text:
(курсивът мой, Д.М.), в рамките на което, с влязъл в законна сила административен акт по чл. 65 от същия закон е бил установен случай на дискриминация”.
 Във връзка със случая посетих Комисията за защита от дискриминация и получих консултация, в смисъл че,
 а) както можеше да се очаква, не е задължително предварително да има решение на Комисията по даден казус за да се произнесе и съдът по него.
 б) съдът не е длъжен да се съобрази с решението на Комисията, тъй като тя е държавен орган, а не съд.
 в) с оглед облекчаване и разтоварване на работата на съдилищата, честа практика е съдът да препраща към Комисията случаи за разрешаване.
 По смисъла на подточка в) съдебните състави по дело 1391 в ПАС, по дело 2308 в ПАС, по дело 4432/2013, РС и ОС Пловдив, както и съдия Михайлова по оспорваното с тази частна жалба нейно определение по дело 1080/2014 са могли да препратят казуса към Комисята за защита от дискриминация.
 Нещо повече – пред всички съдебни състави, както и пред ответника Дирекция МДТ – Пловдив съм посочил съществуването на Решение No 113 от 2011 г., в което по аналогична жалба на засегнати от аналогични действия лица от София, Комисията се е произнесла със становище, че практиката за определяне на ТБО чрез различни промили върху данъчната оценка за жилищни и нежилищни имоти имоти е форма на пряка дискриминация според типа собственост.
 Независимо от това съдия Михайлова е записала в мотивите си за прекратяване на делото: „По делото нито се твърди, нито се установяват данни за сезиране на Комисията за защита от дискриминация от страна на Х., с искане за установяване нарушение по смисъла на ЗЗДискр., във връзка с твърдението за наличие на дискриминация по отношение на ищцата”.
 Да, Комисията не е сезирана от нас по конкретния случай. Въпросът е трябваше ли да бъде сезирана след наличието на нейно решение по абсолютно идентичен случай за прилагане на различни промили при определяне на ТБО за жилищни и нежилищни имоти? И още – можеше ли всички съдебни състави, които са сезирани от нас (да не говорим, че те са служебно задължени да установят наличието на това решение) за наличието на такова решение, да се съобразят с него?
 Очевидно е могло, но у мен се формира впечатление, че съдът във всичките шест случаи до момента е търсил (не знам защо) формални причини да не се произнесе по същество дали е налице дискриминационна практика от ДМДТ срещу жалбоподателката или не е.
 Гореизложеното очертава втория мотив, поради който възразявам срещу определението на ПАС по дело 10802014 г.
 Третият мотив, поради който възразявам е че с оспорваното определение съдия Михайлова демонстрира отказ от произнасяне по посочените в дело 1080/2014 нови примери за дискриминация, които не бяха налице в предишните дела. Става въпрос за:
 „Във връзка с дело No 1391/2012 по описа на ПАС, съдът определи вещо лице и разпореди извършването на съдебно-икономическа експертиза за количеството на генерираните отпадъци. Заключението на експертизата е, че в обекта не се генерират никакви отпадъци. С тази експертиза количеството на отпадъците е определено,


text:
заключението на експертизата не бе оспорено от Дирекция „МДТ”, но независимо от това същата определя ТБО за 2013 г. отново в промили от данъчната оценка на имота. Т.е. Дирекция МДТ е нарушила чл. 18 на приетата в съответствие с чл. 9 от ЗМДТ Наредба на Общинския съвет – Пловдив към определяне на таксата в промили да се пристъпва когато количеството не може да бъде определено. Това нарушение поставя ИДХ в по-неблагоприятно положение в сравнение с предвиденото по ЗМДТ и Наредбата на Общинския съвет Пловдив и налага извода, че пряката дискриминация е осъществявана от ответника съзнателно и преднамерено.”
 Във връзка с това в петитума на жалбата ни по дело 1080 е записано искане съдът да задължи ДМДТ Пловдив:
 ОСПОРВАНОТО ОПРЕДЕЛЕНИЕ СВИДЕТЕЛСТВА, ЧЕ СЪДИЯТА НЕ Е ИМАЛ ЖЕЛАНИЕ ДА СЕ ПРОИЗНЕСЕ ПО ТОЗИ НОВ ПРИМЕР ЗА ДИСКРИМИНАЦИЯ И СЪОТВЕТНОТО ИСКАНЕ В ПЕТИТУМА НА ЖАЛБАТА!!! МОЖЕ БИ ПО ПРИМЕРА НА СЪДИЯ ТАТЯНА ПЕТРОВА ПО ДЕЛО 2308 СЪДИЯ МИХАЙЛОВА Е СЧЕЛА, ЧЕ И ТОЗИ ПРИМЕР ЗА ДИСКРИМИНАЦИЯ СЕ СЪДЪРЖА В ДЕЛО 1391/2012 ВЪПРЕКИ ПО-КЪСНАТА СИ ПОЯВА ВЪВ ВРЕМЕТО?!?
 В заключение още един пример, който е като черешката на тортата:
 В решение на Върховен административен съд No 9945 по адм. дело 1910/2013 г е записано: „... община Пловдив, с наредбата си по чл. 9 ЗМДТ, е създала ред, по който лицата, които няма да ползват имотите си и поради това се презумира, че няма да ползват и услугата, ще уведомят общината за този релевантен за таксата факт. Общината обаче не е създала ред, по който лицата по чл. 64 ЗМДТ, които по други причини са решили, че няма да ползват услугата сметосъбиране и сметоизвозване могат да я уведомят и това уведомяване да има правопоражадащо за недължимостта на таксата значение. (Разбира се при запазване възможността на общината да контролира декларираното неползване). Неизпълнението на законовото задължение на общината да създаде ред, по който да се извърша декларирането на предстоящото неползване на услугата не може по какъвто и да било начин да повлияе на правото на субекта, който не е ползвател на услугите да не заплати дължимите за нея такси. Последното, както бе вече посочено, е гарантирано от закона стига само надлежно да е уведомил общината преди началото на отчетния период.
 Поучен от цитираното становище на ВАС и във връзка със заключението на съдебно-икономическата експертиза, че в обекта, собственост на жалбоподателката, не се генерират отпадъци, подадох декларация 13 П 8831/12.08.2013 до Дирекция МДТ,
 „че в следващите години, считано от 10.08.2013 не желая и съответно няма да ползвам услугите на община Пловдив по събиране и извозване на отпадъци за нежилищния ми имот, намиращ се на ул. Константин Геров 30 в гр. Пловдив. В отговор на подадената декларация получих писмо, изх. No 13 П 8831/21.08.2013 подписано от директорката на дирекция „МДТ” г-жа Цвета Попова, с което бях уведомен, че за да бъде уважена декларацията ми следва да представя документи, че са спряни токът и водата в имота.
 Във връзка с това писмо повторно посочих, че обектът се ползва, поради което не мога да представя документи за спряни ток и вода

type: other


text:
и повторно декларирах отказа си да ползвам услугата по сметосъбирането, като припомних отново становището на ВАС.
 Оказа се обаче, че за ръководителката на Дирекция „МДТ” г-жа Цвета Попова становището на ВАС по цитираното дело няма никакво значение и за 2014 г. отново получих съобщение за дължима ТБО, определена отново дискриминационно.
 В петитума на жалбата по дело 1080/2014 по този повод е записано искане съдът да задължи Дирекция „МДТ”:
 в) да приеме и уважи декларацията ми за отказ от ползване на услугата сметосъбиране, сметоизвозване и сметообработка и съответно да отмени определената за недвижимия имот на И.Д. Хоусен ТБО за 2014 г.
 ОБЖАЛВАНОТО ОПРЕДЕЛЕНИЕ НА СЪДИЯ М. МИХАЙЛОВА ПО ДЕЛО 1080/2014 Г. СВИДЕТЕЛСТВА, ЧЕ ТЯ НЕ Е ИМАЛА ЖЕЛАНИЕ ДА КРЕДИТИРА ДОРИ СТАНОВИЩЕТО НА ВАС ОТНОСНО ВЪЗМОЖНОСТТА ДА ПОДАМ ДЕКЛАРАЦИЯ И НЕ Е ЗАДЪЛЖИЛА ДМДТ – ПЛОВДИВ ДА ПРИЕМЕ ДЕКЛАРАЦИЯТА МИ ЗА ОТКАЗ ОТ ПОЛЗВАНЕ НА УСЛУГАТА. ЗАЩО Е ИГНОРИРАЛА ЦИТИРАНОТО В ЖАЛБАТА МИ СТАНОВИЩЕ НА ВАС, АЗ НЕ ЗНАМ.
 въз основа основа на гореизложените факти и обстоятелства, предвид липсата на произнасяне по същество дали е налице пряка дискриминация срещу Ивана Димитрова Хоусен от страна на Дирекция „Местни данъци и такси”при определянето на ТБО за недвижимия й нежилищен имот на ул. Константин Геров” 30 в Пловдив,
 да отмените ОПРЕДЕЛЕНИЕ No 9914 от 16 октомври 2014 г. на Пловдивския административен съд, ІІ отделение, ХVІІ –ти състав с председател Мариана Михайлова по административно дело 1080 по описа за 2014 г. на същия съд. Досегашните разглеждания на казуса създават у мен обосновано впечатление за необективност, зависимост и пристрастност на Пловдивски административен съд, поради което моля ВИЕ да се произнесете по същността на спора:
 Дали е налице пряка дискриминация от страна на ДМДТ – Пловдив срещу Ивана Димитрова Хоусен при определяне на „такса битови отпадъци” за недвижимия нежилищен имот на ул. „Константин ГЕРОВ” 30 – Пловдив на базата на няколкократно по-високи промили от данъчната оценка в сравнение с промилите, използвани за същата цел при жилищните имоти.
 Дали е налице пряка дискриминация срещу жалбоподателката при определяне на ТБО за 2013 г. в промили от данъчната оценка, а не според количеството на отпадъците съгласно разпоредбата на ЗМДТ и на чл. 18 на приетата в съответствие с чл. 9 от ЗМДТ Наредба на Общинския съвет – Пловдив към определяне на таксата в промили да се пристъпва когато количеството не може да бъде определено, при положение че количеството на отпадъците, генерирани в нежилищния имот е определено със заключение на съдебно-икономическа експертиза като равно на нула?
 Дали е налице пряка дискриминация от ДМДТ – Пловдив по отношение на жалбоподателката при определяне на ТБО за нежилищния имот за 2014 г. отново в по-високи промили от данъчната оценка след двукратно подадена декларация за отказ от ползване на услугата, подадена във връзка решение на Върховен административен съд No 9945 по адм. дело 1910/2013 и заключение на съдебно-икономическа експертиза?
 23.11.2014 нг. С уважение:........................................
 ПАС – Определение 9914/16.10.2014 -прекратяване на дело за пряка дискриминация
 гр. Пловдив, 16.10. 2014 год.
 ПЛОВДИВСКИЯТ АДМИНИСТРАТИВЕН СЪД, ІІ отделение, ХІІ състав, в закрито съдебно заседание на шестнадесети октомври през две хиляди


text:
и четиринадесета година в състав:
 разгледа докладваното от СЪДИЯТА МАРИАНА МИХАЙЛОВА а.х.дело No 1080 по описа за 2014 год. и за да се произнесе взе предвид следното:
 Производството по делото е образувано във връзка с искова молба подадена пред районен съд гр.Пловдив от И.Д.Х., представлявана от баща си Д.Н.М., с която е предявен иск с посочена в същия правна квалификация чл. 71 от Закона за защита от дискриминацията (ЗЗДискр.). Иска се постановяване на съдебно решение, с което да бъде отменено решение No 8/10.03.2012 год. на Директора на Дирекция “Местни данъци и такси” при Община Пловдив, постановено по жалба на Х. от 09.01.2012 год. като пряко дискриминационно; да бъде задължена Дирекция “МДТ” при Община Пловдив да отстрани елементите на дискриминация при определяне на такса битови отпадъци за нежилищния имот на И.Д.Х. за периода от 2006 год. до 2013 год. и да бъде осъден ответника да възстанови направените от ищцата съдебни разноски за съдебно-икономическа експертиза – 170 лв. и държавни такси – 40 лв.
 С определение No 12200 от 26.06.2013г. на състав на Пловдивски районен съд е приел, че искът не му е подсъден и е прекратил производството, като е изпратил исковата молба по подсъдност на Административен съд Пловдив, с оглед разпоредбата на чл. 74, ал. 2 ЗЗД в която попада настоящият случай.
 Във връзка с изложеното е образувано и производството по настоящото дело.
 От страна на ответника по делото – Дирекция “Местни данъци и такси“ при Община Пловдив е депозирано становище за процесуална недопустимост на предявеният иск, по смисъла на чл.299 от ГПК, тъй като спорът, предмет на настоящото дело е разрешен с влязъл в сила съдебен акт между същите страни и не може да бъде пререшаван. В тази насока ответникът се позовава на влезли в сила съдебни актове по адм.дело No 1391/2012г. и адм.дело No 2308/2012г. по описа на Административен съд гр.Пловдив. Алтернативно се застъпва становище за неоснователност на иска, който като такъв следва да бъде оставен без уважение.
 С оглед възражението на ответника (л.32 и сл. от делото) е указано на ищцата да уточни исковата си претенция, в смисъл, да уточни дали претенцията й по отношение на ответника е насочена единствено по отношение на решение No 8/10.03.2012г. Директора на Дирекция “Местни данъци и такси“ при Община Пловдив и начинът на определяне на такса за битови отпадъци за процесния нежилищен имот за 2006г. – 2010г. (в какъвто смисъл са влезлите в сила съдебни актове) и/или претенцията й е насочена срещу дискриминационно третиране по отношение на начина на определяне на таксата за битови отпадъци за процесния нежилищен имот за периода 2011г., 2012г. и 2013г. С оглед указанията на съда е постъпило уточнение от ищцата (л.64 и сл. от делото) в следния смисъл : Иска се постановяване на съдебно решение, с което да бъде осъден Директора на Дирекция “Местни данъци и такси„ при Община Пловдив за осъществяваната пряка, продължителна и преднамерена дискриминация срещу И.Д.Х. и да бъде отменено решение No 8 /10.03.2012 год. на Директора на Дирекция “Местни данъци и такси”, постановено по жалба на Х. от 09.01.2012 год. като пряко дискриминационно;


text:
да бъде задължена Дирекция “МДТ” при Община Пловдив да определи отново дължимата ТБО за процесния имот за периода от 2006г. до 2012г. включително, да отстрани елементите на пряка, продължителна и преднамерена дискриминация чрез прилагане на промилите, които са използвани през същия период за определяне на таксата; да определи ТБО за 2013г. в съответствие със заключението на СИЕ за липсата на генериран отпадък в обекта и със записаното в ЗМДТ положение, че ТБО се определя според количеството генериран отпадък; да приеме и уважи декларацията за отказ от ползване на услугата сметосъбиране, сметоизвозване и сметообработка и съответно да отмени определената ТБО за 2014г.; да се осъди ответника да възстанови неправените съдебни разноски за съдебно-икономическа експертиза – 170 лв. и държавни такси – 40 лв.
 Пловдивският административен съд, като обсъди процесуалните предпоставки за допустимост на исковата молба, и събраните по делото доказателства поотделно и в тяхната съвкупност, намира, че така предявената искова молба е процесуално недопустима. Съображенията в тази насока са следните:
 В административен съд гр.Пловдив по повод претенцията на Х. за наличие на дискриминационно третиране при определяне на ТБО съгласно решение No 8/10.03.2012г. на Директора на Дирекция “Местни данъци и такси“ при Община Пловдив, е образувано и адм.дело No 2308/2012г., по което, и като е прието, че делото е образувано между същите страни и на същото основание, по които има образувано вече друго дело пред Административен съд гр.Пловдив, жалбата е оставена без разглеждане и е прекратено образуваното производство с Определение No 647/28.02.2013г. Въпросното определение е обжалвано пред Върховен административен съд, като с Определение No 5323 от 16.04.2013г. по адм.дело No 4432/2013г. на Върховен административен съд, Седмо отделение е оставено в сила Определение No 647/28.02.2013г. по адм.дело No 2308/2012г. на Пловдивския административен съд.
 Съгласно чл. 299, ал.1 от ГПК, във вр. с чл. 144 от АПК спор, разрешен с влязло в сила решение, не може да бъде пререшаван освен в случаите, когато законът разпорежда друго, а съобразно ал. 2 на същия член повторно заведеното дело се прекратява служебно от съда.
 В идентичен смисъл е и разпоредбата на чл. 159, т. 6 от АПК, съгласно която влязлото в сила съдебно решение по оспорването е абсолютна процесуална пречка за повторно оспорване между същите страни и със същия предмет. Макар и възникнало в този случай, правото на иск, респ на оспорване се погасява, когато по същото има влязло в сила решение или определение/разпореждане (чл. 299, ал. 1 ГПК вр. с чл. 159, ал. 1, т. 6 АПК). Влезлият в сила съдебен акт, независимо от неговото наименование – решение или акт, с който се слага край на съдебното производство, се ползва със сила на присъдено нещо по разрешения с него въпрос. Възникнал спор между същите страни, за същото искане и на същото основание, който е приключил с влязъл в сила съдебен акт, не може да бъде пререшаван, а съгласно алинея втора на същия текст повторно заведеното дело се прекратява служебно от съда. Понятието “решение”, цитирано в чл. 299, ал. 1 от ГПК и чл.159, т. 6 от АПК е употребено в широк смисъл и безспорно включва в


text:
себе си определенията и актовете, с които производството по делото се прекратява / в този смисъл е Определение No 6961 от 3.07.2007 г. на ВАС по адм. д. No 5867/2007 г., I о.; Определение No 6366 от 6.07.2004 г. на ВАС по адм. д. No 5595/2004 г., IV о., и други/.
 Само за пълнота в случая следва още да се добави и това, че преценката на съда относно наличие на допуснато нарушение на Закона за защита от дискриминация /ЗЗДискр./ при обжалване на администпративните актове е част от преценката му за съответствието и съобразяването на издадения административен акт с материалния закон /по аргумент от чл. 146, т. 4 от АПК/ /В този смисъл Определение No 3508 от 11.03.2011 г. на ВАС по адм. д. No 2696/2011 г., VII о./, като такава преценка вече е извършена от административния съд в рамките на адм.дело No 1391/2012г. по описа на Административен съд гр.Пловдив.
 По изложените съображения, претенцията на ищцата в тази й част като недопустима следва да се остави без разглеждане, а производството по делото се прекрати.
 На следващо място в случая следва да се констатира, че претенцията на ищцата в останалата й част е процесуално недопустима поради следното.
 Каза се вече, че с оглед възражението на ответника за недопустимост на исковата молба е указано на ищцата да уточни исковата си претенция. В случая уточнената претенция от ищцата (л.64 и сл.) е в идентичен смисъл с първоначално заявена такава с исковата молба, като съдът намира, че в случая се касае за претенция, попадаща в хипотезата на чл.74, ал.2 от Закона за защита от дискриминацията. В този смисъл следва да се посочи, че изложените от ищцата твърдения и формулирания петитум сочат, че същата твърди неравенство в третирането от страна на ответната администрация при определяне на ТБО за собствения и недвижим имот и претендира репарация на причинените й от това имуществени вреди, а не въвежда обстоятелства, съставляващи самостоятелно основание на иск по чл. 1, ал. 1 ЗОДОВ, доколкото не атакува като незаконосъобразни актове или действия на Директора на дирекция „Местни данъци и такси“ при Община Пловдив.
 В случая обаче така предявената искова претенция е процесуално недопустима, за да бъде разгледана по реда на чл. 74, ал. 2 ЗЗДискр., вр. чл. 1 от Закона за отговорността на Държавата и общините за вреди, вр. чл. 203 и сл. АПК. Съображенията в тази насока са следните:
 Задължителна процесуална предпоставка за допустимост на иск по реда на чл. 74, ал. 2 ЗЗДискр. е наличието на приключило административно производство пред Комисията за защита от дискриминация. (В този смисъл е трайно установената практика на Върховния административен съд на Република България – Определение No 14115/23.11.2010 г. по адм. дело No 3874/2010 г. на ВАС; Решение No 2545/2009 г. по адм. дело No 14069/2008 г. на ВАС; Определение No 9302 от 27.06.2011 г. по адм. дело No 6743/2011 г. на ВАС, VІІ отделение; Определение No 6346/09.05.2011 г. по адм. дело No 5788/2011 г. на ВАС, VІІ отделение; Определение No 956/21.01.2013 г. по адм. дело No 822/2013 г. на ВАС, VІІ отделение, и др.)
 В


text:
Глава четвърта от Закон за защита от дискриминация е регламентиран подробно редът за осъществяване на такава защита – в производство пред Комисията (Раздел I) или пред Съда (Раздел II). Лицата, които считат, че са засегнати от дискриминационно третиране разполагат с възможността да изберат способа на защита. И двете производства са приложими за всички случаи на дискриминация, срещу всички субекти, като имат за цел евентуалното установяване на дискриминация и санкциониране на нарушителя. Единствената разлика между двата способа на защита се състои в невъзможността Комисията да обезщети претърпени вреди, каквато възможност е предоставена на Съда.
 Репарирането на вреди може да бъде реализирано по реда на чл. 74 ЗЗДискр. Имайки предвид цитираните норми следва да се приеме, че прилагането на чл. 74, ал. 2 ЗЗДискр. задължително е предпоставено от наличието на приключило административно производство пред Комисията за защита от дискриминация, в рамките на което, с влязъл в законна сила административен акт по чл. 65 от същия закон е бил установен случай на дискриминация. Тогава, когато дискриминацията е извършена в резултат на издаден административен акт, или е причинена от действия/бездействия на органи на Държавата или на общините, искът за обезщетяване на вредите се предявява пред административен съд, по реда на чл. 1 ЗОДОВ. В тази хипотеза на преценяване от административните съдилища подлежи, причинени ли са вреди, които да са в пряка причинна връзка с доказания от Комисията случай на дискриминационно отношение, по смисъла на ЗЗДискр. Нормата на чл. 74, ал. 2, вр. ал. 1 ЗЗДискр. е специална по отношение тази на чл. 204, ал. 4 АПК. Касае се за актове, действия/бездействия, законосъобразността на които следва да бъде преценявана през призмата на ЗЗДискр., а именно Комисията за защита от дискриминация е независимият специализиран държавен орган за предотвратяване на дискриминация, защита от дискриминация и осигуряване равенство на възможностите, на която Законът е възложил осъществяването на контрол по прилагането и спазването му (чл. 40, ал. 1, ал. 2). По делото нито се твърди, нито се установяват данни за сезиране на Комисията за защита от дискриминация от страна на Х., с искане за установяване нарушение по смисъла на ЗЗДискр., във връзка с твърдението за наличие на дискриминация по отношение на ищцата. Процесуалната допустимост на исковата молба е задължителна процесуална предпоставка за разглеждане на делото. Проверката за такава допустимост Съдът извършва служебно при всяко положение на делото. Установяването на недопустимост е основание исковата молба да бъде оставена без разглеждане, а съдебното производство да бъде прекратено.
 Крайният извод, който се налага е, че исковата молба като процесуално недопустима следва да бъде оставена без разглеждане, а съдебното производство да бъде прекратено.
 Изложеното налага определението, с което е даден ход по същество на правния спор да бъде отменен.
 Така мотивиран, Пловдивският административен съд,
 ОТМЕНЯ определение от 09.10.2014 г. за даване ход на делото по съществото на спора.
 ОСТАВЯ БЕЗ РАЗГЛЕЖДАНЕ предявената от И.Д.Х., представлявана от баща си Д.Н.М. искова молба за следните искови претенции : да бъде осъден Директора на Дирекция “Местни данъци и такси„ при Община Пловдив за осъществяваната пряка, продължителна и преднамерена дискриминация срещу И.Д.Х. и да бъде отменено решение


text:
No 8/10.03.2012 год. на Директора на Дирекция “Местни данъци и такси” при Община Пловдив, постановено по жалба на Х. от 09.01.2012 год. като пряко дискриминационно; да бъде задължена Дирекция “МДТ” при Община Пловдив да определи отново дължимата ТБО за процесния имот за периода от 2006г. до 2012г. включително, да отстрани елементите на пряка, продължителна и преднамерена дискриминация чрез прилагане на промилите, които са използвани през същия период за определяне на таксата; да определи ТБО за 2013г. в съответствие със заключението на СИЕ за липсата на генериран отпадък в обекта и със записаното в ЗМДТ положение, че ТБО се определя според количеството генериран отпадък; да приеме и уважи декларацията за отказ от ползване на услугата сметосъбиране, сметоизвозване и сметообработка и съответно да отмени определената ТБО за 2014г.; да се осъди ответника да възстанови неправените съдебни разноски за съдебно-икономическа експертиза – 170 лв. и държавни такси – 40 лв.
 ПРЕКРАТЯВА производството по адм. дело No 1080/2014 г. по описа на Пловдивския административен съд.
 ОПРЕДЕЛЕНИЕТО подлежи на обжалване с частна жалба пред Върховния административен съд на Република България в седемдневен срок от съобщението до страните.


text:
No /27.07. 2017 Година гр. С.З.
 На 26.06. 2017 година
 Търг.д. No 158 по описа за 2016 година,
 Производството е образувано по искова молба предявена от М.Г.С. в качеството й на синдик на “Е.” ЕООД (в несъстоятелност) – гр. С.З. против 1. “Е.” ЕООД (в несъстоятелност) – гр. С.З., ЕИК ***; 2. П.С.С. с постоянен адрес *** и 3. Т.П.К. ***.
 Ищецът твърди, че с решение No553/26.11.2014г. постановено по т.д. No246/2014г. по описа на Окръжен съд С.З. е открито производство по несъстоятелност за „Е." ЕООД - в несъстоятелност, определена е началната дата на неплатежоспособност -30.04.2014г., дружеството е обявено в несъстоятелност и на основание чл. 632 от ТЗ производството е спряно. С решение No260/01.03.2016 г. по същото дело, производството е възобновено и за временен синдик е назначена М.Г.С.. С Определение No 410/07.04.2016 г. по т.д. 246/2014 г. по описа на Окръжен съд С.З. същата е назначена за постоянен синдик на „Е." ЕООД - в несъстоятелност.
 В изпълнение на своите правомощия по чл. 658 от ТЗ синдикът установил че на 26.06.2014г., след началната дата на неплатежоспособност на Е." ЕООД - в несъстоятелност, и по-малко от месец преди подаване на молбата за откриване на производството по несъстоятелност (подадена на 14.08.2014 г.), с Нотариален акт за покупко-продажба на недвижими имоти No 57, том II, peг. No 2003, дело 222/2014г. на нотариус с peг. No 381 на НК, вписан в Сл. по вписванията гр. С.З. с вх. peг. 6852 от 26.06.2014г., акт No127, том XIX, дело 3853/2014г. „Е." ЕООД - в несъстоятелност продало на втория ответник П.С.С. следните недвижими имоти:
 1. САМОСТОЯТЕЛЕН ОБЕКТ в сграда с идентификатор: ***.***.409.1.1 /шестдесет и осем хиляди осемстотин и петдесет, точка, петстотин и едно, точка, четиристотин и девет, точка, едно, точка, едно/, по кадастралната карта и кадастралните регистри на град С.З., одобрени със Заповед - РД - 18-1/07.01.2008 г. на Изпълнителния директор на АГКК, последно изменение със Заповед РД-18-1493-20.02.2014 г. на началника на СГКК С.З., находящ се в сграда M1 /едно/ , разположена в поземлен имот с идентификатор ***.***.409 /шестдесет и осем хиляди осемстотин и петдесет, точка, петстотин и едно, точка, четиристотин и девет/, с административен адрес: гр. С.З., п.к. 6000, квартал Ж., ул. ***, с предназначение: жилище, апартамент, брой нива на обекта: 1 /едно/, с площ по документ: 54,39 кв. м. /петдесет и четири цяло и тридесет и девет стотни квадратни метра/, заедно с прилежащия му СКЛАД Ml /едно/, при съседни самостоятелни обекти в сграда: на същия етаж: ***.***.409.1.2, под обекта: няма и над обекта: ***.***.409.1.6,***.***.409.1.5.
 Имотът бил продаден за цена от 42 000лв., за която било уговорено да бъде платена в 6 годишен срок от датата на нотариалния акт. Синдикът посочва, че не е уговорена лихва, не е дадено обезпечение, нито е вписана законна ипотека.
 2. САМОСТОЯТЕЛЕН ОБЕКТ в сграда с идентификатор: ***.***.409.1.5 /шестдесет и осем хиляди осемстотин и петдесет, точка, петстотин и едно, точка, четиристотин и девет, точка, едно, точка, пет/, по кадастралната карта и кадастралните регистри на град С.З., одобрени със Заповед - РД - 18-1/07.01.2008 г. на Изпълнителния директор на АГКК, последно изменение със Заповед


text:
РД-18-1493-20.02.2014 г. на началника на СГКК С.З., находящ се в сграда Ml /едно/ , разположена в поземлен имот с идентификатор ***.***,409 /шестдесет и осем хиляди осемстотин и петдесет, точка, петстотин и едно, точка, четиристотин и девет/, с административен адрес: гр. С.З., п.к. 6000, квартал Ж., ул. ***, с предназначение: жилище, апартамент, брой нива на обекта: 1 /едно/, с площ по документ: 63,43 кв. м. /шестдесет и три цяло и четиридесет и три стотни квадратни метра/, при съседни самостоятелни обекти в сграда: на същия етаж: ***.***.409.1.6, подобекта: ***.***.409.1.1 и над обекта: ***.***.409.1.10
 Имотът бил продаден за цена от 51 000 лв., за която било уговорено да бъде платена в 6 годишен срок от датата на нотариалния акт. Посочва, че не е уговорена лихва, не е дадено обезпечение, нито е вписана законна ипотека.
 3. САМОСТОЯТЕЛЕН ОБЕКТ в сграда с идентификатор: ***.***.409.1.11 /шестдесет и осем хиляди осемстотин и петдесет, точка, петстотин и едно, точка, четиристотин и девет, точка, едно, точка, единадесет/, по кадастралната карта и кадастралните регистри на град С.З., одобрени със Заповед - РД - 18-1/07.01.2008 г. на Изпълнителния директор на АГКК, последно изменение със Заповед РД-18-1493-20.02.2014 г. на началника на СГКК С.З., находящ се в сграда Ml /едно/ , разположена в поземлен имот с идентификатор ***.***.409 /шестдесет и осем хиляди осемстотин и петдесет, точка, петстотин и едно, точка, четиристотин и девет/, с административен адрес: гр. С.З., п.к. 6000, квартал Ж., ул. ***, с предназначение: жилище, апартамент, брой нива на обекта: 1 /едно/, с площ по документ: 87,32 кв. м. /осемдесет и седем цяло тридесет и две стотни квадратни метра/, при съседни самостоятелни обекти в сграда: на същия етаж: ***.***.409.1.12, ***.***.409.1.10, под обекта: ***.***.409.1.6 и над обекта: ***.***.409.1.16;
 Имотът бил продаден за цена от 71200 лв., за която било уговорено да бъде платена в 6 годишен срок от датата на нотариалния акт. Посочва, че не е уговорена лихва, не е дадено обезпечение, нито е вписана законна ипотека.
 4. САМОСТОЯТЕЛЕН ОБЕКТ в сграда с идентификатор: ***.***.409.1.22 /шестдесет и осем хиляди осемстотин и петдесет, точка, петстотин и едно, точка, четиристотин и девет, точка, едно, точка, двадесет и две/, по кадастралната карта и кадастралните регистри на град С.З., одобрени със Заповед - РД -18-1/07.01.2008 г. на Изпълнителния директор на АГКК, последно изменение със Заповед РД-18-1493-20.02.2014г. на началника на СГКК С.З., находящ се в сграда M1 /едно/ , разположена в поземлен имот с идентификатор ***.***.409 /шестдесет и осем хиляди осемстотин и петдесет, точка, петстотин и едно, точка, четиристотин и девет/, с административен адрес: гр. С.З., п.к. 6000, квартал Ж., ул. ***, с предназначение: жилище, апартамент, брой нива на обекта: 1 /едно/, с площ по документ: 90,47 кв. м. /деветдесет цяло четиридесет и седем стотни квадратни метра/, при съседни самостоятелни обекти в сграда: ***.***.409.1.21, ***.***.409.1.23, подобекта: ***.***.409.1.17 и над обекта: няма;
 Имотът бил продаден за цена от 70800 лв., за която било уговорено да бъде платена в 6 годишен срок от датата на нотариалния акт. Посочва, че не е уговорена лихва, не е дадено обезпечение, нито е вписана законна ипотека.
 Синдикът твърди, че цената, срещу която са


text:
прехвърлени недвижимите имоти общо в размер на 235 000 лв. не е платена.
 Излага съображения, че при така извършената сделка даденото значително надхвърля по стойност полученото, защото действителната пазарна стойност на всеки от имотите към датата на сделката значително надвишава договорената цена. На второ място, договореното отсрочено плащане за такъв необичайно продължителен срок без никакво оскъпяване -лихва, обективно се отразява на реалната стойност на това, което получава продавача в замяна на всеки от имотите си. Продавачът не получава договорената цена като сума пари, а получава вземане към купувача. В този смисъл, когато се определя какво получава продавача трябва да се преценява не размера на посочената продажна цена, а стойността на вземането за нея, такова каквото е съгласно нотариалния акт - не е лихвоносно, обезценява се под въздействие на инфлацията и не е обезпечено.
 Твърди, че сделката уврежда кредиторите заради това, че имотите са продадени на цени, които са значително по-ниски от пазарните, при това е договорено разсрочено плащане, без каквато и да е лихва и без никакво обезпечение. При така уговорената сделка кредиторите не могат да се удовлетворят от отчуждените имоти, нито от уговорената насрещна престация - тя не е получена и не може да бъде събирана през изключително дълъг период от време.
 Синдикът твърди, че след извършване на сделката, с Нотариален акт за дарение на недвижим имот No137, том II, peг. No2826, нот. дело 290 от 2014 г. на нотариус с peг. No381 на НК, вписан в служба по вписванията гр. С.З. с вх. peг. 8748 от 08.08.2014 г., акт 107, том XXIV, дело 4854/2014 г. вторият ответник П.С.С. дарил на Т.П.К., с ЕГН: ********** посоченият по-горе в т. 2 недвижим имот. Посочва, че надареното лице е едноличен собственик на капитала и управител на „Е." ЕООД - в несъстоятелност към момента на сделката, с която търговското дружество се е разпоредило с посочените по-горе недвижими имоти. Дарението на недвижимия имот е извършено по-малко от два месеца след продажбата на имотите. Излага съображения, че посочените обстоятелства правят „Е." ЕООД - в несъстоятелност и П.С.С. свързани лица на основание §1, ал. 1, т. 9 от ДР на ТЗ. Като едноличен собственик и управител на несъстоятелния длъжник Т.П.К. не е трето добросъвестно лице нито е придобила възмездно права върху имота, поради което и не може да се ползва от защитата на чл. 647 ал.З ТЗ. Тя от своя страна обаче е продала имота на М. Д.Д. с нотариален акт за покупко-продажба на недвижим имот вписан в Сл. по вписванията С.З. с вх. peг. No9218/19..08.2014 г., акт 42, том 26/2014г. Синдикът посочва, че няма данни, които да определят купувача като трето недобросъвестно лице по смисъла на чл. 647 ал.З ТЗ и сделката е въздмездна.
 Синидикът С. твърди, че действайки чрез пълномощник - Т.П.К. - все същия едноличен собственик на капитала и управител на „Е." ЕООД в несъстоятелност, С. се разпоредил с още два от закупените недвижими имоти:
 - С нотариален акт за покупко-продажба вписан в Сл. по вписванията гр. С.З. с вх. per, No3313/06.04.2015г., акт No94, том IX/2015 г., вторият ответник П.С.С. е продал


text:
на Р.И.П. и И.С.П. посоченият по-горе САМОСТОЯТЕЛЕН ОБЕКТ в сграда с идентификатор: ***.***.409.1.11. Посочва, че няма данни ,които да определят купувачите като трети недобросъвестни лица по смисъла на чл. 647 ал.З ТЗ и сделката е въздмездна.
 - С нотариален акт за покупко-продажба вписан с Сл. по вписванията гр. С.З. с вх. peг. No365/19.01.2015г., акт No154, том 1/2015 г., вторият ответник П.С.С. е продал на Д.Д.Д. посоченият по-горе САМОСТОЯТЕЛЕН ОБЕКТ в сграда с идентификатор: ***.***.409.1.22. Посочва, че няма данни, които да определят купувача като трето недобросъвестно лице по смисъла на чл. 647 ал.З ТЗ и сделката е въздмездна.
 Твърди, че към настоящият момент П.С.С. продължава да е собственик единствено на имота по т.1 от нотариалния акт от 26.06.2014 г.
 Ищецът формулира следния петитум:
 І. Моли съда да постанови решение, срещу ответниците, с което да обяви за недействителна по отношение на кредиторите на масата на несъстоятелността на „Е." ЕООД - в несъстоятелност сделката, извършена с Нотариален акт за покупко-продажба на недвижими имоти No 57, том II, peг. No 2003, дело 222/2014 г. на нотариус с peг. No381 на НК, вписан в Сл. по вписванията гр. С.З. с вх. peг. 6852 от 26.06.2014 г., акт No 127, том XIX, дело 3853/2014 г., като уважи поддържаните от ищеца - синдик при условията на евентуалност искове, а именно:
 1. Моли съда да обяви недействителността на сделката, преди всичко като се убеди в наличието на предпоставките и на основание чл. 647 ал.1 , т. 3 от ТЗ - заради това, че даденото от продавача значително надхвърля полученото, сделката е извършена след обявената от съда дата на неплатежоспособност и в двугодишния срок преди подаване на молбата за откриване на производство по несъстоятелност на „Е." ЕООД - в несъстоятелност.
 2. В случай че ищецът не успее да установи твърдяната несъразмерност на престациите, моли съда да обяви недействителността на сделката на основание чл. 647, ал.1, т.6 от ТЗ, заради това, че уврежда кредиторите (препятства удовлетворяването им чрез осребряване на отчужденото имущество и не позволява удовлетворяването им чрез изпълнение срещу уговорената насрещна престация), страните по нея са свързани лица по смисъла на ТЗ и е извършена в двугодишения срок преди подаване на молбата за откриване на производство по несъстоятелност на „Е." ЕООД - в несъстоятелност.
 3. В случай ,че съдът не намери да са налице специалните основания по ТЗ, моли да се обяви сделката за недействителна, като увреждаща кредиторите (препятства удовлетворяването им чрез осребряване на отчужденото имущество и не позволява удовлетворяването им чрез изпълнение срещу уговорената насрещна престация), по смисъла на чл.135 ЗЗД при наличието на знание за увреждането у лицата, които са я сключили.
 П. Моли съда, след като обяви недействителността на сделката, извършена с Нотариален акт за покупко-продажба на недвижими имоти No 57, том II, peг. No 2003, дело 222/2014 г. на нотариус с perг No381 на НК, вписан в Сл. по вписванията гр. С.З. с вх. peг. 6852 от 26.06.2014 г., акт No127, том XIX, дело 3853/2014 г. да оцени, че в резултат на това продадените имоти стават част от масата на несъстоятелността - собственост на несъстоятелния


text:
длъжник с изключение на тези, за които е приложим чл. 647 ал.3 ТЗ:
 1. Да бъде осъден ответника П.С.С. да предаде в масата на несъстоятелността на „Е." ЕООД - в несъстоятелност, собствеността и владението на САМОСТОЯТЕЛЕН ОБЕКТ е сграда с идентификатор: ***.***.409.1.1 /шестдесет и осем хиляди осемстотин и петдесет, точка, петстотин и едно, точка, четиристотин и девет, точка, едно, точка, едно/, по кадастралната карта и кадастралните регистри на град С.З., одобрени със Заповед - РД - 18-1/07.01.2008 г. на Изпълнителния директор на АГКК, последно изменение със Заповед РД-18-1493-20.02.2014 г. на началника на СГКК С.З., находящ се в сграда M1 /едно/ , разположена в поземлен имот с идентификатор ***.***.409 /шестдесет и осем хиляди осемстотин и петдесет, точка, петстотин и едно, точка, четиристотин и девет/, с административен адрес: гр. С.З., п.к. 6000, квартал Ж., ул. ***, с предназначение: жилище, апартамент, брой нива на обекта: 1 /едно/, с площ по документ: 54,39 кв. м. /петдесет и четири цяло и тридесет и девет стотни квадратни метра/, заедно с прилежащия му СКЛАД M1 /едно/, при съседни самостоятелни обекти в сграда: на същия етаж: ***.***.409.1.2, под обекта: няма и над обекта: ***.***.409.1.6, ***.***.409.1.5.
 2. Моли да бъде осъден ответника П.С.С. да заплати в полза на масата на несъстоятелността „Е." ЕООД - в несъстоятелност равностойността на недвижимите имоти, които не могат да бъдат върнати в масата на несъстоятелността, а именно:
 а. Сумата от 95 000 лева като равностойност на САМОСТОЯТЕЛЕН ОБЕКТ в сграда с идентификатор: ***.***.409.1.11.;
 б. Сумата от 100 000 лева като равностойност на САМОСТОЯТЕЛЕН ОБЕКТ в сграда с идентификатор: ***.***.409.1.22.
 3. Моли да бъде осъден ответника Т.П.К. да заплати в полза на масата на несъстоятелността на „Е." ЕООД - в несъстоятелност равностойността на недвижимия имот, който не може да бъде върнат в масата на несъстоятелността, а именно: сумата от 70000лв., като равностойност на САМОСТОЯТЕЛЕН ОБЕКТ в сграда с идентификатор: ***.***.409.1.5.
 III. В случай, че съдът не намери основание да обяви за недействителна цялата сделка, сключена с Нотариален акт за покупко-продажба на недвижими имоти No 57, том II, peг. No 2003, дело 222/2014 г. на нотариус с peг. No381 на НК, вписан в Сл. по вписванията гр. С.З. с вх. peг. 6852 от 26.06.2014г., акт No 127, том XIX, дело 3853/2014г., то моли съда да оцени относително самостоятелния характер на уговорката за разсрочено плащане на продажната цена. Посочва, че е уговорено цената да не бъде платена веднага, както изисква закона, а след цели 6 години -период, който надхвърля обичайно уговаряния и кореспондира със сроковете, за които се предоставя заем за финансиране на подобна покупка, с тази разлика, че предоставения по същество заем е безвъзмедна сделка - не е договорена лихва нито обезпечение, което да създаде гаранции за изплащане или принудително събиране на задължението.
 Твърди, че разглеждана като самостоятелна, уговорката за разсрочено плащане на цената по нотариалния акт от 26.06.2014 г. е бевъзмездна сделка по смисъла на чл.647, ал.1, т.2 от ТЗ, поради което моли съда, ако отхвърли исковете за отменяване на продажбата като такава, то да уважи искането на ищеца и да отмени като недействителна уговорката


text:
за разсрочено плащане. В такъв случай моли и да бъде осъден ответника С. да заплати в полза на масата на несъстоятелността сумата 235 000 лв. /двеста тридесет и пет хиляди лева/, представляваща цена за придобитото от него право за собственост върху 4 броя недвижими имоти, съгласно Нотариален акт за покупко-продажба на недвижими имоти No 57, том II, peг. No 2003, дело 222/2014 г. на нотариус с peг. No381 на НК, вписан в Сл. по вписванията гр. С.З. с вх. peг. 6852 от 26.06.2014 г., акт No127, том XIX, дело 3853/2014 г. ведно със законната лихва за забава считано от датата на нотариалния акт до окончателното плащане
 Ако съдът приеме, че няма основание за отменяване - прогласяване недействителността на уговорката за разсрочено плащане, то твърди, че ще са налице основания за нейното прекратяване от синдика на основание чл. 644 от ТЗ. В такъв случай ищецът заявява, че прекратява договора за разсрочено плащане на сумата от 235 000 лв., инкорпориран в Нотариален акт за покупко-продажба на недвижими имоти No 57, том II, peг. No2003, дело 222/2014 г. на нотариус с peг. No381 на НК, вписан в Сл. по вписванията гр. С.З. с вх. peг. 6852 от 26.06.2014 г., акт No127, том XIX, дело 3853/2014 г. и моли съда да бъде осъден ответника С. да заплати в полза на масата на несъстоятелността сумата 235 000 лв. /двеста тридесет и пет хиляди лева/, представляваща цена за придобитото от него право за собственост върху 4 броя недвижими имоти, съгласно Нотариален акт за покупко-продажба на недвижими имоти No 57, том II, peг. No2003, дело 222/2014 г. на нотариус с peг. No381 на НК, вписан в Сл. по вписванията гр. С.З. с вх. peг. 6852 от 26.06.2014 г., акт No127, том ХГХ, дело 3853/2014 г. ведно със законната лихва за забава считано от датата на нотариалния акт до окончателното плащане
 Моля да бъдат осъдени ответниците П.С.С., с Т.П.К., да заплатят в полза на масата на несъстоятелността на „Е." ЕООД - в несъстоятелност, сторените в настоящото производство разноски.
 Ответникът “Е.” ООД (в несъстоятелност) на първо място взема становище по допустимостта на предявените искове.
 Взема становище, че е допустим искът по чл.647. ал.1. т.3 от ТЗ за обявяване недействителността по отношение на кредиторите на масата на несъстоятелността на „Е." ЕООД - в несъстоятелност сделката, извършена с Нотариален акт No57, заради това, че даденото от продавача значително надхвърля полученото, че сделката е извършена след обявената от съда дата на неплатежоспособност и в двугодишния срок преди подаване на молбата за откриване на производство по несъстоятелност на „Е." ЕООД - в несъстоятелност. Разгледан по същество обаче, счита същия за неоснователен.
 По отношение на предявения иск по чл.647, ал. 1. т.6 от ТЗ за обявяване на недействителността на същата сделка на правно основание по чл. 647, ал.1, т.6 от ТЗ, заради това че уврежда кредиторите, извършена е в двугодишния срок преди подаване на молбата за откриване на производство по несъстоятелност, ответникът счита, че е процесуално допустим, но разгледан по същество е неоснователен.
 По допустимостта на предявения иск по чл. 135 от ЗЗД, смята,


text:
че този иск е евентуално допустим, при отсъствието на допустимост и основателност на първите два иска, но разгледан по същество искът е недоказан и неоснователен.
 По отношение допустимостта на иска за предаване владението на претендираните имоти ответникът изразява становище, че същият е допустим доколкото при евентуално уважаване на горните искове имотите следва да бъдат реално във владение на длъжника по несъстоятелността. Разгледан по същество обаче ответникът счита, че и този иск е недоказан и неоснователен.
 По допустимостта на исковете за присъждане на сумите от 95 000 лева. 100 00 лева и 70 000 лева, заявява, че тези искове са процесуално допустими, но са недоказани и неоснователни доколкото са недоказани и неоснователни и исковете за прогласяване на недействителност на сделките с тези имоти.
 Твърди, че иска по чл. 647 ал.. 1, т.1 от ТЗ също е процесуално недопустим.
 Ответникът “Е.” ЕООД (н.), възразява срещу становището на синдика, че уговорката за отложено плащане представлява самостоятелна сделка. Твърди, че уговорката за отложено плащане съставлява част от сключената от страните сделка по прехвърляне на недвижимите имоти и няма самостоятелно битие на отделна сделка, като в същото време съставлява един от елементите на фактическия състав на сключената от страните сделка за продажба на недвижимите имоти, предмет на Нотариален акт No57, том II, peг. No2003 ,дело 222/2014 г. на нотариус с per. No381 на НК, отнасящ се до размера на цената, начина и срока на плащане. Счита, че противното тълкуване на тази клауза е в разрез с волята на страните и в пряко противоречие със закона, правната теория и практика по тези въпроси.
 Освен това твърди, че уговорка за отложено плащане не е равнозначна на безвъзмездна сделка. С уговарянето плащането на цената да стане отложено във времето, сделката за прехвърляне на имотите не става безвъзмездна, а просто насрещната престация не се извършва заедно с прехвърляне на вземането, а е отложена по - нататък във времето според волята на страните.
 Относно становището си за недопустимост на иска за присъждане на сумата от 235 000 лева, след изявление за разваляне на договор по реда на чл.644 от ТЗ, ответникът взема становище, че това разбиране на синдика за приложението на чл.644 от ТЗ е неприемливо. Съгласно текста на цитираната разпоредба, той (синдикът) има право да прекрати всеки договор, който не е изпълнен изцяло или отчасти като отправи 15 дневно предизвестие до другата страна. Твърди, че в настоящия случай синдикът не е отправил такова предизвестие до другата страна, нито е правил това с исковата молба.
 В същото време този иск според ответника се явява неоснователен и тъй като ако договорът изначално е недействителен, то не е възможно той да бъде прекратяван по този ред от синдика, ако няма действие по отношение на несъстоятелния длъжник. Счита, че поради изложеното производството по делото и в тази му част следва да се прекрати поради недопустимост на предявения иск.
 Относно становището си по основателността на предявения иск по чл.647, ал. 1, т.3 от ТЗ ответникът взема становище, че действителните и относими към фактическия състав на този иск обстоятелства са, че:
 На 26.06.2014 година, след


text:
началната дата на неплатежоспособност на „Е." ЕООД - в несъстоятелност, и по-малко от месец преди подаване на молбата за откриване на производство по несъстоятелност (подадена на 14.08.2014 г.), с Нотариален акт No57, том II, peг. No2003,дело 222/2014 г. „Е." ЕООД - в несъстоятелност продало на втория ответник П.С.С. процесните недвижими имоти.
 Твърди, че цената, срещу която са прехвърлени недвижимите имоти общо в размер на 235 000 лв. не е платена, като за нея е уговорено да бъде платена в 6 годишен срок от датата на нотариалния акт. Не е уговорена лихва, не е дадено обезпечение, нито е вписана законна ипотека.
 Съгласно нотариалния акт, посочената сума е със срок за плащане - 6години след датата на нотариалния акт т.е. на 26.06.2020г. ответникът твърди че е неправилно и необосновано становището на синдика, че при така сключената сделка даденото от несъстоятелния длъжник значително надхвърля по стойност полученото, защото продажната цена на отделните имоти е значително по-ниска от пазарните им цени.
 Твърди, че няма правно значение факта, че цената не е обезпечена и е с отложено плащане, или че отсроченото плащане не е лихвоносно и пр. Счита тези твърдения в исковата молба за ирелевантни.
 Счита, че предявеният иск по чл.647, ал.1, т.3 от ТЗ е недоказан и неоснователен и следва да се отхвърли изцяло.
 По отношение на становището си за основателността на предявения иск по чл.647. ал.1. т.6 от ТЗ, ответникът излага съображения, че посоченото от синдика твърдение, че ако цената по сделката е била платена веднага, а не отложена дълго във времето без лихва и обезпечение, сумата щяла да е част от масата на несъстоятелността и щяла да послужи за удовлетворяване на кредиторите е несъстоятелно. Счита, че същото се основава на предположения. Твърди, че отлагането на плащането не означава, че сделката е безвъзмездна и от тази гледна точка смята, че не е налице сделка, с която се увреждат кредиторите на несъстоятелностга и следователно този признак на състава на чл.647, ал. 1, т.б от ТЗ не е налице, поради което искът е недоказан и несъстоятелен.
 Освен това посочва, че в петитума на този иск не се посочва като основание, че страна по тази сделка е свързано с длъжника лице, което също е изискуем съществен признак на законния състав на посочената разпоредба на чл.647, ал. 1, т.6 от ТЗ.
 Ответникът оспорва твърдението на синдика, че страните по нотариалния акт за продажба на недвижимите имоти - „Е." ЕООД и П.С. се явяват свързани лица по смисъла на §1, ал.1, т.9 от ДР на ТЗ. Поради това смята, че не е налице и този признак на фактическия състав на основанието по чл.647, ал. 1, т.6 от ТЗ за прогласяване на недействителност на цесията.
 Относно оспорването на основателността на иска по чл. 135 ЗЗД, ответникът излага съображения, че не е съгласен с твърденията на синдика, тъй като не са подкрепени от никакви доказателства.
 По отношение на възражението за основателността на предявения иск по чл.647. ал. 1, т.1 от Търговския закон допълва становището си, като заявява, че уговорката за отложено плащане, съставлявайки част от сключената от страните сделка по


text:
прехвърляне на недвижими имоти, няма самостоятелно битие на отделна сделка и тя не може и да бъде отменяна. Излага съображения, че поначало исковете по чл.647 от ТЗ са за обявяване на недействителност на действия и сделки, а не за обявяване на недействителност на правни клаузи
 Относно допустимостта на исковете за присъждане на сумите от сумите от 95 000 лева, 100 00 лева и 70 000 лева отново заявява, че същите са недоказани и неоснователни, доколкото и исковете за прогласяване на недействителност на сделките с тези имоти се явяват като недоказани и неоснователни, защото те са фактически и правно обусловени от тях.
 Ответникът П.С.С., взема становище по предявените искове, като заявява, че същите са допустими, но неоснователни. В таза връзка, поддържа изложените възражения от страна на ответника “Е.” ЕООД (н.).
 Посочва обстоятелства, че с Т.П.К. - управител и едноличен собственик на капитала на „Е." ЕООД - в несъстоятелност се познават от 2013г. Били са клиенти на един и същи специалист, обслужващ счетоводствата на дружествата, които управлявали. Посочва, че фирмата, която представлявала Т.П.К. се занимавала с жилищно строителство, като с времето станали приятели от ответницата К. и си помагали взаимно. Твърди, че при нужда й давал парични заеми, които тя след определен период от време му е връщала. През 2014г. Т.К. предложила на ответника С. да му прехвърли в собственост част от паркоместата и апартаментите, построени от „Е." ЕООД - в несъстоятелност, като му обещала, че в замяна на неговото съгласие да стане собственик на тези недвижими имоти, тя ще се реваншира като му помогне да организира и разрасне дейността на фирмата си, наеме офиси и пр. Твърди, че никога не е споделяла с него, че има финансови затруднения, че е в невъзможност да плаща задълженията си към контрагентите си, че фирмата й няма дейност и не е платежоспособна и възнамерява да поиска от съда обявяването й в несъстоятелност. Не била споделяла и за издадения ДРА от ТД на НАП Пловдив. Споделяла е с ответника С., че иска да прекрати дейността на фирмата си, но не и да иска обявяването й в несъстоятелност. Твърди, че след като му били прехвърлени част от недвижимите имоти, собственост на „Е." ЕООД - в несъстоятелност, Т.К. обещала на ответника С., че няма да имам грижа за тях, тя ще заплаща съответните данъци, ще подава декларации и т.н. Твърди, че никога не е имал ключове за тези недвижими имоти. Случайно от счетоводителката си разбрал, че няма подадени декларации за прехвърлените на негово име имоти, което го накарало да отиде при нотариуса, при който били изповядани сделките и да поиска преписи от нотариалните актове.
 Оспорва и възразява против осъдителните искове, с които ищецът иска да бъде осъден да заплати в полза на масата на несъстоятелността на „Е." ЕООД - в несъстоятелност сумата от 95 000 лева като равностойност на самостоятелен обект в сграда с идентификатор ***.***.409.1.11 и 100 000 лева като равностойност на самостоятелен обект в сграда с идентификатор ***.***.409.1.22, както и сумата от 235 000 лв., представляваща цена за придобитото от него право на собственост върху 4


text:
бр. недвижими имоти, съгласно нотариален акт No 57, том II, рег.No 2003, дело No 222 от 2014г. на нотариус с per. No381,
 Не оспорва, че е придобил собственост върху четири недвижими имота, но в случай че е съгласен доброволно да предаде собствеността на всички придобити от него недвижими имоти обратно на продавача „Е." ЕООД - в несъстоятелност не бива да се пренебрегва. Счита, че не бива да се пренебрегва и факта, че при последващите продажби на прехвърлените от „Е." ЕООД - в несъстоятелност на ответника имоти, от Т.П.К. - пълномощник, плащания на цена на имоти към него не са извършвани, а само към упълномощеното лице - Т.П.К. - ЕСК и управител на „Е." ЕООД - в несъстоятелност.
 Ответникът П.С. възразява срещу твърдението на ищеца, че е свързано лице с юридическото лице „Е." ЕООД - в несъстоятелност, на основание предвиденото в разпоредбата на §1, ал. 1, т.9 от ДР на ТЗ. Твърди, че дарил имота на физическото лице Т.П.К., а не на юридическото лице „Е." ЕООД, на което Т.П.К. е управител и ЕСК. Предвид горното счита, че не е налице този признак от фактическия състав на чл.647, ал.1, т.6 от ТЗ.
 Ответникът изразява готовност да предаде доброволно собствеността на самостоятелен обект в сграда с идентификатор ***.***.409.1.1 по КК и КР на гр. С.З., находящ се в сграда No1, разположена в ПИ с идентификатор ***.***.409, с административен адрес: гр. С.З., кв. Ж., ул. *** с предназначение апартамент, жилище, с площ 54,39 кв.м., заедно с прилежащия му склад No1, подробно описан в т.1 от нотариален акт No 57, том II, рег.No 2003, дело No 222 от 2014г. на нотариус с per. No381, вписан в Службата по вписвания гр. С.З. с вх. Рег.No 6852/26.06.2014г., акт 127, том XIX, дело No 3853/2014г., останал към настоящия момент в негова собственост в масата на несъстоятелността на „Е." ЕООД - в несъстоятелност.
 Счита за неоснователен и недоказан иска бъде осъден да заплати в полза на масата на несъстоятелността на „Е." ЕООД - в несъстоятелност, равностойността на недвижимите имоти, които не могат да бъдат върнати в масата на несъстоятелността, а именно: сумата от 95 000 лева като равностойност на самостоятелен обект в сграда с идентификатор ***.***.409.1.11 и сумата от 100 000 лева като равностойност на самостоятелен обект в сграда с идентификатор ***.***.409.1.22.
 Твърди, че продажбата на тези два имота не е негова идея. Управителката на „Е." ЕООД - в несъстоятелност пожелала ответникът С. да я упълномощи с правото да се разпорежда с недвижимите имоти. Твърди, че по сделките пари не е получавал от купувачите. Продажните цени, посочени в нот. акт No149, том I, рег.No1093, дело No125 от 2015г. и нот. акт No13, том I, per. No161, дело No7 от 2015г. при препродажбата на тези два самостоятелни обекта от Т.П.К., в качеството й на упълномощено от него лице са платени от купувачите на пълномощника Т.К., а не на ответника С., поради което не дължи връщането на тези суми в масата на несъстоятелността на „Е." ЕООД - в несъстоятелност. В подкрепа на твърденията си представя заверен препис от нотариално заверена декларация


text:
per. No14398/21.09.2016г. от Т.К., от която твърди, че става видно, че всички плащания, извършени по сделки за продажба на недвижими имоти, негова собственост са извършени единствено директно на нея, независимо дали е плащано по банков път или в брой.
 По отношение на иска да бъде осъден ответника П.С. да заплати в полза на масата на несъстоятелността сумата от 235000 лв. след като бъде отменена като недействителна уговорката за разсрочено плащане, заявява, че искът е недопустим и неоснователен, тъй като в случай два от цитираните имоти са препродадени от упълномощеното от него лице Т.П.К. и продажната цена е получена от нея, искът за връщане на тази сума в масата на несъстоятелността следва да се насочи към нея.
 Моли съдът да остави без уважите предявените от синдика на «Е.» ЕООД - в несъстоятелност искове.
 Моли разноските да бъдат възложени на другия ответник - длъжникът „Е." ЕООД - в несъстоятелност и да бъдат удовлетворени от масата на несъстоятелността. Претендира да му бъдат заплатени от другия ответник направените по делото разноски.
 Ответницата Т.П.К., чрез адв. П.В., взема становище че предявените искове са допустими, но неоснователни и недоказани. Изложени са идентични съображения и възражения, като направените от ответника “Е.” ООД (н.) с неговия отговор.
 С решение No553/26.11.2014г. постановено по т.д. No246/2014г. по описа на Окръжен съд С.З. е открито производство по несъстоятелност за „Е." ЕООД - в несъстоятелност, определена е началната дата на неплатежоспособност -30.04.2014г., дружеството е обявено в несъстоятелност и на основание чл. 632 от ТЗ производството е спряно. С решение No260/01.03.2016 г. по същото дело, производството е възобновено и за временен синдик е назначена М.Г.С.. С Определение No 410/07.04.2016 г. по т.д. 246/2014 г. по описа на Окръжен съд С.З. същата е назначена за постоянен синдик на „Е." ЕООД - в несъстоятелност.
 С Нотариален акт за покупко-продажба на недвижими имоти No 57, том II, peг. No 2003, дело 222/2014г. на нотариус с peг. No 381 на НК, вписан в Сл. по вписванията гр. С.З. с вх. peг. 6852 от 26.06.2014г., акт No127, том XIX, дело 3853/2014г. „Е." ЕООД - в несъстоятелност продава на втория ответник П.С.С. следните недвижими имоти:
 1. САМОСТОЯТЕЛЕН ОБЕКТ в сграда с идентификатор: ***.***.409.1.1 -Имотът е продаден за цена от 42 000лв., за която било уговорено да бъде платена в 6 годишен срок от датата на нотариалния акт. Не е уговорена лихва, не е дадено обезпечение, нито е вписана законна ипотека.
 2. САМОСТОЯТЕЛЕН ОБЕКТ в сграда с идентификатор: ***.***.409.1.5 -Имотът е продаден за цена от 51 000 лв., за която било уговорено да бъде платена в 6 годишен срок от датата на нотариалния акт. Не е уговорена лихва, не е дадено обезпечение, нито е вписана законна ипотека.
 3. САМОСТОЯТЕЛЕН ОБЕКТ в сграда с идентификатор: ***.***.409.1.11 -Имотът е продаден за цена от 71200 лв., за която било уговорено да бъде платена в 6 годишен срок от датата на нотариалния акт. Не е уговорена лихва, не е дадено обезпечение, нито е вписана законна ипотека.
 4. САМОСТОЯТЕЛЕН ОБЕКТ в сграда с идентификатор: ***.***.409.1.22 -Имотът е продаден за цена от 70800 лв., за която


text:
било уговорено да бъде платена в 6 годишен срок от датата на нотариалния акт. Не е уговорена лихва, не е дадено обезпечение, нито е вписана законна ипотека.
 Към датата на нотариалния акт продавачът прехвърля в собственост на купувача недвижими имоти с пазарна стойност 240 945,68 лв.,като в замяна получава обещание за плащане на цена в размер на 235 000 лв. след шест години.
 Установява се още, че след извършване на сделката, с Нотариален акт за дарение на недвижим имот No137, том II, peг. No2826, нот. дело 290 от 2014 г. на нотариус с peг. No381 на НК, вписан в служба по вписванията гр. С.З. с вх. peг. 8748 от 08.08.2014 г., акт 107, том XXIV, дело 4854/2014 г. вторият ответник П.С.С. дарява на Т.П.К., с ЕГН: ********** посоченият по-горе в т. 2 недвижим имот. Надареното лице е едноличен собственик на капитала и управител на „Е." ЕООД - в несъстоятелност към момента на сделката, с която търговското дружество се е разпоредило с посочените по-горе недвижими имоти. Т.П.К. от своя страна продава имота на М. Д.Д. с нотариален акт за покупко-продажба на недвижим имот вписан в Сл. по вписванията С.З. с вх. peг. No9218/19..08.2014 г., акт 42, том 26/2014г.
 П.С.С. действайки чрез пълномощник - Т.П.К. се разпорежда с още два от закупените недвижими имоти:
 - С нотариален акт за покупко-продажба вписан в Сл. по вписванията гр. С.З. с вх. per, No3313/06.04.2015г., акт No94, том IX/2015 г., вторият ответник П.С.С. продава на Р.И.П. и И.С.П. САМОСТОЯТЕЛЕН ОБЕКТ в сграда с идентификатор: ***.***.409.1.11. Не са събрани доказателства ,които да определят купувачите като трети недобросъвестни лица по смисъла на чл. 647 ал.З ТЗ и сделката е въздмездна.
 - С нотариален акт за покупко-продажба вписан с Сл. по вписванията гр. С.З. с вх. peг. No365/19.01.2015г., акт No154, том 1/2015 г., вторият ответник П.С.С. продава на Д.Д.Д. посоченият по-горе САМОСТОЯТЕЛЕН ОБЕКТ в сграда с идентификатор: ***.***.409.1.22. Не са събрани доказателства, които да определят купувача като трето недобросъвестно лице по смисъла на чл. 647 ал.З ТЗ и сделката е въздмездна.
 Не е спорно обстоятелството,че към настоящият момент П.С.С. продължава да е собственик единствено на имота по т.1 от нотариалния акт от 26.06.2014 г.
 Относно предявеният иск по чл.647 ал.1 т.3 ТЗ:В резултат на уговореното в нотариалния акт отсрочено плащане,продавачът получава вземане за сумата 235 000 лв. като неговата изискуемост настъпва след 6 години.От обясненията на ВЛ от състава на съдебно-икономическата експертиза, се установява,че оценката на това вземане за цена,към датата на нотариалния акт е 123 889,21 лв.Следва да се приеме,че към датата на нотариалния акт „даденото“ от „ Е.“ ЕООД е с пазарна оценка 240945,68 лв.,а полученото-с пазарна оценка 123 889,21 лв.Съдът намира,че даденото от длъжника по сделката надхвърля значително по стойност полученото.Налице са и останалите елементи от фактическия състав на разпоредбата на чл.647 ал.1 т.3 ТЗ-открито производство по несъстоятелност по отношение на длъжника и извършена възмездна сделка,сключена в двугодишен срок преди откриване на производството по несъстоятелност,но не по-рано от датата на неплатежоспособността.
 Предявеният иск с правно основание чл.647 ал.1 т.3 ТЗ е основателен и доказан,поради което следва


text:
да бъде уважен като не следва да бъдат разглеждани останалите евентуално обективно съединени иска.
 Ответникът П.С.С. следва да бъде осъден да предаде в масата на несъстоятелността на „Е." ЕООД - в несъстоятелност, собствеността и владението на САМОСТОЯТЕЛЕН ОБЕКТ е сграда с идентификатор: ***.***.409.1.1 /шестдесет и осем хиляди осемстотин и петдесет, точка, петстотин и едно, точка, четиристотин и девет, точка, едно, точка, едно/, по кадастралната карта и кадастралните регистри на град С.З., одобрени със Заповед - РД - 18-1/07.01.2008 г. на Изпълнителния директор на АГКК, последно изменение със Заповед РД-18-1493-20.02.2014 г. на началника на СГКК С.З., находящ се в сграда M1 /едно/ , разположена в поземлен имот с идентификатор ***.***.409 /шестдесет и осем хиляди осемстотин и петдесет, точка, петстотин и едно, точка, четиристотин и девет/, с административен адрес: гр. С.З., п.к. 6000, квартал Ж., ул. ***, с предназначение: жилище, апартамент, брой нива на обекта: 1 /едно/, с площ по документ: 54,39 кв. м. /петдесет и четири цяло и тридесет и девет стотни квадратни метра/, заедно с прилежащия му СКЛАД M1 /едно/, при съседни самостоятелни обекти в сграда: на същия етаж: ***.***.409.1.2, под обекта: няма и над обекта: ***.***.409.1.6, ***.***.409.1.5. Налице е признание на този иск от ответника С..
 Относно предявения иск по чл.55 ал.1 пр.3 ЗЗД : Ищецът претендира да бъде осъден ответника П.С.С. да заплати в полза на масата на несъстоятелността „Е." ЕООД - в несъстоятелност равностойността на недвижимите имоти, които не могат да бъдат върнати в масата на несъстоятелността, а именно:
 Съгласно разпоредбата на чл.55 ал.1 ЗЗД който е получил нещо без основание или с оглед на неосъществено или отпаднало основание е длъжен да го върне.По делото се установява,че след като „Е.“ ЕООД- в несъстоятелност е продало на П.С. процесните имоти ,същият е упълномощил Т.К.,но като ФЛ да договаря и извършва разпоредителни сделки със същите имоти.От отговорите на въпросите по чл.176 ГПК на Т.К. и събраните по делото гласни доказателства се установява,че продажните цени на имотите по сделките са преведени по сметка на ответника С. със задължение да ги изтегли на части и предаде на Т.К..Тези доказателства кореспондират с изводите на ВЛ от състава на съдебно-икономическата експертиза.От това заключение се установява,че на 13.01.2015 г. е постъпила сума в размер на 65 730 лв.,съответствуваща на цената на продадения от пълномощника Т.К. недвижим имот с идентификатор ***.***.409.1.22,а на 17.04.2015 г. е постъпила сума в размер на 59 733,90 лв.,представляваща цената на продадения от пълномощника Т.К. недвижим имот с идентификатор ***.***.409.1.11.Видно от справка за движение по сметка на П.С. в Ю. АД за периода 01.01.2015 г.-30.06.2015 г. стр.1 наличността на сметката е била 4,95 лв.След превода на 13.01.2015 г. на 65 730 лв. в периода до 23.02.2015 г. на отделни траншове,всеки от които на стойност под 10 000 лв.,цялата сума от 65 730 лв. е била изтеглена.От същата справка се установява,че сумата от 59 733,90 лв. до 23.06.2015 г. са изтеглени от сметката на ответника С.,като към 24.06.2015 г. наличността по сметката е 21,99 лв.
 Предвид изложеното съдът намира ,че не е налице фактическият състав на разпоредбата на чл.55 ал.1 пр.3 ЗЗД.Предявеният


text:
иск срещу П.С. следва да бъде отхвърлен като неоснователен.
 Основателен е обаче предявеният иск срещу Т.П.К. да заплати в полза на масата на несъстоятелността равностойността на апартамент 5,който не може да бъде върнат в масата на несъстоятелността,поради извършеното разпореждане,а именно: сумата от 51 299,41 лв.,определена от вещото лице като пазарна стойност на апартамента към датата на изготвяне на заключението.След придобиване на имота с нотариален акт за дарение на недвижим имот No137 т.ІІ рег.No2826,н.д. No290/2014 г. на Нотариус с рег. No381 на НК П.С. го е дарил на Т.П.К..От своя страна тя е продала имота на М. Д.Д.,видно от нот.акт за покупко-продажба на недвижим имот вписан в Служба по вписванията С.З. с вх.рег. No9218/19.08.2014 г. акт 42 том 26/2014 г.Не са налице доказателства,които да определят купувача като трето недобросъвестно лице по смисъла на чл.647 ал.3 ТЗ и сделката е въздмездна.Т.К. дължи равностойността на имота,който не може да върне,а именно-определената от вещото лице пазарна стойност към датата на изготвяне на заключението.
 На основание чл.649, ал.6 ТЗ, ответникът П.С.С. и Т.П.К. следва да бъдат осъдени да заплатят в полза на масата на несъстоятелността на “Е.”ЕООД разноските на ищеца по иска по чл.647, ал.1, т.3 ТЗ от 611,86 лв., както и да заплатят по сметка на Окръжен съд-С.З. дължимата по този иск държавна такса от 9 400 лв. П.С.С. следва да бъде осъден да заплати по сметка на Окръжен съд-С.З. дължимата ДТ за връщане в масата на несъстоятелността на САМОСТОЯТЕЛЕН ОБЕКТ е сграда с идентификатор: ***.***.409.1.1-ап.No1 в размер на 495,08 лв. Т.П.К. следва да бъде осъдена да заплати по сметка на Окръжен съд-С.З. дължимата ДТ относно иска за заплащане в полза на масата на несъстоятелността на “Е.”ЕООД(в несъстоятелност), ЕИК:*** равностойността на недвижимия имот, който не може да бъде върнат в масата на несъстоятелността, а именно САМОСТОЯТЕЛЕН ОБЕКТ в сграда с идентификатор: ***.***.409.1.5 в размер на 2 051,97 лв.
 На основание чл.649, ал.6 ТЗ, следва да бъде осъдена масата на несъстоятелността на “Е.”ЕООД да заплати в полза на Окръжен съд-С.З. дължимата по иска по чл.55, ал.1, т.3 ЗЗД държавна такса от 7800 лв., както и да заплати на П.С.С. сумата от 1800 лв.-разноски по делото съобразно отхвърлената част на исковете.
 ОБЯВЯВА за недействителна по отношение на кредиторите на несъстоятелността на “Е.” ЕООД (в несъстоятелност), ЕИК:***, със седалище и адрес на управление гр.С.З., ул.***, сделката, сключена с договор, обективиран в Нотариален акт за покупко-продажба на недвижими имоти No 57, том II, peг. No 2003, дело 222/2014 г. на нотариус с peг. No381 на НК, вписан в Сл. по вписванията гр. С.З. с вх. peг. 6852 от 26.06.2014 г., акт No 127, том XIX, дело 3853/2014 г. - поради това, че даденото от продавача значително надхвърля полученото, сделката е извършена след обявената от съда дата на неплатежоспособност и в двугодишния срок преди подаване на молбата за откриване на производство по несъстоятелност на „Е." ЕООД - в несъстоятелност.
 ОТХВЪРЛЯ предявения от М.Г.С. – синдик на “Е.” ЕООД (в несъстоятелност), ЕИК:***, иск с правна квалификация по чл.55, ал.1, т.3 ЗЗД за осъждане на П.С.С., ЕГН:**********, да заплати в полза


text:
на масата на несъстоятелността на “Е." ЕООД (в несъстоятелност) сумата от 195 000 лв., - равностойността на недвижимите имоти, които не могат да бъдат върнати в масата на несъстоятелността, а именно:
 б. Сумата от 100 000 лева като равностойност на САМОСТОЯТЕЛЕН ОБЕКТ в сграда с идентификатор: ***.***.409.1.22. като НЕОСНОВАТЕЛЕН.
 ОСЪЖДА П.С.С., ЕГН:********** *** да предаде в масата на несъстоятелността на „Е." ЕООД - в несъстоятелност, собствеността и владението на САМОСТОЯТЕЛЕН ОБЕКТ е сграда с идентификатор: ***.***.409.1.1 /шестдесет и осем хиляди осемстотин и петдесет, точка, петстотин и едно, точка, четиристотин и девет, точка, едно, точка, едно/, по кадастралната карта и кадастралните регистри на град С.З., одобрени със Заповед - РД - 18-1/07.01.2008 г. на Изпълнителния директор на АГКК, последно изменение със Заповед РД-18-1493-20.02.2014 г. на началника на СГКК С.З., находящ се в сграда M1 /едно/ , разположена в поземлен имот с идентификатор ***.***.409 /шестдесет и осем хиляди осемстотин и петдесет, точка, петстотин и едно, точка, четиристотин и девет/, с административен адрес: гр. С.З., п.к. 6000, квартал Ж., ул. ***, с предназначение: жилище, апартамент, брой нива на обекта: 1 /едно/, с площ по документ: 54,39 кв. м. /петдесет и четири цяло и тридесет и девет стотни квадратни метра/, заедно с прилежащия му СКЛАД M1 /едно/, при съседни самостоятелни обекти в сграда: на същия етаж: ***.***.409.1.2, под обекта: няма и над обекта: ***.***.409.1.6, ***.***.409.1.5.
 ОСЪЖДА Т.П.К. ЕГН:**********,***, 6 да заплати в полза на масата на несъстоятелността на “Е.”ЕООД(в несъстоятелност), ЕИК:*** равностойността на недвижимия имот, който не може да бъде върнат в масата на несъстоятелността, а именно: сумата от 51 299,41лв./петдесет и една хиляди двеста деветдесет и девет лева и четиридесет и една стотинки/, като равностойност на САМОСТОЯТЕЛЕН ОБЕКТ в сграда с идентификатор: ***.***.409.1.5. като ОТХВЪРЛЯ предявения иск до претендирания размер КАТО НЕОСНОВАТЕЛЕН.
 ОСЪЖДА П.С.С., ЕГН:********** и Т.П.К. ЕГН:********** да заплатят в полза на масата на несъстоятелността на “Е.”ЕООД(в несъстоятелност), ЕИК:*** разноските на ищеца по иска по чл.647, ал.1, т.3 ТЗ в размер на 611,86 лв.
 ОСЪЖДА П.С.С., ЕГН:********** и Т.П.К. ЕГН:********** да заплатят в полза на Окръжен съд-С.З. дължимата по иска по чл.647, ал.1, т.3 ТЗ държавна такса от
 ОСЪЖДА П.С.С., ЕГН:********** да заплати в полза на Окръжен съд-С.З. дължимата ДТ по иска за връщане в масата на несъстоятелността на САМОСТОЯТЕЛЕН ОБЕКТ в сграда с идентификатор: ***.***.409.1.1-ап.No1 в размер на 495,08 лв.
 ОСЪЖДА Т.П.К. ЕГН:********** да заплати в полза на Окръжен съд-С.З. дължимата ДТ относно иска за заплащане в полза на масата на несъстоятелността на “Е.”ЕООД(в несъстоятелност), ЕИК:*** равностойността на недвижимия имот, който не може да бъде върнат в масата на несъстоятелността, а именно САМОСТОЯТЕЛЕН ОБЕКТ в сграда с идентификатор: ***.***.409.1.5 в размер на 2 051,97 лв.
 ОСЪЖДА масата на несъстоятелността на “Е.”ЕООД (в несъстоятелност), ЕИК:*** да заплати в полза на Окръжен съд-С.З. дължимата по иска по чл.55, ал.1, т.3 ЗЗД държавна такса от 7800 лв.
 ОСЪЖДА масата на несъстоятелността на “Е.”ЕООД (в несъстоятелност), ЕИК:*** да заплати на П.С.С. сумата от 1800 лв.-разноски по делото съобразно отхвърлената част на исковете.
 Решението подлежи на обжалване пред П.апелативен съд, в 2-седмичен срок от връчването му


text:
определение по дело 5 / 2017
 от: 31.10.2017 г.
 Описание: Определение по допустимост
 определение No 2 по дело 7 / 2017
 Описание: Определение No 2 от 31.10.2017 г. по к.д. No 7/2017 г.
 особено мнение към определение по дело 7 / 2017
 Описание: Особено мнение на съдия Георги Ангелов
 Описание: Особено мнение на съдия Филип Димитров
 Съдии: Анастас Анастасов, Кети Маркова, Румен Ненков
 Описание: Особено мнение на съдиите Румен Ненков, Кети Маркова и Анастас Анастасов
 особено мнение и становище по дело 7 / 2017
 Описание: Становище на съдия Георги Ангелов в частта, с която искането е отклонено
 Съдии: Борис Велчев, Гроздан Илиев, Константин Пенчев, Мариана Карагьозова-Финкова, Стефка Стоева
 Описание: Особено мнение на съдиите Борис Велчев, Стефка Стоева, Гроздан Илиев, Мариана Карагьозова- Финкова и Константин Пенчев
 решение по дело 9 / 2016
 от: 6.7.2017 г.
 Описание: Конституцията урежда изрично само социалния (обществения) модел на осигуряване, основан на принципите на всеобщност, задължителност и солидарност. Субективното право на обществено осигуряване е алеаторно и от вида на социалните права. Либералният (частният) модел на осигуряване не е нито изключен, нито изрично уреден от Конституцията. Той е допустим като част от установената в чл. 19, ал. 1 от нея свобода на стопанската дейност. Субективното право на частно осигуряване е комутативно облигационно право и е подчинено на правилата на конкуренцията. Правото на разпореждане с него произтича от характера му на парично оценимо имуществено право по чл. 17, ал. 1 и 3 от Конституцията. Законодателят има дискреция за едно или друго конкретно законово разрешение съобразно осигурителната си политика, стига то да не е в несъответствие с принципи и изисквания на Основния закон.
 решение по дело 10 / 2016
 Описание: Решение No 10 от 6 юли 2017 г. по к.д. No10/2016 г.
 решение No 7 по дело 2 / 2017
 от: 27.6.2017 г.
 Описание: Решение No 7 от 27 юни 2017 г. по конституционно дело No 2/2017 г.
 решение No 8 по дело 1 / 2017
 Описание: Решение No 8 от 27 юни 2017 г. по конституционно дело No 1/2017 г.
 определение по дело 4 / 2017
 Описание: Oпределение за допустимост по конституционно дело No 4/2017 г.
 определение по дело 3 / 2017
 Описание: Определение за допустимост по конституционно дело No 3/2017 г.
 особено мнение и становище по дело 1 / 2017
 Описание: Особено мнение на съдия Гроздан Илиев
 решение No 6 по дело 15 / 2016
 от: 6.6.2017 г.
 Описание: Решение No 6 от 6 юни 2017 г. по к.д. No 15/ 2016 г.
 особено мнение и становище по дело 15 / 2016
 Описание: Становище от съдия Кети Маркова
 от: Кети Маркова
 решение No 5 по дело 12 / 2016
 от: 11.5.2017 г.
 Описание: Решение No 5 от 11 май 2017 г. по конституционно дело No 12/ 2016 г.
 определение по дело 2 / 2017
 от: 25.4.2017 г.
 Описание: Определение за допустимост


text:
Сдружение за оптимизиране на правосъдието и администрацията, СОПА: Министерството на правосъдието осъдено за съдебните такси
 Министерството на правосъдието осъдено за съдебните такси
 Съдът задължи министерството да коментира заплащането на таксите в брой и с държавни таксови марки
 С решение от 10.01.2011 г. по адм. дело 4857 /2010 г. Върховният административен съд (ВАС) остави в сила решението от 01.02.2010 г. по адм. дело 1115 /2009 г. на Административен съд - София град. Преди година с решение от 18.01.2010 г. ВАС остави в сила и решението от 06.03.2009 г. по адм. дело 1053 /2007 г. на Софийски градски съд. Наскоро се създаде спонтанно и групата "Държавни такси и гербови марки" в социалната мрежа "Фейсбук". Така след четири години мълчание, в резултат от обществения натиск и двете влезли в сила съдебни решения правосъдното министерство е задължено да коментира отношението си към банковото обирджийство, а именно кой съд на какво основание държи в сградата си офис на "Информационно обслужване" АД или банков офис, на коя банка е офисът, както и най-трудния за коментиране въпрос - кой, кога, как и защо е забранил заплащането на държавните такси с държавна таксова марка и в брой, допускайки в съдебната власт единствено непредвиденото в Закона за държавните такси заплащане по банков път.
 Разбира се, подобен коментар за плащанията предстои да направят и министърът на финансите, и министър-председателят.
 Писмо от 13.02.2008 г. от заместник-министъра на финансите Кирил Ананиев
 Предложения от 25.02.2008 г. от СОПА до заместник-министъра на финансите Кирил Ананиев относно начините за заплащане на държавни такси и други плащания към бюджета.
 Адм. дело 1053 /2007 г. на СГС
 Заявление по ЗДОИ до МП от 11.12.2006 г.
 Решение по ЗДОИ от МП от 03.01.2007 г.
 Жалба от 11.01.2007 г. до СГС
 Решение от 06.03.2009 г. по адм. дело 1053 /2007 г. на СГС.
 Касационна жалба от 27.03.2009 г. от МП.
 Протокол от с.з. на 14.12.2009 г. по адм. дело 6709 /2009 г. на ВАС
 Решение от 18.01.2010 г. по адм. дело 6709 /2009 г. на ВАС, с което се оставя в сила решението по адм. дело 1053 /2007 г. на СГС.
 Молба от 28.01.2011 г. за издаване на изпълнителен лист
 Изпълнителен лист от 03.02.2011 г.
 Адм. дело 1115 /2009 г. на АССГ
 Заявление по ЗДОИ от 20.06.2008 г.
 Писмо от 07.07.2008 г. от МП (във вр. с адм. д. 1053/2007 г. на СГС - 1 2 3 4 5 6 7)
 Жалба от 22.07.2008 г. до АССГ
 Протокол за с.з. на 11.05.2009 г. по адм. дело 1115 /2009 г. на АССГ
 Решение от 01.02.2010 г. по адм. дело 1115 /2009 г. на АССГ
 Касационна жалба от МП срещу решението по адм. дело 1115 /2009 на АССГ
 Жалба от 02.03.2010 г. от СОПА срещу решението по адм.д. 1115 /2009 на АССГ в частта за разноските
 Протокол от с.з. на 20.10.2010 г. по адм. дело 4857 /2010 г. на ВАС
 Решение от 10.01.2011 г. по адм. дело 4857 /2010 г. на ВАС, с което се оставя в сила решението по адд. дело 1115 /2009 г, на АССГ.
 Молба от 21.01.2011 г.


text:
за издаване на изпълнителен лист
 Изпълнителен лист от 26.01.2011 г.
 Решение от 10.02.2011 г. на МП по заявлението от 20.06.2008 г. за предоставяне на достъп по въпроси 2.2 (в частта за МП), 4.1, 4.2, 4.3, 5.1, 5.2 и 5.3.
 Уведомително писмо от 16.02.2011 г. от МП, че заявлението е препратено на ВСС и МФ за отговор на въпроси 1.1, 1.2, 2.1, 2.2 - в частта за ВСС, (2.3 - проп.?), 3, 4.2 и 4.3.
 Уведомително писмо от 28.02.2011 г. от МФ (доставено на 23.03.2011 г. !!!), че МФ е препратило заявлението от 20.06.2008 г. на "Информационно обслужване" АД
 Отговор от 08.03.2011 г. от ВСС. От него става ясно, че няма законова пречка съдебните такси да се плащат с ДТМ и в брой - има само съображения по целесъобразност. Най-важните въпроси 1.1 и 1.2 - в кои съдилища се приемат ДТ в брой и с ДТМ, са пренасочени за отговор към председателите на съдилищата. По въпроси 2.1, 2.2 (в частта за ВСС) и 3 има мълчалив отказ.
 ДО министъра на правосъдието,
 председател и на ВСС
 ЗАЯВЛЕНИЕ ЗА ДОСТЪП ДО ИНФОРМАЦИЯ (адм. дело 1115 /2009 г. на АССГ)
 от "Сдружение за оптимизиране на
 правосъдието и администрацията"
 Бул.”Владислав Варненчик” No 133, бл.40,
 вх.А, ап.43, п.код 9004, гр.Варна
 рег. по фирмено дело No 252 /2007 по
 описа на Варненския окръжен съд
 Моля при разглеждане на настоящото заявление да се вземе предвид, че исканата обществена информация е заявявана, но не е предоставяна на заявителя през предходните 6 месеца и преди тях. Ето защо и предвид заложената в чл.28 от ЗДОИ и чл.13 от ГПК идея, поставям отново същите въпроси с надеждата да получим отговор в разумен срок.
 В чл.2 ал.1 от Закона за държавните такси (ЗДТ) са изброени изчерпателно два начина за заплащане на държавни такси (ДТ) - с държавна таксова марка (ДТМ) и в брой. Известно е, че някои съдилища приемат заплащане на съдебни ДТ в брой на касата в съда (например Административен съд - Варна), други приемат заплащане на ДТ до 20 лв с ДТМ (например Бургаският окръжен съд). Върховният административен съд (ВАС) пък ту приема, ту не приема заплащане на ДТ с ДТМ. А точно този е съдът, призван с чл.125 ал.1 от Конституцията да осъществява ВЪРХОВЕН съдебен надзор за точното и еднакво прилагане на законите в административното правораздаване в Република България!
 В общия случай, в съдилищата ДТ се заплащат единствено по непредвидения в ЗДТ трети начин - по банков път. По този начин на вносителя е отнето законното право да заплати с ДТМ или в брой на касата в съда. Допълнително е обременен с цената на паричния превод и загубата на време за извършването му в банков или пощенски клон. Често цената на този превод доближава размера на ДТ за самата далеч по-стойностна и трудоемка съдебна услуга. Например, при заплащане на ДТ с размер от 1 до 10 лв, финансовата тежест за клиента става почти двойна. Ако приемем в сектора на съдебноадминистративните услуги 10-те лева ДТ като базов критерий за цената на положения от магистратите по делото висококвалифициран труд, същият труд


text:
ще струва колкото няколко преводни такси. Законовото му основание е обществено неизвестно и привидно липсва разумно обяснение за този феномен. Наистина, заниженият размер на ДТ улеснява достъпа до правосъдие, но този резултат до голяма степен се компенсира от несъразмерно високата цена на паричния превод и пряка полза за гражданите няма. Косвено са ощетени и държавната хазна, и бюджетът на съдебната власт. Ето защо общественонеизгодната политика за заобикаляне на предвидените в ЗДТ начини за заплащане на ДТ е признак за корупционна намеса в работата на Министерството на правосъдието (МП) и Висшия съдебен съвет (ВСС), свързана с интереса на "Информационно обслужване" АД ("ИО"АД) и на банките с удобно разположени офиси в съдебните сгради или в близост до тях.
 По този повод и предвид, че "ИО"АД е дружество към Министерство на финансите (МФ) с повече от 50% държавно участие, а Министърът на правосъдието е и преседателстващ на ВСС, МОЛЯ на основание ЗДОИ да отговорите писмено на следните въпроси, като при необходимост съгласувате отговорите с МФ и ВСС:
 1.1. В касите на кои съдилища в Република България се приемат ДТ в брой?
 1.2. В кои съдилища може да се заплаща ДТ с ДТМ?
 2.1. На какво правно основание в повечето съдилища дължимите ДТ следва се заплащат единствено по непредвидения в ЗДТ банков път?
 2.2. Издавали ли са МП, министърът на правосъдието и ВСС административни актове, свързани с прилагането от съдилищата на политиката по точка 1.1.?
 2.3. Моля на основание ЗДОИ да ни бъде изготвено хартиено копие от актовете по т.2.1. и 2.2. или да бъдат посочени броевете Държавен вестник, в които са обнародвани.
 3. В случай, че администрацията на произволен съд, например тази на Върховния административен съд, системно нарушава ЗДТ и чл.44 от Закона за счетоводството, кой е органът, компетентен да състави на административния ръководител на съда, в примера на г-н Константин Пенчев, акт за установяване на административно нарушение и да му наложи административно наказание?
 4.1. Кои са съдилищата, в които "ИО"АД има офиси и в кои няма такива?
 4.2. На какво основание и въз основа на какви правни норми "ИО"АД ползва помещения в сградите на съдилищата?
 4.3. Участвувало ли е "ИО"АД в процедура за възлагане на обществена поръчка за обслужването на фирмените отделения към съответните окръжни съдилища за изготвяне срещу задължително заплащане на удостоверения за пререгистрация, които по силата на закона са безплатни? Ако да, кога е проведена процедурата, от какъв характер е била, къде е публикувана обявата, кои са били другите участници и какви са били параметрите на офертите на участниците? Защо изготвянето на тези удостоверения не е организирано така, че да бъде безплатно в изпълнение на закона?
 5.1. Кои са съдилищата, в които има банков офис и в кой съд на коя банка е офисът?
 5.2. На какво основание и въз основа на какви правни норми различните банки ползват помещения в сградите на съдилищата в страната?
 5.3. Провеждани ли са процедури за възлагане на обществена поръчка за всеки отделен банков офис? Ако да, от какъв характер е била процедурата, кога е проведена, къде е публикувана обявата, кои банки са участвали и


text:
какви са били параметрите на офертите им към съответния съд?
 МОЛЯ при отговорите да се вземе предвид и следното:
 Известно е, че средствата от продажбата на ДТМ не постъпват директно в самостоятелния бюджет на съдебната власт. Но е въпрос на организация МФ периодично да превежда в сметката на ВСС сумите от продадените ДТМ, с които са заплатени съдебни ДТ. Лошото взаимодействие между МП, МФ и ВСС не е основателен аргумент срещу правото и законния интерес на гражданите да плащат ДТ до определен размер с ДТМ или в брой, за да не плащат и недължими банкови такси.
 Решение No 1388 /13.02.2007 г. по ф.д. No 252 /2007 г. на ВОС като доказателство за актуалното състояние на регистрацията и представителната власт на сдружението.
 Гр. Варна, 20.06.2008 г. С уважение: Юлиян Чолаков
 Други заявления до МП:
 Заявление от 16.01.2008 г. до МП - Издаван ли е и отменян ли е Правилник за финансовата и счетоводна отчетност на съдебните учреждения, кога и къде?
 Отговор от 31.01.2008 г.
 Заявление от 22.05.2007 г. до МП
 Отговор - ?
 Преглеждания общо: 2896
 Публикувано на 14.01.2011 - 16:55:15


text:
Адм. дело 112/2020г.
 постъпило оспорване от Кмета на Община гр.Дулово на Решение No 65, взето по Протокол No 6/31.03.2020г. от заседание на Общинския съвет гр. Дулово, с което е приет бюджета на Общината за 2020г.
 Адм. дело 133/2020г.
 на основание чл. 188, във вр. с чл. 181, ал. 1 от Административнопроцесуалния кодекс съобщава, че е постъпило оспорване от Покурор при Окръжна прокуратура – Силистра на Правилника за организацията и дейността на Общински съвет гр. Главиница
 Адм. Дело 24/2020г.
 постъпило оспорване от Прокурор при Окръжна прокуратура – Силистра на Наредбата за определяне и администриране на местните данъци в община Силистра
 Адм. дело No 11/2020г.
 постъпило оспорване от Прокурор при Окръжна прокуратура - Силистра на Наредба за определяне размера на местните данъци на територията на Община Тутракан
 Адм. дело 19/2020г.
 постъпило оспорване от Прокурор при Окръжна прокуратура – Силистра на Наредба No 15 за определяне размера на местните данъци на територията на Община Дулово
 Адм. Дело No 18/2020г.
 постъпило оспорване от прокурор при Окръжна прокуратура – Силистра на разпоредбите на Наредба за определяне размера на местните данъци на територията на община Алфатар
 Адм. Дело 16/2020г.
 постъпило оспорване от Прокурор при Окръжна прокуратура – Силистра на Наредбата за определяне размера на местните данъци на територията на община Кайнарджа
 Адм. дело 344/2019г.
 постъпило оспорване от Покурор при Окръжна прокуратура – Силистра на Наредба за правилата и нормите за пожарна безопасност на територията на Община Главиница
 Адм. дело No 36/2018г.
 постъпило оспорване от прокурор при Окръжна прокуратура - Силистра на заповед No ЗК-57/11.01.2018 г. на кмета на община Силистра, с която са утвърдени график на дейностите за осъществяване приема в първи клас в общинските училища на територията на гр. Силистра за учебната 2018/2019 г.
 Адм. дело No 342/2019г.
 постъпило оспорване от Прокурор при Окръжна прокуратура - Силистра на Наредба за правилата и нормите за пожарна безопасност на територията на Община Силистра


text:
Размисли по пътя към Европа » 2011 » април
 Archive for април, 2011
 Писмо до г-жа Менда Стоянова
 четвъртък, април 28th, 2011
 До г-жа Менда Стоянова
 народен представител от ПП „ГЕРБ”
 председателка на комисията по бюджет и финанси
 Здравейте госпожо Стоянова!
 Благодаря Ви, че ми дадохте възможност да се обърна директно към Вас с настоящото писмо като ми дадохте своя имейл адрес.
 Става въпрос за финансирането и организацията на масовия градски транспорт. Примерите, които Ви предлагам и предложенията, които правя, са за Пловдив, но до голяма степен са валидни не само за Пловдив. Подробности, както Ви посочих, може да намерите в www.mitev.eu – категория „Критични материали за транспорта...”
 Сега има огромно несъответствие между броя на пътниците, които ползват масовия градски транспорт (МГТ) и броя на курсовете, които се изпълняват от превозните средства по различните линии. Това несъответствие се проявява във факта, че превозните средства пътуват дори във върховите часове обикновено с по-малко от 20 пътника в тях при разрешени 100 (за съчленениете автобуси и тролейбуси разрешеният брой пътници е още по-голям). Така от една страна пада рентабилността от използването на отделните превозни средства, от друга страна излишно се натоварва уличното движение и се замърсява окръжаващата среда.
 Казано накратко, в момента гражданите на Пловдив все по-малко ползват услугите на масовия градски транспорт (МГТ). Може да се каже, че те бяха пропъдени от МГТ заради неправилни решения на общината. Първото и най-важно обстоятелство, довело до големия отлив на пътници е ценовата политика. В последните няколко години цените се покачиха от 0,40 на 0,50, после на 0,60, после на 0,80 лв и накрая на 1,00 лв. Наскоро фирмите превозвачи изказаха претенции за ново увеличени на цената на билетите – на 1,20 лв, което бе отхвърлено от кмета Славчо Атанасов.
 Получи се двояк ефект. От една страна услугата на МГТ стана ценово недостъпна за хората с по-ниски доходи. От друга страна при тази цена на билетите за хората с по-високи доходи стана по-изгодно да ползват личните си автомобили вместо МГТ, което води до задръствания и по-малка средна скорост на движение и особено до тежки екологически последици
 Паралелно с нарастването на цената на услугата и предизвиканото от това намаляване на броя на пътниците, ежегодно нараства броят на предвидените по разписание курсове по отделните линии, като се намалява интервала между отделните коли.
 Превозвачите не желаят да бъде намален броя на извършваните курсове чрез увеличаване на времевия интервал между отделните коли. Според мен това се дължи на начина на субсидиране на техните фирми, а то е в зависимост от броя на изминатите километри и величината на направените от тях разходи.
 Специално внимание заслужава въпросът за субсидиите и компенсациите, които получават фирмите и за техните действителни разходи за изминат километър. Според заместник кмета Константинов, превозвачите в Пловдив получават 1,70 лв/км, във Варна 2,00 лв/км, а в София – 2,80 лв/км. Директорът на Общинското предприятие „Организация и контрол на транспорта” обаче твърди, че 1,70 лв не е сума за субсидии и компенсации, а е величината на разходите на фирмите за един километър. Той твърди още, че фирмите за 2010


text:
г. след получаването на субсидиите са останали с над 3 млн. лв. загуба. За загуби на фирмите превозвачи за 2009 г. говори и заместник-кмета по транспорта Константинов. Многократно питах защо след като фирмите реализират не печалба, а загуба, упорито се борят за повече линии, които да обслужват и за повече курсове по отделните линии. Отговор до този момент не съм получил. Това ме кара да мисля, че действителното положение старателно се крие.
 На 16.03.2010 г. кметът Славчо Атанасов по мое искане ме прие за разговор по темата в отговор на мое писмо.. http://www.mitev.eu/?p=1144
 На 30.03.2010 г. в кабинета на директора на ОП ОКТ Никола Янакиев се състоя уредената от г-н Атанасов среща между мен и трима от превозвачите. До съгласие по темата за оптимизиране на транспорта не се стигна, но ми беше обещан отговор на писмото ми в съответствие с резолюцията на кмета. Няколко пъти се обаждах по телефона и обещанието бе потвърждавано от Н. Янакиев, но отговор не идваше. През лятото участвах в телевизонно предаване по темата заедно с общинския съветник от ГЕРБ г-н Държиков (от ОП ОКТ отказаха участие в предаването), с когото сме практически единомишленици и изпратих второ писмо до кмета, защото резолюцията му все още не бе изпълнена и отговор на писмото ми нямаше.
 Годината измина и цената на картите за преференциални пътувания бе увеличена с 20 %. Написах трето писмо до г-н кмета (вж. второ и трето писмо в http://www.mitev.eu/?p=1974 ) Третото писмо очевидно подейства и след около десет месеца най-после получих писмо –„отговор” от директора на ОП ОКТ. http://www.mitev.eu/?p=2038 Предизвикан от характера на този отговор, изпратих писмо до г-н Янакиев. http://www.mitev.eu/?p=2042 Последва второ негово писмо до мен http://www.mitev.eu/?p=2047 и съответно мое второ писмо до него – http://www.mitev.eu/?p=2050 След това кореспонденцията секна, не по моя вина. Кметът и заместникът му по транспорта очевидно не проявиха по-нататъшен интерес към спора. Последва ново предаване по ПОТВ с участието на г-н Държиков и мен, на което отново не присъства никой от общината.
 Описах ви горните перипетии като илюстрация на упоритото нежелание на фирмите, ОП ОКТ и общинското ръководство да търси оптимизация на транспорта.
 Търсейки начин за по-нататъшно въздействие, стигнах до Вас. Убеден съм, че МГТ може да вози пътниците при цена на билета максимум 0,50 лв и с 30 до 50 % по-малък брой курсове (в зависимост от часовете на деня) и мога да предложа конкретни разчети за това. Това ще превърне пловдивският МГТ от недостъпен за хората с ниски доходи и стимулиращ чрез високата цена на билеите и картите употребата на личните автомобили, (което е главна причина за превръщането на Пловдив в един от най-запрашените градове в Европа) във фактор, който ще върне пътниците и ще способства за решаване на екологическите проблеми. За тази цел обаче е необходимо да се смени ценовата политика и стратегията на субсидиите и компенсациите за превозвачите.
 Възможност за това има. Според ОП ОКТ разходите на превозвачите са средно 1,70 лв/км. Според мен те са по-малко, но нека приемем за вярно казаното от тях число.
 Средната дължина на автобусните и тролейбусните линии е


text:
23,7 км (общо в двете посоки). При положение, че един километър струва на фирмите 1,70 лв, то един курс струва средно 40,29 лв (23,7 х 1,7 = 40,29). Ако броят на курсовете по линиите се намали, така че превозните средства да превозват в едната посока 50 пътника и в обратната посока също 50 пътника – т.е. общо сто пътника, себестойността на едно пътуване ще е 0,40 лв. (40,29 : 100 = 0,40). Припомням, че цената на билета в момента е 1,00 лв.
 Както посочих по-горе, обикновените автобуси и тролейбуси са предназначени за превоз максимално на 100 пътници (36 седящи и 64 правостоящи). Съчленените автобуси и тролейбуси естествено могат да превозват по-голям брой пътници. Вижда се, че дори при използването на 50 % от капацитета на превозните средства себестойността на едно пътуване е 0,40 лв.. Ако се превозят в едната посока 75 и в обратната посока 75 пътника, то себестойността пада още повече и става приблизително 27 стотинки ( 40,29 лв: 150 = 0,268 лв.), Като се има предвид, че пътниците, които пътуват от начална до крайна спирка са малко на брой, а на повечето спирки има слизане и качване, няма да се стигне до препълване на превозните средства, защото средният брой пътници в тях по всяко време обикновено ще е под 75.
 Тези изчисления показват, че в мемента цената на билетите от 1 лв е несъразмерно висока и долу-горе съответства на положение, при което се превозват в едната посока 20 пътника и в обратната посока – 20 пътника, т.е. общо 40. В такъв случай себестойността на едно пътуване ще е 1 лв, превозвачите няма да имат печалба и ще разчитат на субсидии и компенсации.
 Моето предложение е броят на курсовете да бъде намален с 30 до 50 % в зависимост от различните части на деня. Разходите на фирмите съответно ще бъдат намалени с 30 до 50 %.. В момента по официални данни те възлизат на 32 000 000 лв и спокойно могат да бъдат сведени до максимално 20 млн. лв. Съответно трябва цената на билетите да бъде най-много 0,50 лв. за да може транспортната услуга да бъде достъпна и за нискодоходните групи население. Те също плащат ДДС при всяка своя покупка, плащат и други държавни и местни данъци и такси, т.е. участват във формирането на приходната част на бюджета на държавата и общината, от където се дават субсидии и компенсации за превозвачите, но при сегашната цена на билетите нямат финансовата възможност редовно да ползват МГТ.
 Ниската цена на билетите ще направи неизгодно ползването на личните автомобили в значителна степен, което логично ще доведе до намаляване на автомобилния поток по улиците на града с всички произтичащи от това благоприятни последици от екологическа гледна точка (по-малко шум, по-малко прах, по-малко вредни газове, по-малко задръствания, по-висока средна скорост и т.н.).
 Според мен ще бъде бъде възможно и уместно да се въведе пътуване с евтини карти, които да важат за всички линии и да дават право да се пътува без билет. Сега такива карти има за учащи, пенсионери, инвалиди, майки с деца до 3


text:
години и др. Ако билетът бъде с цена 0,50 лв, картите биха могли да бъдат с цена 20 лв, т.е. да покриват минимум 40 пътувания на месец. Сега виждам че се продават карти само за някои линии на цена 30 лв месечно, но както се вижда от данните на ОП ОКТ картите рядко се купуват и приходите от тях са незначители (поне така е според отчетените данни).
 Търсенето на транспортната услуга е с висока еластичност и реагира обратно пропорционално на движението на цената на билетите. Така например по данни от ОП ОКТ броят на закупените преференциални карти за пътуване е намалял от около 80 000 през 2009 г.на около 40 000 през 2010 г.. Цената на картите до 2009 г. беше на ниво 15 – 50 лв годишно (в зависимост от доходите) и даваше право на пенсионерите над 70 години и на инвалидите да пътуват по всички линии без билет. От 2010 г. картите станаха с цена 10 лв. месечно, т.е. 120 лв. годишно за всички преференциални групи с право на пътуване без билет и резултатът е повече от красноречив – броят на закупените карти е намалял наполовина. Като капак на всичко цената на преференциалните карти бе увеличена през 2011 г. с 20 % и сега тя е 144 лв. годишно (12 лв месечно) В София цената на картите за същата категория пътници е 8 лв. месечно. Това е красноречив пример за късогледа и неадекватна от икономическа гледна точка ценова политика на общинското ръководство и на фирмите-превозвачи.
 При положение, че само 100 000 граждани на Пловдив си купят карти за 20 лв, месечно,това ще означава годишно 20 000 000 лв. приходи за превозвачите с ДДС. Ако към тях се прибавят преференциалните карти за пенсионери, учащи и т.н. които да са с цена максимум 40 лв годишно, това ще доведе до по-масовото им купуване и бройката от 80 000 отново ще бъде достигната. Това ще означава още 3, 200 000 лв приходи с ДДС годишно. Отделно ще има продажба на билети за тези, които не желаят да закупят карти и пътуват по-рядко. При това положение би могло да се помисли в Пловдив да се въведе безкондукторно обслужване като в София и разходите да бъдат намалени още повече.
 За да станат възможни горните разчети, трябва интервалът на движение между отделните коли да не бъде по-малък от 10 минути (сега доста линии се движат на интервал 5 минути с едноцифрен брой пътници) и да не надвишава 20 минути в зависимост от натовареността на отделните линии. И ТРЯБВА НАВСЯКЪДЕ ПО СПИРКИТЕ ДА ИМА РАЗПИСАНИЕ. Срамота е вторият град на България да няма не само разписание, но на много места да няма въобще и обозначаване на спирките.
 Когато има разписание и то се спазва, когато цената на билетите и картите е ниска, гражданите няма да се сърдят, че интервалът между колите не е 5, 7,8,9,10,12 минути, както е сега, а ще бъде 10, 15, 20 минути. Сега има само една линия с интервал 20 минути и една с интервал 30 минути между отделните курсове) В