text:
“Георги” – около 45 годишен, ръст нормален, адвокат. В няколко конференции, майор [Мостин Левелин] Дейвис изложил задачата си и проучил състоянието и възможностите на партизанското движение в Старите предели на страната. Отечественофронтовският делегат го уверил, че имало три по-значителни групи в Карловско, Пещерско и Разложко. Решило се да се пристъпи към организиране на снабдяването и въоръжението на тези партизански групи по въздушен път. Отечественофронтовският делегат поискал Върховния щаб да определи точно местата, където да бъдат хвърлени оръжието и припасите, но отговор не последвал. В същото време, майор Мостин Левелин Дейвис поискал от Отдела “Специални операции” да му се даде нов офицер [за свръзка], когото да изпрати към една от трите партизански групи. До 24 януари [1944 г.] майор Мостин Левелин Дейвис е бил непрекъснато в акции около Църна Трава и не можал да свърши никаква работа.
 7. На 25 януари [1944 г.] скочил в района на Добро поле английският капитан [Уйлям Франк] Томпсън****, изпратен като помощник и заместник на майор [Мостин Левелин] Дейвис. Решава се той да остане три седмици в Църна Трава и да бъде запознат от делегата “Георги” подробно с обстановката в Дупнишко и Ботевградско, които райони са били очертали като доста размирни и по-сигурни полета за партизанска работа. При това осведомяване капитан [Уйлям Франк] Томпсън научава, че България била разделена на няколко партизански области: Южна България с център Пловдив; Югозападна България с център София; Първа Дунавска бойна област до река Янтра с център Плевен; втора Дунавска бойна област с център Русе и две самостоятелни черноморски зони – Варненска и Бургаска. Областите били разделени на оперативни зони. В цялата страна били формирани щабовете на 63 партизански отряди.
 8. На 1 февруари [1944 г.] се получила втората директива от английската Главна квартира в Кайро: да се засили нелегалното движение до степен на възстание. Отечественият фронт да свали правителството и да изгони германците. Когато започнат оттегляне, да се тормози техния тил и съобщителни средства.
 Изобщо, в Кайро имали погрешна представа, че България гъмжала от партизани и затова издавали ефимерни директиви.
 9. В изпълнение на възложената директива, се уреждат няколко конференции между щаба на майор [Мостин Левелин] Дейвис и делегата “Георги”. След като се преценява, че всъщност партизанските формации в страната били още доста слаби и главно невъоръжени, се решава да се предприеме една по-ограничена операция за смущаване ЖП трафика в Софийската област.
 1. Трънският партизански отряд съвместно с 5-та Сръбска южноморавска бригада да разрушат моста и гарата при Суково с цел да прекъснат връзката София-Ниш;
 2. Ботевградският партизански отряд “Чавдар” да нападне и разруши един от най-големите тунели по избор в Искърското дефиле, с цел да прекъсне връзката София – Мездра;
 3. Ихтиманският партизански отряд да разруши някое важно ЖП съоръжение в района на гр.Ихтиман с цел да прекъсне връзката София – Пловдив;
 4. Дупнишкият, Кюстендилският и Г[орно] Джумайският партизански отряди да извършат сериозно повреждане при съвместната акция около Дупница с цел да прекъснат връзката София – Симитли;
 5. Отрядите за заемат изходно положение в близост на определените обекти с оглед да изпълнят задачите си към 15 март т[ази] г[одина].


text:
За да се подготвят добре за акциите, решава се майор [Мостин Левелин] Дейвис да поиска 15 транспорта от Кайро, от които – 12 с оръжие (120 леки картечници, 36 тежки картечници, 24 средни минохвъргачки) и 3 транспорта с взривни материали за разрушение на ЖП съоръжения.
 Планът бил протелеграфиран в Кайро. Отделът “Специални операции” го одобрил напълно.
 6. От началото на февруари до 15 март настъпва извънредно лошо време. Щабът на въздушните войски в Каро отказва да изпрати транспортите поради неблагоприятната атмосферна обстановка. С голяма мъка били получени всичко три товара от очакваните 15. Отношенията между делегата “Георги” и майор [Мостин Левелин] Дейвис се влошили. Нашите партизани почнали да мислят, че са станали жертва на някаква английска политическа игра. На 1 март [1944 г.] “Георги” бил отзован и се завърнал в София. На негово място дошъл “Драган” – около 40 годишен, малко набит, плешив, адвокат.
 Поради тези причини, замислената операция срещу ЖП съобщения била отложена за изпълнение с един месец.
 7. На 18 март [1944 г.] започнала акцията на българската войска за прочистване на Църно Травския район. Групата на [майор Мостин Левелин] Дейвис, заедно със Сръбската косовска партизанска бригада биват обградени и зле разбити на Чемерник планина. След много перипетии, пръсната английска група успява да се събере на 23 март [1944 г.] около с.Ново Село – Сурдолишко. Поради предателство, майор [Мостин Левелин] Дейвис и двама от хората му загиват, а капитан [Уйлям Франк] Томпсън успява да се спаси по чудо.
 8. На 6 април [1944 г.] достига южно от Крива Фея и там успява да се свърже с английския капитан Дънмор14, аташиран към щаба на [Живоин Николич] Бърко. Чрез него се обажда в Кайро и на 14 април [1944 г.] получава нова радиостанция. На 18 април [1944 г.] бива повикан от делегата “Драган” в с.Стаевци, където била установена Главната квартира на Върховния щаб на българските народноосвободителни възстаннически войски. На 20 април [1944 г.] капитан [Уйлям Франк] Томпсън се явил в “българската Главна квартира” и се представил на Върховния щаб, който се оказал в следния състав:
 Върховен командант на българските партизански войски – “Георги”.
 Началник на Върховния щаб – “Горчо”: около 25 годишен младеж.
 Нарочен делегат за връзка с Английския представителен щаб – “Нако” – около 35 годишен мъж.
 Началник на отдел “Агитпроп” – “Драган”.
 Помощник началник на отдела “Агитпроп” – “Асен” – около 30 годишен човек.
 Теренен водач на Върховното командване – “Коста”: нов човек, дошъл вероятно от Македония, който познавал добре местността в Софийската област.
 Върховният щаб бил само с част от състава си и дошъл от София. Там останал началникът на отдела “Бойни групи”. На нему била поверена задачата да подготви терористичните групи в София, които били на брой 10 от по 30 или 40 човека в предградията и по периферните квартали. Комендант на Софийската оперативна зона бил някой си “Камен”, млад офицер, дезертирал от войската и преминал в нелегалност. (Касае се вероятно за Здравко Георгиев Велев, който като офицер д[о] к[рая на] в[ойната] избягва от Скопския гарнизон през 1942 година и се знае положително, че е в Щаба

type: other


text:
на Софийската оперативна зона).
 На 21 април т[ази] г[одина], Първа Софийска бригада под командването на Славчо Стаменов и Втора Софийска бригада под командата на Денчо [Знеполски]15 (студент от Ярловци), произвеждат парад, който бил приет от Върховния командант “Георги”.
 10. В няколко заседания Върховният щаб установява, че е невъзможно да се организират широки партизански действия, без да се осигури една сигурна “свободна зона”. Поради това решава: да настои пред английската Главна квартира в Кайро и пред [Йосип Броз] Тито да се предприеме концентрично прочистване на триъгълника Кюстендил – Кратово – Куманово с цел да се овладее сигурно Осоговската планина като база на българските партизански сили и да се уреди здрава оперативна връзка със сръбската свободна зона с център – Козяк.
 [Йосип Броз] Тито и английската Главна квартира одобряват идеята на българския щаб и насочват: 3-та македонска и други 2 сръбски бригади срещу Кратово; Косовската и другата една сръбска бригада – срещу Крива Паланка и двете Софийски бригади срещу Кюстендил. При Кратово акцията успява напълно, при Крива Паланка партизаните били отхвърлени, а в посоката на Кюстендил, Софийските [партизански] бригади се задръстили в борба с българските части южно от Босилеград.
 Така съсредоточената партизанска операция, която започнала на 25 април [1944 г.], към 1 май [1944 г.] изпаднала в криза, защото преследващите български войски постепенно взели връх.
 Върховният щаб заедно с Втората Софийска бригада успяват да се измъкнат от Кюстендилско и се установяват в района на Църна Трава.
 11. Преценявайки, че пространството в Западна България е станало твърде несигурно, Върховният щаб на българските партизански войски решава да си пробие път на изток и се изнесе в Средногорския партизански район, който е бил преценяван като сравнително най-сигурен.
 В изпълнение на взетото решение се установява следния план:
 1. Настъплението да започне на 12 май [1944 г.] с маршрут Кална – в[ръх] Ком – Лакатник – Ржана – Мургаш – Фердинандов връх – в[ръх] Братан.
 2. Партизански сили: Върховният щаб [на НОВА], капитан [Уйлям Франк] Томпсън и 2[-ра] Софийска партизанска бригада.
 3. Етапи.
 Първи етап: излизане на в[ръх] Ком към 15 май [1944 г.] и влизане във връзка с партизанските отряди от Северна България: Врачански, Фердинандски и Белимелски.
 Втори етап: до 23 май [1944 г.] установяване в Мургашко и влизане във връзка с партизанския отряд “Чавдар”. Три седмици престой и организиране на партизанското движение във Ботевградско и терористичната дейност в София.
 Трети етап: достигане на крайния район към 1 юли т[ази] г[одина] и започване на масовата подготовка за въоръжено възстание.
 В изпълнение на плана, се вземат мерки за осигуряване на снабдяването по въздуха, което се урежда по следния начин:
 1. Капитан [Уйлям Франк] Томпсън поема грижата да влезе във връзка с командването в Кайро и да уреди спускането на 15 траспорта с оръжие в планината Мургаш, над райони, които ще бъдат уточнени на самото място.
 2. Решава се да се премине към масово снабдяване и на другите партизански формации, макар че при тях няма английски офицери. Върховният щаб предлага следните 7 точки за снабдяване от въздуха:
 No 1 – връх Братан, в Средна гора, за снабдяване на


text:
партизанските формации от Габровско и Средногорието.
 No 2 – с.Тополово, Асеновградско – за снабдяване на партизанските формации в Родопското пространство.
 No 3 – гребенът южно от с.Кости, М[алко] Търновско, за снабдяване на партизанските формации от Бургаската Черноморска оперативна зона.
 No 4 – в района на с.Кортен, Н[ово] Загорско, за снабдяване на партизанските формации в Еленската планина и Източна Средна гора.
 No 5 – в района на гара Роман, за снабдяване на партизанските формации от Първа Дунавска бойна област.
 No 6 – в района на с.Ичера, Сливенско, за снабдяване на партизанските формации в Сливенската, Котленската, Твърдишката, Карнобатската планини и Ямболско.
 No 7 – в района на Преслав, за снабдяване на партизанските формации от Втора Дунавска бойна област.
 По настояване на капитан Уйлям Франк Томпсън, на първо време се избират само точките NoNo 1, 2 и 5, за които се знаело, че са сигурни. Решението било одобрено от Кайро. Отделът за “Специални операции” съобщава, че ще бъде готов за спускане на материалите в трите точки между 25 и 30 май [1944 г.] Светлинен знак от земята: буква “А” от 6 огнени точки с междини по 10 метра.
 Капитан [Уйлям Франк] Томпсън трябвало да потвърди, че отрядите са заели места около точките и са готови да посрещнат материалите.
 12. На 12 май [1944 г.] започва настъплението. От този момент, капитан Уйлям Франк Томпсън загубва връзка с Кайро поради повреждане на батериите на радиото. На 23 май [1944 г.] станцията му била пленена и той изгорил ключа. Понеже този ключ се сменявал ежедневно, сега се явява невъзможно да се установи връзка с Кайро. Английските самолети едва ли ще се явят под определените точки, защото в Кайро не е получено исканото потвърждение.
 13. Изборът и определянето на въпросните точки е станал така:
 Още в началото на януари [1944 г.], когато става въпрос за организиране на въздушно снабдяване в Карловско, Пещерско и Разложко, Върховният щаб разпорежда всяка от оперативните зони да избере едно място за товароспускане, което трябва да бъде: затънтено, широка поляна всред гората и по възможност на най-високата теренна точка в околността. Положението на точката да се съобщи или чрез разстояния до 3 характерни пунктове – селища, върхове и пр[очие], или пък да се даде по географските координати. В изпълнение на това нареждане зоните са дали точките си. Данните са били систематизирани в особена тетрадка.***** Пет от седемте избрани точки били дадени с разстояния, а NoNo 5 и 4 били дадени с географски координати. [Уйлям Франк] Томпсън нанесъл точките на картата си и ги протелеграфирал в Кайро по географските координати в градуси и минути.
 14. “Базата на спущането” се урежда по следния начин:
 а) В “Свободната партизанска зона”: определя се летището. Назначава му се комендант и едиен земен охранителен ешелон от 1-2 чети измежду най-младите (15-16 години). На удобни точки се поставят автоматични оръжие за кръгова отбрана. Определеният за деня буквен знак се изобразява с купчини от слама, или кофи пълни с нафта. Дежурният радиотелеграфист в определения част на определена вълна и фрекция, влиза във връзка с идващия самолет по особен шифър. Щом получи


text:
отговор, предупреждава дежурния по летище. Последният подава с електрическо фенерче морзовият знак на определената за нощта буква за връзка и щом получи отговор с бордна светлина от самолета, нарежда да се запалят огньовете. В няколко кръга самолетът слиза и хвърля товара между 300 и 500 метра височина. Дежурните групи на земния ешелон прибират материалите. На следния ден капитан [Уйлям Франк] Томпсън известява Кайро в какво състояние е получена пратката.
 б)****** в “несигурна зона”: Отрядът остава на закрито и в страни от поляната. Приготвя се буквата и остава един дежурен при нея. Щом чуе бръмченето на самолета, подава морзовия знак, запалва “буквата”. Отрядът излиза и прибира товарите.
 Следното стоварване се извършва пак на същото място и точно на двадесетият ден.
 1.VІ.1944 г., София
 АМВР, об.дело 20215, л.1-7. Оригинал, машинопис. Публ. със съкращения в Ст.Рачев “Англия и съпротивителното движение на Балканите 1940-1945”, С., 1978, с.287-291.
 * В действителност “Управление за специални операции”. За дейността на УСО в България и на Балканския полуостров виж по-подробно статията на Н.Котев “Някои страни от дейността и плановете на английското Управление за специални операции в България (януари-март 1944 г.) – в сп.”Известия на Института за военна история и Военноисторическото научно дружество”, С., 1983, т.36, с.88-99.
 ** Става дума за “служби”
 *** Става дума за старите предели на България, с граници от преди 1 септември 1939 г.
 **** Навсякъде в текста е даден като “Томпсон”.
 ***** В смисъл на “специална тетрадка”.
 ****** Текстът на точката “б” е допълнен в документа на ръка.
 ИЗВЕСТИЕ No 13 НА КОМАНДИРА НА ДЪРЖАВНАТА ЖАНДАРМЕРИЯ ГЕНЕРАЛ-МАЙОР ДИМИТРОВ ЗА ПРОВЕДЕНИ БОЕВЕ МЕЖДУ ЖАНДАРМЕРИЙСКИ ЧАСТИ И ПАРТИЗАНИТЕ ОТ БАТАЛЬОНИТЕ “ВАСИЛ ЛЕВСКИ” И “ХРИСТО БОТЕВ”*
 София, не по-рано от 10 юни 1944 г. *
 ОБЩО-ЖАНДАРМЕРИЙСКА ПРЕНОСИМА РОТА. Залавя близо до с.Биримрци (Софийско) 2-ма нелегални – Никола Чиков Монов от с. Драгана – Ловчанско, избягал на 13.ІV.т[ази] г[одина] войник от 52-ри пехотен полк, от 23-ти набор, студент-агроном, отявлен и активен комунист и, Илия Пасков Шопов от с.Градешница – Св[ети] Врачко, мобилизиран войник от 14-ти полк, охрана на мината в Злетово.
 И двамата са от състава на батальоните “Левски” и “Ботев”, които бяха разбити от 6-та Врачанска жандармерийска дружина на 22 и 23.V. т[ази] г[одина] в района на с[елата] Батулия – Буковец.
 От разпита на тези двама изостанали заловени живи нелегални, се установява с положителност, че с двата батальона е бил Главният щаб на партизаните в цяла България. Между убитите са следните по-видающи се личности, чиято самоличност е напълно установена:
 1. Командирът на батальона “Ботев” – подпоручик Дичо Петров16
 2. Командирът на батальона “Левски” – Миро (партийно име)
 3. Капитан Том[п]сън – от Английската [военна] мисия
 4. Сержант Уолкър17 – радиотелеграфист-англичанин
 5. Сержант Кен[ет Скот] – радиотелеграфист-англичанин
 6. Главният интендант на бригадата – Огнян
 7. Подпоручик Саво Ценов Савов – командир на чета
 6-та ВРАЧАНСКА ЖАНДАРМЕРИЙСКА ДРУЖИНА. От 20 до 24 май тази година ликвидира в околностите на с[елата] Оградище и Скравена, Ботевградско нелегалните: Тодор М.Богданов от с.Локорско – Софийско, Никола В.Мукански и жена му – от с.Скравена, минали в нелегалност през април т[ази] г[одина]
 ГЕНЕРАЛ-МАЙОР – КОМАНДИР


text:
НА ДЪРЖАВНАТА ЖАНДАРМЕРИЯ
 (п) Димитров.
 АМВР, об.дело 21125, том І, л.187. Копие машинопис.
 * Датиран по дата на смъртта на майор Франк Томпсън.
 ** Повече за дейността на британската военна мисия в България виж: Котев Н., “Британските военни мисии и партизанското движение в България” – в в.”Дума”, бр.166 от 1 юли 1992 г.
 ЛИЧНО ПОВЕРИТЕЛНО СЛУЖЕБНО ПИСМО НА К.Р.-РО2 – ЩВ ОТНОСНО БИОГРАФИЯТА НА РЪКОВОДИТЕЛЯ НА БРИТАНСКАТА ВОЕННА МИСИЯ ПРИ ЩАБА НА НОВА, КАПИТАН ФРАНК ТОМПСЪН.
 Б.м., не по-късно от края на юни 1944 г.
 Лично-поверително.
 Относно: Шефа на английската Военна мисия при Главния щаб на “Народноосвободителното движение” в България.
 1. Шеф на тази мисията е бил капитан УЙЛЯМ ФРАНК ТОМПСЪН, роден в Оксфорд – Англия, месец август 1920 година, завършил е артилерийската школа в лагера Лард Хил на 20 км от Салзбри. След завършването на школата бива произведен в чин подпоручик и изпратен в 118-ти полеви* артилерийски полк. Полкът се е състоял от 2 батареи с по 12 оръдия. Същият е бил на гарнизон в Исполн – Южна Англия.
 2. Август месец 1941 година заминава като доброволец в Кайро в 25-ти артилерийски полк, който отива на позиция в Ал Фая. На тази позиция е била и 4-та индийска дивизия, състояща се от три бригади – две индийски и един английски батальон. На същото място е била и 7 Бронирана дивизия, състояща се от два полка и една снабдителна група. Горната формация е стигнала до Бенгази и Газала. В това време Томпсън заболява и бива изпратен в Багдад на лечение. След оздравяването му бива назначен за помощник-комендант на Канна (бивак) на Гл[авната] квартира на Пайфос. Там престоява само няколко месеца след като се е почувствувал добре отново е пожелал да отиде на фронта и го зачисляват в 50-та дивизия, която извърши похода срещу Сицилия.
 3. В началото на 1943 година в Сицилия се пуска призив** за доброволци за индивидуални действия. Той веднага се записва и бива изпратен в Раманд девил на 40 км източно от Хайфа.
 4. В Изминлия на Суецкия канал завършва минноподривен парашутен курс.
 5. Пак на Суецкия канал в Дженипа минава един кратък курс за изучаване на неприятелското оръжие.
 6. След горната поготовка отива в Кайро, от където получава инструкция за действие на Балканите.
 7. Месец януари т[ази] г[одина] слиза с парашут в Албания. Водачът на партизанското движение в Албания Хаджи Леш го предава на сръбските партизани и от там бива предаден към Главния щаб на българските партизански банди.
 8. По сведения от същият, към щаба на “Тито” се намират бригадният генерал [Фицрой] Маклийн, двама майори и трима младши офцери.
 9. По сведения от същият, в Сърбия има около 70 души английски офицери, а в Гърция – около 50. В Гърция се намира бригадният командир Майорз18.
 10. Към всеки английски офицер има по един помощник за саботажна работа, двама радиотелеграфисти, от които единият служи и като преводчик.
 АМВР, общо дело 18437, л.8. Оригинал, машинопис.
 * В текста е дадено като “полски”.
 ** В текста е дадено като “позив”.
 Проект на заповед на началник Щаба на оперативното ръководство


text:
на Вермахта генерал Кайтел19 за унищожаването на членовете на чуждите военни мисии при партизанските съединения и въоръжените отряди на съпротивителното движение.
 Берлин, 30 юли 1944 г.
 ОКВ No 00907/Д.К. Съвършено секретно
 Ставката на фюрера
 Само за командването
 По въпроса: Обръщение с пленените членове на чуждите военни мисии, намиращи се при бандите.
 Върху заловените в плен представители на чуждите, така наречените „военни мисии” (както англо-американските, така и съветските) в хода на действията срещу бандите в зоната на отговорността на командванията на групата армии „Юго-изток” и „Юго-запад” се разпространяват заповедите със специален характер, касаещи обръщението със заловените членове на бандите. С тях, както и с членовете на бандите, е належащо да се обръщат не като с военнопленници, а в съответствие със заповедта на фюрера от 18.10.1942 г. (ОКВ/Щаб на оперативното управление на вермахта No 003830/42д) за унищожаването на терористическите и диверсионните групи.
 Тази заповед не подлежи на разпращане през командващите [на групите армии] и подчинените им щабове от другите съединения на вермахта. След запознаването да се изгори.
 Началник на щаба на
 Върховното командване на вермахта
 (п) Кайтел
 International Military Trial, vol.26, p.140-141. Публ. в: „Нюрнбергский процесс”. Сборник материалов в 8-ми томах, М., 1990, том 4, с.223, документ ПС-537.
 СПОМЕН НА ДЕНЧО ЗНЕПОЛСКИ ЗА ЖИВОТА И ДЕЙНОСТТА НА МАЙОР ФРАНК УЙЛЯМ ТОМПСЪН
 София, не по-рано от 9 септември 1944 г.
 За дейността на УЙЛЯМ ФРАНК ТОМПСЪН – ШЕФ НА АНГЛИЙСКАТА ВОЕННА МИСИЯ при Главния щаб на Народноосвободителното ДВИЖЕНИЕ В БЪЛГАРИЯ
 Майор УЙЛЯМ ФРАНК ТОМ[П]СЪН е роден в гр.Оксфорд-Англия в 1920 година. Син на прогресивни родители и между другото изучава и военното дело и става офицер.
 През 1941 година е доброволец в Египет, след което е изпращан по най-различни фронтове в Африка, за да се подготви за действие на Балканите срещу фашизма, като доброволно е поискал да бъде изпратен да подпомогне Българските н[ародно]о[свободителни] партизански отряди, за която цел започва и изучаването на българският език.
 През месец януарий 1944 година ТОМ[П]СЪН се спуска с парашут при българските партизани – Трънският партизански отред в района на с.Добро поле, около 30 км западно от гр.Трън и близо толкова от гр.Власотинци.
 Едновременно с това той придружаваше няколко транспорта с оръжие, с което се въоръжи и една голяма част от току що формирания батальон “[Васил] Левски” при Трънския партизански отряд, който до тоя момент работеше с Военната мисия на майор [Мостин Левелин] Дейвис, загинал през март 1944 г. от проведената голяма акция ген[ерал] И.Димитров.
 Силните снежни бури не попречиха на горещото и упорито желание на мл[адшия] англ[ийски] офицер ТОМ[П]СЪН да дойде час по-скоро да даде реална помощ и през снежната януарска помощ с парашут и насочен револвер около огъня, който служеше за сигнал се изправи високата фигура на младежа борец, който викаше “български партизан” и след получаване на потвърдителен отговор пристъпи решително и радостно за да се срещне със славните български партизани.
 В едно доста късо време той успя да убеди своето командуване в Кайро от голямата необходимост от действителната помощ, от която се нуждае българският народ в лицето на своите партизани, и тя бе дадена дотолкова, доколкото английското


text:
командуване имаше интерес и възможност може би да даде.
 Геройското държание на ТОМ[П]СЪН през м[есец] март 1944 година, когато част от нашите партизани, останали с Английската военна мисия, ведно с братските югославянски партизани бяха обградени от формираните войскови отряди на полковник ЛАЗАРОВ, подполковник ТУТАМАНОВ, полковник БАЧИЙСКИ, полковник ПОПОВ и други, ръководени от командира на 14-а пехотна дивизия, генерал-майор ДИМИТРОВ, при най-тежка обстановка, благодарение на личните командни качества на ТОМ[П]СЪН, когато войските станаха окончателно господари на терена, последният с цената на голям риск решава на всяка цена да спаси радиоуредите си, за да можем веднага след това да установим връзка с Кайро. Том[п]сън бе издълбал в големите снежни преспи една дупка, в която бе останал две-три дни до изтеглянето на войските. Тая му твърдост, упоритост и безпримерен героизъм го спасиха и с това той целеше да не се позволи българските партизани да останат без помощ.
 В нея акция загина майор [МОСТИН ЛЕВЕЛИН] ДЕЙВИС с радиотелеграфиста ШЕЙН20 и, ТОМ[П]СЪН стана шеф на Английската военна мисия.
 Не след дълго ТОМПСЪН с неговата МИСИЯ, се реши на големия поход с батальоните “БОТЕВ” и “ЛЕВСКИ” към ОСОГОВСКО. Издържливостта, показана в този поход, може да се обясни само със силното желание да се помага на един поробен народ и голямата му обич към него, което се доказа по-късно. След тежки и кървави сражения, след непрекъснати походи с усилен марш ТОМ[П]СЪН с една група бе върнат в Трънско и в югославянското село близо до границата – историческото село Кална, спусна оръжие и въоръжи Първата Соф[ийска] бригада на Славчо Трънски, която веднага започна големи сражения в околностите на Трън към Рила.
 Местото, където се спускаше оръжието се знаеше от българското фашистко командуване. Наред с предприетата акция от 7-а армия, окупационния корпус и части от І-ва армия, бяха привлечени от Гърция войскови и конни части, които успяха да обкръжат батальоните, при които се намираше вече и Гл[авния] Щаб. Въпреки това, Том[п]сън настояваше и успя да извоюва да се снабди с оръжие и се въоръжи и създадената от батальоните “[Васил] Левски” и “[Христо] Батев” – ІІ Соф[ийска] Н[ародно]О[свободителна] бригада. Това стана на 11, 12 и 13 май [1944 г.] Наложи се веднага след това, за да се избегне удара, да се потегли към Стара Планина, който план ТОМ[П]СЪН прие с радост, въпреки страхотната преумора. По целия път ТОМ[П]СЪН се клатушкаше, не вървеше поради това, че той се чувствуваше български партизанин, а неговият пример окуражаваше и другите членове на мисията.
 Искреното желание, голямата омраза срещу фашизма, твърдото убеждение, че българският народ е прав, и е против фашизма и нагледният подвиг на Ръководството на партизанското движение, на партизаните които умираха с песен на уста, като на [ГЕОРГИ МИХАЙЛОВ] ДИМИТРОВ, стоеше над всичко в ТОМ[П]СЪН.
 На 23-и май [1944 г.] при с.БАТУЛИЯ, бригадата пръсната след внезапен удар от изненада не можа да се запази цяла. Последователно разните групи понасяха неуспехи и загуби поради това, че беше се изгубило команден център.
 Въпреки това, ТОМ[П]СЪН продължава да се бори с тежкатата обстановка. Той не се предава до тогава, докато и последният куршум не е употребил


text:
срещу фашистките кучета, за което ген[ерал] КОЧО СТОЯНОВ, след залавянето на 30-31 май [1944 г.], не иска да го признае за пленник, а го третира като разбойник, развежда го като мечка, а след това “при опит за бягство” го разстреля.
 Държането на Том[п]сън е геройско и завидно. ТОМ[П]СЪН падна така, както го учеха Димитровските борци, както учеха Владо Тричков, Георги Чанков, така както с примера си го научиха Дичо Петров, Йорданка Чанкова, Горас Димитров и други, и от неговата уста не излезе нито една предателска дума, която можеше да бъде в полза на врага и в ущърб на Освободителното дело.
 Любейки свободата той умре, като истински борец за нея.
 Чувствувайки новия и пламенен дух, който окриляше и вдъхновяваше Балканските партизани, той растеше и укрепваше, той стана гранитна скала в борбата срещу омразвия враг-фашизма и въпреки големите тежести, имайки предвид неговите възможности, всеки честен българин изказва своята благодарност за помощта, която той даде на отрудения и изстрадал български народ. ТОМ[П]СЪН, даде за България толкова, колкото мнозина българи не дали и които и днес са врагове на делото, за което загина толкова млад* – той даде живота си за правата Българска кауза.
 Том[п]сън загина и в негово лице българският народ загуби извънредно много – загуби своя герой.
 СЛАВА! ВЕЧНА СЛАВА НА ТОМ[П]СЪН И ДРУГАРИТЕ МУ!
 ДВИА, ф.23, оп.1, а.е.694, л.398-399. Оригинал, машинопис.
 * Текстът в документа е добавен на ръка.
 1 Василев, О. “Въоръжената съпротивата срещу фашизма в България 1923-1944. Очерци и документи”, С., 1946; Рачев, Ст. “Англия и съпротивителното движение на Балканите 1940-1945”, С., 1978; Русев, Ат., “Трета партизанска бригада “Георги Димитров”, С., 1979; Русев, Ат., “Димитровци в бой. Спомени”, С., 1984; Ћуретић, В. “Савезници и Jугословенска ратна драма. Измећу националних и идеолошких изазова”, том І-ІІ, Београд, 1992; Кукридж, Эд. “Европа в огне. Диверсии и шпионаж британских спецслужб на оккупированных территориях”, М., 2003; Макензи, У., “Секретная история УСО: Управление специальных операций в 1940-1945 гг.”, М., 2004, с.497; Бояджи, Э. “История шпионажа”, В 2-х томах, М., 2003 и др.
 2 Макензи, У., “Секретная история УСО: Управление специальных операций в 1940-1945 гг.”, М., 2004, с.497
 3 Алфред Йодл (1890-1946) – генерал-полковник. Завършва кадетския корпус. Учаятник в Първата световна война, воювал на Западния ТВД и Източния ТВД. След демобилизацията е оставен в Райхсвера. През 1920 г. завършва курсовете на ГЩ, през 1933 г. е произведен подполковник. През 1935 г. е началник на отдел за отбрана на страната във военното управление на Военното министерство, най-близък сътрудник на Вилхелм Кайтел. При създаването на ОКВ през 1938 г. запазва своя пост. Автор на проект по окупацията на Норвегия. Влизал в най-близкия кръг от съратниците на А.Хитлер. През август 1942 г. встъпва в конфликт с Хитлер, като поддърга генерал-фелдмаршал Халдер. Изпратен на Кавказ в групата армии „А”. Връщайки се, се изказва в поддръжка на действията на фелдмаршал Вилхелм Лист, с което предизвикал гнева на Хитлер. По време на покушението срещу Хитлер е бил леко ранен. От май 1945 г. изпълнявал задълженията на началник на ОКВ и началник на ГЩ на сухопътните сили. От името на Германия, заедно с


text:
адмирл Фридебург подписва Актът за безусловна капитулация на Германия в Реймс. Арестуван през май 1945 г. В качеството на военен престъпник е изправен пред Нюрнбергския съд. Осъден на смърт.
 4. Стефан Савов Недев – роден на 27 октомври 1897 г. в с.Хъневци, Еленско. Подпоручик от 1 януари 1919 г.; поручик от 30 януари 1923 г., капитан от 15 май 1928 г., майор от 6 май 1935 г., подполковник от 6 май 1939 г. и полковник от 3 октомври 1942 г. Завършва Военна академия с царска заповед No 17 (55) от 1938 г. С царска заповед No 353 от 1936 г. е военен аташе в Белград, а с царска заповед No 14 от 1938 г. става началник на секция в Щаба на войската. Същата година с царска заповед No 17 става адютант на Началник-щаба на войската. По царска заповед No 55 от 1938 г. е назначен за временен военен аташе в Букурещ. С министерска заповед No 13 от 1941 г. е назначен за началник на Оперативното отделение на щаба на IV-а армия. С министерска заповед No 78 от 1941 г. е началник-щаб на 7-ма пехотна дивизия, а с министерска заповед No 46 от 1942 г. става началник-щаб на 1-ва армия. С министерска заповед No 23 от 1943 г. е началник на Разузнавателното отделение в Щаба на войската. С министерска заповед No 70/1944 г. е назначен за началник-щаб на IV-а отделна армия, а с министерска заповед No 87 от същата година – за командир на 14-а пехотна дивизия. Уволнен от военна служба с царска заповед No 117 от 1944 г. Военнопрестъпник.
 5 Славчо Стаменов Савов – Трънски. Политически и военен деец, български генерал-полковник. Роден през 1914 в с.Бохова, Пернишко. Член на РМС от 1929 г. и на БРП от 1938 г. От април 1943 г. е партизанин и командир на Трънския партизански отряд, а по-късно – командир на Първа софийска партизанска бригада на Първа ВОЗ и на Първа народноосвободителна дивизия. След 9 септември 1944 г. заема отговорни влъжности в българските въоръжени сили. Завършва Военната академия “Фрунзе”. Началник е на ВА “Г.С.Раковски” в периода 1951-1962 г., заместник-министър на отбраната и командващ войските на ПВО и ВВС в периода 1962-1968 г. От 1969 до 1982 г. е заместник-министър на народната отбрана.
 6. Ервин Йохан Ойген Ромел – немски генерал-фелдмаршал. Роден на 15.11.1891 г. в гр.Хайденхейм, Баден-Вюртенберг. На военна служба е от 1910 г. Участник в І-та световна война. От 1919 г. е на служба в Райхсвера, а след това – във Вермахта. През 30-те години е преподавател и началник на Военната академия. От септември 1939 г. е военен комендант на Ставката на Адолф Хитлер, от февруари 1940 г. е командир на 7-а танкова дивизия в периода на Френската кампания. От 1941 г. до март 1943 г. е командващ германските експедиционни сили в Северна Африка. През юли-ноември 1943 г. е командващ групата армии “Б” в Северна Италия. През декември 1943 г. изпълнява функциите на главен инспектор на Ставката на върховного германско главно командване в Дания. През декември 1943 г. е командващ групата армии “Б” във


text:
Франция. От 17 юли 1944 г. поради раняване в лицето е сменен от този пост. Бил е свързан с десното крило на заговорниците срещу Хитлер и след разкриването на заговора по заповед на Хитлер се самоубива. Погребан е на 14.10.1944 г. в Хьорлингем.
 7. Драголюб (Дража) Михайлович – югославски политически и военен деец, сръбски генерал от 1942 г. Роден на 27 април 1893 г. През 1925 година завършва висшата Военна академия в Белград. От 1925 до 1928 г. е офицер на югославския Генерален щаб. От 1928 г. до 1934 г. е заместник-началник и началник на дивизия в югославската армия. От юни 1935 г. е военен аташе в София, а от май 1936 г. е военен аташе в Прага. През Втората световна война оглавява в окупирана Югославия въоръжени отряди (четници), съставени от монархисти и националисти. Поддържан е от югославското емигрантско правителство във Великобритания, в което е военен министър от януари 1942 г. Често се сражава с организираните от ЮКП партизански части и понякога сътрудничи с германските и италианските окупационни войски и с марионетъчното правителство на Недич в Сърбия. След освобождението на Югославия е заловен и осъден на смърт като военнопрестъпник. На 10 юни 1946 г. Народният съд на ФНРЮ го осъжда на смърт. Екзекутиран през 1946 г.
 8. Стефанос Сарафис – гръцки генерал. Републиканец. Най-видният представител на демократичните кръгове на гръцката армия. Роден през 1890 г. Участник в Първата световна война. Военен аташе в Париж през 1931 г. По време на диктатурата на генерал Метаксас в периода 1936-1941 г. е уволнен от армията. Участник в гръцката съпротива. Член на ЕАМ от 1943 г., главнокомандващ ЕЛАС в периода от 2 май 1943 г. В качеството на военен експирт е делегат от страна на Свободна Гърция на Ливанската конференция през май 1944 г. Автор на книгата “ЕЛАС”, отпечатена в 1958 г.
 9. Йосип Броз Тито – югославски партиен и държавен ръководител, деец на международното комунистическо движение. Роден през 1892 г. Участвува в Първата световна война, където попада в плен на руския ТВД. През 1934 г. е избран за член на ЦК и Политбюро на ЦК на ЮКП. През 1935 – 1936 г. е в Москва, където участвува активно в работата на Коминтерна. През 1937 г. е начело на Югославската комунистическа партия, а по време на хитлеро-фашистката окупация е върховен главнокомандващ НОА със звание маршал от 1943. През 1943-1945 г. е председател на Националния комитет за освобождение на Югославия, а през 1945-1946 г. е председател на временното правителство и министър на народната отбрана. Умира през 1979 г. Един от инициаторите на Движението на неприсъединилите се държави.
 10. Уйлям Франк Томпсън (17 август 1920-10 юни 1944) – британски майор. Син на видния литератор Едуард Томпсън. Завършва Оксфорд. По време на войната служи в разузнавателно подразделение на 8-а британска армия в Северна Африка. През септември 1943 г. преминава в Управлението за специални операции (УСО) в Кайро и влиза в състава на “Force 133”. Завършва курса на Военната школа No 102 за саботаж в Маунт Кармъл, близо до гр.Хайфа, както и авиодесантна тренировъчна школа. Първата му дейност


text:
е като британски офицер за свръзка в Гърция, но поради това че не е могъл да изпълнява британската политика по отношение на ЕАМ, моли управлението да го изпрати другаде. След преминаване на българска територия участвува в установяването на контакти с българските партизани. Успява да екипира около 500 български партизани. Разстрелян е на 10 юни 1944 г. край с.Литаково, Ботевградско.
 11. Кенет Алън Скот е сержант от британската армия и радист на британската военна мисия “Клариджис”. Единствен оцелява от състава на мисията. Попада в плен след боя при с.Елешница (дн.с.Йорданкино). След попадането му в плен е разпитван в продължение на няколко месеца от германски и български офицери от разузнавателните служби. Непосредствено на 9 септември 1944 г. е освободен от Софийския затвор и веднага прехвърлен със самолет в една от съюзническите бази в Италия, а оттам препратен във Великобритания. За съдбата му след пленяването виж по-подробно: Ников, Л., Михайлов, Пл., “Документи за майор Томпсън и за британската военна мисия при Главния щаб на НОВА през 1944 г.” – в сп. “Военноисторически сборник”, С., 1984, кн.4, с.85-112.
 12. Мостин Левелин Дейвис (26 юни 1910 – 21 март 1944). Завършва училище в Чартър Хауз и Оксфорд. Със започването на Втората световна война преминава на работа в Управлението за специални операции (SOE) в “Force 133”. Достига чин майор. Ръководител на британската военна мисия “Мълигатони”. Убит е на 21 март 1944 г. от осколките на граната, при военна блокада на Църнотравския район.
 13. Живоин Николич (Бърко) – роден през 1911 г., югославски партизански командир в Южна Сърбия. Командва Вранския (Църнотравския) партизански отряд, а по-късно 6-а Южноморавска бригада. Съдействува за сътрудничеството с Трънския партизански отряд и за установяването на връзки от страна на Британската военна мисия с ръководството на НОВА. Автор на книгата “22 дивизия”, издадена в Белград през 1972 г.
 14. “Дънмор” – известен в българската научна периодика като “капитан от Британската военна мисия при югославските партизани в Южна Сърбия”. В случая се има предвид майор Дагмор, който е бил спуснат с парашут на 28 ноември 1943 г. на югославска територия, след което се присъединява към групата на майор Мостин Левелин Дейвис. След четиримесечно бездействие, поради отказа на Тито да го приеме, заедно с личния състав на пет други британски парашутни групи, през април 1944 г. установява връзка с партизанското движение на Тито.
 15. Денчо Знеполски – български генерал-лейтенант. Роден през 1920 г. в с.Ярловци, Пернишко. Член е на РМС от 1935 г., на БРП от 1939 г. От юни 1943 г. е партизанин в Трънския отряд, а по-късно – командир на отряда. От май 1944 г. е командир на Втора софийска партизанска бригада. Участвува в Отечествената война на България като командир на 1-ви пех. Гвардейски полк. След войната служи в редовете на БНА.
 16. Дичо Петров – български офицер. Роден през 1919 г. Член на РМС. През юни 1942 г. е на служба в 1/15 граничен подучастък при с.Конско, Гевгелийско. На 15.ХІІ.1943 г. преминава със своите войници на страната на ЮНОА, като там образуват войнишкия батальон “Христо Ботев”. Под негово командване батальонът се присъединява през


text:
март 1944 г. към Трънския партизански отряд. През май 1944 г. е включен в състава на 2-ра Софийска партизанска бригада, а Дичо Петров е избран за командир на 2-ра ВОЗ Убит край с.Батулия, Софийско през 1944 г.
 17. “Уолкър” – Става дума за сержант Джон Маккулъм Уолкър от британската военна мисия “Клариджис” (с ръководител майор Франк Томпсън, убит с още 6 български партизани около 15 юни 1944 г. при все още неизяснени обстоятелства.
 18. Вилхелм Бодевин Йохан Густав Кайтел (1882-1946) – генерал-фелдмаршал. Завършвао школата за артилерийски инструктори в Ютеборг, а през 1914 г. – курсовете за офицери от резерва на ГЩ. Участник в Първата световна война, воювал на Западния ТВД. От 1915 до 1937 г. е на командно-щабни длъжности. През 1938 г. след провеждането на преобразувания в ръководните органи на армията, Кайтел е назначен за началник на ОКВ. Подписва така наречената заповед за комисарите, по която подлежали на унищожение на място всички политработници на РККА. По време на покушението срещу Хитлер през 1944 г. се намира в един и същи кабинет във „Волфшанце”, но не пострадва. Взема твърди мерки по ареста на заговорниците, ръководени от генерал-фелдмаршал Вицлебен. Подписва Акта за безусловна капитулация. На Нюрнбергския процес признава себе си за виновен, че изпълнявал заповеди на Адолф Хитлер. Признат е за виновен в престъпления против човечността и обесен.
 19 Едуард К.У. Майерс (1906.1992 г.) – британски бригаден генерал. Кадрови офицер-сапьор. Заедно с полковник Крис М.Уудхауз оглавяват Британската военна мисия в Гърция, станала една от най-силните, изпратени от УСО. Двамата са известни в гръцката съпротива като „Полковник Еди” и „Полковник Крис”. Автор на книгата „Гръцката полоса на препятствия”, Лондон, 1955 г.
 20. Става дума за сержант Дж.Р.Шейн от мисията на М.Л.Дейвис, който загива в бой на 21 март 1944 г.
 FOR THE QUESTION ABOUT THE ROLE AND ACTIVITIES OF THE BRITISH MILITARY MISSIONS IN BULGARIA DURING 1943-1944 by Nickolay Georgiev Kotev is licensed under a Creative Commons Attribution-ShareAlike 3.0 Unported License.
 Share this:EmailPrintShare on TumblrLike this:Like Зареждане... Коментарите са изключени
 Публикувано в Aegean Sea, Alexandria, America, Athens, Balkan Peninsula, Balkans, Belgrad, Benghazi, Berlin, Bern, Black Sea, Bonn, Bosporus, Bucharest, Bulgaria, Cairo, Constantinople, Dardanelles, Egipt, England, Europe, Germany, Great Britain, Greece, Italy, Krithia, Libya, London, Macedonien, Mediterranean sea, Middle East, Moscow, Plovdiv, Potsdam, Pully, Roumania, Russia, Russian Federation, Sea of Marmora, Serbia, Sofia, Soviet Union, Turkey, U.S.A., United Kingdom, United Nations, United States, United States of America, USA, USSR, Washington, White House
 Tagged "New Order", "ZVENO", 1941, 1942, 1943, 1944, 1945, Abwehr Staff, Admiral Canaris, AFHQ, Africa, Albania, albanian kommunists, Albanian National Liberation Movement, Albanian partisans, Almere, American Government, American Joint Chiefs of Staff, Amsterdam, Analisys, Analog, Ankara, Anti-Axis resistance, Archives, Archivist, Asia, Athens, Aton Peninsula, Austria, AVNOI, Axis troops, Balkan, Balkan Communist parties, balkan operations, Balkan Peninsula, Balkans, Balkan`s Allied Special Forces Operations, Balli Kambetar, Barrack Obama, Belgrad, Belgrade, Berlin, Berlin Gestapo, Blogging, Blumendaal, Bon, Books, Breaking News, Brig Gen Hill, British, British Forces, british military, British Military Mission, British SOE, british sphere of influence, Bucharest, Budapest, Bulgaria, bulgarian kommunists, Bulgarian language, Bulgarian


text: Partisans, Capital cities, Cataloging, Cetnics, Chetniks, Chevrolet, Chief of Security Police, civilian hostages, Clifford D. Simak, Club, Club OSS, Collections, Combined guerrilla units, combined soviet/partisan assault, Commissariat for Internal Affairs, communist colaboration, communist revolutions, communists, Companies, Computer, Copyright, Culture, darkness, datas, Den Haag, Development, Diplomatic Intelligence, Draga Michailovich, Draza Mihailovich, EAM, EAM-ELAS, ECAS, Economic Intelligence, EDES, Education, Educators and Students, EKKA, ELAS, Emanuel Moravec, Embassies and Consulates, Ernst Kaltenbrunner, Euronews, Europe, Events, Federal Records Centers, Federated Yugoslavia, Force, Former Yugoslavia, France, Franz Von Papen, General Public, genocide, German Ambassador, German Consul, German embassy, German Intelligence, German Intelligence Hqs, German Intelligence Hqs Turkey, german sphere of influence, German Teutonia Club, german withdraw, german withdrawals from Yugoslavia, Germany, Google, Government, Great Britain, Greece, greek kommunists, greek National Liberation Front, greek National Popular Liberation Front, Greek Partisans, Guerrilla, guerrilla bands, Guerrilla forces, guerrilla groups, guerrilla tactics, guerrilla units, Head, Historical Club, Historical markers, History, History-Science, Holland, Horizontal, Hungary, Imperial War Museum, Information Security Specialists, Insurgent Republic, insurgent zones, internal struggles, International situations, Istanbul, Italy, Joint Chiefs of Staff, Josip Broz Tito, Leading Scientifical Comp, Leading Scientifical Computer, Leaving, Leningrad Siege, Libraries, Life, London, Lt Gen Fitin, Lt Gen P.M. Fitin, Macedonia, Marshal Josip B. Tito, Mediterranean`s Allied Special Forces Operations, MI-6, Michael Ashcroft Baron Ashcroft, Middle East, Military, Military agreements, Military Archives, Military Club, Military history, Military Intelligence, military missions, Military-Historical Club, Minister of Defense, Moscow, Movement of Serb officers, MVD, Nation, National Archives and Records Administration (NARA), national history museum, National Liberation Front, National Liberation Movement, National Personnel Records Center, National Popular Liberatin Army, Naval Intelligence, Nazy Party, News, Nikolay Kotev, NKVD, NKVD London, Northafrican Allied Special Forces Operations, Office of Strategic Services, OGPU, on-line-archives, Opinion, OSS, OSS reports, OSS-Soviet, Paris, partisan control, partisan strategy, partisan struggle, partisan units, partisan weapons, partisans, patrisan`s forces, patrisan`s operations, Peace, People, Personal, Preparation, Preservation and Archives, Presidential Libraries, Press/Journalists, Professionals, Progressive politics, Record Office, Records Managers, Red Army, Regional Archives, Republican movements, Research Centers, Research historical articles, Researchers, Roma, Roumania, Royal Yugoslav Army, RSHA, Rumania, Russia, Russian Federation, SACMED, Science, Science Fiction and Fantasy Writers of America, Scientifical Comp, Scientifical Computer, SD (Security Police), Second World War, Section 12, Serbia, Sicherheitsdienst, SIPO, Skopje, SNAEF, Sofia, South Eastern Europe, Soviet External Intelligence Service, soviet sphere of influence, Soviet Union, Special Operations Executive, SS Main Securuty Office, Stalin, State Archives, State Departament, Strasbourg, Study, Subversive Activities in Enemy Countries, Supreme Allied Mediterranean Command, Technologies, Technology, The Netherands, The Saloniki, Tito`s communist partisans, Today a better, Today In History, Top-Secret, Torino, Town, Turin, Turkey, UK, Uniform Resource Locator, United States, US & Foreign Affairs, US Military Mission, US politics, USA, USSR, Vertical, Veterans and their Families, veterans History Project, Vision, volume 3, War crime, Warfare and Conflict, Wars and Conflicts, Washington, Western Allies, White House, William Frank Thompson, William J. Donovan, Winston Churchill, World War II, WW II and World War II, YouTube, yugoslav guerrilla influence, yugoslav influence, Yugoslav partisans, Yugoslavia www.mypagerank.net FREE LIVE RADIO ONLINEPower HitzMonster Radio


text:
RX 93.1Radio Swiss JazzGrab radio widget | More radio
 View Nikolay Kotev’s profile on LinkedIn Скорошни публикации – THROUGH THE INFORMATION BLOCADE ABOUT THE DONBASS UPRISING (especially for swissdefenceleague).
 thisisnotbangkokThe world as I see it -- sometimes distorted, but always subjectively accurate.....AvenuesJust another WordPress.com weblogBarataria - The work of Erik HareI don't break news, I fix it.Scraping MaybeTurning opinions into fact and back again since 2069Marco's Formula 1 PageLots of information about Formula 1soundofthisIn pursuance of the biological premise...myatheistlifeHow one atheist sees lifeJust another Christian woman... talking through her hat!The Christian female equivalent of 'rambling Sid Rumpo'!takeaframea news photographer's non news diaryQue du 9 à Palente photoPalentais je suis ...Palentais je resterai...Richard EdwardsAuthor / Screenwriter / ProducerThe Christian GazetteSpreading The GospelGordonleith's BlogJust another WordPress.com siteteoppoet -- poetteopAndres Rojasbangunpratamasharing never scatheekofoundationJust another WordPress.com siteOosterman Treats BlogFunny and sad stories about migration, travel and suburban life.ibizanhoundsIn necessariis, unitas; in dubiis, libertas; in omnibus, caritasGoogsy PhotographyMy Favorite Clicks....SKS Media of London"The marketing you need, when you need it!"POINT PLAZA APARTMENTSLiving at Woody Point - QueenslandAjaytao 2010My Personal Opening to the WorldStation DesignOur Service One SolutionsPositivePressAgencyEnjoying the process of being a work in progressIs It Possible To See It AllWe Love to TravelSee Norway - Se Norge'Nature' looks best in large doses !Jess Beth Multimedia Graphic Designer and Illustrator1earthnowJust another WordPress.com site - HA!denniswingoFor the Economic Development of the Solar SystemkbvollmarblogThe World According to Siri and SelmaThe World according to DinaNotes on Seeing, Reading & Writing, Living & Loving in The NorthThe Writer BackbloggerLife is beautiful, difficult and vintage - All about wordsCarbonSwanWe are the people. The internet belongs to us.Barrier's Health and FitnessHealth and Wellness, Beauty, Exercise and Fitness Information and ProductsSufeythedailygrimeJust another WordPress.com sitePalau 2012Welcome to Palau 2012! Your vote counts! Get updated with current political issues, share your concerns or post an article, let your voice be heard. Forever Palau 2012!JSC: Jamaicans in Solidarity with CubaGlobalize Solidarity: Another World is PossibleWWII GIsOver there, it's anybody's war.adityagangulyLet's talk about persistence, creativity, fun and absolutely writingBest Travel Agency in NepalJust another WordPress.com weblogLockedInTalentJust another WordPress.com siteBroken Silence BlogSpeaking Out About Topics We EnjoyremielvsazazelJust another WordPress.com siteDavid GaughranLet's Get DigitalAllanbard's BlogJust another WordPress.com weblogYou've Been Hooked!Observations from the trenches....Images Straight From The Lens.stills portfolio of cinematographer sanne kurzMarcus' s SpaceJust another WordPress.com site with thoughts by Marcus Ampe


text:
НОХД No 270-2018 — Окръжен съд - Видин
 НОХД No 270-2018
 Определение по Наказателно дело 270/2018г.
 О П Р Е Д Е Л Е Н И Е No54
 гр.Видин 12.04.2019г.
 ВИДИНСКИЯТ ОКРЪЖЕН СЪД - наказателно отделение в закрито заседание проведено на дванадесети април двехиляди и деветнадесета година в състав :
 разгледа докладваното от СЪДИЯТА И. - НОХ дело No270 от 2018 година и за да се произнесе , взе в предвид следното :
 По делото е постъпило Решение NoВД -65-1211/2019 г. от 25.1.2019 г. на Националното Бюро за правна помощ гр.София , с което на адвокат К. А. И. *** - 5918 е заплатено адвокатско възнаграждение в размер на 2840.00 /двехиляди осемстотин и четиридесет /лева, въз основа на представения от него отчет за извършена правна помощ на лицето В. Е. - полски гражданин по ДП 15 /2018г. по описа на ГПУ –Видин, НОХ дело 164/2018г. по описа на Видински ОС ,ВНОХ дело No1115 /2018г. на АС-София и НОХ дело No270 /2018г. на Видински Окръжен Съд.
 При това положение Видинският Окръжен Съд намира ,че осъдения В. Е. -роден на ***г. в гр.Голдап Полша ,с полски идентификационен номер 73020207670 с полска лична карта NoCDK 160976/25.10.2016 г. следва да заплати на НБПП гр.София сумата от 2840.00 лева ,тъй като адв.К. А. И. *** - 5918 го е представлявал по тези производства - на основание чл.23 ал.1 ЗПП ,чл.37 ал.1 ЗПП ,чл.38 ал.1 ЗПП ,чл.39 ЗПП във вр. с чл.306 ал.1 т.4 от НПК .
 Съдът дължи произнасяне по разноските за адвокатско възнаграждение ,дължими от страната, получила правната помощ ,едва след постановяване на решението си ,но по чл.301 ал.1 т.12 от НПК -Съдът преценява на кого да се възложат разноските.
 От Решение NoВД -65 -1211/2019 г. от 25.1.2019 г. е видно ,че Националното бюро за правна помощ гр.София е изплатило на представляващия осъден В. Е. служебен защитник адвокат К. А. И. *** -5918 сумата от 2840.00 лева за явяването му по ДП 15 /2018г. по описа на ГПУ –Видин, НОХ дело 164/2018г. по описа на Видински ОС, ВНОХ дело No1115 /2018г. на АС-София и НОХ дело No270/ 2018г. на Видински Окръжен Съд -като с Присъда No91 от 04.12.2018 г. по НОХ дело No270 от 2018г. влязла в законна сила на 19.12.2018г. В. Е. е осъден за извършено престъпление по чл.242 ал.2 от НК във вр. с чл.18 ал.1 от НК във вр. с чл.58 а ал.4 от НК във вр. с чл.55 ал.1 т.1 от НК на наказание „Лишаване от свобода „ за срок от 2 години и 4 месеца и „Глоба“ в размер на 50 000 лева и по чл.354 ал.2 изр.І –во от НК във вр. с ал.1 изр.І-во предл.ІV –то във вр. с чл.58 а ал.4 от НК във вр. с чл.55 ал.1 т.1 от НК и му е определено наказание „Лишаване от свобода „ за срок от 2 години и 3 месеца и „Глоба“ в размер на 10 000 лева- като на основание чл.23 ал.1 от НК му е определено най-тежкото от посочените по горе наказания - „Лишаване от свобода


text:
„ за срок от 2 години и 4 месеца - което да изтърпи при първоначален „общ“ режим „ на основание чл. 57 ал.1 т.3 от ЗИНЗС и „Глоба“ в размер на 50 000 лева и останалите /посочени по горе/ производства са приложени по това дело ,като са неразделна част от него .
 На основание чл.306 ал.1 т.4 от НПК осъдения В. Е. - следва да бъде осъден да заплати на НБПП гр.София сумата от 2840.00 лева, представляваща разноски за служебен защитник по посочените производства.Адвокатското възнаграждение е дължимо от страната, получила правната помощ , след постановяване на решението,но разноските се заплащат от виновното лице и това е осъдения В. Е. .Видно е, че НБПП гр.София с Решение е определило - каква сума да получи служебния защитник на обвиняемия В. Е. , назначен на основание чл.23 ал.2 от Закона за правната помощ, като същата сума е изплатена на адв.К. А. И. *** -5918 по ДП 15 /2018г. по описа на ГПУ –Видин, НОХ дело 164/2018г. по описа на Видински ОС ,ВНОХ дело No1115 /2018г. на АС-София и НОХ дело No270 /2018г. на Видински Окръжен Съд .
 При това положение осъдения В. Е. следва да бъде осъден на основание чл.189 ал.1 от НПК да заплати разноските на НБПП гр.София -направени за назначения му служебен защитник - адвокат К. А. И. *** – 5918 по по ДП 15 /2018г. по описа на ГПУ –Видин, НОХ дело 164/2018г. по описа на Видински ОС ,ВНОХ дело No1115 /2018г. на АС-София и НОХ дело No270 /2018г. на Видински Окръжен Съд.
 ОСЪЖДА В. Е. -роден на ***г. в гр.Голдап - Полша ,с полски идентификационен номер 73020207670 с полска лична карта NoCDK 160976/25.10.2016 г. да заплати на Националното Бюро за правна помощ гр.София - сумата от 2840.00 /две хиляди осемстотин и четиридесет /лева – представляваща разноски за назначения му служебен защитник -адвокат К. А. И. от Адвокатска Колегия - Видин -5918 по ДП 15 /2018г. по описа на ГПУ –Видин, НОХ дело 164/2018г. по описа на Видински ОС ,ВНОХ дело No1115 /2018г. на АС-София и НОХ дело No270 /2018г. на Видински Окръжен Съд.


text:
16.12.2015 г., гр. Варна
 Апелативен съд – Варна, Гражданско отделение в публично заседание на девети декември, две хиляди и петнадесета година, в следния състав:
 при секретаря Ю.К., като разгледа докладваното от съдия Ю. Бажлекова в.гр.д. No 530 по описа за 2015г., за да се произнесе, взе предвид следното:
 С решение No 114/08.10.2015г., постановено по гр.д.No1641/15г. по описа на ВКС е отменено решение No 197/19.11.2014г. постановено по в.гр.д.No502/2014г. по описа на ВАпС и делото е върнато за ново разглеждане от друг състав на съда. В изпълнение на дадените с отменителното решение на ВКС указания и определението на настоящият състав на съда за без движение на исковата молба, иищецът е посочил, че претендира да бъде установено на основание Чл.21, ал.3 СК в отношенията между него и ответницата Д.Я., че последната не е собственик на 1⁄2 ид.ч. от имотите по констативен нотариален акт No122, т.ХХІ., дело 20835/97г., находящи се в сграда в етажна собственост в гр.Варна, УПИ І-6 в кв.165 по плана на гр.Варна, които имоти са лична собственост на ищеца по смисъла на чл.20 СК/отм./, придобити чрез дарение от неговата майка.
 Производството е по чл. 258 и сл. от ГПК и е образувано по въззивна жалба на Д.Г.Я., подадена чрез адв.С.Х., срещу решение No 1025/ 04.07.2014г., постановено по гр.д. No 1708/2013 г. по описа на Варненския окръжен съд, с което е признато за установено в отношенията й с К.Д.Я., че тя не е собственик на 1/2 идеална част от имоти по констативен нотариален акт за собственост No 122, том XXIV, дело 20835/97г. на нотариуса при ВРС, находящи се в сграда в режим на етажна собственост в гр. Варна, УПИ I-6 в кв. 165 по плана на XI, подрайон на гр. Варна, при граници: ул.„Хан Тервел", ул.„Филип Тотю", УПИ I - 7 и УПИ I -15, с адм. адрес „Хан Тервел" No 23, а именно: а/ апартамент No 18 с площ 97.12 кв.м. на жилищен ет.5 /по актуалните правила за обозначение на етажите към момента ет.6/, състоящ се от: кухня, дневна, две спални и сервизни помещения ведно с избено помещение No 18, с полезна площ 16.51 кв.м., както и 6.1893 % ид. части от общите части на сградата и от правото на строеж; б/ гараж No5 на партерния етаж /сега ет. 1/, с площ 16.651 кв.м., ведно с 1.0888 ид. части от общите части на сградата и от правото на строеж и жалбоподателката е осъдена да заплати на другата страна направените по делото разноски в размер на 655 лева. В жалбата се излага, че решението е неправилно, незаконосъобразно и необосновано, постановено при съществени процесуални нарушения и в противоречие с материалния закон. Излага, че предявения иск е с правно основание чл.29, ал.3 СК и е недопустим поради непредявяването му в преклузивния срок по чл.31 СК. Твърди, че сделката за продажба на правото на строеж, обективирана в нотариален акт No 194/22.07.1997г. е нищожна поради липса на предмет /чл. 26, ал.2 от ЗЗД/, тъй като към този момент правото на строеж вече е било реализирано и сградата била построена, а ищецът не разполага с правен интерес


text:
за предявяване на иска. Счита за неправилен извода на съда за основателност на иска при липсата на категорично оборване от ищеца на презумпцията за съвместен принос. Излага, че в нарушение на процесуалните правила първоинстанционният съд е допуснал гласни доказателства за установяване на споразумение от 15.05.1997г., чрез игнориране на показанията на свидетелите Н. и А. и чрез необсъждане на твърденията и възраженията на ответницата и на събраните по делото доказателства, като е отказал допускането на гласни доказателства за установяване на твърденията на въззивницата за изтекла в нейна полза придобивна давност за 1⁄2 ид. част от имота. Претендира се отмяна на решението и постановяване на друго, с което предявения иск да бъде отхвърлен, както и присъждане на направените по делото разноски.
 Въззиваемата страна К.Д.Я., с писмен отговор оспорва жалбата като неоснователна и молил за потвърждаване на обжалваното решение и за присъждане на сторените по делото разноски. Изложил е съображения по допустимостта и правилността на първоинстанционния акт.
 Предявен е иск /уточнен с молба от 13.11.2000г., л.8 от гр.д.No530/2015г. на ВАпС/ от К.Д.Я. срещу Д.Г.Я. с правно основание чл.124 ГПК, вр. Чл.21, ал.3 СК за приемане за установено в отношенията между страните, че Д.Г.Я., не е собственик на 1/2 ид. част от имотите по констативен нотариален акт т No 122, том XXIV, дело 20835/97г. на нотариуса при ВРС, находящи се в сградата в етажна собственост в гр. Варна, УПИ I-6 в кв. 165 по плана на XI подрайон на гр. Варна, адм. адрес „Хан Тервел" No 23, а именно: апартамент No 18 с площ 97.12 кв.м. на жилищен ет. 5 /по актуалните правила за обозначение на етажите към момента ет.6/, състоящ се от: кухня, дневна, две спални и сервизни помещения ведно с избено помещение No 18, с полезна площ 16.51 кв.м., както и 6.1893 % ид.ч. от общите части на сградата и от правото на строеж; гараж No 5 на партерния етаж /сега ет. 1/, с площ 16.651 кв.м., ведно с 1.0888 ид.ч. от общите части на сградата и от правото на строеж.
 В исковата си молба ищецът твърди, че с ответницата са бивши съпрузи, като бракът им е прекратен с развод с решение на ВРС, постановено по гр.д. No 7719/2008г., считано от 19.03.2009г. По време на брака с договор по НА No 194, т.ХХV, н.д.No7094/1997г. ищецът е придобил право на строеж за процесните имоти. В договора е посочено, че придобиването на имотите е възмездно срещу цена от 63 270лв. за жилището и 10764лв. за гаража, която е изплатена на продавача „Модул 2000”ООД, без да е посочено лицето, заплатило цената. На 05.12.1997г., след построяване на сградата, ищецът се снабдил с констативен нотариален акт за собственост No 122, т.ХХІV, д.20835 за процесните имоти като лична собственост. Твърди, че цялата цена на имотите, включваща цената на правото на строеж и на строителството е заплатена от майката на ищеца М.Я., която е сключила и предварителния договор за строителство и продажба на имотите със строителя „Модул 2000”ООД. Правото да получи собствеността върху обектите М.Я. е прехвърлила на ищеца /нейн син/ със споразумение от 15.05.19997г., сключено между нея, ищеца


text:
и „Модул 2000”ООД. Прехвърлянето е безвъзмездно с дарствено намерение. „Модул 2000”ООД е прехвърлило собствеността върху имотите на ищеца с договор, обективиран в НА No 194, т.ХХV, н.д. 7094/1997г. на 09.07.1007г. Между „Модул 2000”ООД и майката на ищеца е подписан протокол, с който е удостоверено взаимното изпълнение на задълженията за строителство, прехвърляне на имотите и заплащане на цената. Излага се, че за придобиване на имотите ищецът не е заплащал цена, като е налице цесия – дарение от страна на майката на ищеца на правото да бъде придобита собствеността върху имотите. Интереса от предявяване на иска обосновава с обстоятелството, че придобиването на имота по време на брака, принципно легитимира ответницата като собственик на 1⁄2 ид.ч. от имотите, след прекратяването на брака.
 Ответницата е оспорвала иска по съображения за неговата недопустимост – непредявяването му в преклузивния срок по чл.31 от СК, евентуално като неоснователен, предвид наличието на съвместен принос в придобиването на имотите, закупени със средства от трудовите възнаграждения на двамата съпрузи. Оспорва твърденията, че предварителния договор за имотите е сключен от майката на ищеца. Излага, че този предварителен договор не е запазен, за да се прикрие инвестицията от страна на ищеца, тъй като по това време срещу него е водено съдебно производство, по което е бил осъден да заплати в полза на държавата 32509лв. главница и разноски – 1500лв. Действителен инвеститор при строителството са били съпрузите и имотите били закупени с техни средства, по време на брака. Твърди, че майката на ищеца не е давала средства за закупуването на имотите и не е разполагала с такива. Дори да е налице дарение от страна на майката на ищеца, то това дарение е в полза на двамата съпрузи. Това обстоятелство се установява и от заявеното в писмена форма/ нотариална покана рег.No1811/05.03.2013г., т.І, акт No85/от майката на ищеца, че тя и ответницата са съсобственици на имота след извършеното от ищеца в полза на майка му дарение на 1⁄2 ид.ч от имота.
 Съдът на осн. чл. 269 от ГПК, след като извърши служебна проверка, намира обжалваното решение за валидно, допустимо по следните съображения:
 В случая предявеният иск е по чл. 124 от ГПК за отричане на правото на собственост на ответницата по отношение на 1⁄2 ид.ч. от процесните имоти, като той е различен от иска по чл. 29, ал.3 от СК /в сила от 01.10.2009г./, който е конститутивен и има за предмет определяне на по-голям дял на ищеца в прекратената имуществена общност, поради значително по-голям негов принос в придобиването й. В случая иск по чл. 29 от СК не е предявен. Именно за последния законодателят е предвидил едногодишен преклузивен срок за предявяване, считано от прекратяване на брака, докато при отрицателен установителен иск за собственост, такъв срок не е предвиден и искът може да се предяви безсрочно. Затова оплакванията във въззивната жалба в тази насока се явяват неоснователни.
 Налице е правен интерес за предявяване на иска с правно основание чл.124 ГПК, вр. Чл.21 СК за ищеца, предвид заявеното от него еднолично право на собственост върху процесните имоти, като придобити чрез дарение от неговата майка, констатирано с НА


text:
No 122, т.ХХІV, дело 20835/97г. След прекратяване на брака ищецът се е разпоредил с 1⁄2 ид.ч. от имотите, като правата му върху останалата 1⁄2 ид.ч. от имотите се оспорват от ответницата, чрез формалното й легитимиране след прекратяване на брака между страните като собственик на 1⁄2 ид.ч. от имотите на базата на презумпцията на чл.19, ал.3 СК/отм./. Искът е насочен към установяване на невъзникване на съпружеска имуществена общност, поради това, че имотите са лично имущество на ищеца, като придобити със средства на неговите родители и на основание дарение от тяхна страна.
 Видно е от представеното по гр.д.No1708/2013г. удостоверение, издадено от РС Варна, че с решение от 19.03.2009г. е прекратен брака между Д.Г.Я. и К.Д.Я., сключен на 07.01.1990г. по взаимно съгласие на основание чл.100 СК /отм./ Решението за прекратяване на брака е влязло в сила на 19.03.2009г.
 От представеното заверено копие от споразумение от 15.05.1997г., сключено между ищеца, М.К. Я. /майка на ищеца/ и „Модул 2000”ООД, страните по същото са се споразумели във връзка с изпълнение на предварителен договор, сключен между дружеството и Мария Я., последната да прехвърли безвъзмездно на ищеца правото да придобие право на строеж върху жилище-ап. No18 на пети жилищен етаж, ведно с прилежаща изба No16 и гараж No5, находящи се в жилищна сграда, която ще бъде построена в гр.Варна, ул.”Хан Тервел” No23. Страните по споразумението са се съгласили всички задължения по предварителния договор за заплащане на покупната цена да останат за сметка на Мария Я., на която „Модул 2000”ООД следва да отчете изпълнението и предаване на обектите, предмет на предварителния договор след завършване на строителството.
 С протокол от 09.07.1997г., „Модул 2000”ООД и М.Я., като страни по предварителен договор за строителство и продажба на ап.18, гр.Варна, ул.”Хан Тервел” No23 и споразумение от 15.05.1997г., са удостоверили изпълнение на задълженията на дружеството относно строителството на сградата и по прехвърляне на правото на строеж на К.Я., както и изпълнение на задължението от страна на М. Я. като инвеститор за заплащане на цената на строителството и правото на строеж.
 С договор за покупко-продажба от 22.05.1997г., обективиран в НА No 194/97г. Модул 2000” ООД е прехвърлил на К.Я. право на строеж върху жилище – апартамент, в жилищна сграда, която ще се строи в дворно място, находящо се в гр.Варна, ул.”Хан Тервел” No23, а именно, ап.18 на пети жилищен етаж, състоящо се кухня, дневна, две спални и сервизни помещения ведно с избено помещение No 18, с полезна площ 16.51 кв. м., както и 6.1893 % ид.ч. от общите части на сградата и от правото на строеж за сумата от 63270 лв. и гараж No 5 на партерния етаж, с площ 16.651 кв. м., ведно с 1.0888 ид. части от общите части на сградата и от правото на строеж за сумата от 10764 лв.
 Видно от представения по делото НА No122, т.ХХІV, дело 20835/97г. на нотариус при ВРС, К.Д.Я. е признат за собственик на ап.18 с площ 97.32 кв. метра на жилищен ет.5, в жилищна сграда, находяща се в гр.Варна, ул.”Хан Тервел” No23, състоящ се от: кухня, дневна, две спални и сервизни помещения ведно с избено


text:
помещение No 18, с полезна площ 16.51 кв.м., както и 6.1893 % ид. ч. от общите части на сградата и от правото на строеж; гараж No 5 на партерния етаж, с площ 16.651 кв. м., ведно с 1.0888 ид. ч. от общите части на сградата и от правото на строеж.
 С НА No 116, т.V, рег.No 9557, дело 900/2010г. К.Я. е дарил на майка се Мария Я. 1⁄2 ид.ч. от процесните имоти.
 От представената по делото фактура No48 от 15.05.1995г. се установява, че Мария Я. е платила 400 000лв. авансова вноска по договор за строителство на „Модул 2000”ООД, която сума е преведена с платежно нареждане No61/11.05.1995г.
 От приетото по делото заключение на СТЕ се установява, че жилищната сграда, в която се намират процесните имоти е въведена в експлоатация на 29.05.1997г. С протокол от 07.05.1997г. държавната приемателна комисия е установила годността на строеж:”Жилищна сграда на ул.”Хан Тервел”No23, а акт образец 15 е издаден на 06.05.1996г.
 По делото са представени и доказателства, от които се установява, че на 28.04.1995г. родителите на ищеца са продали свой недвижим имот- ап.70, находящ се в гр.варна, ул.”Съединение”, бл.14, ет.1, вх.6 за сумата от 75326лв.; на 21.02.1995г. са продали 1⁄2 ид.ч от апартамент, находящ се в гр.Варна, ул.”Братя Миладинови”No16, ет.1, за сумата от 41000лв.
 В показанията си разпитания пред първоинстанционния съд свид. Н. е заявил, че ищеца и неговия баща са работили във фирмата на свидетеля, като през 1993г. Свидетелят и бащата на ищеца закупили заедно офис на ул.”Братя Миладинови”No 16 в гр.Варна. През 1995г. за уреждане на фирмените отношения бащата на ищеца Д.Я. продал на свидетеля собствеността си в офиса. В показанията си свид. В.В. заявява че е подписан предварителен договор относно строителството на процесните имоти между него като управител на „Модул 2000”ООД и майката на ищеца М.Я.. В последствие между дружеството М.Я. и ищеца е подписано тристранно споразумение, за прехвърляне на правото на строеж и собствеността на имотите на ищеца. Средствата за заплащане на цената на правото на строеж и строителството на имотите са превеждани по банков път от М.Я., като към момента на прехвърляне на правата на ищеца, финансовите отношения между страните по предварителния договор са били уредени.
 В показанията си свид.А./майка на ответницата/ и свид. Н. излагат, че знаят от разговори с ищеца и ответницата, че процесното жилище е тяхно семейно жилище и е придобито с техни средства, получени от трудови правоотношения. Свидетелите не знаят кой е извършвал преводите на средствата за заплащане на цената на имотите.
 При така установеното от фактическа страна, съдът приема, че предявявения иск, разгледан въз основа на твърдяните обстоятелства и заявения петитум по чл.124 ГПК, вр.чл.21,ал.3 СК, е основателен и доказан по следните съображения:
 Както отменения, така и СК/2009г./, предвижда възникване на на СИО при възмездно придобиване на имот по време на брака в резултата на съвместен принос на двамата съпрузи, който се предполага до доказване на противното чл.21, ал.3, вр. ал.1 СК/ чл.19, ал.3 СК отм./ С иска по чл.21 СК цели опровергаването на презумпцията за съвместен принос, поради което и доказателствената тежест е за този, който


text:
поддържайки, че имотът е придобит еднолично, следва да изключи приложението на презумпцията, установявайки едноличното придобиване на правата върху конкретно вещно право.
 В случая от доказателствата по делото, безспорно се установява, че процесните имоти са придобити по време на брака между страните, като с НАNo122, т.ХХІV, д.20835/97г. ищецът е признат за техен собственик. Този констативен НА е съставен въз основа на НАNo194, т.ХХV, н.д.7094/97г., с който ищецът е придобил правото на строеж за посочените обекти. Безспорно е установено, че към датата на сключване на договора, обективиран в НАNo194, т.ХХV, н.д.7094/97г., сградата, в която се намират обектите е била изградена в груб строеж и вещното право на строеж е било реализирано. Изградените обекти са имали статут на самостоятелни обекти на право на собственост. В тази връзка, договорът, с който дружеството строител е прехвърлило на ищеца право на строеж върху процесните имоти е нищожен поради липса на предмет. Независимо от това обстоятелство, съдът намира, че ищецът се легитимира като собственик на имотите въз основа на констативния нотариален акт No122/05.12.1997г. Оспорването на доказателствената сила на този констативен нотариален акт е неуспешно, тъй като това оспорване е касаело единствено правата на ответницата по отношение на имотите, на основание законовата презумпция за принос.
 Съгласно трайно установената съдебна практика при иск за оборване на презумпцията за принос на съпруга в придобиването на имуществото, следва да се изхожда от принципа, че собствеността следва характера на средствата, вложени в придобиването му и начина на придобиване на правата. В случая процесните имоти са изградени от трето за делото лице, като вложените за придобиването средства са собственост на родителите на ищеца. От представените по делото доказателства се установява, че майката на ищеца е сключила предварителен договор със строител, в който е договорено изграждане на отделните обекти и прехвърляне на правото на строеж. Видно от представените споразумения, сключени между майката на ищеца и дружеството – строител, последното е изградило обектите, предмет на договора. От писмените и гласни доказателства, безспорно се установява, че стойността на извършените строителни работи са заплатени от родителите на ищеца, преди да му дарят правото да придобие собствеността върху имотите. След изпълнението на задълженията си по предварителния договор и заплащане изцяло на цената на обектите от страна на майката на ищеца, между нея, дружество-строител и ищеца е сключено тристранно писмено споразумение, в което е посочено, че правата върху обектите ще бъдат придобити от ищеца. Изрично в споразумението е посочено, че всички задължения по предварителния договор за заплащане на цена на правото на строеж и на строителството, направени до момента на споразумението и такива, които ще възникнат в бъдеще във връзка със строителството остават за сметка и отговорност на Мария Я.. Предвид тези доказателства следва да се приеме, че вложените в строителството на процесните имоти средства са на родителите на ищеца, като правото по предварителния договор да получи право на собственост върху изградените имоти е прехвърлено безвъзмездно на ищеца с дарствено намерение от страна на майка му. Тези изводи не се опровергават от ангажираните от ответницата доказателства за водени срещу К.Я. съдебни дела, по които той е бил осъден да


text:
заплати на Държавата суми, представляващи изразходвани средства за обучението му при уволнението му от армията, както и такива, установяващи размера и получаването на средства от труд от двамата съпрузи в периода преди и по време на извършване на строителството и при придобиването на правото на собственост. По делото не е установено влагане на каквито и да е средства на съпрузите във връзка със строителството и придобиването на собствеността върху процесните имоти. Не са ангажирани доказателства, установяващи твърденията на ответницата за наличие на уговорки между страните по делото и родителите на ищеца за заплащане на договорено негово трудово възнаграждение чрез влагане в строителството на процесните имоти и сключване на предварителния договор със строителя от името на майката на ищеца с цел прикриване на инвестиция от страна на ищеца, както и, че извършените от майката на ищеца плащания са били в изпълнение на тези договорки. Показанията на свидетелите, ангажирани от страна на ответницата, в частите, в които съдържат твърдения за наличие на такива договорки и влагане на семейни средства в придобиването на имотите не кореспондират и остават изолирани от останалите събрани по делото писмени и гласни доказателства. Освен това, при кредитирането на тези показания, съдът има предвид това, че свидетелите не излагат конкретни факти, а възпроизвеждат становището на ответницата и заинтересоваността на свид. А., като майка на ответницата. От доказателствата по делото не се установява и, че родителите на ищеца са дарили средствата за изграждането и правото на придобиване на собствеността върху имотите, на двамата съпрузи, поради което и настоящият състав на съда приема, че дадените средства за строителството на имотите и правото да се придобие собствеността са дарени лично на ищеца. По делото от събраните доказателства се установява и, че родителите на ищеца са разполагали с необходимите парични средства за заплащане на стойността на строителството на имотите, както и, че са заплатили изцяло тази стойност.
 Възражението на ответницата за придобиване на собственост върху процесните имоти на основание изтекла в нейно полза придобивна давност не следва да се обсъжда, тъй като същото е преклудирано, поради това, че не е наведено в преклузивния срок по чл.131 ГПК.
 Предвид изложеното съдът счита, че ищеца се легитимира като собственик на процесните имоти и е придобил собствеността им чрез дарение от страна на своите родители и без принос на ответницата по делото. С оглед на горното съдът намира, че предявеният иск е основателен и като такъв следва да бъде уважен.
 Предвид съвпадане на правните изводи, до които е стигнал ВАпС, с установеното от ВОС по спора от правна страна, решението на първата инстанция в този смисъл следва да бъде потвърдено.
 На основание чл.78, ал.1 от ГПК и направеното искане, на въззиваемия следва да бъдат присъдени направените при касационното разглеждане на делото и пред настоящата инстанция разноски общо в размер на 2530лв.
 ПОТВЪРЖДАВА решение No 1025/ 04.07.2014г., постановено по гр.д. No 1708/2013 г. по описа на Варненския окръжен съд.
 ОСЪЖДА Д.Г.Я., ЕГН **********,*** да заплати на К.Д.Я., ЕГН **********,*** и съдебен адрес:***, сумата от 25300 лв., представляваща направените при касационното разглеждане на делото и пред настоящата инстанция


text:
Безплатен Държавен Вестник издание - 101 от 18.XII, 2012 Неофициален раздел
 2012 година /
 Държавен вестник, брой 101 от 18.XII
 ЗАПОВЕД No РД-47-22 от 14 ноември 2012 г.
 На основание чл. 17, ал. 8 ЗСПЗЗ във връзка с одобрен протокол по чл. 26, ал. 11 от Правилника за прилагане на Закона за собствеността и ползването на земеделските земи от Областна дирекция „Земеделие“ – Пловдив, и Заповед No РД-09-478 от 1.06.2010 г. на министъра на земеделието и храните нареждам да се преработи частично влезлият в сила план за земеразделяне и картата на възстановената собственост за землището на с. Баня, община Карлово, област Пловдив, за имоти с No 179001, 179002, 179003, 179004, 179005, 179006, 179007, 179008, 179009, 179010, 179011, 179012, 179013, 000140, 000144, 000178, 164038, 164041, 164042 с обща площ на преработката 9,345 дка.
 Заповедта да се доведе до знанието на директора на Областна дирекция „Земеделие“ – Пловдив, и началника на Общинска служба по земеделие – Карлово, за сведение и изпълнение.
 Контрола по изпълнението на заповедта възлагам на директора на Главна дирекция „Земеделие и поземлени отношения“.
 ЗАПОВЕД No РД-909 от 5 декември 2012 г.
 На основание на чл. 110 във връзка с чл. 109, ал. 1 от Закона за биологичното разнообразие с цел опазване на вековни дървета:
 1. Обявявам за защитено дърво Летен дъб (Quercus robur) на възраст около 150 години, с височина 18 м, обиколка на ствола при височина 1,20 м – 3,80 м, намиращо се в поземлен имот No 157, квартал 26, в землището на с. Подлес, община Главиница, област Силистра. Дървото е с географски координати – N 43°51.795; E 26°50.755.
 2. Забранявам изкореняването, отсичането, кастренето, чупенето на клони, нараняването на стеблото и всякакви други действия, които биха довели до унищожаване, увреждане или влошаване на физиологичното състояние на дървото.
 3. Обектът да се впише в регистрите по чл. 113, ал. 1 от Закона за биологичното разнообразие.
 4. РИОСВ – Русе, да осигури обозначаването на вековното дърво.
 5. Нарушителите на тази заповед носят административнонаказателна отговорност съгласно действащото законодателство на Република България.
 Заповедта може да бъде обжалвана по реда на Административнопроцесуалния кодекс пред Върховния административен съд в едномесечен срок от обнародването й в „Държавен вестник”.
 За министър: Евд. Манева
 ЗАПОВЕД No РД-910 от 5 декември 2012 г.
 На основание чл. 110 във връзка с чл. 113, ал. 2 от Закона за биологичното разнообразие поради невъзстановимо увреждане:
 1. Заличавам от Държавния регистър на защитените природни обекти вековно дърво от вида Летен дъб (Quercus robur), попадащо в група от 12 вековни летни дъба, намиращо се в имот No 040020, съгласно картата на възстановената собственост за землището на с. Скобелево, община Димитровград, област Хасково, обявено със Заповед No 1301 от 5.05.1974 г. на КОПС при МС, заведено в Държавния регистър под No 674. Дървото е с координати в координатна система 1970 – Х=4597079,951, Y=9413372,069.
 2. Промяната да се отрази в регистрите по чл. 113, ал. 1 от Закона за биологичното разнообразие.
 Заповедта може да бъде обжалвана по реда на Административнопроцесуалния кодекс пред Върховния административен съд в едномесечен срок от обнародването й в „Държавен вестник“
 ЗАПОВЕД


text:
No РД-911 от 5 декември 2012 г.
 На основание чл. 110 във връзка с чл. 113, ал. 2 от Закона за биологичното разнообразие поради невъзстановимо увреждане, напълно изсъхнали:
 1. Заличавам от Държавния регистър на защитените природни обекти 7 броя вековни дървета от вида Летен дъб (Quercus robur), намиращи се в парк в с. Самуилово, община Сливен, област Сливен, обявени със Заповед No 314 от 4.03.1969 г. на Министерството на горите и горската промишленост, заведени в Държавния регистър под No 279.
 ЗАПОВЕД No РД-02-14-2910 от 5 декември 2012 г.
 С оглед необходимостта на Община Созопол от реконструкция и модернизация на рибарско пристанище „Черноморец“, попадащо в строителните граници на гр. Черноморец и обхващащо поземлен имот с идентификатор 81178.3.210, чрез разширяване на границите му посредством пристрояване на съществуващия имот и ново строителство в имоти с проектни идентификатори по кадастралната карта на гр. Бургас 81178.3.215, 81178.3.216 и 81178.3.217, на основание чл. 112е, ал. 4 от Закона за морските пространства, вътрешните водни пътища и пристанищата на Република България (ЗМПВВППРБ) и § 124 от преходните и заключителните разпоредби на Закона за изменение и допълнение на Закона за устройство на територията (ПЗР на ЗИД на ЗУТ, обн., ДВ, бр. 82 от 2012 г.) във връзка с чл. 128, ал. 6 (в редакцията й преди изменение и допълнение на ЗУТ, ДВ, бр. 82 от 2012 г.) и ал. 13 (в редакцията й преди изменение и допълнение на ЗУТ, ДВ, бр. 82 от 2012 г.) и чл. 110, ал. 1, т. 1 ЗУТ и чл. 10, ал. 3, т. 1 от Закона за устройството на Черноморското крайбрежие (ЗУЧК), писмо-заявление на възложителя Община Созопол изх. No 2-04-134 от 7.11.2012 г. (наш вх. No АУ-10-42 от 8.11.2012 г)., задание за проектиране, одобрено от кмета на община Созопол, с изложени фактически мотиви за одобряването на плана, писмо изх. No АУ-10-42 от 8.09.2012 г. на Министерството на регионалното развитие и благоустройството (МРРБ) за разрешаване изработването на проект на подробен устройствен план – план за регулация и застрояване за рибарско пристанище „Черноморец“ на основание чл. 124, ал. 4 ЗУТ във връзка с чл. 112е, ал. 4 ЗМПВВППРБ, генерален план за развитие на рибарско пристанище ,,Черноморец“, Решение No БС-48-ПР от 19.06.2012 г. и писмо изх. No 3705 от 19.06.2012 г. на Регионалната инспекция – Бургас, при Министерството на околната среда и водите, писмо изх. No 08-00-1753 от 19.10.2012 г. на Министерството на околната среда и водите, писма-становища на Регионалната здравна инспекция – Бургас, изх. No 53-07-210 от 19.06.2012 г. и на Министерството на здравеопазването изх. No 08-00-125 от 20.07.2012 г., съгласувателни писма на: Министерството на транспорта, информационните технологии и съобщенията изх. No 06-02-93 от 25.06.2012 г., Министерството на отбраната изх. No 09-00-202 от 6.06.2012 г., Министерството на земеделието и храните изх. No 07-590 от 4.07.2012 г., Центъра за подводна археология – Созопол, изх. No 34 от 7.08.2012 г., Националния институт за недвижимо културно наследство, изх. No 0800-380 от 15.08.2012 г. и писмо на Министерството на културата изх. No 08-00-434 от 12.07.2012 г., ,,Геозащита“ – ЕООД, Варна, изх. No ППР-687 от 1.10.2012 г., съгласувателни писма на


text:
експлоатационните дружества „БТК“ – АД, Бургас, „ЕВН България ЕР“ – АД, ,,В и К“ – ЕАД, Бургас, констативен протокол на Община Созопол относно наличие на картотекирана растителност, акт за публична общинска собственост No 1596 от 29.03.2011 г., придружен с актуална скица от Агенцията по геодезия, картография и кадастър – Бургас, Решение No 183 от 6.04.2012 г. на Общинския съвет – гр. Созопол, решения по протокол No УТ-01-02-38 от 28.11.2012 г. на Националния експертен съвет по устройство на територията и регионална политика при МРРБ и Заповед No РД-02-14-2550 от 17.10.2012 г. на министъра на регионалното развитие и благоустройството одобрявам подробен устройствен план – план за регулация и застрояване (ПУП – ПРЗ) за УПИ ІІІ-210, 215, 216 и 217 (за поземлени имоти с идентификатори по кадастралната карта на гр. Бургас: 81178.3.210, 81178.3.215, 81178.3.216 и 81178.3.217), намиращ се в кв. 68 по плана на гр. Черноморец, с отреждане – „за рибарско пристанище и рибна борса“, попадащ в охранителна зона „А“ по ЗУЧК, съгласно приетата графична и текстова част на документацията, представляваща неразделна част от заповедта.
 Проектът на ПУП – ПРЗ е придружен от план-схеми по части: „Специализирана схема“, „Електроснабдяване“, „Водоснабдяване и канализация“.
 На основание чл. 215, ал. 1 и 4 ЗУТ във връзка с чл. 132, ал. 1 и 2 АПК заповедта подлежи на обжалване пред Административния съд – София-град, в 14-дневен срок от обнародването й в „Държавен вестник“ чрез МРРБ.
 ЗАПОВЕД No 1255 от 31 октомври 2012 г.
 На основание чл. 8, ал. 1 и ал. 2, т. 9 от Устройствения правилник на Комисията за защита на потребителите към министъра на икономиката, енергетиката и туризма и на нейната администрация, решение на Комисията за защита на потребителите, прието с No 41 от заседание, проведено на 25.10.2012 г., чл. 92, ал. 1, 2 и 5 във връзка с чл. 87 и чл. 88, ал. 1, т. 2 от Закона за защита на потребителите, Наредбата за условията и реда за изтегляне от пазара, изземване от потребителите и унищожаване на опасни стоки и за реда за обезщетяване на потребителите в случаите на изземване на опасни стоки във връзка с чл. 99 от Закона за защита на потребителите, чл. 73 от Административнопроцесуалния кодекс, писмо с вх. No Ц-03-6770 от 23.07.2012 г. и изпитвателен протокол No 26587 от 18.07.2012 г., издадени от Изпитвателен център „Глобал Тест“ – София, удостоверяващи, че детски надуваеми раменки, арт. No XL-0058, баркод: 6 915574 400580, страна на произход: Китай, предназначени за деца над 3 г., с изображения на: сърце с коте, конче с рог и цвете с гъба, поставени в целофанова опаковка, състав: пластмаса, PVC, не съответстват на изискванията за безопасност съгласно стандарт БДС ЕN 13138-1 по показатели: т. 5.6.2 „Устойчивост на пробиване“ и т. 5.5.3 „Клапи и стопери“, поради това, че раменките не издържат на сила 5 N и са изработени с клапи, които не задържат въздуха и той свободно излиза, и представляват потенциален риск за малкото дете от удавяне и предвид представена декларация от вносителя на стоките относно идентичността на предлаганите на пазара детски надуваеми раменки, без търговска марка, арт. No


text:
XL-0035, баркод: 6 915574 400351, страна на произход: Китай, предназначени за деца над 3 г., с изображения на анимационни герои от Disney и надписи: CE, Made in China, поставени в целофанова опаковка, състав: пластмаса, PVC, с гореописаните надуваеми раменки, арт. No XL-0058, както и обстоятелството, че различието в артикулните номера се дължи единствено на картинките върху стоките, нареждам:
 1. Забранявам вноса, износа, възмездното или безвъзмездното пускане на пазара на детски надуваеми раменки, без търговска марка, арт. No XL-0035, баркод: 6 915574 400351, страна на произход: Китай, предназначени за деца над 3 г., с изображения на анимационни герои от Disney и надписи: CE, Made in China, поставени в целофанова опаковка, състав: пластмаса, PVC, като стока, представляваща сериозен риск и опасност за здравето на потребителите (малки деца).
 2. Вносителите и дистрибуторите да организират незабавното и ефективно изтегляне от пазара и изземването от потребителите на описаната в заповедта стока по реда, условията и в сроковете, визирани в Наредбата за условията и реда за изтегляне от пазара, изземване от потребителите и унищожаване на опасни стоки и за реда за обезщетяване на потребителите в случаите на изземване на опасни стоки, и да отправят предупреждения към потребителите за рисковете, които стоката съдържа.
 ЗАПОВЕД No 1298 от 9 ноември 2012 г.
 На основание чл. 8, ал. 1 и ал. 2, т. 9 от Устройствения правилник на Комисията за защита на потребителите към министъра на икономиката, енергетиката и туризма и на нейната администрация, решение на Комисията за защита на потребителите, протокол No 38 от заседание, проведено на 4.10.2012 г., чл. 92, ал. 1, 2 и 5 във връзка с чл. 87 и чл. 88, ал. 1, т. 2 от Закона за защита на потребителите, Наредбата за условията и реда за изтегляне от пазара, изземване от потребителите и унищожаване на опасни стоки и за реда за обезщетяване на потребителите в случаите на изземване на опасни стоки във връзка с чл. 99 от Закона за защита на потребителите, чл. 73 от Административнопроцесуалния кодекс и представени протоколи от изпитване No 46 545 от 25.07.2012 г. и No 46 546 от 25.07.2012 г., издадени от акредитирана изпитвателна лаборатория към „Мултитест“ – ООД, Варна, и сертификат за стоков контрол No 05/0163 от 31.07.2012 г., издаден от „Булгарконтрола“ – АД, Варна, установяващи, че изпитаната проба чук с дървена дръжка с трайна маркировка върху дръжката „Chetak® Tools“ и стикер, съдържащ: СКА01 100G, баркод 8 694461 118002, страна на произход Китай, и етикет на български език (с описание и снимков материал, публикувани на интернет страницата на КЗП – www.kzp.bg), не отговаря на изискванията на БДС EN10083-2, тъй като металната част на чука не е изработена от материал, посочен в стандарт БДС EN10083-2, резултатът е определен по метод РПК 504-11-01 – Определяне на химичен състав чрез „Стационарен анализатор на метали“. Показанията по HBW (твърдост) от този материал не могат да бъдат сравнени с БДС EN 10083-2, тъй като материалът, от който е изработено изделието, не съответства на изискванията, регламентирани в стандарта. Вземайки предвид резултатите от изпитването, металната част на чука е изработена от материал, който не отговаря


text:
на нормативно установените изисквания за безопасност, а същата е изработена от крехък материал, от която може при използването на чука да се отделят метални части, които да наранят както работещия, така и околните, което застрашава здравето и безопасността на потребителите, нареждам:
 1. Забранявам производството, вноса, износа, възмездното или безвъзмездното пускане на пазара на чук с дървена дръжка с трайна маркировка върху дръжката „Chetak® Tools“ и стикер, съдържащ: СКА01 100G, баркод 8 694461 118002, страна на произход Китай, и етикет на български език, представляващ сериозен риск за здравето и безопасността на потребителите.
 РЕШЕНИЕ No 1124-ИП от 5 декември 2012 г.
 На основание чл. 13, ал. 1, т. 6 ЗКФН и чл. 25, ал. 1 ЗПФИ във връзка с чл. 25, ал. 1 от Наредба No 11 Комисията за финансов надзор издава одобрение за преобразуване чрез вливане на „Фючърсна Борса София“ – ЕАД, със седалище и адрес на управление София, ул. Три уши 8, ет. 6, в инвестиционен посредник „Капман“ – АД, със седалище и адрес на управление София, ул. Три уши 8, ет. 6, като в резултат на вливането „Фючърсна Борса София“ – ЕАД, ще се прекрати без ликвидация и цялото му имущество ще се поеме от инвестиционен посредник „Капман“ – АД, при условията на универсално правоприемство, в съответствие с договора за преобразуване, подписан между „Фючърсна Борса София“ – ЕАД, и инвестиционен посредник „Капман“ – АД, на 24.09.2012 г.
 На основание чл. 13, ал. 3 ЗКФН във връзка с чл. 13, ал. 2 от Закона за Върховния административен съд решението може да бъде обжалвано пред Върховния административен съд в 14-дневен срок от съобщаването му.
 За председател: А. Джалъзов
 РЕШЕНИЕ No 1125-ДСИЦ от 5 декември 2012 г.
 На основание чл. 13, ал. 1, т. 5 във връзка с чл. 15, ал. 1, т. 1 ЗКФН, чл. 16, ал. 1, т. 1 ЗДСИЦ Комисията за финансов надзор отнема издадения с Решение No 1041-ДСИЦ от 7.08.2008 г. лиценз на „Маунтин Парадайс Инвест“ – АДСИЦ, със седалище и адрес на управление София, район „Лозенец“, ул. Орел 8, за извършване на дейност като дружество със специална инвестиционна цел.
 На основание чл. 13, ал. 3 ЗКФН решението може да бъде обжалвано пред Върховния административен съд в 14-дневен срок от съобщаването му, което не спира неговото изпълнение.
 РЕШЕНИЕ No 3294-П от 11 декември 2012 г.
 На основание чл. 1, ал. 2, т. 1, чл. 4, ал. 1 и чл. 32, ал. 1, т. 3 ЗПСК, чл. 35в, ал. 1 от Наредбата за търговете и конкурсите, чл. 20, ал. 6 от Устройствения правилник на Агенцията за приватизация и следприватизационен контрол и протоколно решение No 2178 от 11.12.2012 г. на изпълнителния съвет във връзка с Решение No 3258-П от 6.07.2012 г. (ДВ, бр. 52 от 2012 г.), изм. с Решение No 3269-П от 9.08.2012 г. (ДВ, бр. 63 от 2012 г.), за определяне на метод за продажба чрез публично оповестен конкурс на един етап на 118 000 000 броя акции, представляващи 100 % от капитала на „Вазовски машиностроителни заводи“ – ЕАД, Сопот, Агенцията за приватизация и следприватизационен контрол реши:
 1.


text:
Удължава следните срокове, определени в Решение No 3258-П от 6.07.2012 г. (ДВ, бр. 52 от 2012 г.), изм. с Решение No 3269-П от 9.08.2012 г. (ДВ, бр. 63 от 2012 г.) на Агенцията за приватизация и следприватизационен контрол и в конкурсната документация за продажба чрез публично оповестен конкурс на един етап на 118 000 000 броя акции, представляващи 100 % от капитала на „Вазовски машиностроителни заводи“ – ЕАД, Сопот, както следва:
 1.1. Срокът за извършване на огледи на активи на дружеството и провеждане на срещи с ръководството на дружеството, срокът за извършване на срещи с представители на Агенцията за приватизация и следприватизационен контрол, МИЕТ и други ведомства и институции, имащи отношение към дейността на дружеството, и срокът за достъп до информационна зала – до 4.01.2013 г.
 1.2. Срокът за внасяне на депозит за участие – до 15 ч. българско време на 11.01.2013 г.
 1.3. Срокът за подаване на оферти – до 15 ч. българско време на 11.01.2013 г.
 2. Утвърждава изменения в конкурсната документация за продажба чрез публично оповестен конкурс на един етап на 118 000 000 броя акции, представляващи 100 % от капитала на „Вазовски машиностроителни заводи“ – ЕАД, Сопот, в съответствие с т. 1 от решението.
 РЕШЕНИЕ No 489 от 27 септември 2012 г.
 В Направление „Архитектура и градоустройство“ на Столичната община е постъпило заявление вх. No ГР-94-Ц-14 от 21.02.2007 г. от X.X.X., собственик на ПИ No 108, кв. 2, м. В.з. Калфин дол, район „Панчарево“, с искане за даване на съгласие за изработване на проект за ПУП – изменение на план за регулация и застрояване.
 Към заявлението са приложени: нотариален акт No 10, том X, pег. No 24932, дело No 1604/21.11.2006 г., пълномощно, скица и мотивирано предложение.
 Заявлението с приложените към него доказателства е разгледано, като е издадено разрешение No ГР-94-Ц-14 от 3.05.2007 г. от главния архитект на София, с което е допуснато да се изработи изменение на плана за регулация и застрояване кв. 2, местност В.з. Калфин дол, УПИ I – щаб на гражданската отбрана, ПИ No 108, с предписания.
 Със заявление вх. No ГР-94-Ц-14 от 13.07.2009 г. са внесени проекти за одобряване на изменение на плана за регулация и план за застрояване на кв. 2, местност В.з. Калфин дол, УПИ I – щаб на гражданската отбрана, ПИ No 108, с обяснителна записка и извадка от действащия ПУП.
 Представени са съгласувани проекти от „ЧЕЗ Разпределение България“ – АД, на 19.10.2010 г. и „Софийска вода“ – АД, с изх. No ТУ-4243 от 8.10.2010 г.
 Проектът е съобщен по реда на чл. 128, ал. 3 ЗУТ, като съгласно писмо pег. No 6602-8/3 от 20.09.2010 г. на главния архитект на район „Панчарево“ възражения не са постъпили.
 Проектът е разгледан от ОЕСУТ с протокол No ЕС-Г-10 от 1.02.2012 г., т. 57, и е направено служебно предложение същият да се преработи по отношение на предвидената улична регулация от о.т. 8 до о.т. 8л, като същата се продължи до северния край на УПИ XVIII и коригираният проект да се обяви по чл. 128, ал. 10 ЗУТ.
 Със заявление вх. No ГР-94-Ц-14 от


text:
2.06.2011 г. е представена декларация за липса на дървесна растителност – геодезическо заснемане, заверени от Дирекция „Зелена система“ – СО, на 13.12.2010 г.
 Със заявление вх. No ГР-94-Ц-14 от 6.10.2011 г. от X.X.X. допълнително е внесен коригиран в съответствие с решението на ОЕСУТ проект.
 Същият е обявен по реда на чл. 128, ал. 10 ЗУТ, като съгласно писмо No 6602-8/1 от 13.04.2011 г. на главния архитект на район „Панчарево“ няма постъпили възражения.
 Проектът е съгласуван от отделите на НАГ. Същият е приет от ОЕСУТ по реда на чл. 128, ал. 7 ЗУТ с решение по протокол No ЕС-Г-43 от 31.05.2011 г., т. 55, като е предложено да бъде изпратен в СОС за одобряване на основание чл. 21, ал. 7 ЗОС.
 Във връзка със становище на отдел „Правен“ от 20.03.2012 г. с писмо изх. No ГР-94-Ц-14 от 4.11.2011 г. проектът е върнат за дообявяване на всички заинтересовани лица.
 Със заявление вх. No ГР-94-Ц-14 от 14.11.2011 г. от X.X.X. е представен нотариален акт No 180, том I, pег. No 3753, дело No 150 от 8.04.2011 г. и е изразено изрично съгласие за одобряване на проекта.
 Проектът е дообявен. Съгласно писмо pег. No 6602-8/6 от 13.12.2011 г. и писмо pег. No 6602-8/12 от 30.05.2012 г. на главния архитект на район „Панчарево“ в законоустановения срок е постъпило едно възражение, а именно: възражение No 9400-974 от 3.04.2012 г. от X.X.X., собственик на ПИ No 191. Възразява се срещу предвидената с проекта уличната регулация от о.т. 8з до о.т. 8л, която засяга имота на възразителя.
 Възражението е разгледано и обсъдено от ОЕСУТ в протокол No ЕС-Г-49 от 26.06.2012 г., т. 24, като е взето решение, че същото не се уважава.
 Допълнително е внесен преработен върху влязлата в сила кадастрална карта за с. Бистрица проект.
 Искането е направено от заинтересовано лице по смисъла на чл. 131, ал. 1 и ал. 2, т. 1 ЗУТ, а именно от X.X.X. като собственик на ПИ No 108 – предмет на плана, съгласно нотариален акт No 10, pег. No 24932, том X, дело No 1604 от 21.11.2006 г.
 Видно от представения по преписката нотариален акт No 180, том I, pег. No 3753, дело No 150 от 8.04.2011 г., X.X.X. е придобил собствеността върху поземлен имот ПИ No 108 – предмет на плана, след започване на настоящото административно производство. Същият е изразил изричното си съгласие за одобряване на ПУП, което се установява от заявление вх. No ГР-94-Ц-14 от 14.11.2011 г.
 Спазени са административно-производствените правила при издаване на акта – сезиране на административния орган от заинтересовани лица по чл. 131, ал. 2, т. 1 ЗУТ със заявление по образец и приложено мотивирано предложение, допуснато е изработването на проект за ИПР и ПЗ от компетентния за това орган, внесеният проект е съобщен на всички заинтересовани лица, разгледан е и е приет от ОЕСУТ.
 Планът за регулация е изработен върху действаща кадастрална карта, с което е спазено изискването на чл. 115, ал. 1 и 2 ЗУТ. Имотът се урегулира за първи път и регулационните граници следват имотните такива, като за същия се образуват УПИ XVIII