3922/91 ze dne 16. prosince 1991 o harmonizaci technických požadavků a správních postupů v oblasti civilního letectví, Úř. věst. L 373, 31.12.1991, s. 4 (články 1–3, čl. 4 odst. 2, články 5–11 a 13), ve znění:
 —
 nařízení (ES) č. 1899/2006, Úř. věst. L 377, 27.12.2006, s. 1.
 —
 nařízení (ES) č. 1900/2006, Úř. věst. L 377, 27.12.2006, s. 176.
 —
 nařízení Komise (ES) č. 8/2008, Úř. věst. L 10, 12.1.2008, s. 1.
 —
 nařízení Komise (ES) č. 859/2008, Úř. věst. L 254, 20.9.2008, s. 1.
 V souladu s článkem 139 nařízení (EU) 2018/1139 se nařízení (EHS) č. 3922/91 zrušuje ode dne použitelnosti podrobných pravidel přijatých podle čl. 32 odst. 1 písm. a) nařízení (EU) 2018/1139 ohledně omezení doby letové služby a doby služby a požadavků na dobu odpočinku, pokud jde o aerotaxi, lékařskou záchrannou službu a obchodní leteckou dopravu provozovanou jednopilotními letadly.
 Nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 996/2010 ze dne 20. října 2010 o šetření a prevenci nehod a incidentů v civilním letectví a o zrušení směrnice 94/56/ES (Text s významem pro EHP), Úř. věst. L 295, 12.11.2010, s. 35, ve znění:
 —
 nařízení (EU) č. 376/2014, Úř. věst. L 122, 24.4.2014, s. 18.
 —
 nařízení (EU) 2018/1139, Úř. věst. L 212, 22.8.2018, s. 1.
 Nařízení Komise (ES) č. 104/2004 ze dne 22. ledna 2004, kterým se stanoví pravidla organizace a složení odvolacího senátu Evropské agentury pro bezpečnost letectví, Úř. věst. L 16, 23.1.2004, s. 20.
 Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 2111/2005 ze dne 14. prosince 2005 o vytvoření seznamu Společenství uvádějícího letecké dopravce, kteří podléhají zákazu provozování letecké dopravy ve Společenství, o informování cestujících v letecké dopravě o totožnosti provozujícího leteckého dopravce a o zrušení článku 9 směrnice 2004/36/ES (Text s významem pro EHP), Úř. věst. L 344, 27.12.2005, s. 15, ve znění:
 —
 nařízení (EU) 2018/1139, Úř. věst. L 212, 22.8.2018, s. 1.
 Nařízení Komise (ES) č. 473/2006 ze dne 22. března 2006, kterým se stanoví prováděcí pravidla pro seznam Společenství uvádějící letecké dopravce, kteří


text:
podléhají zákazu provozování letecké dopravy ve Společenství, uvedený v kapitole II nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 2111/2005 (Text s významem pro EHP), Úř. věst. L 84, 23.3.2006, s. 8.
 Nařízení Komise (ES) č. 474/2006 ze dne 22. března 2006 o vytvoření seznamu Společenství uvádějícího letecké dopravce, kteří podléhají zákazu provozování letecké dopravy ve Společenství, uvedeného v kapitole II nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 2111/2005, Úř. věst. L 84, 23.3.2006, s. 14, naposledy pozměněné:
 —
 prováděcím nařízením Komise (EU) 2019/618, Úř. věst. L 106, 17.4.2019, s. 1.
 Nařízení Komise (EU) č. 1332/2011 ze dne 16. prosince 2011, kterým se stanoví společné požadavky na užívání vzdušného prostoru a provozní postupy pro palubní protisrážkový systém (Text s významem pro EHP), Úř. věst. L 336, 20.12.2011, s. 20, ve znění:
 —
 nařízení Komise (EU) 2016/583, Úř. věst. L 101, 16.4.2016, s. 7.
 Prováděcí nařízení Komise (EU) č. 646/2012 ze dne 16. července 2012, kterým se stanoví prováděcí pravidla pro pokuty a penále na základě nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 216/2008 (Text s významem pro EHP), Úř. věst. L 187, 17.7.2012, s. 29.
 Nařízení Komise (EU) č. 748/2012 ze dne 3. srpna 2012, kterým se stanoví prováděcí pravidla pro certifikaci letové způsobilosti letadel a souvisejících výrobků, letadlových částí a zařízení a certifikaci ochrany životního prostředí, jakož i pro certifikaci projekčních a výrobních organizací, Úř. věst. L 224, 21.8.2012, s. 1, ve znění:
 —
 nařízení Komise (EU) č. 7/2013, Úř. věst. L 4, 9.1.2013, s. 36.
 —
 nařízení Komise (EU) č. 69/2014, Úř. věst. L 23, 28.1.2014, s. 12.
 —
 nařízení Komise (EU) 2015/1039, Úř. věst. L 167, 1.7.2015, s. 1.
 —
 nařízení Komise (EU) 2016/5, Úř. věst. L 3, 6.1.2016, s. 3.
 —
 nařízení Komise v přenesené pravomoci (EU) 2019/897, Úř. věst. L 144, 3.6.2019, s. 1.
 Nařízení Komise (EU) č. 965/2012 ze dne 5. října 2012, kterým se stanoví technické požadavky a správní postupy týkající se letového provozu podle nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 216/2008, Úř. věst. L 296, 25.10.2012, s. 1, ve znění:
 —
 nařízení Komise (EU) č. 800/2013, Úř. věst. L 227, 24.8.2013, s. 1.
 —
 nařízení Komise (EU) č. 71/2014, Úř. věst. L 23, 28.1.2014, s. 27.
 —
 nařízení Komise (EU) č. 83/2014, Úř. věst. L 28, 31.1.2014, s. 17.
 —
 nařízení Komise (EU) č. 379/2014, Úř. věst. L 123, 24.4.2014, s. 1.
 —
 nařízení Komise (EU) 2015/140, Úř. věst. L 24, 30.1.2015, s. 5.
 —
 nařízení Komise (EU) 2015/1329, Úř. věst. L 206, 1.8.2015, s. 21.
 —
 nařízení Komise (EU) 2015/640, Úř. věst. L 106, 24.4.2015, s. 18.
 —
 nařízení Komise (EU) 2015/2338, Úř. věst. L 330, 16.12.2015, s. 1.
 —
 nařízení Komise (EU) 2016/1199, Úř. věst. L 198, 23.7.2016, s. 13.
 —
 nařízení Komise (EU) 2017/363, Úř. věst. L 55, 2.3.2017, s. 1.
 —
 nařízení Komise (EU) 2018/394, Úř. věst. L 71, 14.3.2018, s. 1.
 —
 prováděcího nařízení Komise (EU) 2018/1975, Úř. věst. L 326, 20.12.2018, s. 53.
 —
 prováděcího nařízení Komise (EU) 2019/1387, Úř. věst. L 229, 5.9.2019, s. 1.


text:
—
 prováděcího nařízení Komise (EU) 2019/1384, Úř. věst. L 228, 4.9.2019, s. 106.
 Prováděcí nařízení Komise (EU) č. 628/2013 ze dne 28. června 2013 o pracovních postupech Evropské agentury pro bezpečnost letectví pro provádění standardizačních kontrol a pro sledování uplatňování pravidel nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 216/2008 a o zrušení nařízení Komise (ES) č. 736/2006 (Text s významem pro EHP), Úř. věst. L 179, 29.6.2013, s. 46.
 Nařízení Komise (EU) č. 139/2014 ze dne 12. února 2014, kterým se stanoví požadavky a správní postupy týkající se letišť podle nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 216/2008 (Text s významem pro EHP), Úř. věst. L 44, 14.2.2014, s. 1, ve znění:
 —
 nařízení Komise (ES) 2017/161, Úř. věst. L 27, 1.2.2017, s. 99.
 —
 nařízení Komise (ES) 2018/401, Úř. věst. L 72, 15.3.2018, s. 17.
 Nařízení Komise (EU) č. 319/2014 ze dne 27. března 2014 o poplatcích a platbách vybíraných Evropskou agenturou pro bezpečnost letectví a o zrušení nařízení (ES) č. 593/2007, Úř. věst. L 93, 28.3.2014, s. 58.
 Nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 376/2014 ze dne 3. dubna 2014 o hlášení událostí v civilním letectví, analýze těchto hlášení a navazujících opatřeních a o změně nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 996/2010 a zrušení směrnic Evropského parlamentu a Rady 2003/42/ES, nařízení Komise (ES) č. 1321/2007 a nařízení Komise (ES) č. 1330/2007 (Text s významem pro EHP), Úř. věst. L 122, 24.4.2014, s. 18, ve znění:
 —
 nařízení (EU) 2018/1139, Úř. věst. L 212, 22.8.2018, s. 1.
 Nařízení Komise (EU) č. 452/2014 ze dne 29. dubna 2014, kterým se stanoví technické požadavky a správní postupy týkající se letového provozu provozovatelů ze třetích zemí podle nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 216/2008 (Text s významem pro EHP), Úř. věst. L 133, 6.5.2014, s. 12, ve znění:
 —
 nařízení Komise (EU) 2016/1158, Úř. věst. L 192, 16.7.2016, s. 21.
 Nařízení Komise (EU) č. 1321/2014 ze dne 26. listopadu 2014 o zachování letové způsobilosti letadel a leteckých výrobků, letadlových částí a zařízení a schvalování organizací a personálu zapojených do těchto úkolů (Text s významem pro EHP), Úř. věst. L 362, 17.12.2014, s. 1, ve znění:
 —
 nařízení Komise (EU) 2015/1088, Úř. věst. L 176, 7.7.2015, s. 4.
 —
 nařízení Komise (EU) 2015/1536, Úř. věst. L 241, 17.9.2015, s. 16.
 —
 nařízení Komise (EU) 2017/334, Úř. věst. L 50, 28.2.2017, s. 13.
 —
 nařízení Komise (EU) 2018/1142, Úř. věst. L 207, 16.8.2018, s. 2.
 —
 prováděcího nařízení Komise (EU) 2019/1383, Úř. věst. L 228, 4.9.2019, s. 1.
 —
 prováděcího nařízení Komise (EU) 2019/1384, Úř. věst. L 228, 4.9.2019, s. 106.
 Nařízení Komise (EU) 2015/340 ze dne 20. února 2015, kterým se stanoví technické požadavky a správní postupy týkající se průkazů způsobilosti a osvědčení řídících letového provozu podle nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 216/2008, kterým se mění prováděcí nařízení Komise (EU) č. 923/2012 a kterým se zrušuje nařízení Komise (EU) č. 805/2011 (Text s významem pro EHP), Úř. věst. L 63, 6.3.2015, s. 1.
 Nařízení Komise (EU) 2015/640 ze


text:
dne 23. dubna 2015 o dodatečných specifikacích letové způsobilosti pro daný druh provozu a o změně nařízení (EU) č. 965/2012, Úř. věst. L 106, 24.4.2015, s. 18, ve znění:
 —
 prováděcího nařízení Komise (EU) 2019/133, Úř. věst. L 25, 29.1.2019, s. 14.
 Prováděcí nařízení Komise (EU) 2015/1018 ze dne 29. června 2015, kterým se stanoví seznam klasifikovaných událostí v civilním letectví, které podléhají povinnému hlášení podle nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 376/2014 (Text s významem pro EHP), Úř. věst. L 163, 30.6.2015, s. 1.
 Rozhodnutí Komise (EU) 2016/2357 ze dne 19. prosince 2016 o nedostatečně účinném dodržování nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 216/2008 a jeho prováděcích pravidel, pokud jde o osvědčení vydaná Řeckou akademií pro letecký výcvik a průkazy způsobilosti vydané na základě těchto osvědčení podle části 66 (oznámeno pod číslem C(2016) 8645), Úř. věst. L 348, 21.12.2016, s. 72.
 Nařízení Komise (EU) 2018/395 ze dne 13. března 2018, kterým se stanoví podrobná pravidla pro provoz balonů podle nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 216/2008, Úř. věst. L 71, 14.3.2018, s. 10.
 Prováděcí nařízení Komise (EU) 2018/1976 ze dne 14. prosince 2018, kterým se stanoví podrobná pravidla provozu kluzáků podle nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2018/1139, Úř. věst. L 326, 20.12.2018, s. 64.
 Nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2019/494 ze dne 25. března 2019 o některých aspektech bezpečnosti letectví s ohledem na vystoupení Spojeného království Velké Británie a Severního Irska z Unie (Text s významem pro EHP), Úř. věst. L 85 I, 27.3.2019, s. 11.
 Prováděcí rozhodnutí Komise (EU) 2019/1128 ze dne 1. července 2019 o přístupových právech k bezpečnostním doporučením a odpovědím uloženým v evropské centrální evidenci a o zrušení rozhodnutí 2012/780/EU (Text s významem pro EHP), Úř. věst. L 177, 2.7.2019, s. 112.
 4. Ochrana letectví před protiprávními činy
 Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 300/2008 ze dne 11. března 2008 o společných pravidlech v oblasti ochrany civilního letectví před protiprávními činy a o zrušení nařízení (ES) č. 2320/2002 (Text s významem pro EHP), Úř. věst. L 97, 9.4.2008, s. 72.
 Nařízení Komise (ES) č. 272/2009 ze dne 2. dubna 2009, kterým se doplňují společné základní normy ochrany civilního letectví před protiprávními činy stanovené v příloze nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 300/2008, Úř. věst. L 91, 3.4.2009, s. 7, ve znění:
 —
 nařízení Komise (EU) č. 297/2010, Úř. věst. L 90, 10.4.2010, s. 1.
 —
 nařízení Komise (EU) č. 720/2011, Úř. věst. L 193, 23.7.2011, s. 19.
 —
 nařízení Komise (EU) č. 1141/2011, Úř. věst. L 293, 11.11.2011, s. 22.
 —
 nařízení Komise (EU) č. 245/2013, Úř. věst. L 77, 20.3.2013, s. 5.
 Nařízení Komise (EU) č. 1254/2009 ze dne 18. prosince 2009, kterým se stanoví kritéria umožňující členským státům odchýlit se od společných základních norem v oblasti ochrany civilního letectví před protiprávními činy a přijmout alternativní bezpečnostní opatření (Text s významem pro EHP), Úř. věst. L 338, 19.12.2009, s. 17, ve znění:
 —
 nařízení Komise (EU) 2016/2096, Úř. věst. L 326, 1.12.2016, s. 7.
 Nařízení Komise (EU)


text:
č. 18/2010 ze dne 8. ledna 2010, kterým se mění nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 300/2008, pokud jde o specifikace národních programů řízení kvality v oblasti ochrany civilního letectví před protiprávními činy, Úř. věst. L 7, 12.1.2010, s. 3.
 Nařízení Komise (EU) č. 72/2010 ze dne 26. ledna 2010, kterým se stanoví postupy provádění inspekcí Komisí v oblasti ochrany letectví před protiprávními činy (Text s významem pro EHP), Úř. věst. L 23, 27.1.2010, s. 1, ve znění:
 —
 prováděcího nařízení Komise (EU) 2016/472, Úř. věst. L 85, 1.4.2016, s. 28.
 Prováděcí nařízení Komise (EU) 2015/1998 ze dne 5. listopadu 2015, kterým se stanoví prováděcí opatření ke společným základním normám letecké bezpečnosti (Text s významem pro EHP), Úř. věst. L 299, 14.11.2015, s. 1, ve znění:
 —
 prováděcího nařízení Komise (EU) 2015/2426, Úř. věst. L 334, 22.12.2015, s. 5.
 —
 prováděcího nařízení Komise (EU) 2017/815, Úř. věst. L 122, 13.5.2017, s. 1.
 —
 prováděcího nařízení Komise (EU) 2018/55, Úř. věst. L 10, 13.1.2018, s. 5.
 —
 prováděcího nařízení Komise (EU) 2019/103, Úř. věst. L 21, 24.1.2019, s. 13.
 —
 prováděcího nařízení Komise (EU) 2019/413, Úř. věst. L 73, 15.3.2019, s. 98.
 Prováděcí rozhodnutí Komise C(2015) 8005 ze dne 16. listopadu 2015, kterým se stanoví prováděcí opatření ke společným základním normám ochrany letectví před protiprávními činy obsahující informace uvedené v čl. 18 písm. a) nařízení (ES) č. 300/2008 (nebylo zveřejněno v Úředním věstníku), ve znění:
 —
 prováděcího rozhodnutí Komise C(2017) 3030,
 —
 prováděcího rozhodnutí Komise C(2018) 4857,
 —
 prováděcího rozhodnutí Komise C(2019) 132.
 5. Uspořádání letového provozu
 Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 549/2004 ze dne 10. března 2004, kterým se stanoví rámec pro vytvoření jednotného evropského nebe (rámcové nařízení) (Text s významem pro EHP), Úř. věst. L 96, 31.3.2004, s. 1, ve znění:
 —
 nařízení (ES) č. 1070/2009, Úř. věst. L 300, 14.11.2009, s. 34.
 Komise má ve Švýcarsku pravomoci, které jí byly uděleny v souladu s články 6, 8, 10, 11 a 12.
 Článek 10 se mění takto:
 V odstavci 2 se slova „na úrovni Společenství“ nahrazují slovy „na úrovni Společenství, zahrnující Švýcarsko“.
 Bez ohledu na horizontální úpravu stanovenou v druhé odrážce přílohy Dohody mezi Evropským společenstvím a Švýcarskou konfederací o letecké dopravě se odkazy na „členské státy“ uvedené v článku 5 nařízení (ES) č. 549/2004 nebo v ustanoveních rozhodnutí 1999/468/ES zmíněných v daném ustanovení nevztahují na Švýcarsko.
 Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 550/2004 ze dne 10. března 2004, o poskytování letových navigačních služeb v jednotném evropském nebi (nařízení o poskytování služeb) (Text s významem pro EHP), Úř. věst. L 96, 31.3.2004, s. 10, ve znění:
 —
 nařízení (ES) č. 1070/2009, Úř. věst. L 300, 14.11.2009, s. 34.
 Komise má vůči Švýcarsku pravomoci, které jí byly uděleny v souladu s články 9a, 9b, 15, 15a, 16 a 17.
 Pro účely této dohody se nařízení upravuje takto:
 a)
 článek 3 se mění takto:
 v odstavci 2 se za slovo „Společenství“ vkládají slova „a Švýcarsku“;
 b)
 článek 7 se mění takto:
 v odstavcích 1 a 6 se


text:
za slovo „Společenství“ vkládají slova „a Švýcarsku“;
 c)
 článek 8 se mění takto:
 v odstavci 1 se za slovo „Společenství“ doplňují slova „a Švýcarsku“;
 d)
 článek 10 se mění takto:
 v odstavci 1 se za slovo „Společenství“ doplňují slova „a Švýcarsku“;
 e)
 v článku 16 se odstavec 3 se nahrazuje tímto:
 „3. Komise sdělí své rozhodnutí členským státům a vyrozumí o něm poskytovatele služeb, pokud je tím z právního hlediska dotčen.“
 Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 551/2004 ze dne 10. března 2004 o organizaci a užívání vzdušného prostoru v jednotném evropském nebi (nařízení o vzdušném prostoru) (Text s významem pro EHP), Úř. věst. L 96, 31.3.2004, s. 20, ve znění:
 —
 nařízení (ES) č. 1070/2009, Úř. věst. L 300, 14.11.2009, s. 34.
 Komise má ve Švýcarsku pravomoci, které jí byly uděleny v souladu s články 3a, 6 a 10.
 Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 552/2004 ze dne 10. března 2004 o interoperabilitě evropské sítě řízení letového provozu (nařízení o interoperabilitě) (Text s významem pro EHP), Úř. věst. L 96, 31.3.2004, s. 26, ve znění:
 —
 nařízení (ES) č. 1070/2009, Úř. věst. L 300, 14.11.2009, s. 34.
 Komise má ve Švýcarsku pravomoci, které jí byly uděleny v souladu s články 4 a 7 a čl. 10 odst. 3.
 Pro účely této dohody se nařízení upravuje takto:
 a)
 článek 5 se mění takto:
 v odstavci 2 se za slovo „Společenství“ vkládají slova „nebo Švýcarsku“;
 b)
 článek 7 se mění takto:
 v odstavci 4 se za slovo „Společenství“ doplňují slova „nebo Švýcarsku“;
 c)
 příloha III se mění takto:
 V druhé a poslední odrážce oddílu 3 se za slovo „Společenství“ doplňují slova „nebo Švýcarsku“.
 V souladu s článkem 139 nařízení (EU) 2018/1139 se nařízení (ES) č. 552/2004 zrušuje s účinkem ode dne 11. září 2018. Články 4, 5, 6, 6a a 7 uvedeného nařízení a jeho přílohy III a IV se však použijí až do dne použitelnosti aktů v přenesené pravomoci uvedených v článku 47 nařízení (EU) 2018/1139 v rozsahu, v jakém se dotyčné akty týkají předmětu příslušných ustanovení nařízení (ES) č. 552/2004, avšak nejpozději do dne 12. září 2023.
 Nařízení Komise (ES) č. 2150/2005 ze dne 23. prosince 2005, kterým se stanoví společná pravidla pro pružné užívání vzdušného prostoru (Text s významem pro EHP), Úř. věst. L 342, 24.12.2005, s. 20.
 Nařízení Komise (ES) č. 1033/2006 ze dne 4. července 2006, kterým se stanoví požadavky na postupy pro letové plány v předletové fázi pro jednotné evropské nebe (Text s významem pro EHP), Úř. věst. L 186, 7.7.2006, s. 46, ve znění:
 —
 prováděcího nařízení Komise (EU) č. 923/2012, Úř. věst. L 281, 13.10.2012, s. 1.
 —
 prováděcího nařízení Komise (EU) č. 428/2013, Úř. věst. L 127, 9.5.2013, s. 23.
 —
 prováděcího nařízení Komise (EU) 2016/2120, Úř. věst. L 329, 3.12.2016, s. 70.
 —
 prováděcího nařízení Komise (EU) 2018/139, Úř. věst. L 25, 30.1.2018, s. 4.
 Nařízení Komise (ES) č. 1032/2006 ze dne 6. července 2006, kterým se stanoví požadavky na automatické systémy pro výměnu letových údajů pro účely oznamování,


text:
koordinace a předávání letů mezi stanovišti řízení letového provozu (Text s významem pro EHP), Úř. věst. L 186, 7.7.2006, s. 27, ve znění:
 —
 nařízení Komise (ES) č. 30/2009, Úř. věst. L 13, 17.1.2009, s. 20.
 Nařízení Rady (ES) č. 219/2007 ze dne 27. února 2007 o založení společného podniku na vytvoření evropského systému nové generace pro uspořádání letového provozu (SESAR), Úř. věst. L 64, 2.3.2007, s. 1, ve znění:
 —
 nařízení Rady (ES) č. 1361/2008, Úř. věst. L 352, 31.12.2008, s. 12.
 —
 nařízení Rady (EU) č. 721/2014, Úř. věst. L 192, 1.7.2014, s. 1.
 Nařízení Komise (ES) č. 633/2007 ze dne 7. června 2007, kterým se stanoví požadavky použití protokolu pro přenos zpráv o letu pro účely oznamování, koordinace a předávání letů mezi stanovišti řízení letového provozu (Text s významem pro EHP), Úř. věst. L 146, 8.6.2007, s. 7, ve znění:
 —
 nařízení Komise (EU) č. 283/2011, Úř. věst. L 77, 23.3.2011, s. 23.
 Prováděcí nařízení Komise (EU) 2017/373 ze dne 1. března 2017, kterým se stanoví společné požadavky na poskytovatele služeb v oblasti uspořádání letového provozu/letových navigačních služeb a jiných funkcí sítě uspořádání letového provozu a dohled nad nimi, zrušují nařízení (ES) č. 482/2008, prováděcí nařízení (EU) č. 1034/2011, (EU) č. 1035/2011 a (EU) 2016/1377 a mění nařízení (EU) č. 677/2011 (Text s významem pro EHP), Úř. věst. L 62, 8.3.2017, s. 1.
 Prováděcí nařízení (EU) 2017/373 se použije ode dne 2. ledna 2020. Ustanovení čl. 9 odst. 2 je však použitelné ode dne vstupu prováděcího nařízení (EU) 2017/373 v platnost; pokud jde o agenturu, použijí se ustanovení čl. 4 odst. 1, 2, 5, 6 a 8 a článku 5 rovněž ode dne vstupu prováděcího nařízení (EU) 2017/373 v platnost. Pokud jde o poskytovatele datových služeb, článek 6 se použije ode dne 1. ledna 2019, ale v případě, že poskytovatel požádá o osvědčení v souladu s článkem 6 a osvědčení je mu uděleno, pak ode dne vstupu prováděcího nařízení (EU) 2017/373 v platnost. Mezitím jsou i nadále použitelné příslušné články nařízení (ES) č. 482/2008.
 Nařízení Komise (ES) č. 29/2009 ze dne 16. ledna 2009, kterým se stanoví požadavky na služby datovým spojem pro jednotné evropské nebe (Text s významem pro EHP), Úř. věst. L 13, 17.1.2009, s. 3, ve znění:
 —
 prováděcího nařízení Komise (EU) 2015/310, Úř. věst. L 56, 27.2.2015, s. 30.
 —
 prováděcího nařízení Komise (EU) 2019/1170, Úř. věst. L 183, 9.7.2019, s. 6.
 Pro účely této dohody se znění nařízení upravuje takto:
 V příloze I části A se doplňují slova „Switzerland UIR“.
 Nařízení Komise (ES) č. 262/2009 ze dne 30. března 2009, kterým se stanoví požadavky na koordinované přidělování a užívání dotazovacích kódů režimu S pro jednotné evropské nebe (Text s významem pro EHP), Úř. věst. L 84, 31.3.2009, s. 20, ve znění:
 —
 prováděcího nařízení Komise (EU) 2016/2345, Úř. věst. L 348, 21.12.2016, s. 11.
 Nařízení Komise (EU) č. 73/2010 ze dne 26. ledna 2010, kterým se stanoví požadavky na jakost leteckých dat a leteckých informací pro jednotné evropské nebe (Text s významem


text:
pro EHP), Úř. věst. L 23, 27.1.2010, s. 6, ve znění:
 —
 prováděcího nařízení Komise (EU) č. 1029/2014, Úř. věst. L 284, 30.9.2014, s. 9.
 Nařízení Komise (EU) č. 255/2010 ze dne 25. března 2010, kterým se stanoví společná pravidla uspořádání toku letového provozu (Text s významem pro EHP), Úř. věst. L 80, 26.3.2010, s. 10, ve znění:
 —
 prováděcího nařízení Komise (EU) č. 923/2012, Úř. věst. L 281, 13.10.2012, s. 1.
 —
 prováděcího nařízení Komise (EU) 2016/1006, Úř. věst. L 165, 23.6.2016, s. 8.
 —
 prováděcího nařízení Komise (EU) 2017/2159, Úř. věst. L 304, 21.11.2017, s. 45.
 Rozhodnutí Komise C(2010)5134 ze dne 29. července 2010 o ustavení orgánu pro kontrolu výkonnosti v rámci jednotného evropského nebe (nebylo zveřejněno v Úředním věstníku).
 Nařízení Komise (EU) č. 176/2011 ze dne 24. února 2011 o informacích poskytovaných před zřízením a úpravou funkčního bloku vzdušného prostoru, Úř. věst. L 51, 25.2.2011, s. 2.
 Nařízení Komise (EU) č. 677/2011 ze dne 7. července 2011, kterým se stanoví prováděcí pravidla pro funkce sítě uspořádání letového provozu (ATM) a kterým se mění nařízení (EU) č. 691/2010 (Text s významem pro EHP), Úř. věst. L 185, 15.7.2011, s. 1, ve znění:
 —
 prováděcího nařízení Komise (EU) č. 970/2014, Úř. věst. L 272, 13.9.2014, s. 11.
 —
 prováděcího nařízení Komise (EU) 2017/373, Úř. věst. L 62, 8.3.2017, s. 1.
 V souladu s nařízením (EU) 2019/123 se nařízení (EU) č. 677/2011 zrušuje s účinkem ode dne 1. ledna 2020.
 Rozhodnutí Komise C(2011) 4130 ze dne 7. července 2011 o jmenování manažera struktury vzdušného prostoru pro funkce sítě uspořádání letového provozu (ATM) jednotného evropského nebe (Text s významem pro EHP) (nebylo zveřejněno v Úředním věstníku).
 Prováděcí nařízení Komise (EU) č. 1034/2011 ze dne 17. října 2011 o dohledu nad provozní bezpečností uspořádání letového provozu (ATM) a letových navigačních služeb a o změně nařízení (EU) č. 691/2010 (Text s významem pro EHP), Úř. věst. L 271, 18.10.2011, s. 15.
 Prováděcí nařízení Komise (EU) č. 1035/2011 ze dne 17. října 2011, kterým se stanoví společné požadavky pro poskytování letových navigačních služeb a mění nařízení (ES) č. 482/2008 a (EU) č. 691/2010 (Text s významem pro EHP), Úř. věst. L 271, 18.11.2011, s. 23, ve znění:
 —
 prováděcího nařízení Komise (EU) č. 923/2012, Úř. věst. L 281, 13.10.2012, s. 1.
 —
 prováděcího nařízení Komise (EU) č. 448/2014, Úř. věst. L 132, 3.5.2014, s. 53.
 Prováděcí nařízení Komise (EU) č. 1206/2011 ze dne 22. listopadu 2011, kterým se stanoví požadavky na identifikaci letadla pro účely přehledu v jednotném evropském nebi (Text s významem pro EHP), Úř. věst. L 305, 23.11.2011, s. 23.
 Pro účely této dohody se znění prováděcího nařízení (EU) č. 1206/2011 upravuje takto:
 v příloze I se doplňují slova „Switzerland UIR“.
 Prováděcí nařízení Komise (EU) č. 1207/2011 ze dne 22. listopadu 2011, kterým se stanoví požadavky na výkonnost a interoperabilitu přehledu v jednotném evropském nebi (Text s významem pro EHP), Úř. věst. L 305, 23.11.2011, s. 35, ve znění:
 —
 prováděcího nařízení Komise (EU) č. 1028/2014, Úř. věst. L 284, 30.9.2014, s.


text:
7.
 —
 prováděcího nařízení Komise (EU) 2017/386, Úř. věst. L 59, 7.3.2017, s. 34.
 Prováděcí nařízení Komise (EU) č. 923/2012 ze dne 26. září 2012, kterým se stanoví společná pravidla létání a provozní předpisy týkající se služeb a postupů v oblasti letecké navigace a kterým se mění prováděcí nařízení (EU) č. 1035/2011 a nařízení (ES) č. 1265/2007, (ES) č. 1794/2006, (ES) č. 730/2006, (ES) č. 1033/2006 a (EU) č. 255/2010 (Text s významem pro EHP), Úř. věst. L 281, 13.10.2012, s. 1, ve znění:
 —
 nařízení Komise (EU) 2015/340, Úř. věst. L 63, 6.3.2015, s. 1.
 —
 prováděcího nařízení Komise (EU) 2016/1185, Úř. věst. L 196, 21.7.2016, s. 3.
 Prováděcí nařízení Komise (EU) č. 1079/2012 ze dne 16. listopadu 2012, kterým se stanoví požadavky na rozestup kanálů hlasové komunikace pro jednotné evropské nebe (Text s významem pro EHP), Úř. věst. L 320, 17.11.2012, s. 14, ve znění:
 —
 prováděcího nařízení Komise (EU) č. 657/2013, Úř. věst. L 190, 11.7.2013, s. 37.
 —
 prováděcího nařízení Komise (EU) 2016/2345, Úř. věst. L 348, 21.12.2016, s. 11.
 —
 prováděcího nařízení Komise (EU) 2017/2160, Úř. věst. L 304, 21.11.2017, s. 47.
 Prováděcí nařízení Komise (EU) č. 390/2013 ze dne 3. května 2013, kterým se stanoví systém sledování výkonnosti letových navigačních služeb a funkcí sítě (Text s významem pro EHP), Úř. věst. L 128, 9.5.2013, s. 1.
 V souladu s článkem 40 prováděcího nařízení Komise (EU) 2019/317 se prováděcí nařízení Komise (EU) č. 390/2013 zrušuje s účinkem ode dne 1. ledna 2020.
 Prováděcí nařízení Komise (EU) č. 391/2013 ze dne 3. května 2013, kterým se stanoví společný systém poplatků za letové navigační služby (Text s významem pro EHP), Úř. věst. L 128, 9.5.2013, s. 31.
 V souladu s článkem 40 prováděcího nařízení Komise (EU) 2019/317 se prováděcí nařízení Komise (EU) č. 391/2013 zrušuje s účinkem ode dne 1. ledna 2020.
 Prováděcí nařízení Komise (EU) č. 409/2013 ze dne 3. května 2013 o definici společných projektů, vytvoření správy a identifikaci pobídek podporujících provádění evropského hlavního plánu uspořádání letového provozu (Text s významem pro EHP), Úř. věst. L 123, 4.5.2013, s. 1.
 Prováděcí rozhodnutí Komise 2014/132/EU ze dne 11. března 2014, kterým se stanoví výkonnostní cíle pro síť uspořádání letového provozu a varovné prahové hodnoty na úrovni Evropské unie na druhé referenční období 2015–2019 (Text s významem pro EHP), Úř. věst. L 71, 12.3.2014, s. 20.
 Prováděcí nařízení Komise (EU) č. 716/2014 ze dne 27. června 2014 o zřízení pilotního společného projektu na podporu provádění evropského hlavního plánu uspořádání letového provozu (Text s významem pro EHP), Úř. věst. L 190, 28.6.2014, s. 19.
 Prováděcí rozhodnutí Komise (EU) 2015/2224 ze dne 27. listopadu 2015 o jmenování předsedy, členů a jejich náhradníků v Radě pro uspořádání struktury vzdušného prostoru do funkcí sítě uspořádání letového provozu na druhé referenční období (2015–2019), Úř. věst. L 316, 2.12.2015, s. 9.
 Prováděcí rozhodnutí Komise (EU) 2016/1373 ze dne 11. srpna 2016, kterým se schvaluje výkonnostní plán sítě na druhé referenční období systému sledování výkonnosti v rámci projektu jednotného evropského nebe (2015–2019) (Text s


text:
významem pro EHP), Úř. věst. L 217, 12.8.2016, s. 51.
 Prováděcí nařízení Komise (EU) 2018/1048 ze dne 18. července 2018, kterým se stanoví požadavky na užívání vzdušného prostoru a provozní postupy týkající se navigace založené na výkonnosti, Úř. věst. L 189, 26.7.2018, s. 3.
 Prováděcí nařízení Komise (EU) 2019/123 ze dne 24. ledna 2019, kterým se stanoví prováděcí pravidla pro funkce sítě uspořádání letového provozu (ATM) a zrušuje nařízení Komise (EU) č. 677/2011 (Text s významem pro EHP), Úř. věst. L 28, 31.1.2019, s. 1.
 Prováděcí nařízení Komise (EU) 2019/317 ze dne 11. února 2019, kterým se stanoví systém sledování výkonnosti a systém poplatků v jednotném evropském nebi a kterým se ruší prováděcí nařízení (EU) č. 390/2013 a (EU) č. 391/2013 (Text s významem pro EHP), Úř. věst. L 56, 25.2.2019, s. 1.
 Prováděcí rozhodnutí Komise (EU) 2019/709 ze dne 6. května 2019 o jmenování manažera struktury vzdušného prostoru pro funkce sítě uspořádání letového provozu (ATM) jednotného evropského nebe (oznámeno pod číslem C(2019) 3228), Úř. věst. L 120, 8.5.2019, s. 27.
 Prováděcí rozhodnutí Komise (EU) 2019/903 ze dne 29. května 2019, kterým se stanoví výkonnostní cíle na úrovni Unie pro síť uspořádání letového provozu v třetím referenčním období, které začíná 1. ledna 2020 a končí 31. prosince 2024 (Text s významem pro EHP), Úř. věst. L 144, 3.6.2019, s. 49.
 6. Životní prostředí a hluk
 Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/30/ES ze dne 26. března 2002 o pravidlech a postupech pro zavedení provozních omezení ke snížení hluku na letištích Společenství (Text s významem pro EHP) (články 1–12 a 14–18), Úř. věst. L 85, 28.3.2002, s. 40.
 (Uplatní se změny přílohy I na základě přílohy II kapitoly 8 (Dopravní politika) oddílu G (Letecká doprava) bodu 2 Aktu o podmínkách přistoupení České republiky, Estonské republiky, Kyperské republiky, Lotyšské republiky, Litevské republiky, Maďarské republiky, Republiky Malta, Polské republiky, Republiky Slovinsko a Slovenské republiky a o úpravách smluv, na nichž je založena Evropská unie).
 Směrnice Rady 89/629/EHS ze dne 4. prosince 1989 o omezení emisí hluku civilních podzvukových proudových letadel, Úř. věst. L 363, 13.12.1989, s. 27.
 (články 1–8).
 Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2006/93/ES ze dne 12. prosince 2006 o regulaci provozu letadel uvedených v části II kapitoly 3 svazku 1 přílohy 16 k Úmluvě o mezinárodním civilním letectví, druhé vydání (1988) (kodifikované znění) (Text s významem pro EHP), Úř. věst. L 374, 27.12.2006, s. 1.
 7. Ochrana spotřebitele
 Směrnice Rady 90/314/EHS ze dne 13. června 1990 o souborných službách pro cesty, pobyty a zájezdy, Úř. věst. L 158, 23.6.1990, s. 59 (články 1–10).
 Směrnice Rady 93/13/EHS ze dne 5. dubna 1993 o zneužívajících ujednáních ve spotřebitelských smlouvách, Úř. věst. L 95, 21.4.1993, s. 29 (články 1–11), ve znění:
 —
 směrnice 2011/83/EU, Úř. věst. L 304, 22.11.2011, s. 64.
 Nařízení Rady (ES) č. 2027/97 ze dne 9. října 1997 o odpovědnosti leteckého dopravce v případě nehod, Úř. věst. L 285, 17.10.1997, s. 1 (články 1–8), ve znění:
 —
 nařízení (ES) č. 889/2002, Úř. věst. L 140, 30.5.2002, s. 2.
 Nařízení Evropského parlamentu a


text:
Rady (ES) č. 261/2004 ze dne 11. února 2004, kterým se stanoví společná pravidla náhrad a pomoci cestujícím v letecké dopravě v případě odepření nástupu na palubu, zrušení nebo významného zpoždění letů a kterým se zrušuje nařízení (EHS) č. 295/91 (Text s významem pro EHP), Úř. věst. L 46, 17.2.2004, s. 1.
 (články 1–18).
 Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1107/2006 ze dne 5. července 2006 o právech osob se zdravotním postižením a osob s omezenou schopností pohybu a orientace v letecké dopravě (Text s významem pro EHP), Úř. věst. L 204, 26.7.2006, s. 1.
 8. Různé
 Směrnice Rady 2003/96/ES ze dne 27. října 2003, kterou se mění struktura rámcových předpisů Společenství o zdanění energetických produktů a elektřiny (Text s významem pro EHP), Úř. věst. L 283, 31.10.2003, s. 51.
 (čl. 14 odst. 1 písm. b) a čl. 14 odst. 2).
 9. Přílohy:
 A
 :
 Protokol o výsadách a imunitách Evropské unie
 B
 :
 Ustanovení o finanční kontrole prováděné Evropskou unií, která se týká švýcarských účastníků činností Evropské agentury pro bezpečnost letectví.
 (1) Úř. věst. L 224, 21.8.2012, s. 1.
 PŘÍLOHA A
 Protokol o výsadách a imunitách evropské unie
 VYSOKÉ SMLUVNÍ STRANY,
 BEROUCE V ÚVAHU, že podle článku 343 Smlouvy o fungování Evropské unie a článku 191 Smlouvy o založení Evropského společenství pro atomovou energii (ESAE) požívají Evropská unie a ESAE na území členských států imunit a výsad nezbytných pro plnění svého poslání,
 SE DOHODLY na následujících ustanoveních, která se připojují ke Smlouvě o Evropské unii, Smlouvě o fungování Evropské unie a Smlouvě o založení Evropského společenství pro atomovou energii:
 KAPITOLA I
 MOVITÝ A NEMOVITÝ MAJETEK, POHLEDÁVKY A OPERACE EVROPSKÉ UNIE
 Článek 1
 Prostory a budovy Unie jsou nedotknutelné. Jsou vyloučeny z domovních prohlídek, rekvizic, zabavení či vyvlastnění. Majetek a pohledávky Unie se nemohou stát předmětem jakéhokoli výkonu správního nebo soudního rozhodnutí bez zmocnění Soudního dvora.
 Článek 2
 Archivy Unie jsou nedotknutelné.
 Článek 3
 Unie, její pohledávky, příjmy a ostatní majetek jsou osvobozeny od veškerých přímých daní.
 Vlády členských států přijímají, kdykoli je to možné, vhodná opatření umožňující prominutí nebo navrácení nepřímých daní a poplatků z prodeje, které tvoří součást ceny věcí movitých nebo nemovitostí, jestliže Unie uskuteční pro své úřední potřeby větší nákupy, jejichž cena zahrnuje daně a poplatky tohoto druhu. Prováděním těchto opatření nesmí být narušena hospodářská soutěž v rámci Unie.
 Osvobození se nevztahuje na daně, dávky a poplatky představující pouze odměnu za veřejně prospěšné služby.
 Článek 4
 Unie je osvobozena od veškerých cel, zákazů a omezení při dovozu a vývozu, pokud jde o předměty určené pro její úřední potřebu; takto dovezené předměty nebudou zcizeny úplatně ani bezúplatně na území země, na něž budou dovezeny, jinak než za podmínek schválených vládou příslušné země.
 Unie je rovněž osvobozena od veškerých cel a od zákazu a omezení při dovozu a vývozu svých publikací.
 KAPITOLA II
 KOMUNIKACE A PRŮKAZY
 Článek 5
 Orgány Unie požívají pro svou úřední komunikaci a předávání veškerých dokumentů na území všech členských států stejného zacházení, jaké daný stát přiznává diplomatickým zastoupením.
 Úřední korespondence a jiná úřední


text:
komunikace orgánů Unie nepodléhá cenzuře.
 Článek 6
 Předsedové orgánů Unie mohou vydávat členům a zaměstnancům orgánů Unie průkazy, jejichž formu stanoví Rada prostou většinou a jež úřady členských států uznávají za platné cestovní doklady. Tyto průkazy jsou vydávány úředníkům a jiným zaměstnancům za podmínek stanovených služebním a pracovním řádem Unie.
 Komise může uzavřít dohody umožňující uznávat tyto průkazy za platné cestovní doklady na území třetích zemí.
 KAPITOLA III
 ČLENOVÉ EVROPSKÉHO PARLAMENTU
 Článek 7
 Volný pohyb členů Evropského parlamentu, kteří jedou na místo zasedání Evropského parlamentu nebo se z něj vracejí, nepodléhá žádným omezením správní či jiné povahy.
 Členům Evropského parlamentu při celním odbavení a při devizové kontrole:
 a)
 přiznává jejich vlastní vláda stejné výhody, jaké přiznává vyšším úředníkům pohybujícím se v zahraničí při plnění dočasného úředního poslání;
 b)
 přiznávají vlády ostatních členských států stejné výhody, jaké přiznávají zástupcům zahraničních vlád při plnění dočasného úředního poslání.
 Článek 8
 Členové Evropského parlamentu nemohou být vyšetřováni, zadrženi nebo stíháni pro své názory či hlasování během výkonu své funkce.
 Článek 9
 V průběhu zasedání Evropského parlamentu jeho členové:
 a)
 na území vlastního státu požívají imunit přiznávaných členům parlamentu vlastního státu;
 b)
 na území všech ostatních členských států nemohou být zadrženi ani soudně stíháni.
 Imunity se nelze dovolávat v případě přistižení při činu; Evropský parlament je oprávněn svého člena imunity zbavit.
 Jsou chráněni imunitou rovněž během cesty na místo zasedání Evropského parlamentu a při návratu z něj.
 KAPITOLA IV
 ZÁSTUPCI ČLENSKÝCH STÁTŮ ÚČASTNÍCÍ SE ČINNOSTI ORGÁNŮ EVROPSKÉ UNIE
 Článek 10
 Zástupci členských států, kteří se účastní činnosti orgánů Unie, jejich poradci a techničtí experti požívají po dobu výkonu své činnosti a během cest na místo zasedání nebo při návratu z něj obvyklých výsad, imunit a výhod.
 Tento článek se vztahuje rovněž na členy poradních orgánů Unie.
 KAPITOLA V
 ÚŘEDNÍCI A JINÍ ZAMĚSTNANCI EVROPSKÉ UNIE
 Článek 11
 Na území všech členských států úředníci a jiní zaměstnanci Unie bez ohledu na svou státní příslušnost:
 a)
 jsou vyňati z pravomoci soudů pro úkony spojené s výkonem jejich funkce, včetně ústních a písemných projevů, s výhradou použití ustanovení smluv jednak o pravidlech určujících odpovědnost úředníků a jiných zaměstnanců vůči Unii a jednak o příslušnosti Soudního dvora Evropské unie rozhodovat spory mezi Unií a jejími úředníky a jinými zaměstnanci. Této imunity požívají i po ukončení své funkce;
 b)
 nepodléhají oni ani jejich manželé či manželky a jimi vyživovaní rodinní příslušníci předpisům omezujícím přistěhovalectví a určujícím náležitosti přihlašování cizinců;
 c)
 požívají v oblasti měnových a devizových předpisů výhod přiznávaných obvykle zaměstnancům mezinárodních organizací;
 d)
 požívají práva bezcelně dovážet bytové zařízení a jiné věci osobní potřeby v souvislosti s prvním nástupem do funkce v dané zemi a práva bezcelně zpětně vyvézt bytové zařízení a jiné věci osobní potřeby při ukončení výkonu funkce v dané zemi, v obou případech s výhradou podmínek považovaných za nezbytné vládou země, v níž je toto právo uplatňováno;
 e)
 požívají práva bezcelně dovézt automobil pro svou osobní potřebu, který získali v zemi svého posledního pobytu nebo v zemi, jejímiž jsou státními příslušníky, za podmínek daného vnitřního trhu, a


text:
bezcelně zpětně vyvézt automobil, s výhradou podmínek považovaných za nezbytné vládou země, v níž je toto právo uplatňováno.
 Článek 12
 Platy, mzdy a služební požitky, které poskytuje Unie svým úředníkům a jiným zaměstnancům, podléhají dani ve prospěch Unie, jejíž podmínky a způsob vybírání stanoví Evropský parlament a Rada řádným legislativním postupem a po konzultaci s dotčenými orgány formou nařízení.
 Úředníci a jiní zaměstnanci jsou osvobozeni od vnitrostátních daní z platů, mezd a požitků, které jim poskytuje Unie.
 Článek 13
 S úředníky a jinými zaměstnanci Unie, kteří si výlučně z důvodů výkonu svých funkcí ve službách Unie zřizují bydliště na území členského státu jiného, než jehož jsou daňovými rezidenty, je pro účely vybírání daní z příjmu, z majetku a dědické daně a dodržování smluv o zamezení dvojího zdanění, uzavřených mezi členskými zeměmi Unie, zacházeno jak ve státě, v němž pobývají, tak ve státě, jehož jsou daňovými rezidenty, tak, jako by si zachovali své původní bydliště v posledně jmenovaném státě, je-li tento stát členem Unie. Toto ustanovení se vztahuje rovněž na manžela nebo manželku, pokud nevykonává vlastní profesionální činnost, a na děti vyživované osobami uvedenými v tomto článku a v jejich péči.
 Movitý majetek ve vlastnictví osob uvedených v předchozím pododstavci, který se nachází na území státu pobytu, je osvobozen od dědické daně v tomto státě; pro stanovení této daně je tento majetek posuzován, jako by se nacházel ve státě, jehož jsou tyto osoby daňovými rezidenty, s výhradou práv třetích zemí a případného použití ustanovení mezinárodních smluv o zamezení dvojího zdanění.
 Při použití ustanovení tohoto článku se nepřihlíží k bydlišti získanému výlučně k výkonu funkcí ve službách jiných mezinárodních organizací.
 Článek 14
 Evropský parlament a Rada řádným legislativním postupem a po konzultaci s dotčenými orgány rozhodují formou nařízení o stanovení systému sociálních dávek příslušejících úředníkům a jiným zaměstnancům Unie.
 Článek 15
 Evropský parlament a Rada řádným legislativním postupem a po konzultaci s ostatními dotčenými orgány určí formou nařízení kategorie úředníků a jiných zaměstnanců Unie, na které se použijí všechna nebo některá ustanovení článku 11, čl. 12 druhého pododstavce a článku 13.
 Jména, funkce a adresy úředníků a jiných zaměstnanců zařazených do jednotlivých kategorií jsou pravidelně sdělovány vládám členských států.
 KAPITOLA VI
 VÝSADY A IMUNITY ZASTOUPENÍ TŘETÍCH ZEMÍ POVĚŘENÝCH U EVROPSKÉ UNIE
 Článek 16
 Členský stát, na jehož území se nachází sídlo Unie, přiznává zastoupením třetích zemí pověřeným u Unie obvyklé diplomatické imunity a výsady.
 KAPITOLA VII
 OBECNÁ USTANOVENÍ
 Článek 17
 Výsady, imunity a výhody jsou přiznávány úředníkům a jiným zaměstnancům Unie výhradně v zájmu Unie.
 Každý orgán Unie je povinen zbavit úředníka nebo jiného zaměstnance imunity ve všech případech, kdy podle jeho názoru zrušení této imunity není v rozporu se zájmy Unie.
 Článek 18
 Při uplatňování tohoto protokolu jednají orgány Unie ve vzájemné shodě s odpovědnými orgány příslušných členských států.
 Článek 19
 Články 11 až 14 a článek 17 se vztahují na členy Komise.
 Článek 20
 Články 11 až 14 a článek 17 se vztahují na soudce, generální advokáty, vedoucí soudní kanceláře a pomocné zpravodaje při Soudním dvoru Evropské unie, aniž je


text:
dotčen článek 3 Protokolu o statutu Soudního dvora Evropské unie týkající se vynětí soudců a generálních advokátů z pravomoci soudů.
 Článek 21
 Tento protokol se vztahuje rovněž na Evropskou investiční banku, na členy jejích orgánů, její zaměstnance a zástupce členských států, kteří se účastní její činnosti; ustanovení protokolu o statutu této banky tím nejsou dotčena.
 Evropská investiční banka je rovněž osvobozena od veškerých daní a obdobných poplatků v souvislosti se zvýšením svého základního kapitálu a od různých formalit, které jsou s tím spojeny ve státě, na jehož území se nachází její sídlo. Rovněž její rozpuštění či likvidace nepodléhá poplatkům. Kromě toho činnost banky a jejích orgánů vykonávaná na základě statutu nepodléhá dani z obratu.
 Článek 22
 Tento protokol se rovněž vztahuje na Evropskou centrální banku, na členy jejích orgánů a na její zaměstnance, aniž jsou dotčena ustanovení Protokolu o statutu Evropského systému centrálních bank a Evropské centrální banky.
 Evropská centrální banka je rovněž osvobozena od veškerých daní a obdobných poplatků v souvislosti se zvýšením svého základního kapitálu a od různých formalit, které jsou s tím spojeny ve státě, na jehož území se nachází její sídlo. Činnost Evropské centrální banky a jejích orgánů vykonávaná v souladu se statutem Evropského systému centrálních bank a Evropské centrální banky nepodléhá dani z obratu.
 Dodatek
 Postupy pro používání protokolu o výsadách a imunitách evropské unie ve švýcarsku
 1.
 Rozšíření působnosti na Švýcarsko
 Všechny odkazy na členské státy uvedené v Protokolu o výsadách a imunitách Evropské unie (dále jen „protokol“) se považují rovněž za odkazy na Švýcarsko, není-li dále stanoveno jinak.
 2.
 Osvobození agentury od nepřímých daní (včetně DPH)
 Zboží a služby vyvážené ze Švýcarska nepodléhají švýcarské dani z přidané hodnoty (DPH). Pokud se jedná o zboží a služby dodané agentuře ve Švýcarsku pro její úřední potřebu, uplatní se osvobození od DPH v souladu s čl. 3 druhým pododstavcem protokolu, a to formou vrácení daně. Osvobození od DPH lze uplatnit, pokud skutečná nákupní cena zboží a služeb, která je uvedena na faktuře nebo na rovnocenném dokladu, činí nejméně 100 švýcarských franků (včetně daně).
 Vrácení DPH lze uplatňovat na základě předložení příslušných švýcarských formulářů hlavnímu oddělení pro DPH federálního daňového úřadu. Žádosti o vrácení musí být zpravidla vyřízeny do tří měsíců ode dne podání spolu s příslušnými nezbytnými doklady.
 3.
 Postupy pro uplatňování pravidel týkajících se zaměstnanců agentury
 Pokud se jedná o čl. 12 druhý pododstavec protokolu, osvobozuje Švýcarsko, v souladu se zásadami svého vnitrostátního práva, úředníky a ostatní zaměstnance agentury ve smyslu článku 2 nařízení Rady (Euratom, ESUO, EHS) č. 549/69 (1) od federálních, kantonálních a obecních daní z platů, mezd a požitků, které jim poskytuje Evropská unie a které podléhají jeho vnitřní dani.
 Pro účely článku 13 protokolu se Švýcarsko nepovažuje za členský stát ve smyslu výše uvedeného bodu 1.
 Úředníci a ostatní zaměstnanci agentury, jakož i jejich rodinní příslušníci, na které se vztahuje systém sociálního pojištění pro úředníky a ostatní zaměstnance Evropské unie, nejsou povinni účastnit se švýcarského systému sociálního pojištění.
 Soudní dvůr Evropské unie má výhradní pravomoc ve všech otázkách týkajících se vztahů


text:
mezi agenturou nebo Komisí a jejími zaměstnanci, pokud jde o používání nařízení Rady (EHS, Euratom, ESUO) č. 259/68 (2) a ostatních právních předpisů Evropské unie o pracovních podmínkách.
 (1) Nařízení Rady (Euratom, ESUO, EHS) č. 549/69 ze dne 25. března 1969, kterým se stanoví kategorie úředníků a ostatních zaměstnanců Evropských společenství, na které se vztahují ustanovení článku 12, čl. 13 druhého pododstavce a článku 14 Protokolu o výsadách a imunitách Společenství (Úř. věst. L 74, 27.3.1969, s. 1).
 (2) Nařízení Rady (EHS, Euratom, ESUO) č. 259/68 ze dne 29. února 1968, kterým se stanoví služební řád úředníků Evropských společenství a pracovní řád ostatních zaměstnanců Evropských společenství a kterým se stanoví zvláštní opatření dočasně použitelná na úředníky Komise (pracovní řád ostatních zaměstnanců) (Úř. věst. L 56, 4.3.1968, s. 1).
 PŘÍLOHA B
 Finanční kontrola švýcarských účastníků činností evropské agentury pro bezpečnost letectví
 Článek 1
 Přímá komunikace
 Agentura a Komise komunikují přímo se všemi osobami nebo subjekty usazenými ve Švýcarsku, které se účastní činností agentury, a to jako smluvní strany, účastníci programů agentury, příjemci plateb z rozpočtu agentury nebo Společenství nebo jako subdodavatelé. Tyto osoby mohou Komisi a agentuře přímo poskytnout veškeré příslušné informace a dokumentaci, jež jsou povinny sdělovat na základě nástrojů, na které odkazuje toto rozhodnutí, a uzavřených smluv nebo dohod a rozhodnutí přijatých v rámci těchto aktů.
 Článek 2
 Kontroly
 1. V souladu s nařízením Rady (ES, Euratom) č. 1605/2002 (1) a finančním nařízením přijatým správní radou agentury dne 26. března 2003, nařízením Komise (ES, Euratom) č. 2343/2002 (2), jakož i ostatními nástroji, na které odkazuje toto rozhodnutí, mohou smlouvy nebo úmluvy uzavřené a rozhodnutí přijatá s příjemci usazenými ve Švýcarsku stanovit, že úředníci agentury a Komise nebo jiné osoby pověřené agenturou a Komisí mohou v prostorách příjemců a jejich subdodavatelů kdykoli provádět vědecké, finanční, technologické nebo jiné audity.
 2. Úředníci agentury a Komise, jakož i ostatní osoby pověřené agenturou a Komisí mají přiměřený přístup do míst, k pracím, dokumentům a k ostatním informacím – včetně jejich elektronické podoby – potřebným pro výkon takových auditů. Toto přístupové právo je jasně stanoveno ve smlouvách nebo dohodách uzavřených s cílem provádět nástroje, na které odkazuje toto rozhodnutí.
 3. Evropský účetní dvůr má stejná práva jako Komise.
 4. Audity lze provádět pět let po ukončení platnosti tohoto rozhodnutí nebo podle podmínek uzavřených smluv nebo dohod a přijatých rozhodnutí.
 5. Švýcarský federální kontrolní úřad je předem informován o auditech prováděných na švýcarském území. Tato informace není zákonnou podmínkou pro provedení těchto auditů.
 Článek 3
 Kontroly na místě
 1. Na základě této dohody je Komise (OLAF) oprávněna provádět na švýcarském území kontroly a inspekce na místě, a to v souladu s podmínkami a ustanoveními nařízení Rady (Euratom, ES) č. 2185/96 (3).
 2. Kontroly a inspekce na místě připravuje a řídí Komise v úzké spolupráci se švýcarským federálním kontrolním úřadem nebo jinými příslušnými švýcarskými orgány jmenovanými švýcarským federálním kontrolním úřadem, které jsou včas informovány o předmětu, účelu a právním základu kontrol a inspekcí, aby mohly poskytnout veškerou nezbytnou podporu. Za tímto účelem se úředníci příslušných švýcarských


text:
orgánů mohou kontrol a inspekcí na místě účastnit.
 3. Pokud si to příslušné švýcarské orgány přejí, provádějí kontroly a inspekce na místě společně s Komisí.
 4. Pokud se účastníci programu brání kontrole nebo inspekci na místě, poskytnou švýcarské orgány kontrolorům Komise v souladu s vnitrostátními předpisy nezbytnou podporu, která provedení kontroly nebo inspekce na místě umožní.
 5. Komise neprodleně uvědomí švýcarský federální kontrolní úřad o všech skutečnostech nebo podezřeních týkajících se nesrovnalostí, které objevila v průběhu kontroly nebo inspekce na místě. Komise je v každém případě povinna informovat výše uvedený orgán o výsledku těchto kontrol a inspekcí.
 Článek 4
 Informace a konzultace
 1. Pro účely řádného provádění této přílohy si příslušné švýcarské orgány a orgány Společenství pravidelně vyměňují informace a na žádost jedné ze stran vedou konzultace.
 2. Příslušné švýcarské orgány neprodleně informují agenturu a Komisi o všech skutečnostech či podezřeních, které objevily a které se týkají nesrovnalostí v oblasti uzavírání a provádění smluv nebo dohod uzavřených za použití nástrojů, na které odkazuje toto rozhodnutí.
 Článek 5
 Důvěrnost informací
 Informace sdělené nebo získané v jakékoli formě na základě této přílohy jsou chráněny úředním tajemstvím a požívají stejné ochrany, jaká přísluší podobnému druhu informací na základě švýcarského práva a příslušných předpisů platných pro orgány Společenství. Tyto informace nelze sdělovat jiným osobám kromě těch, od kterých se znalost těchto informací vyžaduje vzhledem k jejich funkci v orgánech Společenství, členských státech nebo Švýcarsku, a nelze je využívat k jiným účelům než k zajištění účinné ochrany finančních zájmů smluvních stran.
 Článek 6
 Správní opatření a sankce
 Aniž je dotčena platnost švýcarského trestního práva, agentura nebo Komise může uložit správní opatření a sankce v souladu s nařízením (ES, Euratom) č. 1605/2002, nařízením Komise (ES, Euratom) č. 2342/2002 (4) a nařízením Rady (ES, Euratom) č. 2988/95 (5).
 Článek 7
 Náhrada a vykonatelnost
 Rozhodnutí agentury či Komise přijatá v oblasti působnosti tohoto rozhodnutí, která ukládají peněžitý závazek jiným osobám než státům, jsou vykonatelná ve Švýcarsku.
 Příkaz k výkonu vydá bez jakékoliv další kontroly s výjimkou ověření pravosti aktu orgán určený švýcarskou vládou, který o tom uvědomí agenturu či Komisi. Výkon rozhodnutí se provede v souladu se švýcarským procesním řádem. Zákonnost rozhodnutí o výkonu podléhá kontrole Soudního dvora Evropské unie.
 Pro vykonatelnost rozsudků Soudního dvora Evropské unie vynesených na základě rozhodčí doložky platí stejné podmínky.
 (1) Nařízení Rady (ES, Euratom) č. 1605/2002 ze dne 25. června 2002, kterým se stanoví finanční nařízení o souhrnném rozpočtu Evropských společenství (Úř. věst. L 248, 16.9.2002, s. 1).
 (2) Nařízení Komise (ES, Euratom) č. 2343/2002 ze dne 23. prosince 2002 o rámcovém finančním nařízení pro subjekty uvedené v článku 185 nařízení Rady (ES, Euratom) č. 1605/2002, kterým se stanoví finanční nařízení o souhrnném rozpočtu Evropských společenství (Úř. věst. L 357, 31.12.2002, s. 72).
 (3) Nařízení Rady (Euratom, ES) č. 2185/96 ze dne 11. listopadu 1996 o kontrolách a inspekcích na místě prováděných Komisí za účelem ochrany finančních zájmů Evropských společenství proti podvodům a jiným nesrovnalostem (Úř. věst. L 292, 15.11.1996, s. 2).
 (4) Nařízení Komise (ES, Euratom) č. 2342/2002 ze dne 23.


text:
 Důležité právní upozornění
 |
 21994A0226(01)
 Úřední věstník L 056 , 26/02/1994 S. 0003 - 0023
 PŘÍLOHA ICelní úmluva o dočasném dovozu soukromých silničních vozidel (1954)SMLUVNÍ STRANY,S PŘÁNÍM usnadnit rozvoj mezinárodního cestovního ruchu,S OHLEDEM na cíle úmluvy o silniční dopravě, která byla přijata na konferenci Organizace spojených národů o silniční a motorové dopravě, která se konala v Ženevě ve dnech 23. srpna až 1. září 1949 a která byla otevřena k podpisu v Ženevě dne 19. září 1949,SE ROZHODLY uzavřít úmluvu a dohodly se na těchto ustanoveních:KAPITOLA IDefiniceČlánek 1Pro účely této úmluvy se rozumí:a) "dovozními cly a dovozními poplatky" cla a všechny ostatní daně, poplatky a dávky, které se vybírají při dovozu nebo v souvislosti s dovozem zboží uvedeného v této úmluvě, s výjimkou poplatků a dávek v rozsahu nepřevyšujícím přibližné náklady za poskytnuté služby;b) "vozidly", pokud z kontextu nevyplývá jinak, všechna silniční motorová vozidla, a to včetně jízdních kol opatřených motory, a všechny přívěsy, které mohou být k těmto vozidlům připojeny (ať jsou dováženy s vozidlem, nebo odděleně), spolu s jejich náhradními díly a obvyklými doplňky a vybavením, jestliže jsou dováženy s vozidlem;c) "soukromým používáním" používání jiné než přepravu osob za úplatu, odměnu nebo jinou hmotnou výhodu a průmyslovou nebo obchodní přepravu zboží za úplatu nebo bez úplaty;d) "doklady pro dočasný dovoz" celní doklady prokazují poskytnutí jistoty či úschovu ve výši dovozních cel a poplatků;e) "osobami" jak fyzické, tak i právnické osoby;f) "vydávajícím sdružením" sdružení oprávněné vydávat doklady pro dočasný dovoz;g) "záručním sdružením" sdružení oprávněné celními orgány smluvní strany jednat jako ručitel pro osoby používající doklady pro dočasný dovoz;h) "mezinárodní organizací" organizace, do které jsou sdružena národní sdružení oprávněná vydávat a ručit za doklady pro dočasný dovoz;i) "smluvní stranou" země nebo organizace pro regionální hospodářskou integraci, strana této úmluvy;j) "organizací pro regionální hospodářskou integraci" organizace zřízená státy a skládající se ze států podle čl. 33 odst. 1 této úmluvy, která má oprávnění přijímat své vlastní právní předpisy, které jsou pro její členské státy vzhledem k záležitostem upravovaným touto úmluvou závazné, a která má oprávnění rozhodovat, v souladu se svými vnitřními postupy, o přistoupení k této úmluvě.KAPITOLA IIDovoz osvobozený od platby dovozních cel a poplatků, nepodléhající dovozním zákazům a omezenímČlánek 21. Každá ze smluvních stran umožní dočasný dovoz vozidel ve vlastnictví osob obvykle pobývajících mimo její území, která jsou dovážena a používána k soukromým účelům při příležitosti dočasné návštěvy buď vlastníka vozidla, nebo jiných osob obvykle pobývajících mimo její území, a to bez zaplacení dovozních cel a dovozních poplatků a bez dovozních zákazů a omezení s výhradou zpětného vývozu a dalších podmínek stanovených touto úmluvou.2. Smluvní strany mohou v souladu s podmínkami stanovenými touto úmluvou určit, že tato vozidla musí být vybavena doklady pro dočasný dovoz, které zaručují platbu dovozních cel a poplatků nebo rovnocenné částky podle zvláštních ustanovení čl. 27 odst. 4 v případě, že vozidla vybavená těmito doklady pro dočasný dovoz nebudou vyvezena zpět v rámci stanového časového omezení.Článek 3Pohonné hmoty v obvyklých palivových nádržích dočasně dovážených vozidel se propustí bez nutnosti platby dovozních cel nebo poplatků, přičemž


text: se na ně nevztahují ani dovozní zákazy a omezení; obvyklou palivovou nádrží se přitom rozumí taková nádrž, která byla navržena výrobcem pro daný typ konkrétního vozidla.Článek 41. Jednotlivé součástky, které jsou dováženy za účelem opravy konkrétního dočasně dovezeného vozidla, budou dočasně dováženy bez nutnosti platby dovozních cel nebo poplatků, přičemž se na ně nevztahují ani dovozní zákazy a omezení. Smluvní strany však mohou vyžadovat, aby i tyto součástky byly vybaveny doklady pro dočasný dovoz.2. Nahrazené součástky, které nejsou vyvezeny zpět, podléhají dovozním clům a poplatkům s výjimkou případů, při kterých mohou být, v souladu s předpisy příslušné země, přenechány bez jakýchkoliv výdajů ve prospěch státu nebo zničeny pod úředním dohledem a na náklady dotčených stran.Článek 5Doklady pro dočasný dovoz, jakož i doklady pro mezinárodní pohyb zaslané oprávněným cestovním sdružením, a to buď prostřednictvím odpovídajících zahraničních sdružení, mezinárodních organizací nebo celních orgánů smluvních stran, které mají být vydány osobám, které pobývají v zemi, do které jsou tyto doklady dováženy, a které hodlají vycestovat do jiných zemí, se propustí bez nutnosti platby dovozních cel nebo poplatků, přičemž se na ně nevztahují ani dovozní zákazy a omezení.KAPITOLA IIIVydávání dokladů pro dočasný dovozČlánek 61. S podmínkou platnosti těchto jistot a za podmínek, které si může sama stanovit, je každá ze smluvních stran oprávněna určit sdružení, například taková, která jsou přidružena k mezinárodní organizaci, aby vydávala buď přímo, nebo prostřednictvím odpovídajících sdružení doklady pro dočasný dovoz podle této úmluvy.2. Doklady pro dočasný dovoz mohou platit buď pro jedinou zemi či celní území, nebo pro několik zemí či celních území.3. Doba platnosti těchto dokladů nesmí být delší než jeden rok od data vydání.Článek 71. Doklady pro dočasný dovoz platné na území všech nebo několika ze smluvních stran, budou označeny "carnet de passage en douane" a musí odpovídat vzoru uvedenému v příloze I této úmluvy.2. Není-li "carnet de passage en douane" platný pro jedno či více území, vydávající sdružení vyznačí tuto skutečnost na deskách a dovozních útržkových listech karnetu.3. Doklady pro dočasný dovoz platné pouze pro území jedné ze smluvních stran mohou odpovídat vzorům uvedeným v příloze II této úmluvy. Smluvní strany mohou v souladu s vlastními právními a správními předpisy používat i jiné dokumenty.4. Doba platnosti dokladů pro dočasný dovoz jiných než dokladů vydaných oprávněnými sdruženími podle článku 6 je stanovena každou ze smluvních stran v souladu s jejími právními a správními předpisy.5. Každá ze smluvních stran předloží na požádání ostatním smluvním stranám vzory dokladů pro dočasný dovoz platných na jejím území, které se liší od vzorů uvedených v přílohách této úmluvy.KAPITOLA IVNáležitosti dokladů pro dočasný dovozČlánek 8Doklady pro dočasný dovoz vydané oprávněnými sdruženími jsou vystavovány na jména osob, v jejichž vlastnictví se dočasně dovážené vozidlo nachází nebo které je mají v držení. Došlo-li k pronájmu vozidla, jsou doklady vystaveny na jméno nájemce.Článek 91. Hmotnost uváděná na dokladech pro dočasný dovoz představuje čistou hmotnost vozidla. Je vyjádřena v metrickém měrovém systému. Jsou-li doklady platné pouze pro území jediné země, mohou celní orgány této země požadovat i jiný než metrický systém.2. Hodnota uváděná na dokladech pro dočasný


text: dovoz platných pouze na území jediné země je vyjádřena v měnové jednotce dané země. Hodnota uváděná na karnetu se uvádí v měnové jednotce země, ve které byl karnet vystaven.3. Předměty a sada nářadí, které jsou součástí běžného vybavení vozidla, není nutné v dokladech pro dočasný dovoz uvést zvlášť.4. Pokud to celní orgány požadují, součásti (jako například kola, pneumatiky, duše) a doplňky, které nelze považovat za součást běžného vybavení vozidla (například rádia, přívěsy neuvedené na samostatných dokladech, nosiče zavazadel) musí být na dokladech pro dočasný dovoz uvedeny se všemi nezbytnými náležitostmi (jako jsou hmotnost a hodnota) a musí být předloženy při výjezdu z navštívené země.Článek 10Veškeré náležitosti uvedené vydávajícím sdružením na dokladech pro dočasný dovoz mohou být pozměňovány pouze se souhlasem vydávajícího nebo záručního sdružení. Jakmile byly doklady jednou schváleny celními orgány země dovozu, není možné v nich bez souhlasu těchto orgánů činit další změny.Článek 111. Vozidla přijatá na základě dokladů pro dočasný dovoz mohou být používána, a to pouze k soukromým účelům, třetími osobami řádně zplnomocněnými držiteli dokladů pro dočasný dovoz za předpokladu, že tyto třetí osoby obvykle pobývají v jiné zemi, než je země dovozu, a které dále splňují i ostatní podmínky stanovené touto úmluvou. Celní orgány smluvních stran jsou oprávněny požadovat doklady o tom, že tyto třetí osoby byly skutečně řádně zplnomocněny držiteli dokladů pro dočasný dovoz a že splňují výše zmiňované podmínky. Pokud nebudou předložené doklady považovány celními orgány za dostatečné, mohou tyto orgány zamítnout používání tohoto vozidla v jejich zemi s doklady pro dočasný dovoz. V případě, že se jedná o pronajaté vozidlo, a v případě, že existují obavy z možného zneužití, může každá ze smluvních stran vyžadovat, aby byl držitel dokladů pro dočasný dovoz v okamžiku dovozu vozidla přítomen.2. Bez ohledu na ustanovení předchozího odstavce mohou celní orgány smluvních stran povolit, a to za zvláštních okolností a za podmínek, které si sami určí, aby vozidlo pohybující se na základě dokladů pro dočasný dovoz řídila i třetí osoba, která obvykle pobývá na území země, do které bylo vozidlo dovezeno, zejména pak, řídí-li toto vozidlo na účet držitele dokladů pro dočasný dovoz nebo v souladu s jeho pokyny.KAPITOLA VPodmínky dočasného dovozuČlánek 121. Vozidla uvedená v dokladu pro dočasný dovoz musí být vyvezena zpět ve stejném stavu, s ohledem na běžné opotřebení, v rámci doby platnosti tohoto dokladu. V případě pronajatého vozidla jsou celní orgány smluvních stran oprávněny vyžadovat, aby vozidlo bylo ze země vyvezeno v okamžiku, kdy zemi dočasného dovozu opustí i nájemce tohoto vozidla.2. Za doklad o zpětném vývozu vozidla se považuje výstupní potvrzení, které je celními orgány země, do které bylo dočasně dovezeno, řádným způsobem přiloženo k dokladu pro dočasný dovoz.Článek 131. Bez ohledu na požadavek zpětného vývozu stanovený článkem 12, není nutné požadovat tento zpětný vývoz u vozidel silně poškozených v řádně doložených dopravních nehodách, a to za předpokladu že tato vozidla:a) podléhají povinnosti uhrazení dovozních cel a poplatků, které se na ně vztahují, nebob) jsou přenechána bez jakýchkoliv výdajů ve prospěch státu, do kterého byla dočasně dovezena; v tomto případě je držitel dokladů


text: pro dočasný dovoz vyňat z povinnosti uhradit dovozní cla a poplatky, neboc) jsou pod úředním dohledem zničena na náklady zúčastněných stran, přičemž všechny použitelné součásti nebo materiály podléhají dovozním clům a poplatkům, které se na ně vztahují,a to tak, jak si vyžádají příslušné celní orgány.2. Pokud není možné dočasně dovezené vozidlo zpětně vyvézt z důvodu jeho zabavení v případě, že se nejedná o zabavení na základě návrhu soukromé osoby, je podmínka zpětného vývozu v rámci stanovené doby platnosti dokladů pro dočasný dovoz pozastavena po dobu trvání zabavení vozidla.3. Pokud je to možné, uvědomí celní orgány záruční sdružení o zabavení vozidla, za které toto sdružení ručí a které bylo dovezeno na základě dokladů pro dočasný dovoz, ke kterému došlo jménem nebo z popudu těchto celních orgánů, a oznámí, jaká opatření zamýšlejí v daném případě přijmout.4. Pokud dojde ke ztrátě nebo odcizení vozidla nebo libovolného předmětu, jmenovaného v dokladech pro dočasný dovoz, a to v průběhu jeho zabavení, přičemž se nejedná o zabavení na základě návrhu soukromé osoby, není možné vyměřit držiteli dokladů pro dočasný dovoz, který celním orgánům předloží doklad o zabavení vozidla, žádná dovozní cla ani poplatky.Článek 14Vozidla dovážená na území jedné ze smluvních stran na základě dokladů pro dočasný dovoz nesmí být používána, a to ani náhodně či příležitostně, k přepravě za úplatu, odměnu či jinou hmotnou výhodu, a to kdekoliv na území ležícím uvnitř hranic daného území.Článek 15Osoby využívající dočasného dovozu mohou v průběhu doby platnosti dokladů pro dočasný dovoz dovážet vozidla, na která se tyto doklady vztahují, tak často, jak je nezbytné, a to pod podmínkou, že mají každou cestu (vstup a výstup) doloženu potvrzením příslušného celního úředníka v případě, že to celní orgány vyžadují. Doklady pro dočasný dovoz mohou být vystaveny i s platností pouze na jednu jízdu.Článek 16Pokud jsou používány doklady pro dočasný dovoz bez oddělitelných útržkových listů pro každou cestu, jsou potvrzení vystavená celními úředníky mezi prvním vstupem a posledním výstupem též pouze dočasná. Je-li ovšem poslední vydané potvrzení zároveň dočasným výjezdním potvrzením, je toto potvrzení považováno za doklad o zpětném vývozu vozidla nebo součástí, které byly předmětem dočasného dovozu.Článek 17Pokud jsou používány doklady pro dočasný dovoz s oddělitelnými útržkovými listy pro každou cestu, každý vstup potvrzuje, že příslušný doklad byl celními orgány zkontrolován, přičemž každý následný výstup představuje jeho konečné vyřízení, s výjimkou ustanovení obsažených v článku 18.Článek 18Pokud celní orgány země konečně a bezpodmínečně vyřídily doklady pro dočasný dovoz, nemohou již dále požadovat na záručním sdružení zaplacení dovozních cel a poplatků, ledaže by bylo příslušné osvědčení o vyřízení získáno nesprávným nebo podvodným způsobem.Článek 19Potvrzení vydaná k dokladům pro dočasný dovoz využívaným v souladu s podmínkami stanovenými touto úmluvou nejsou předmětem platby poplatků za celní odbavení, dojde-li k tomuto odbavení v průběhu úředních hodin stanovených pro příslušné celní úřady a stanice.KAPITOLA VIProdloužení platnosti a obnovení dokladů pro dočasný dovozČlánek 20Pokud nedojde k předložení dokladu o zpětném vývozu v rámci lhůty stanovené pro dočasně dovážená vozidla, nebude toto opomenutí bráno na vědomí, jsou-li vozidla podána celním orgánům za účelem jejich zpětného vývozu do 14


text: dnů od data uplynutí konečného termínu stanoveného pro jejich pobyt a pokud je toto zdržení odpovídajícím způsobem vysvětleno.Článek 21Každá ze smluvních stran uzná prodloužení platnosti "carnets de passage en douane" povolené jinou smluvní stranou v souladu s postupy stanovenými v příloze 3 této úmluvy.Článek 221. Žádosti o prodloužení platnosti dokladů pro dočasný dovoz se předkládají příslušným celním orgánům, a to ještě před uplynutím období jejich platnosti, pokud tomu nezabrání vyšší moc. Pokud byl doklad vydán oprávněným sdružením, musí být žádost o prodloužení platnosti podána sdružením, které za tento doklad ručí.2. Prodloužení platnosti o čas nezbytný k provedení zpětného vývozu dočasně dovezených vozidel nebo součástí bude uděleno tehdy, mohou-li zúčastněné osoby ke spokojenosti celních orgánů věrohodně prokázat, že jim ve zpětném vývozu zmiňovaných vozidel nebo součástí v řádně stanovené lhůtě skutečně zabránila vyšší moc.3. Doba platnosti dokladů pro dočasný dovoz může být prodloužena pouze jednou, a to maximálně o jeden rok. Po uplynutí této doby je nutné vystavit nový karnet, který musí být předložen jako náhrada za předchozí doklad.Článek 23Každá ze smluvních stran schválí za libovolných kontrolních opatření, které si určí, obnovení dokladů pro dočasný dovoz vydaných oprávněnými sdruženími a týkajících se vozidel nebo součástí dočasně dovezených na její území, vyjma těch případů, které již dále nesplňují podmínky dočasného dovozu. Žádosti o obnovení předkládá záruční sdružení.KAPITOLA VIIVyřízení dokladů pro dočasný dovozČlánek 241. Pokud nebyly doklady pro dočasný dovoz způsobem odpovídajícím předpisům řádně vyřízeny, celní orgány země dovozu (bez ohledu na to, zda doklady mají nebo nemají prošlou dobu platnosti) přijmou jako doklad o zpětném vývozu vozidla nebo součástí předložený doklad odpovídající vzoru uvedenému v příloze 4 této úmluvy, který byl vydán úředním orgánem (konzul, celní úřad, policie, starosta, soudní úředník apod.) a který dosvědčí skutečnost, že dané vozidlo nebo součásti mu byly předloženy a že se nachází mimo území země dovozu. Celní orgány přijmou jako alternativní řešení jakýkoliv jiný platný dokument dokazující, že vozidlo nebo součásti se nacházejí mimo území země dočasného dovozu. V případě, že se jedná o jiné dokumenty než "carnet de passage en douane", kterým dosud neuplynula doba platnosti, musí být tyto dokumenty předloženy ve stejnou dobu jako dokumenty uvedené výše. V případě karnetů orgány přijmou jako doklad o zpětném vývozu vozidel nebo součástí potvrzení připojená celními orgány následně navštívených zemí.2. V případě zničení, ztráty nebo odcizení dokladu pro dočasný dovoz, který nebyl řádně vyřízen, ale který se přitom vztahuje na vozidlo nebo součásti, které byly zpětně vyvezeny, přijmou celní orgány země dovozu za důkaz zpětného vývozu osvědčení odpovídající vzoru uvedenému v příloze 4 této úmluvy a které bylo vydáno úředním orgánem (konzul, celní úřad, policie, starosta, soudní úředník apod.), který dosvědčí skutečnost, že dané vozidlo nebo součásti mu byly předloženy a že se nachází mimo území země dovozu, a to po uplynutí doby platnosti dokladu pro dočasný dovoz. Jako alternativní řešení připustí celní orgány i jakýkoliv jiný platný dokument dokazující, že vozidlo nebo součásti se nacházejí mimo území země dočasného dovozu.3. V případě zničení, ztráty nebo odcizení "carnet de passage en douane", přičemž vozidlo nebo součásti, na


text: které se tento karnet vztahuje, se nacházejí na území jedné ze smluvních stran, přijmou celní orgány, na žádost příslušného sdružení náhradní doklad, jehož doba platnosti skončí ke stejnému datu jako doba platnosti karnetu, který nahrazuje. Přijetí tohoto náhradního dokladu ruší platnost předchozího karnetu, který byl zničen, ztracen nebo odcizen. V případě zneužití karnetu po jeho zrušení celními orgány a vydávajícím sdružením, nezodpovídá toto sdružení za splatná dovozní cla a poplatky. Pokud je místo náhradního dokladu za účelem zpětného vývozu vozidla nebo součástí vydána vývozní licence nebo jiný, obdobný dokument, vývozní potvrzení na této licenci nebo tomto dokumentu je považováno za dostatečný doklad o uskutečnění zpětného vývozu.4. Pokud dojde k odcizení vozidla po jeho zpětném vývozu ze země dočasného dovozu bez toho, že by došlo k řádnému zaznamenání tohoto vývozu v dokladu pro dočasný dovoz, a v případě absence vstupního potvrzení připojeného v dokladu celními orgány následně navštívených zemí, je možné tyto doklady vyřídit, a to za předpokladu, že záruční sdružení dodá jak tyto doklady, tak i všechny důkazy, které dostatečně průkazně doloží odcizení vozidla. Pokud u dokladů pro dočasný dovoz neskončila doba jejich platnosti, mohou celní orgány požadovat jejich odevzdání.Článek 25V případech uvedených v článku 24 jsou celní orgány oprávněny účtovat poplatek za vyřízení.Článek 25aPříslušné celní orgány nepožadují zaplacení dovozních cel a poplatků v případě, kdy lze uspokojivě prokázat, že vozidlo dovezené na základě dokladů pro dočasný dovoz není možné zpětně vyvézt, neboť došlo k jeho zničení či nenahraditelné ztrátě, a to z důvodu zásahu vyšší moci.Článek 26Celní orgány nejsou oprávněny požadovat ze strany záručního sdružení uhrazení dovozních cel a poplatků za vozidla nebo součásti dočasně dovezené, pokud toto sdružení nebylo v termínu jednoho roku od skončení platnosti těchto dokladů vyrozuměno o skutečnosti, že tyto doklady nebyly řádně vyřízeny. Celní orgány jsou povinny poskytnout záručním sdružením podrobné informace o výši dovozních cel a poplatků, a to nejpozději do jednoho roku od data, ke kterému byla sdružení vyrozuměna o skutečnosti, že doklady nebyly řádně vyřízeny. Zodpovědnost záručních sdružení za uhrazení těchto poplatků zaniká, pokud jim tato informace není v průběhu tohoto jednoho roku doručena.Článek 271. Záruční sdružení mají lhůtu jednoho roku, počínaje datem, ke kterému byla uvědoměna o skutečnosti, že doklady pro dočasný dovoz nebyly řádně vyřízeny, ve které musí předložit důkazy o tom, že daná vozidla nebo součásti byly zpětně vyvezeny v souladu s podmínkami stanovenými touto úmluvou. Tato lhůta může ovšem začít běžet pouze poté, co skončí platnost příslušných dokladů pro dočasný dovoz. Pokud celní orgány popírají platnost předloženého důkazu, musí o tom informovat ručitele, a to v období nepřesahujícím délku jednoho roku.2. Pokud není požadovaný důkaz dodán v rámci povoleného období, záruční sdružení složí zálohu, případně s prozatímní platností zaplatí splatná dovozní cla a poplatky, a to v období maximálně tří měsíců. Tato záloha či platba se stává konečnou po uplynutí lhůty jednoho roku od data složení této zálohy či uhrazení prozatímní platby. V průběhu této roční lhůty je záruční sdružení stále oprávněno použít za účelem proplacení složených nebo zaplacených částek možností stanovených předchozím odstavcem.3. Pro země, jejichž


text: předpisy neumožňují složení zálohy či uhrazení dovozních cel a poplatků formou prozatímní platby, jsou platby uhrazené ve shodě s ustanoveními předchozího odstavce považovány za konečné, přičemž se rozumí, že uhrazené částky mohou být vráceny, jsou-li podmínky stanovené tímto článkem splněny.4. V případě, že nedojde k vyřízení dokladů pro dočasný dovoz, není možné požadovat, aby záruční sdružení uhradilo částku vyšší, než je celková výše dovozních cel a poplatků příslušející vozidlům nebo součástem, u kterých nedošlo ke zpětnému vývozu, přičemž je v oprávněných případech možné započítat i úrok.Článek 28V případě podvodu, porušení předpisů či zneužití jsou smluvní strany oprávněny, bez ohledu na ustanovení této úmluvy, zahájit řízení proti osobám používajícím doklady pro dočasný dovoz, a to za účelem získání náhrady za dovozní cla a poplatky, přičemž jsou rovněž oprávněny uložit jakékoliv pokuty, které se na tyto podvody, porušení či zneužití předpisů vztahují. Záruční sdružení je povinno v těchto případech příslušným celním orgánům pomáhat.KAPITOLA VIIIRůzná ustanoveníČlánek 29Smluvní strany vyvinou úsilí, aby nezaváděly celní formality, které by mohly zpomalovat rozvoj mezinárodního cestovního ruchu.Článek 30Za účelem urychlení celního řízení vyvinou vzájemně sousedící smluvní strany úsilí na rozmístění svých celnic ve vzájemné blízkosti, přičemž pro ně stanoví i stejnou provozní dobu.Článek 31Jakékoliv porušení ustanovení této úmluvy, jakákoliv záměna, nepravdivé prohlášení nebo čin, jehož výsledkem bude, že se osobě nebo předmětu dostane neoprávněné výhody režimu dovozu tak, jak je stanovuje tato úmluva, vystavuje pachatele potrestání v zemi, ve které k tomuto činu došlo, a to dle platných právních předpisů této země.Článek 32Žádné z ustanovení této úmluvy nemůže smluvním stranám, které tvoří celní nebo hospodářskou unii, bránit v tom, aby zavedly zvláštní opatření, která se budou vztahovat na osoby, které pobývají v zemích, které tuto unii vytvářejí.Článek 32aTato úmluva nebrání zavedení větších výhod, které smluvní strany udělují, nebo které mají v úmyslu udělit, a to jak formou jednostranných opatření, tak i formou dvoustranných a mnohostranných dohod, a to pod podmínkou, že tyto výhody neohrozí použití ustanovení této úmluvy. Smluvním stranám se doporučuje, aby se zřekly vyžadování dokladů pro dočasný dovoz a zajištění.KAPITOLA IXZávěrečná ustanoveníČlánek 331. Tato úmluva bude až do 31. prosince 1954 otevřena k podpisu pro každý z členských států Organizace spojených národů nebo každý jiný stát přizvaný k účasti na konferenci Organizace spojených národů o celních formalitách týkajících se dočasného dovozu soukromých silničních vozidel a cestovního ruchu, která se konala v New Yorku v květnu a červnu roku 1954, dále jen "konference".2. Tato úmluva podléhá ratifikaci, přičemž ratifikační listiny budou uloženy u generálního tajemníka Organizace spojených národů.Článek 341. Počínaje 1. lednem 1955 je tato úmluva otevřena pro přistoupení, a to pro každý stát uvedený v čl. 33 odst. 1, jakož i pro kterýkoliv jiný stát vyzvaný k tomu Hospodářskou a sociální radou OSN. Je rovněž otevřená pro přistoupení jménem kteréhokoliv poručenského území, jehož orgánem vykonávajícím správu je Organizace spojených národů.1a. Jakákoliv organizace pro regionální hospodářskou integraci se může stát, v souladu s ustanoveními odstavce 1 tohoto článku, smluvní stranou této úmluvy. Organizace, která k této úmluvě přistoupila, informuje generálního tajemníka Organizace spojených národů o své pravomoci,