text:
16 октомври 2017 (понеделник)
 Въззивно наказателно от общ характер дело 391/2017 – 09.30 часа
 Подсъдим по процеса е: Г. М. Н. (р.1983г.)
 Със своя присъда от 15.06.2017 г. по НОХД 264/2017 г., Окръжен съд – Русе е признал подсъдимия Г. М. Н. от гр. Русе за невинен в това на 10.12.2009 г. в гр. Русе, чрез използване на документи с невярно съдържание – справка-декларация за ДДС, дневник за покупки към нея и четири данъчни фактури, издадени от ЕТ „Джорджи 09“ – Г. И., с. Просена обл. Русе на „НИККОМ-ГН“ ЕООД-гр. Русе, се опитал да получи от държавния бюджет неследваща се парична сума на стойност 13 400 лева – особено големи размери, като деянието останало недовършено поради независещи от волята му причини.
 На основание чл. 304 от НПК, ОС-Русе оправдал изцяло Г. М. Н. по повдигнатото му от прокуратурата обвинение по чл. 256 ал. 2, пр. 3, вр. ал. 1, пр. 1, вр. чл. 18 ал. 1 от НК.
 Делото в Апелативен съд – Велико Търново е образувано по въззивен протест от Окръжна прокуратура – Русе.
 Въззивно наказателно от общ характер дело 317/2017 – 10.00 часа
 Подсъдим по процеса е: П. С. О. (р. 1973г.)
 Със своя присъда от 03.07.2017 г. по НОХД 617/2017г, Окръжен съд -Плевен е признал подсъдимия П. С. О. за виновен в това, че на 17.04.2017 г. в гр. Плевен, умишлено умъртвил своята майка – Г. П. О. (р. 1950г.), ( чрез нанасяне с кухненски нож на прободно-порезна рана отгоре-надолу в областта на шията на пострадалата ).
 Въззивно наказателно от общ характер дело 361/2017 – 10.30 часа
 Подсъдими по процеса са: Ц. П. П. (р. 1992.г) и Н. М. С. (р.1988г.)
 Със своя присъда от 06.06.2017 г. по НОХД 155/2017г, Окръжен съд - Плевен е признал подсъдимите Ц. П. П. от с. Садовец и Н. М. С. от с. Буковлък за виновни в това, че на 10.04.2014 г. в гр. Плевен, при условията на независимо съпричиняване, при управление на МПС – лек автомобил „Рено Лагуна“, управляван от Ц. П.П. и лек автомобил „Опел Вектра“, управляван от Н.М. С., нарушили разпоредби на Закона за движението по пътищата (чл. 20 ал. 1, ал. 2 и чл. 50 ал. 1 от Ц. П. П. и чл. 15, чл. 20 ал. 1 и ал. 2 от Н. М. С.), вследствие на което, по непредпазливост причинили смъртта на В. П. Н. от гр. Плевен, като Н. М. С. не е имал и необходимата правоспособност за управление на МПС.
 На основание чл. 343, ал. 1 б „в“, вр. чл. 342, ал. 1, вр. с чл. 54 от НК, Окръжен съд – Плевен осъдил подсъдимия Ц. П. П. на 3 години лишаване от свобода, като на основание чл. 66 ал. 1 от НК, отложил изпълнението на наложеното наказание с изпитателен срок от пет години (условно). На основание чл. 343г., подсъдимият се лишава и от право да управлява МПС за период от пет години, считано от влизане на присъдата в сила.
 На основание чл. 343, ал. 3, предл. 4, б „б“, вр. ал. 1 б

type: other


text:
„в“, вр. чл. 342, ал. 1, вр. чл. 2, ал. 2, вр. чл. 54 от НК, Окръжен съд – Плевен осъдил подсъдимия Н. М. С. на 8 години лишаване от свобода, които да изтърпи при първоначален общ режим.
 Делото в Апелативен съд – Велико Търново е образувано по протест на Окръжна прокуратура – Плевен и въззивна жалба от подсъдимия Н.М. С.
 Въззивно наказателно от общ характер дело 388/2017 – 11.00 часа
 Със своя присъда от 05.06.2017 г. по НОХД 514/2016, Окръжен съд - Плевен е признал подсъдимия Л. Й. К. за виновен, в това, че на 07.11.2015 г. в гр. Славяново, Плевенска обл., около 07.00 часа, на път PVN 2145 при управление на МПС – лек автомобил „Тойота 4 Рънър“, собственост на Й. Г. К. от гр. Плевен, нарушил правилата за движение по пътищата – чл. 20 ал. 1 и чл. 20 ал. 2 от ЗДвП и като не изпълнил задължението си да контролира непрекъснато превозното средство, което управлявала и задължението си да съобрази скоростта си на движение с атмосферните условия и със състоянието на пътя (мъгла, мокър асфалт, завой с десен вираж и отрицателен наклон), за да бъде в състояние да спре пред всяко предвидимо препятствие, като движейки се със скорост около 40км./ч., загубил контрол над управлявания от него автомобил, който поднесъл, преминал през лентата за насрещно движение, напуснал пътното платно и ударил намиращия се край пътя С. А. М. от с. Бръшляница, обл. Плевен, вследствие на което по непредпазливост причинил смъртта му.
 Въззивно наказателно от общ характер дело 364/2017 – 11.30 часа
 Подсъдим по процеса е: М. А. А. (р. 1988г.)
 Със своя присъда от 30.06.2017 г., по НОХД 80/2016 г. Окръжен съд – Габрово е признал подсъдимия М. А. А. за виновен в това, че на 31.07.2015 г., около 23.40 ч. в село Батошево, до „Перилото“, в пияно състояние (с установена концентрация на алкохол 0,79 промила) и без да е правоспособен водач на МПС, при управление на МПС, категория „В“ – лек автомобил „Ауди А4“, собственост на З. Н. М. от гр. Севлиево, със скорост не по-малка от 90 км./ч., нарушил правилата за движение по пътищата – чл. 5, ал. 3, т. 1 от ЗДвП; чл. 21. ал. 1 от ЗДвП и чл. 150 от ЗДвп, като вследствие на това, по непредпазливост причинил смъртта на Б. Н. М. от с. Сенник, общ. Севлиево и средни телесни повреди на А. З. Н. от с. Сенник.
 На основание чл. 343, ал. 3, б „б“, предл. първо, вр. с ал. 4 и ал.1, б „в“, вр с чл. 342 ал. 1 от НК, Окръжен съд – Габрово осъдил подсъдимия на 6 години лишаване от свобода, при първоначален общ режим.
 Делото в Апелативен съд – Велико Търново е образувана на основание въззивна жалба от подсъдимия.
 12 октомври 2017 (четвъртък)
 Въззивно наказателно от общ характер дело 375/2017 – 09.00 часа
 Подсъдим по процеса е: Ц. А. П. (р. 1975г.)
 Със своя присъда от 14.07.2017 г. по НОХД 898/2016, Окръжен съд - Плевен е признал подсъдимия Ц. А. П. от гр. Плевен за


text:
виновен в това, че на 18.01.2015 г., около 14.40 часа, в гр. Плевен, на ул. „Шипка“, при управление на лек автомобил „Фиат Пунто“, без да има необходимата правоспособност, нарушил правилата за движение по пътищата – чл. 21 ал. 1 от ЗДвП, като превишил скоростта от 50 км./ч. докато се намирал в населено място и чл. 116 от ЗДвП като по непредпазливост причинил смъртта на Н. В. Б. (р. 1924 г. ) от гр. Плевен.
 На основание чл. 343 ал. 3, пр. 4, б. „б“, пр. 1, вр. с ал. 1, б. „в“, пр. 1, вр. с чл. 342, ал. , пр. 3, вр. с чл. 2, ал. 1, вр. с чл. 54 от НК, го осъдил на
 3 години лишаване от свобода при първоначален общ режим на изтърпяване.
 Въззивно наказателно от общ характер дело 379/2017 – 09.30 часа
 Подсъдим по процеса е: В. Б. А. (р. 1981г.)
 Със своя присъда от 13.07.2017 г. по НОХД 13/2017, Окръжен съд - Плевен е признал подсъдимия В. Б. А. от гр. Пордим за виновен в това, че на 08.09.2016 в гр. Плевен, по непредпазливост причинил смъртта на П. М. К. (р. 1944г.) от гр. Пордим, в следствие на умишлено нанесена на 30.08.2016 г. в гр. Пордим средна телесна повреда, изразяваща се в черепномозъчна травма – масивен излив на кръв под меките мозъчни обвивки, с оток на мозъка, довела до разстройство на здравето, временно опасно за живота.
 На основание чл. 124, ал. 1, пр. 2, вр. чл. 129 ал. 2, вр. чл. 54 от НК, Окръжен съд – Плевен осъдил подсъдимия на 4 години затвор при първоначален строг режим.
 Със същата присъда и на основание чл. 45 от ЗЗД, В. Б. А. е осъден и да заплати сумата от по 27 000 на всеки от тримата граждански ищци по делото, като обезщетение за претърпените от тях неимуществени вреди в резултат от престъплението.
 09 октомври 2017 (понеделник)
 Въззивно наказателно от общ характер дело 315/2017 – 09.30 часа
 Подсъдим по процеса е: П. Р. В. (1983г.)
 Със своя присъда от 23.06.2017 г. по НОХД 19/2017 г., Окръжен съд – Габрово е признал подсъдимия П. Р. В. от с. Царева ливада за виновен в това, че на 28.08.2014 г., около 03.00 часа, в с. Царева ливада, община Дряново, след счупване на стъклена бутилка със запалителна течност, направил опит да запали имущество със значителна стойност, намиращо се на тераса-ресторант към хотел „Царева ливада“ – всички вещи, мебели и техника на обща стойност 5 567 лева, собственост на „Бългериан интърнешинъл бизнес“ ООД – гр. Габрово.
 На основание чл. 330 ал. 1, вр. чл. 18 ал. 1 от НК, при условията на чл. 55 ал. 1, т. вр. чл. 58 б „а“ от НК (съкратено съдебно следствие), Окръжен съд – Габрово е осъдил подсъдимия на 6 месеца лишаване от свобода, които да изтърпи при първоначален обш режим.
 Със същата присъда подсъдимият е бил признат за невинен в това пожарът да е представлявал опасност за живота на настанените в хотела десет лица, поради което го е оправдал по първоначално повдигнатото му


text:
от прокуратурата обвинение по чл.330 ал. 2 т. 1 от НК.
 Въззивно наказателно от общ характер дело 320//2017 – 10.00 часа
 Подсъдим по процеса е: Ц.А. К. (р. 1946г.)
 Със своя присъда от 26.06.2017 г. по НОХД 284/2017г, Окръжен съд -Русе е признал подсъдимия Ц. А. К. за виновен в това, че на 12.09.2015 г. в Русе, при управление на моторно превозно средство – лек автомобил „Ситроен Ксара“, нарушил правилата за движение по пътищата – като не изпълнил задължението си да намали скоростта и да спре при възникване опасност за движението (чл. 20 ал. 2 от ЗДвП) – пресичащия пешеходец Д. А. Д., както и задължението да бъде внимателен и предпазлив към пешеходците и особено към престарелите хора (чл. 116 от ЗДвП), с което по не предпазливост причинил смъртта на пешеходеца Д. А. Д. и след деянието избягал от местопроизшествието.
 На основание чл. 343 ал. 3, пр. 5 б „б“, пр. 1, вр. ал. 1 б „в“, вр. чл. 342 ал. 1 пр. 3, вр. чл. 2 ал. 2 и чл. 58а, ал. 1 (съкратено съдебно следствие) от НК, Окръжен съд – Русе осъдил подсъдимия на 3 години лишаване от свобода. На основание чл. 66 ал. 1 от НК, отложил изпълнението на така определеното наказание с изпитателен срок от пет години (условно).
 На основание чл. 343г. вр. с чл. 37 ал. 1. т. 7 от НК, лишил подсъдимия Ц. А. К. от право да управлява МПС за срок от пет години.
 Делото е образувано по въззивна жалба от частните обвинители.
 Въззивно наказателно от общ характер дело 374//2017 – 11.00 часа
 Подсъдим по процеса е: М. И. С. (р. 1997г.)
 Със своя присъда от 14.07.2017 г. по НОХД 41/2017г, Окръжен съд -Габрово е признал подсъдимия М. И. С. от с. Ряховците, община Севлиево за виновен в това, че на 12.08.2015 г. около 19.20 ч. в гр. Севлиево, ул. „Стефан Пешев“, при управление на МПС – лек автомобил „Фолксваген Голф“ нарушил правилата за движение – чл. 20 ал. 2 и чл. 119 ал. 1 от ЗДвП и на пешеходна пътека, по непредпазливост причинил смъртта на Б. Г. С. от гр. Севлиево (р. 1927г.)
 На основание чл. 343 ал. 3, б „б“, предл. 1, вр. с ал. 1 б „в“, предл. 1, вр. чл. 342, ал. 1 от НК, при условията на чл. 55 ал. 1, т. 1 от НК, първоинстанционният съд го осъдил на 1 година и 6 месеца лишаване от свобода. На основание чл. 66 ал. 1 отложил изпълнението на така определеното наказание с изпитателен срок от четири години. (условно) На основание чл. 343г от НК, ОС-Габрово лишил М. И. С. от право да управлява МПС за срок от две години, считано от влизане на присъдата в сила.
 Със същата присъда подсъдимият е признат за невинен по обвинението в това да е нарушил правилата за движение по чл. 20 ал. 1 и чл. 116 от ЗДвП.
 Делото в Апелативен съд – Велико Търново е образувано по въззивна жалба от частните обвинители.
 Въззивно наказателно от общ характер дело 287/2017 – 11.30 часа


text:
Подсъдим по процеса е: М. А. М. (р. 1995г.)
 Със своя присъда от 10.04.2017 г. по НОХД 125/2016, Окръжен съд - Ловеч е признал подсъдимия М. А. М. от с.Брестница, обл. Ловеч за невиновен в това, на 19.10.2014 г. в с. Брестница, в имот находящ се на ул. „Васил Левски“ да е направил опит да отнеме чужди движими вещи – пари от владението на П. С. П. ( р. 1936г.) от същото село, с намерението противозаконно да ги присвои като употребил за това сила и грабежът е придружен с убийството на П. С. П. и грабежът е останал недовършен, поради ненамирането на парите.
 На основание чл. 304 от НПК, Окръжен съд – Ловеч оправдал подсъдимия по повдигнатото му от прокуратурата обвинение по чл. 199 ал. 2, т. 2, предл. 1 , вр. с чл. 198 ал. 1, вр. чл. 18 ал. 1 от НК.
 Делото в Апелативен съд – Велико Търново е образувано на основание протест от Окръжна прокуратура – Ловеч и въззивни жалби от частните обвинители.
 Въззивно наказателно от общ характер дело 377/2017 – 12.00 часа
 Със своя присъда от 23.05.2017 г. по НОХД 159/2016, Окръжен съд - Ловеч е признал подсъдимия В. К. П. от гр. Велико Търново за виновен в това, че на 19.12.2014 г., около 18.50 ч. в село Сопот, област Ловеч, на ул. „Софийска“, при управление на лек автомобил „Фиат Пунто“, негова собственост, нарушил правилата за движение по пътищата – чл. 21 ал. 1, пр. 2 от ЗДвП, като се движел със скорост 80,5 км./ч. и чл. 15 ал. 1 от ЗДвП– движил се в насрещната лента и по непредпазливост и в условията на независимо съпричиняване с неизвестен извършител, причинил смъртта на П. В. К. (р. 1934г.) от с. Сопот.
 02 октомври 2017 (понеделник)
 Въззивно наказателно от общ характер дело 297/2017 – 09.30 часа
 Подсъдим по процеса е: Д. В. К. (1993г.)
 Със своя присъда от 15.05.2017 г. по НОХД 100/2017 г., Окръжен съд – Русе е признал подсъдимия Д. В. К. от гр. Русе за виновен в това, че за времето от 16.06.2016 г. до 17.06.2016 г. в гр. Русе, в условията на продължавано престъпление – на два пъти, без надлежно разрешително държал с цел разпространение високорискови наркотични вещества – марихуана, екстази, метамфетамин и разпространил чрез продажба на И. В. Д. от гр. Русе високорисково наркотично вещество – бяло кристално вещество с нетно тегло 0.42 гр. и съдържание на метамфетамин – 57,9% тегловни, на стойност 10,50 лева, като всички наркотични вещества са на обща стойност 1495 лева.
 На основание чл. 354а, ал.1, пр. 4 и пр. 5, вр. чл. 26, ал. 1 и чл. 54 ал. 1 от НК, Окръжен съд –Русе осъдил подсъдимия на лишаване от свобода за срок от 4 години, което да изтърпи при първоначален строг режим. На основание чл. 55 ал. 3, първоинстанционният съд не наложил предвиденото за този престъпен състав наказание „глоба“.
 Делото в Апелативен съд – Велико Търново е образувано по протест на Окръжна прокуратура – Русе и въззивна жалба от защитника на подсъдимия.
 Въззивно наказателно от общ


text:
характер дело 330//2017 – 09.30 часа
 Подсъдим по процеса е: М. А. (р. 1979г.)
 Със своя присъда от 12.07.2016 г. по НОХД 816/2015г, Окръжен съд Плевен е признал подсъдимия М. А. (македонски гражданин с постоянен адрес в гр. София) за виновен в това, че на 07.07.2011 г. в гр. Плевен извършил два пъти финансова операция с имущество – парична сума в размер на 83 000 лева, за която знаел, че е придобита от А.Б. К. чрез тежко умишлено престъпление – измама по чл. 210, ал. 1 т. 5, вр. чл. 209, ал. 1 от НК.
 На основание чл. 253 ал. 4, вр. ал. 3 т. 2, вр. ал. 1 предл. 1 (пране на пари), вр. чл. 54 и чл. 66 ал. 1, първоинстанционният съд го е осъдил на 3 години лишаване от свобода, чието изпълнение отложил условно с изпитателен срок от пет години, като е наложил на подсъдимия и глоба в размер на 20 000 лева. На основание чл. 253 ал. 6 от НК, М. А. е осъден и да заплати в полза на държавата парична сума в размер на 83 000 лева.
 Със същата присъда ОС Плевен е признал за виновен и подсъдимия А. Б. К. от гр. Плевен в това, че на 06.07.2011 г. в гр. Плевен извършил на два пъти финансова операция с недвижимо имущество – парична сума в размер на 94 000 лева, за която знаел, че е придобита от него чрез тежко умишлено престъпление – измама по чл. 210, ал. 1 т. 5, вр. чл. 209 ал. 1 от НК. На основание чл. 253 ал. 4, вр. ал. 3, т. 2, в. ал. 1, предл. 1, вр. чл. 54, вр. чл. 66 ал. 1 от НК, на подсъдимия е определено наказание в размер на 3 години лишаване от свобода, чието изпълнение е отложено условно с изпитателен срок от 5 години, както и да заплати глоба в размер на 20 000 лева. На основание чл. 253 ал. 6 от НК, Александър Б. К. е осъден и да заплати сумата от 94 000 лева в полза на държавата.
 На основание чл. 25, вр. чл. 23 от НК, Окръжен съд Плевен е определил едно общо наказание, измежду наложените на подсъдимия по три предишни наказанителни дела от общ характер в РС и ОС Плевен, а именно 3 години и 6 месеца лишаване от свобода, като е увеличил на основание чл. 24 ал. 1 от НК това наказание с шест месеца и е определили А. Б. К. да изтърпи общо 4 години лишаване от свобода при първоначален строг режим в затвор. Към него е присъединил и наказанието глоба в размер на 20 000 лева, както и това по чл. 253 ал. 6 от НК, с което е постановено той да заплати 94 000 лева в полза на държавата.
 На основание въззивни жалби от защитниците на двамата подсъдими, в Апелативен съд – Велико Търново е било образувано ВНОХД 333/2016 г., по което ВТАС произнесъл решение, с което потвърдил присъдата на първоинстанционния съд. То е било обжалвано пред Върховния касационен съд, като


text:
със свое решение от 24.07.2017 г. ВКС е потвърдил решението в частта, касаеща подсъдимия А. Б. К., но е отменил частта, в която М. А. е признат за виновен да е извършил престъпление по чл. 253 ал. 4 от НК (пране на пари), като е върнал делото за ново разглеждане от друг състав на ВТАС само в отменената му част.
 Въззивно наказателно от общ характер дело 245/2017 – 10.00 часа
 Подсъдим по процеса е: З. П. А. (р. 1940г.)
 Със своя присъда от 23.05.2017 г. по НОХД 185/2017, Окръжен съд - Плевен е признал подсъдимия З. П. А. от гр. Плевен за виновен в това, че на 15.06.2016 г. в с. Крушовене, обл. Плевен, на ул. "Г. Димитров" в посока на движение за село Брегаре, при управление на МПС - лек автомобил "ВАЗ 21013" с плевенска регистрация, нарушил правилата за движение по пътищата, установен в ЗДвП, а именно чл. 21 ал. 1 ("При избиране скоростта на движение, на водача на ППС е забранено да превишава стойността на скоростта от 50 км/ч в населено място") и по непредпазливост причинил смъртта на Д. В. Д. (р. 2004 г.) от с. Крушовене, обл. Плевен.
 На основание чл. 343 ал. 1 б "в", вр. чл. 342, ал. 1 и вр. чл. 55 ал. 1 т. 1 от НК, Окръжен съд - Плевен го осъдил на 1 година и 8 месеца лишаване от свобода на подсъдимия. На основание чл. 66 ал. 1 от НК, отложил условно изпълнението на така определеното наказание с изпитателен срок от 3 години. На основание чл. 343г. от НК, ОС-Плевен лишил З. П. А. от право да управлява МПС за срок от 2 години.
 Делото в Апелативен съд - Велико Търново е образувано по въззивна жалба от подсъдимия лично.
 Въззивно наказателно от общ характер дело 294/2017 – 10.30 часа
 Със своя присъда от 10.04.2017 г. г. по НОХД 38/2016, Окръжен съд - Габрово е признал подсъдимия И. Н. М. от гр. София за невинен в това на 14.03.2013 г. около 19.00 в гр. Габрово на ул. „Брянска“ 30, като технически ръководител на строежа на изпълнителя „Топлик“ ООД гр. София по проект „Зелени инвестиции на енергийна ефективност в 13-етажна административна сграда“ да е причинил смъртта на Б. Х. Б. от гр. Габрово (р. 1979г.), поради немарливо изпълнение на занятие, представляващо източник на повишена опасност – да е нарушил Заповед No 1 от 27.12.2012 г. за спиране на строежа поради лоши климатични условия, издадена от В. П., упражняваща строителен надзор на обекта, част от строителните книжа, с което да нарушил чл. 163 ал. 1 от ЗУТ и след това, при извършвания монтаж на скеле тип „Мато 1“ да не е спазил изискванията на Ръководство за монтаж от производителя, с което да е нарушил чл. 87 ал. 1 от Наредба No 2 от 22.03.2004 и в резултат на това, при влошаване на климатичните условия, изразяващо се в бурен вятър, конструкцията се отделила от сградата и неукрепена (съгласно изискванията за ветрово осигуряване) дъска се отделила от скелето и при падането си причинила несъвместими с живота


text:
травми на пострадалата.
 Делото в Апелативен съд – Велико Търново е образувано на основание въззивен протест от Окръжна прокуратура – Габрово.
 Въззивно наказателно от общ характер дело 304/2017 – 11.00 часа
 Подсъдим по процеса е: И. В. Г. (р.1952г.)
 Със своя присъда от 08.06.2017 г. г. по НОХД 94/2017, Окръжен съд - Плевен е признал подсъдимия И. В. Г. от гр. Плевен за виновен в това, че на 17.04.2016 г. в зеленчукова градина, намираща се в местността „Над линията“, в землището на гр. Долна Митрополия, обл. Плевен, по непредпазливост причинил смъртта на А. С. С. от с. Горна Митрополия, обл. Плевен, която настъпила 29.04.2016 г. в гр. Плевен, чрез действия, които спадат към правно регламентирана дейност, представляваща източник на повишена опасност, като извършвал работа със земеделска техника при дейност „почвообработка“, която той нямал право да упражнява, като нарушил разпоредбите на: Кодекса на труда, ЗЗБУТ, Закона за регистрация и контрол на земеделската и горската техника, Наредба 12/22.04.2009 г. на МЗХ за условията и реда за придобиване и отнемане правоспособност за работа със замеделска и горска техника, Наредба 7/23.09.2009 г. за минималните изисквания за здравословни и безопасни условия на труд на работните места при използване на работното оборудване и Правилата за осигуряване на здравословни и безопасни условия на труд в предприятията и дейностите от отрасъл „Земеделие“, утвърдение със Заповед РД-09-148/19.02.2002 г. на Министъра на земеделието и храните,
 като след деянието направил всичко зависещо от него за спасяване на пострадалата А. С. С..
 На основание чл. 123, ал. 4, предл. 1, вр. ал. 2, вр. ал. 1 и чл. 54 от НК, Окръжен съд – Плевен осъдил подсъдимия на 1 година лишаване от свобода, като на основание чл. 66 ал. 1 от НК, отложил изпълнението на така определеното наказание с изпитателен срок от три години (условно)
 Делото в Апелативен съд – Велико Търново е образувано на основание въззивни жалби от защитника на подсъдимия и от повереника на частните обвинители.
 Въззивно наказателно от общ характер дело 256/2017 – 11.30 часа
 Подсъдим по процеса е: К. В. Б. (р. 1974г.)
 Със своя присъда от 27.04.2017 г. по НОХД 375/2017, Окръжен съд - Плевен е признал подсъдимия К. В. Б. от гр. Бяла Слатина, обл. Враца за виновен в това, че на 18.11.2016 г. в гр. Кнежа, обл. Плевен, на кръстовището на ул. "Димитър Бутански" и ул. "Никола Вапцаров", срещу прехода за турската махала, при управление на МПС- товарен автомобил "Фолксваген Кади" с плевенска регистрация, собственост на "Автотехника-ПМ" ЕООД гр. Плевен, нарушил правилата за движени по пътищата - чл. 21 ал. 1 от ЗДвП ("При избиране скоростта на движение на водача на ППС от категория "В" в населени места е забранено да превишава скоростта от 50 км./ч.") и по непредпазливост причинил смъртта на 82-годишната Х. М. К. от гр. Кнежа, като деецът след деянието направил всичко зависещо от него за оказване на помощ на пострадалата.
 На основание чл. 343а ал. 1, б. "б", вр. чл. 343 ал. I, б "в", вр. чл. 342 ал. I от НК, вр. чл. 58а, ал. 4, вр. чл. 55 ал.


text:
1, т. 2, б "б" от НК, ОС-Плевен осъдил подсъдимия на "пробация", включваща задължителна регистрация по настоящ адрес за срок от шест месеца с периодичност два пъти седмично и задължителни периодични срещи с пробационен служител за срок от шест месеца. На основание чл. 343г. от НК, подсъдимият е лишен от право да управлява МПС за срок от шест месеца.
 Делото в Апелативен съд - Велико Търново е образувано на основание въззивен протест от Окръжна прокуратура - Плевен.
 Въззивно наказателно от общ характер дело 342/2017 – 12.00 часа
 Подсъдими по процеса са: Л.Б. М. (р. 1988г.) и М. А. О. (р.1982г.)
 Със своя присъда от 29.05.2017 г. по НОХД 171/2017, Окръжен съд - Плевен е признал подсъдимите Л. Б. М. и М. А. О. за виновни в това, че на 26.08.2016 г. около 16.30 ч. в гр. Плевен на ул. „Иван Вазов“, в съучастие помежду си – Л. Б. М. като извършител, а М. А. О. като подбудител и помагач, отнели чужда движима вещ – златно колие 14 карата, 25 гр. – на стойност 1750 лева от владението на собственичката В. М. Б., с намерението противозаконно да я присвоят, като употребили за това сила, като грабежът представлява опасен рецидив.
 На основание чл. 199, ал. 1. т. 4, вр. с чл. 198 ал. 1, алт .1 вр. с чл. 29, ал. 1 б „А“ и б „Б“, вр. чл. 20 ал. 2 от НК, Окръжен съд – Плевен осъдил подсъдимия Л. Б. М. на 12 години лишаване от свобода при първоначален строг режим
 На основание чл. 199 ал. 1, т. 4, вр. с чл. 198 ал. 1, алт. 1, вр. с чл. 29 ал. 1 б „А“, вр. чл. 20, ал. 3 и ал. 4, Окръжен съд – Плевен осъдил подсъдимия М. А. О. на 15 години лишаване от свобода при първоначален строг режим.
 Делото в Апелативен съд – Велико Търново е образувано на основание въззивни жалби от подсъдимите и техните защитници.
 25 септември 2017 (понеделник)
 Въззивно наказателно от общ характер дело 309/2017 – 09.30 часа
 Подсъдим по процеса е: Д. М. Б. (1988г.)
 Със своя присъда от 17.05.2017 г. по НОХД 43/2016 г., Окръжен съд – Велико Търново е признал подсъдимия Д. М. Б. в това, че на 06.11.2014 г. в гр. Горна Оряховица без надлежно разрешително разпространил чрез продажба на В. И. П. от гр. Горна Оряховица 0,84 грама бяло-жълто прахообразно вещество, съдържащо амфетамин, пирацетан, цинаризин, кофеин и съдържание на наркотично действащ компонент – амфетамин 12%, с теглова стойност в лева – 25 лв, представляващо високорисково наркотично вещество по смисъла на Списък 1 към чл. 3, ал. 2. т. 1 на ЗКНВП.
 На основание чл. 354 „а”, ал. 1, пр. 5, алт. 1, чл. 36 и чл. 54 от НК, Окръжен съд – Велико Търново наложил на Д. М. Б. наказание от 2 години и 6 месеца лишаване от свобода при първоначален общ режим, както и да заплати 5000 лева глоба в полза на държавата.
 Със същата присъда, ВТОС е признал подсъдимия В.И. П. за виновен в това, че на


text:
06.11.2014 г. в гр. Горна Оряховица, придобил без надлежно разрешително гореописаното вещество от Д. М. Б. , като деянието представлява маловажен случай.
 На основание чл. 354 „а”, ал. 5, чл. 36 и чл. 54 от НК и чл. 78а от НК, първоинстанционният съд го освободил от наказателна отговорност, като вместо това му наложил административно наказание „глоба“ в размер на 1000 лева, като на основание чл. 304 от НПК, го оправдал по първоначално повдигнатото му обвинение по чл. 354а, ал. 3, пр.1 и пр. 2, алт. 1 т. 1 от НК.
 Делото в Апелативен съд – Велико Търново е образувано по въззивна жалба от защитника на Добромир М. Б. (делото продължава само по отношение на него).
 Въззивно наказателно от общ характер дело 312//2017 – 10.00 часа
 Подсъдим по процеса e: Б. С. Н. (р. 1984г.)
 Със своя присъда от 06.06.2017г. по НОХД 227/2017 г., Окръжен съд – Ловеч е признал подсъдимия Б.С. Н. от гр. Плевен за виновен, в това, че на 01.12.2016 г. около 17.00 часа в гр. Ловеч, ул. „Хан Крум“, при условията на опасен рецидив, отнел чужди движими вещи – парична сума в размера на 550 лева от владението на собственичката Н. Ц. П. (жена от гр. Ловеч), без нейно съгласие, с намерението противозаконно да ги присвои, като употребил за това сила – блъснал Н. Ц. П. върху кухненска маса в жилището.
 18 септември 2017 (понеделник)
 Въззивно наказателно от общ характер дело 229/2017 – 09.30 часа
 Подсъдим по процеса е: А. Д. А. (р. 1976г.)
 Със своя присъда от 24.04.2017 г. по НОХД 96/2017 г., Окръжен съд – Велико Търново е признал подсъдимия А. Д. А. от гр. В.Търново за виновен, в това, че 05.07.2013 г. на път II-55 (Велико Търново – Гурково), км 0+400, като правоспособен водач, при управление на собствения си товарен автомобил „Пежо Боксер“, в посока към гр. Велико Търново нарушил правилата за движение по пътищата – чл. 15 ал. 1 от ЗДвП - с управлявания от него товарен автомобил не се движил възможно най-вдясно на платното за движение, левите гуми на автомобила се движили в зоната на левия край на лентата за движение в посока гр. В. Търново; чл. 20 ал. 1 от ЗДвП – не съобразил скоростта на управлявания от него товарен автомобил с атмосферните условия – проливен валеж от дъжд, със състоянието на пътя – хлъзгава пътна настилка и на превозното средство – тегленото превозно средство е било с неработещ двигател и с неизправна кормилна и спирачна уредба, неработещи системи за почистване и обдухване на предното стъкло, с конкретните условия на видимост – намалена видимост в резултат от проливен валеж на дъжд, като се движил с 48 км./ч.. При възникнала опасност за движението – напускане на платното за движение от тегления автомобил и навлизането му в разделителния остров между двете пътни платна, не направил всичко възможно, за да намали скоростта и да спре превозното средство; Чл. 84 прел. 1 от ЗДвП – при теглене се движил със скорост от 48 км./ч. при разрешена максимална скорост от 40 км./ч.; Чл. 85 ал. 2,


text:
предл. 2 от ЗДвП – предприел теглене с гъвкава връзка на МПС, което било с неизправна кормилна и спирачна уредби поради неработещ двигател, при което не са работели пневмоусилвателя на спирачната система и хидроусилвателя на кормилната система; Чл. 87 т. 4 от ЗДвП – с управлявания от него товарен автомобил осъществил теглене при намалена видимост под 50 метра, а именно при видимост от порядъка на 15-20 метра, причинена от проливен валеж на дъжд, както и на неработещи системи за почистване и обдухване на предното съкло на тегления от него автомобил. Чл. 87 т. 5 от ЗДвП – с управлявания от него товарен автомобил „Пежо Боксер“ осъществил теглене с гъвкава връзка по хлъзгав път
 - в резултат на което, тегленият от него лек автомобил „Опел Астра“, управляван от правоспособния водач Н. А. Б. (р. 1959г. от гр. Горна Оряховица) се блъснал в монтираната в зоната на разпределителната полоса между двете пътни ленти, предпазна ограда (мантинела), която преминала през автомобила и тялото на водача, като му причинила несъвместимо с живота разкъсване на белите дробове и сърцето и с деянието си, А. А. причинил по непредпазливост смъртта на водача Н. А. Б.
 На основание чл. 343 ал. 1, б „в“, вр. чл. 342 ал. 1 пр. 3 от НК, вр. чл. 36, чл. 54 и чл. 58а ал. 1 от НК (съкратено съдебно следствие), Окръжен съд – Велико Търново осъдил А. А. на 1 година и 4 месеца лишаване от свобода, като на основание чл. 66 ал. 1 от НК, отложил изпълнението на така наложеното наказание условно с изпитателен срок от три години. На основание чл. 343г. от НК лишил подсъдимия от право да управлява МПС за срок от 2 години.
 Делото в Апелативен съд – Велико Търново е образувано на основание въззивни жалби от защитника на подсъдимия и от повереника на частния обвинител.
 Въззивно наказателно от общ характер дело 272//2017 – 09.30 часа
 Въззивно наказателно от общ характер дело 296//2017 – 11.00 часа
 Подсъдим по процеса e: М. Д. Д. (р. 1990г.)
 Със своя присъда от 29.05.2017 г. по НОХД 302/2017 г., Окръжен съд - Русе е признал подсъдимия М. Д. Д. от гр. Русе за виновен, в това, че на 03.09.2016 г. на главен път I-2 Русе-Варна, при управление на МПС - лек автомобил "Фолскваген Венто", нарушил правилата за движение - чл. 5, ал. 2. 1 ("На водача на ППС е забранено да управлява ППС под въздействието на алкохол"), чл. 16. ал. 1. т. 1 ("На пътно платно с двупосочно движение, на водача на ППС е забранено: когато платното има две пътни ленти да навлиза и да се движи в лентата за насрещно движение, освен при изпреварване и заобикаляне") и чл. 20 ал. 1 ("Водачите са длъжни да контролират непрекъснато ППС, които управляват") от ЗДвП, с което по непредпазливост причинил смърт на едно лице – С. Д. С. (р. 1962г. в гр. Щръклево) и средна телесна повреда на две лица - Н. С. З. и С. Ш. М. - и двете от с. Щръклево, като деянието е извършено в пияно състояние


text:
- с концентрация на алкохол в кръвта 2,18 промила, деецът е управлявал без да има необходимата правоспособност и случат е особено тежък.
 На основание чл. 343, ал. 4, вр. чл. 343 ал. 3, пр. 1, пр. 3 и пр. 5, б "б", пр. 2, вр. ал. 1 б "в", вр. с чл. 342, ал. 1 от НК и чл. 373 ал. 2, вр. чл.372 ал. 4, вр. чл. 371 т. 2 от НПК, вр. чл. 58а (съкратено съдебно следствие) и чл. 54 от НК, Окръжен съд - Русе го осъдил на 8 години лишаване от свобода.
 Със същата присъда, М. Д. Д. е признат за виновен и в това, че на 03.09.2016 г. на главен път I-2, в едногодишен срок от наказването му по административен ред за управление на МПС без съответното свидетелство за управление - управлявал МПС, лек автомобил "Фолксваген Венто" без съответно СУМПС.
 На основание чл. 343в, ал. 2, вр. ал. 1 от НК и чл. 373 ал. 2, вр. чл.372 ал. 4, вр. чл. 371 т. 2 от НПК, вр. чл. 58а (съкратено съдебно следствие) и чл. 54 от НК, Окръжен съд - Русе го осъдил на 1 година и 4 месеца лишаване от свобода, както и да заплати 1200 лв. глоба.
 На основание чл. 23 ал. 1 от НК, ОС-Русе определил едно общо наказание измежду наложените за двете деяния, а именно по-тежкото от тях - 8 години лишаване от свобода, което подсъдимият да изтърпи при първоначален строг режим и да заплати 1200 лева глоба в полза на държавата.
 Делото в Апелативен съд - Велико Търново е образувано по въззивна жалба от подсъдимия.
 Въззивно наказателно от общ характер дело 298/2017 – 11.30 часа
 Подсъдим по процеса е: Ф. А. Р. (р. 1984г.)
 Със своя присъда от 19.06.2017 г. по НОХД 363/2017 г., Окръжен съд - Плевен е признал подсъдимия Ф. А. Р. (р. 1984г.) от гр. Пордим, общ. Плевен за виновен в това, че на 24.07.2016 г. в гр. Пордим, при условията на опасен рецидив, отнел чужди движими вещи - мобилен телефон, марка LG на стойност 35 лева и 1 СИМ-карта на стойност 10 лева или всички вещи на обща стойност 45 лева от владението на М. Д. Л. - мъж от гр. Пордим и собственост на Р. Б. Б. от гр. Пордим, с намерение противозаконно да ги присвои, като употребил за това сила.
 На основание чл. 199 ал. 1, т. 4, вр. чл. 198, ал. 1 вр. чл. 29, ал. 1, б. "А" и б. "Б" от НК, Окръжен съд - Плевен го осъдил на 5 години лишаване от свобода.
 Със същата присъда, Ф. А. Р. бил признат за виновен и в това, че на 24.07.2016 г. и на неустановен ден в периода 11.07 до 25.07.2016 г., в гр. Пордим, в условията на опасен рецидив, отнел чужди движими вещи на обща стойност 47 лева от владението на собственика Б. Л. Н - мъж от гр. Пордим, без негово съгласие с намерението противозаконно да ги присвои.
 На основание чл. 196, ал. 1, т. 1, вр .чл. 194


text:
ал. 1, вр. с чл. 29, ал. 1, б "А" и б "Б", първоинстанционният съд го осъдил на 2 години лишаване от свобода.
 На основание чл. 23 ал. 1 от НК, ОС-Плевен определил едно общо наказание измежду наложените за двете деяния, а именно по-тежкото от тях - 5 години лишаване от свобода, което подсъдимият да изтърпи при първоначален строг режим.
 Делото в Апелативен съд - Велико Търново е образувано на основание протест на Окръжна прокуратура - Плевен и въззивна жалба от подсъдимия.
 Въззивно наказателно от общ характер дело 362/2017 – 12.00 часа
 Подсъдим по процеса е: Ц. Т. С. (р. 1992г.)
 Със своя присъда от 25.10.2016 г. по НОХД 388/2016 г., Окръжен съд - Велико Търново е признал подсъдимия Ц. Т. С. от гр. Горна Оряховица, за виновен в това, че на 17.08.2015 г. в гр. Горна Оряховица, на ул. "Васил Априлов", към с. Арбанаси, при управление на лек автомобил "Фолксваген Голф", негова собственост, нарушил правилата за движение по пътищата - чл. 20 ал. 2 от ЗДвП. ("Водачите са длъжни да намалят скоростта и в случай на необходимост да спрат, когато възникне опасност за движението") и чл. 116, предл. 1 от ЗДвП ("Водачът на ППС е длъжен да бъде внимателен и предпазлив към пешеходците"), като не намалил с готовност да спре, а увеличил скоростта си на движение, въпреки съществуващата опасност - наличие на пътното платно на пешеходеца Х. Б. Х., като чрез насочване на автомобила към пешеходеца, умишлено причинил средна телесна повреда на Х.Б. Х., изразяваща се в закрито счупване на дясната подбедрица, довело до трайно затрудняване на движението на долен десен крайник за срок не по-малък от шест месеца.
 На основание чл. 343, ал. 3, б "б", предл. първо, вр. чл. 342 ал. 1 от НК, чл. 36 и чл. 54 от НК, Окръжен съд - Велико Търново го осъдил на 3 години лишаване от свобода, като на основание чл. 66 ал. 1 отложил изпълнението на така определеното наказание условно с изпитателен срок от четири години.
 Със същата присъда и на основание чл. 342, ал. 4, вр. ал. 3 б "б" от НК, съдът лишил подсъдимия от право да управлява МПС за срок от 3 години.
 Въззивно наказателно от общ характер дело 235/2016 – 14.00 часа
 Подсъдими по процеса са: В. Ф. А. (р.1989г.), З. Ф. Р. (р.1992г.) и И. В. Р. (р.1991г.)
 Със своя присъда от 19.07.2016 г. по НОХД 992/2015г., Окръжен съд Плевен е признал подсъдимите В. Ф. А., З. Ф. Р. и И. В. Р. за виновни в това, че на 01.06.2015 г. в с. Петърница, обл. Плевен, като съизвършители, умишлено умъртвили М. М. М. (р. 1987г.) от с. Петърница, по особено мъчителен начин за убития и с особена жестокост (следствие на прободни удари с вили), като деянието е извършено предумишлено и смъртта на М. М. М. е настъпила на 16.06.2015 г. в УМБАЛ „Г. Странски” гр. Плевен. Със същата присъда тримата са признати за виновни и в това, че на 01.06.2015 г. влезли в чуждо жилище – това на М. А. М., находящо се в


text:
с. Петърница, като употребили за това сила и деянието е извършено нощем от две и повече лица.
 На основание чл. 116 ал. 1, т. 6, предл. 2 и предл. 3 и т. 9, вр. чл. 115 вр. с чл. 20, ал. 2 от НК, чл. 170 ал. 1 предл. 1, вр. чл. 20 ал. 2 от НК, вр. чл. 54 и чл. 23 от НК, Окръжен съд Плевен им определил по едно общо наказание за двете престъпни деяния, както следва:
 - За В. Ф. А. и З. Ф. Р. – 20 години лишаване от свобода, които да изтърпят при строг режим.
 - За И.В. Р. – 15 години лишаване от свобода, което да изтърпи при първоначален строг режим.
 Със същата присъда, тримата са осъдени и да заплатят солидарно помежду си сумата от по 100 000 лева на всеки от гражданските ищци М. А. М и Г. М. М. и сумата от 300 000 лева на гражданския ищец И. Ш. А. като обезщетение за претърпените от тях неимуществени вреди в резултат от престъплението.
 На основание въззивни жалби от тримата подсъдими и двама от гражданските ищци, на 07.10.2016 г. във ВТАС било образувано ВНОХД 302/2016, по което тричленен състав се произнесъл с решение на 28.11.2016 г., като изменил частично присъдата на ОС-Плевен. След обжалване пред Върховния касационен съд, ВКС отменил решението на ВТАС и върнал делото за ново разглеждане от друг състав на въззивния съд.
 13 юли 2017 (четвъртък)
 Въззивно наказателно от общ характер дело 251/2017 – 10.00 часа
 Подсъдими по процеса са: Н. Л. Ч. (р. 1972г.), В. С. Н. (р. 1976г.) и П. Ц. Ц. (р. 1967г.)
 Със своя присъда от 07.04.2017 г. по НОХД 602/2015, Окръжен съд - Плевен е признал подсъдимите Н. Л. Ч., В. С. Н. и П. Ц. Ц. тримата от гр. София, за невиновни в това, на 18.05.2011 г. в гр. Левски, обл. Плевен, на подобект "Площадкова канализация за дъждовни и битови отпадъчни води за административна сграда и захранващ водопровод", в обект "Завод за производство на стоманени профили в УПИ II, кв. 159а по плана на гр. Левски", собственост на "СИЛВА МАШ" ЕООД - гр. Ловеч, представляващ строеж, по смисъла на параграф 5, т. 38 от Допълнителните разпоредби на ЗУТ, поради немарливо изпълнение на правно-регламентирана дейност - строително-монтажни (земни) работи, представляваща източник на повишена опасност, Н. Л. Ч. (в качеството си на едноличен собственик и управител на "ПАЙП СИСТЕМ" ЕООД -гр. София), В. С. Н. ( в качеството технически ръководител на части "Монтаж на тръбопроводна инсталация" и "Монтаж на вкопана канализация", както и определен за длъжностно лице за провеждане на ежедневен инструктаж на същия обект) и П. Ц. Ц., (изпълняващ функции по безопасност и здраве при работа, определен и за длъжностно лице за провеждане на начален инструктаж и инструктаж на работното място на същия обект ) в условията на независимо съпричинителство помежду им, нарушили разпоредби, разписани в ЗЗБУТ, Наредба 2 от МИЗБУТ, Наредба РД-7-2 от 16.12.2009 г. за условията и реда за провеждане на периодично обучение и инструктаж на работниците и служителите по правилата за


text:
осигуряване на безопасни условия на труд, Наредба 3 от 27 юли 1998 г. за функциите и задачите на длъжностните лица и на специализираните служби в предприятията за организиране изпълнението на дейностите, свързани със защитата от професионалните рискове и превенцията на тези рискове,
 вследствие на което, по непредпазливост да са причинили смъртта на В. К. П. (р. 1980г.) от гр. София, заемащ длъжността "общ работник" в "ПАЙП СИСТЕМ" ЕООД - гр. София, съгласно трудов договор.
 На основание чл. 304 от НПК, ОС-Плевен оправдал тримата подсъдими по така повдигнатите им обвинения по чл. 123, ал. 1, пр. 2 от НК.
 11 юли 2017 (вторник)
 Въззивно наказателно от общ характер дело 255/2017 – 09.30 часа
 Подсъдим по процеса е: М. М. М. (р. 1969г.)
 Със своя присъда от 25.04.2017 г. по НОХД 358/2017, Окръжен съд - Плевен е признал подсъдимия М. М. М. от с. Трънчовица, обл. Плевен за виновен в това, че вечерта на 15.09.2016 г. на път III-303, между селата Малчика и Аспарухово Плевенска област, на около километър от табелата на с. Малчика, при управлението на МПС - лек автомобил "Фолксваген Голф", с плевенска регистрация, нарушил правилата за движение по пътищата - чл. 21 ал. 1. от ЗДвП ("При избиране скоростта на движение на водача на ППС е забранено да превишава следните стойности на скорост в км./ч. - за категория "В" извън населено място - 90 км./ч.") и чл. 77 от ЗДвП ("При заслепяване, водачът е длъжен да намали скоростта и при необходимост да спре"), и по непредпазливост причинил смъртта на А. Н. З. от с. Малчика, обл. Плевен.
 На основание ч. 343 ал. I, б "в", вр. чл. 342 ал. 1, предл. 3 и чл. 54 от НК и чл. 58а от НК (съкратено съдебно следствие), ОС-Плевен осъдил подсъдимия на 2 години лишаване от свобода, като на основание чл. 66 ал. 1 от НК, отложил условно изпълнението на така определеното наказание с изпитателен срок от три години.
 На основание чл. 343г., вр. чл. 37, ал. 1. т. 7 от НК, лишил подсъдимия от право да управлява МПС за срок от 3 години, считано от влизане на присъдата в сила.
 Делото в Апелативен съд - Велико Търново е образувано на основание въззивни жалби от подсъдимия и от частните обвинители.
 Въззивно наказателно от общ характер дело 256/2017 – 09.30 часа
 Въззивно наказателно от общ характер дело 188/2017 – 10.30 часа
 Подсъдим по процеса e: П. Г. Ф. (р. 1978г.)
 Със своя присъда от 21.03.2017г. по НОХД 990/2016 Окръжен съд - Плевен е признал подсъдимия П. Г. Ф. от с. Гиген, обл. Плевен за невиновен в това на 09.04.2015 г. в землището на с. Гиген, в съучастие като извършител с неизвестен извършител, не по законоустановения ред, регламентиран в чл. 147-чл.152 от Закона за културното наследство, да е извършвал изкопни работи в охранителна зона "А“ на територията на недвижима културна ценност - античен град "Улпия ексус" при с. Гиген, като при извършване на деянието да са използвали технически средства - права лопата, крива лопата и акумулаторна батерия с прикачена към нея пластина с 3


text:
броя диодни лампи.
 На основание чл. 304 от НК, първоинстанционният съд го оправдал по повдигнатото му обвинение по чл. 277а ал. 3, предл. 1, вр. ал. 2, предл. 2 вр. чл. 20 ал. 2 от НК.
 Въззивно наказателно от общ характер дело 371/2016 – 13.30 часа
 С Присъда на Плевенския окръжен съд, постановена по НОХД No 351/2014 г. подсъдимият З. С. С. от гр. Сухиндол е бил признат за невинен в това на неустановен ден през месец август 2008 г. на територията на Република Гърция, планинска зона „Shistolithos Sidirocastro”, в района на „Livaditsa” умишлено да е умъртвил К. Г. С. (жена, р.1973г.) от град Плевен като деянието да е извършено при условията на опасен рецидив, поради което и на основание чл. 304 от НПК е бил оправдан по обвинението по чл. 116, ал. 1, т. 12 във вр. с чл. 29, ал. 1, б. „а” и „б”от НК.
 Окръжна прокуратура Плевен е протестирала присъдата и в Апелативен съд Велико Търново е било образувано ВНОХД 351/2014 г. Със съдебен акт от 26 януари 2015 г., въззивният съд отменил присъдата на Окръжен съд Плевен и признал подсъдимия З. С. С. за виновен да е извършил горепосоченото деяние, като на основание чл. 116, ал. 1, т. 12 във вр. с чл. 29, ал. 1, б. „а” и „б”, във вр. с чл. 36 и чл. 54 от НК го е осъдил на ДОЖИВОТЕН ЗАТВОР, което наказание да бъде изтърпяно при първоначален специален режим в затвор. Със същата присъда, Апелативен съд е постановил З. С. С. да плати на гражданските ищци Г. К. А. и Г.Д.А. (и двамата от с.Рибен, Плевенска област) обезщетение за претърпените от тях неимуществени вреди в размер на по 25 000 лв. (по двадесет и пет хиляди лева) за всеки един от тях, ведно със законната лихва.
 В Апелативен съд е било образувано ВНОХД 305/2015 г., което е било разгледано в открити съдебни заседания и на 02.06.2016 г. е било постановено решение, с което е потвърдена оправдателната присъда на Окръжен съд - Плевен. Срещу решението е била подаден въззивен протест и Върховния касационен съд разгледал делото и постановил решение, с което отново постановил отмяна на решението на ВТАС и върнал делото за ново разглеждане от друг състав на въззивния съд.
 10 юли 2017 (понеделник)
 Въззивно наказателно от общ характер дело 225/2017 – 10.00 часа
 Подсъдими по процеса са: М. А. В. – Б. (р.1958г.) и С. М. К. (р.1940г)
 Със своя присъда от 02.12.2015 г. по НОХД 315/2015г., Окръжен съд Русе е признал подсъдимата М. А. В. – Б. за виновна в това, че на 13.07.2012 и на 25.07.2012 г. в гр. Русе извършила сделки с имущество (покупко-продажби на недвижими имоти, находящи се в землището на гр. Глождево, община Ветово, обл. Русе), за което имущество знаела, че е придобито, чрез престъпление, като деянието е извършено два пъти, поради което и на основание чл. 253, ал. 3, т. 2, пр. 1, вр. ал. 1, пр. 2 (пране на пари) и чл. 54 от НК, първоинстанционният съд я осъдил на 3 години


text:
лишаване от свобода и 10 000 лева глоба в полза на държавата.
 ОС Русе я признал за невинна в това изпирането на пари да е извършено в условията на продължавано престъпление по смисъла на чл. 26 ал. 1 от НК, съответно да е извършено в период от време – с начало и край на посочените дати, както и в един от случаите да е извършила деянието в съучастие с подсъдимия С. М. К., подпомогната от него, поради което и на основание чл. 304 от НК е била оправдана в тази част от обвинението.
 Със същата присъда, подсъдимата е призната за виновна и в това, че на 25.07.2012 г. в гр. Ветово, обл. Русе и в гр. Русе, с цел да набави за себе си имотна облага, възбудила от З. С. А. (жена от гр. Глождево) заблуждение – че е собственик на недвижим имот с площ 2 декара, находящ се в землището на гр. Глождево, общ. Ветово, обл. Русе, в местността „Китка” и имот с площ 24 декара, находящ се в землището на гр. Глождево, общ. Ветово в местността Адалар, като и причинила имотна вреда в размер на 18 200 лева. На основание чл. 209, ал. 1, пр. 1 и чл. 54 от НК, първоинстанционният съд я осъдил на 3 години лишаване от свобода за това деяние.
 На основание чл. 23 ал. 1 от НК, Окръжен съд Плевен определил едно общо измежду така наложените наказания, а именно – 3 години лишаване от свобода, изпълнението на което на основание чл. 66 ал. 1 от НК отложил условно с изпитателен срок от 5 години, както и 10 000 лева глоба, които да бъдат платени в полза на държавата.
 М. А. В. – Б. е осъдена на основание чл. 253, ал. 6 от НК да заплати в полза на държавата и сумата от 46 820 лева, представляваща равностойността на имуществото, в което е трансформиран предмета на престъплението.
 Със същата присъда, Окръжен съд Русе е признал подсъдимия С.М. К. за невинен в това, че през периода от 11.05.2012 до 13.07.2012. г в гр. Русе, подпомогнал М. А. В. – Б. чрез предоставяне на данни, информация, разяснения за имот и предоставяне на пълномощно за разпореждане с имот да извърши сделка с имущество – покупка на недвижим имот с площ от 32,207 декара, находящ се в землището на гр. Глождево, в местността „Шан Тарла”, представляващ имот с пазарна стойност 26 973 лева, за което знаела, че е придобито от престъпление, поради което и на основание чл. 304 от НПК, първоинстанционният съд оправдал подсъдимия по повдигнатото му обвинение по чл. 253, ал. 1, пр. 2 вр. чл. 20 ал. 4 от НК.
 На основание протест на Окръжна прокуратура – Русе и въззивна жалба от защитника на подсъдимата М. А. В. – Б., в Апелативен съд - Велико Търново е било образувано ВНОХД 301/2016, по което състав на ВТАС се е произнесъл с решение на 21.11.2016 г. с което изцяло потвърдил присъдата на ОС-Русе. Делото е било изпратено във Върховния касационен съд, който отменил изцяло решението на ВТАС и


text:
върнал делото за ново разглеждане от друг състав на съда.
 Въззивно наказателно от общ характер дело 220/2017 – 10.30 часа
 Подсъдим по процеса e: П. С. И. (р. 1987г.)
 Със своя присъда от 27.03.2017г. по НОХД 713/2016 Окръжен съд - Русе е признал подсъдимия П. С. И. от с. Ивановo за невиновен в това на 07.10.2015 г. в с. Иваново, обл. Русе и в гр. Русе, в условията на продължавано престъпление - на три пъти да е използвал платежен инструмент - банкова карта, издадена от ЦКБ АД, на името на титуляра и Т. И. И. без съгласието на последната, като деянието не съставлява по-тежко престъпление.
 На основание чл. 304 от НПК, първоинстанционният съд го оправдал по обвинението за така извършеното престъпление по чл. 249 ал. 1, вр. чл. 26 ал. 1 от НК
 Делото е образувано на основание въззивен протест на Окръжна прокуратура - Русе.
 Въззивно наказателно от общ характер дело 235/2016 – 11.30 часа
 Със своя присъда от 19.07.2016 г. по НОХД 992/2015г., Окръжен съд Плевен е признал подсъдимите В.Ф. А., З. Ф. Р. и И. В. Р. за виновни в това, че на 01.06.2015 г. в с. Петърница, обл. Плевен, като съизвършители, умишлено умъртвили М. М. М. (р. 1987г.) от с. Петърница, по особено мъчителен начин за убития и с особена жестокост (следствие на прободни удари с вили), като деянието е извършено предумишлено и смъртта на М. М. М. е настъпила на 16.06.2015 г. в УМБАЛ „Г. Странски” гр. Плевен. Със същата присъда тримата са признати за виновни и в това, че на 01.06.2015 г. влезли в чуждо жилище – това на М. А. М., находящо се в с. Петърница, като употребили за това сила и деянието е извършено нощем от две и повече лица.
 - За И. В. Р. – 15 години лишаване от свобода, което да изтърпи при първоначален строг режим.
 Въззивно наказателно от общ характер дело 183/2017 – 13.30 часа
 Подсъдим по процеса e: А. К. К. (р. 1952г.)
 Със своя присъда от 03.04.2017г. по НОХД 109/2016 Окръжен съд - Габрово е признал подсъдимия А. К. К. от гр. Габрово за невиновен в това през периода от началото на м. август 2009 до края на 2014 г. в гр. Габрово да е извършвал по занятие банкови сделки без разрешение, както следва:
 - На М. С. на два пъти да е дал общо 20 000 лева заем, за които да е получил 10 450 лева лихва.
 - На К. Р. да е дал 3000 лева заем, за които да е получил 900 лева лихва.
 - Т. Н. да е дал на два пъти общо 6000 лева заем, за които да е получил общо 540 лева лихва,
 всички заеми на обща стойност 29 000 лева, като с това да е причинил на заемополучателните значителни имуществени вреди на обща стойност 11 890 лева и да е получил значителни неправомерни доходи на същата стойност.
 На основание чл. 304 от НПК, първоинстанционният съд го оправдал по повдигнатото му обвинение по чл. 252, предл. 1 и 2, вр. ал. 1 от


text:
НК.
 Делото в Апелативен съд - Велико Търново е образувано по въззивен протест на Окръжна прокуратура Габрово.
 03 юли 2017 (понеделник)
 Въззивно наказателно от общ характер дело 212/2017 – 10.00 часа
 Подсъдима по процеса e: Р. И. К. (р. 1992г.)
 Със своя присъда от 31.03.2017г. по НОХД 78/2016 Окръжен съд - Габрово е признал подсъдимата Р. И. К. от гр. Габрово за виновна в това, че на 18.07.2015 г. в гр. Габрово, на ул. "Видима", в съучастие, като съизвършител с лицето Р. Р. Й., без надлежно разрешително държала прекурсори (ефедрин, солна киселина, толуол), съоръжения (3 бр. спринцовки, тенджера от йенско стъкло, фуния, бръснарско ножче, пликчета с клипс, парчета станиол, електронна везна) и материали (натриева основа, фосфорна киселина, червен фосфор, йод, магнезиев сулфат) за производство на наркотични вещества.
 На основание чл. 354а, ал. 1, изр. 2, вр. с изр. 1, пр. 4, вр. с чл. 20 ал. 2 и чл. 54 от НК, първоинстанционният съд я осъдил на 3 години лишаване от свобода и 20 000 лева в полза на държавата.
 На основание чл. 66 ал. 1 от НК, ОС-Габрово отложил изпълнението на така определеното наказание лишаване от свобода условно с изпитателен срок от 5 години.
 Със същата присъда, подсъдимата е призната за невинна в това да е държала високорисково наркотично вещество - 5,53 гр. метамфетамин на стойност 183 лева, като я оправдал по първоначално повдигнатото и обвинение по чл. 354а, ал. 3, т. 1, вр. сл. 20 ал. 2 от НК.
 Делото в Апелативен съд - Велико Търново е образувано


text:
искане решение определение становище на заинтересована страна особено мнение и становище образуване на дело определение приключващо делото особено мнение към определение допълнително искане друго определение молба към делото документ към делото
 адвокати адвокатско възнаграждение адвокатура административен акт акт за встъпване в длъжност актове на народното събрание аптека баланс на интереси банка банкови услуги битови потребители болнична помощ бюджет бюджетен закон вероизповедание висш съдебен съвет влизане в сила на закон връзка между дела встъпване на народни представители в изпълнение на правомощията им възбуждане на наказателно преследване на народен представител възложители на обществени поръчки възстановяване на права на собственици върховен административен съд върховенство на конституцията вътрешно законодателство вътрешно право гаранции за защита на личността гласуване вот на недоверие гласуване на решение на народното събрание гласуване недоверие на министерски съвет даване статут на висше училище данък върху добавената стойност данъци данъчни задължения два последователни мандата две гласувания две гласувания на отделни заседания декларация с невярно съдържание дете деяние директива дискриминация дискриминация в достъпа до определена професия договор за функционирането на европейския съюз документно престъпление домове за временно настаняване на малолетни и непълнолетни допустимост на искането допустимост на конституционен контрол допустимост на тълкуването доставчик на електрическа енергия и природен газ достъп до медицинска помощ достъп до правосъдие достъп до съд държава държавен орган държавна намеса държавна служба държавна такса държавни учреждения държавно имущество държавна собственост европейска конвенция за защита на правата на човека и основните свободи еднакви правни условия за стопанска дейност едноличен търговец еднолично дружество с ограничена отговорност екологично законодателство електрическа енергия елементи от фактически състав забраняване на партия заварени международни договори заварено тежко престъпление задължително заселване задължително тълкуване задължително тълкуване от народното събрание задържане закони приети преди конституцията законодателен процес законоустановеност на наказанието заместник-председател на народното събрание замяна на наказания с пробация запрещение засегнати права и законни интереси защита на детето защита на потребителя защита на право на частна собственост здравно осигуряване земеделска земя избирателно право избори избори за европейски парламент избори за народни представители извлечение от сметка изискване за образователно-квалификационна степен изключителна държавна собственост изпълнение на наказанията изтезание имущество инвестиции индивидуален административен акт искане за разделяне на дела кадрови военнослужeщи канидидати за изборни органи на политически партии и коалиции квалифициран състав на престъпление кзк клинични пътеки кмет на община кмет на район комисия за защита на конкуренцията компетентност на народното събрание конвенция за защита на правата на човека и основните свободи конвенция за правата на детето конвенцията за защита на правата на човека и основните свободи конвенцията за правата на хората с увреждания конкуренция конституционен контрол конституционна несъвместимост контрол върху производството на лекарствени средства и търговията с тях конфискация концесия кооперация крайни снабдители легитимна цел лекарствени продукти ликвидационен орган ликвидационни съвети липса на предмет лична свобода и неприкосновеност лишаване от право на местоживеене магистър-фармацевт малолетни мандат мандат на народен представител мандат на председателя медико-диагностични дейности международния пакт за граждански и политически права местни избори министър на отбраната министър на правосъдието мярка за неотклонение мярка за неотклонение „задържане под стража“ наборна военна служба наборна военна служба на лицата с висше образование наказателна


text: неотговорност наказателна неприкосновеност наказателно преследване на офицери и сержанти наказателноправни норми народен представител нарушения на принцип национално богатство недопускане на ограничения на права недопустимост на искане независима икономическа дейност независимост на съдебната власт незаконно придобито имущество неизбираемост на народен представител неизправен длъжгник нелоялна конкуренция необжалваемост неприкосновеност на частната собственост непълнолетни несправедливост несъвместимост на народен представител неяснота и двусмислие на конституционна норма нов председател нормативен административен акт нормативен акт нотариуси нужди на държавен орган обжалване на административен акт обнародване обратно действие на закон общ административен акт обществени поръчки обществено осигуряване овластяване ограничаване на основни права опазване на околната среда освобождаване от държавни такси осигурителни права основание за нееднакво третиране основания за гласуване на доверие основания за освобождаване основания за прекратяване на мандат основни положения на временния статут на българската телевизия и българското радио особено мнение оставка отклонява отклонява искане откриване на аптека открито заседание отмяна на оспорената разпоредба отчуждаване офицери офицери и сержанти от въоръжените сили партия и държава партия на верска и/или етническа основа пенсия подаване оставка на правителството политическа неутралност политическа партия политически плурализъм поправителен труд права и задължения на гражданите права и свободи на гражданите права на човека правен интерес правен проблем правна сигурност право на защита право на личен живот право на сдружаване право на собственост право на труд правова държава правомощие за сезиране правомощие на народното събрание правомощия правомощия на изпълнителната власт правомощия на министъра на правосъдието правомощия на нзок правомощия на служебно правителство правораздаване предварително задържане предимство пред норми на вътрешното законодателство предложение за избор и освобождаване предложения между първото и второто четене предмет на конституционното производство председател на народно събрание предсрочно освобождаване на председателя на народното събрание предсрочно прекратяване предсрочно прекратяване на правомощия предсрочно прекратяване на пълномощията на народен представител прекратяване на мандат прекратяване на пълномощия прекратяване на пълномощия на президента престъпление преходни и заключителни разпоредби привилегии привилегии за държавната собственост придобиване качеството на народен представител приемане на закон принудителна административна мярка принцип за равенство на кандидатите принципи присъединяване на дела пробация произнасяне по допустимост на искането прокурор пропорционалност противоконституционност на наказателноправни разпоредби проучвателен мандат процедура за освобождаване пълномощия на народния представител равенство на всички граждани пред закона равенство на страните в съдебния процес равенство пред закона равни условия равнопоставеност разделение на властите разноски по делото разпиляване на държавно имущество разпускане на народно събрание разпускане на народното събрание разпускане на партия разрешение на министъра на отбраната разрешение на народното събрание расова дискриминация ратификация религиозни възгледи решение на народното събрание ръководител на българска национална телевизия ръководна длъжност ръководна щатна длъжност ръководни органи самостоятелен бюджет на съдебната власт самостоятелно произнасяне по конституционност на закон за изменение и допълнение на действащ закон свобода на вероизповедание свободна професия свободна стопанска инициатива сграда сграда – публична държавна собственост сдружаване сдружаване на религиозна основа сержанти служебно правителство снемане на имунитет снемане на имунитет на народен представител социални помощи социални права специализирани медицински дейности срок на наборната военна служба становище статут на народен представител при разпуснато народно събрание стенографски протокол стопанисване на държавното имущество стопанска дейност стопанска инициатива структура на конституционни


text: норми субект на престъпление съдебен контрол съдебна власт съдебни изпълнители съдилища съставяне на ново правителство съществени нарушения на изборния процес такса тежест на доказване в гражданския процес топлопреносно предприятие трето гласуване труд трудов стаж за пенсиониране трудово възнаграждение тълкувателно решение търговия на дребно с лекарствени продукти указ на президента управление на имуществото на съдебната власт успешно приключен проучвателен мандат установяване на нецелесъобразност на закон устройство на крайбрежната територия участие в избори формиране на органи на съдебната власт функции на адвокатурата функции на председателя на народното събрание функции на прокуратурата характер на решението хора с увреждания цел на закона целесъобразност цикми цялостна политика на правителството частна собственост частни съдебни изпълнители черноморско крайбрежие чужд гражданин чуждестранно юридическо лице юридическо задължение 313б от наказателния кодекс велико народно събрание върховен съд главен прокурор група народни представители заварен закон задължително тълкуване закрито заседание имунитет на народен представител искане на народни представители искане на общото събрание на гражданската колегия на върховния касационен съд искане на общото събрание на наказателната колегия на върховния касационен съд искане на общото събрание на търговска колегия на върховния касационен съд искане на омбудсман искане на пленума на върховния касационен съд искане на президент искане на съдебен състав на върховния касационен съд искане на тричленен състав на върховния административен съд искания на различни субекти казуално тълкуване международен договор наказателна колегия на вкс недействителни бюлетини недоверие на правителство недопустимост на искане обратно действие на закон омбудсман отнемане на имущество парламентарна група петчленен състав на вас полагане на клетва права на човека правен спор правилник за организацията и дейността на народното събрание право на собственост президент прекратяване на пълномощия на народен представител привилегии пропорционалност противоконституционност на закон пълномощия на председателя на народното събрание равенство пред закона разделение на властите религиозни общности решение на народното събрание спор за конституционност на партия субект на искане състав на вас състав на върховния административен съд такса частно осигуряване предучилищно образование неизбираемост двойно гражданство тълкувателна дейност на Конституционния съд цензура право на свободно изразяване право на разпространяване на мнение правото да се търси, получава и разпространява информация делегиране Конвенция за защита на архитектурното наследство на Европа паметници на културата указания на съда недостатъци на искането празнота в закона недействителност на решение на Конституционния съд правомощия на президента искане на главен прокурор общинска собственост отклоняване на искане за тълкуване данък сгради местно самоуправление дискреционни правомощия приподписване на указ български гражданин по рождение монопол право на стачка ограничаване на правото на стачка повторно разглеждане на искания организация на съдебната власт бюджет на съдебната власт свобода на изразяване право да се разпространява информация средства за масова информация Българска национална телевизия Българско национално радио спиране и конфискация на средство за масова информация избори за президент оттеглени подписи от народни представители държавен бюджет уволнение дисциплинарно наказание обжалване законодателна инициатива публичноправно вземане защита на влогове изборен ден равнопоставеност при упражняване на стопанска дейност лов ден за размисъл предмет на искане възобновяеми източници на енергия мораториум образование образователна политика законодателна власт изпълнителна власт делегирано законодателство основни обществени отношения трайна уредба закон подзаконов акт предучилищно и училищно


text:
възпитание частно училище дискреция на законодателната власт държавни образователни стандарти автономия в сферата на образованието искане на Министерски съвет въоръжени сили чуждо гражданство свобода на словото ново тълкуване министерски съвет държавни имоти нищожност на сделка използване на служебно или партийно положение решение на Конституционния съд компетентност на Конституционния съд местоживеене чуждестранни лица наследство наследяване дисциплинарно производство отстраняване от длъжност наказателно производство Министерство на вътрешните работи достойнство на човека социална ценност дисциплинарно нарушение държавен служител
 определение по дело 10 / 2018
 Съдия: Борис Велчев
 от: 4.6.2018 г.
 Виж Акта
 определение приключващо делото No 1 по дело 7 / 2018
 решение No 10 по дело 4 / 2017
 от: 29.5.2018 г.
 Описание: Целта на разпоредбата на чл. 214, ал. 2 от Закона за Министерството на вътрешните работи не е защитата на правораздаването, нито защитата на действащия правен ред. Разпоредбата защитава „специфичния авторитет“, т. е. обществената оценка, на държавните служители, за които е приложим Закона за Министерството на вътрешните работи. Простото наличие на наказателно производство и на дисциплинарно производство, само по себе си, не е е съображение от конституционен порядък, което да може да обоснове ограничаването на основни права на служителя. Авторитетът на държавната служба е легитимна законодателна цел, но тя не се постига чрез задължителното му по силата на закона отстраняване от служба. Правото на труд и на обществено осигуряване са екзистенциални права на личността, включително на служителя, защото са пряко свързани с материалната основа на съществуването му. Неопределеността на периода на временното му отстраняване от длъжност само поради наличието на двете висящи производства и тежестта на правните последици компрометират неговата правна сигурност. Последиците се прилагат за цялата категория от служители по производствата, независимо от техните конкретни характеристики и въпреки нормата на чл. 31, ал. 3 от Конституцията, според която като обвиняеми те се смятат за невинни до установяване на противното с влязла в сила присъда. Този принцип важи и в дисциплинарното производство, в което дисциплинарното нарушение се смята за установено с влизането в сила на акта за налагането му – аргумент от чл. 56, изр. 1 от Конституцията. Едва след тези два момента могат да настъпят конституционосъобразно неблагоприятните последици от двете производства (т. нар. тяхно извънпроцесуално действие) като същностен елемент от правната сигурност. Достойнството на човека e социална ценност, свързана и с оценката на обществото за дадена личност. Отстраняването от длъжност е израз на негативна оценка за служителя, за неговите професионални и морални качества. Тя уврежда доброто му име, и то не само до възстановяването му на работа, но най-често и след това. Върху тези ценности посяга оспорената разпоредба, без те да са надлежно защитени по смисъла на чл. 32, ал. 1, изр. 2 от Конституцията (по-горе, т. 7, б. „б“).
 определение по дело 4 / 2018
 Съдия: Гроздан Илиев
 от: 22.5.2018 г.
 решение No 9 по дело 5 / 2017
 Съдия: Анастас Анастасов
 от: 14.5.2018 г.
 Описание: В компетентността на Народното събрание е да създаде законова уредба за регулиране на сферата на образование, която да обезпечи реалната възможност на гражданите да се ползват от предоставеното им с чл. 53, ал.


text:
1 от Конституцията социално право. Законодателят преценява по целесъобразност, каква система за образование да приеме и въз основа на какви принципи то да се осъществява в съответствие с конституционните изисквания. В сферата на образованието законодателната власт разполага със значителна дискреция, доколкото не навлиза в компетентността на други държавни органи съобразно принципа на разделение на властите. Принципът на правова държава изисква не само когато естеството на материята налага уредба със закон, това да се извършва единствено от законодателя, но и че еднакво изисква материята, която не се нуждае от законодателна уредба, да се урежда с подзаконов акт. Предмет на законовата уредба следва да бъдат „основни обществени отношения, които се поддават на трайна уредба“, докато за уреждането на другите отношения по тази материя, законът може да предвиди да се издаде подзаконов акт.
 решение No 8 по дело 13 / 2017
 Съдия: Стефка Стоева
 от: 23.4.2018 г.
 решение No 7 по дело 7 / 2017
 Съдия: Мариана Карагьозова-Финкова
 от: 19.4.2018 г.
 определение по дело 7 / 2018
 от: 17.4.2018 г.
 Описание: Конституционният съд допусна за разглеждане по същество искането на президента на Република България за установяване на противоконституционност на разпоредбата на чл. 24, ал. 2 от Закона за радиото и телевизията (обн. – ДВ, бр. 138/1998 г.; посл. изм. – ДВ, бр. 7/2018 г.).
 определение по дело 8 / 2018
 Описание: Конституционният съд допусна за разглеждане по същество искането на омбудсмана на Република България за обявяване противоконституционността на разпоредбата на чл. 36а, ал. 2 от Закона за енергетиката (ЗЕ) в частта „което е индивидуален административен акт“ (обн. – ДВ, бр. 107/2003 г.; посл. изм. – ДВ, бр. 7/2018 г.).
 друго определение по дело 3 / 2018
 от: 29.3.2018 г.
 Описание: Определение за приемане на доказателства.
 особено мнение и становище по дело 10 / 2017
 от: 27.3.2018 г.
 Описание: Особено мнение на съдия Гроздан Илиев по конституционно дело No 10/2017 г.
 особено мнение и становище по дело 11 / 2017
 Описание: Особено мнение на съдия Георги Ангелов по конституционно дело No 11/2017 г.
 решение No 5 по дело 11 / 2017
 Описание: Особено мнение на съдия Гроздан Илиев.
 определение по дело 1 / 2018
 Съдия: Кети Маркова
 решение No 6 по дело 10 / 2017
 Съдия: Таня Райковска
 определение по дело 3 / 2018
 от: 20.3.2018 г.
 определение по дело 2 / 2018
 от: 13.3.2018 г.
 решение No 4 по дело 14 / 2017
 решение No 2 по дело 8 / 2017
 от: 30.1.2018 г.


text:
Гледай "Дело 39" (2009) Онлайн - Arenaflix Дело 39 - Arenaflix
 Емили Дженкинс е отговорен социален работник с идеалистични разбирания, която се занимава със случаи на деца в неблагонадеждни семейства. Случаят от практиката й под номер 39 се отнася до 10-годишната Лилит Съливан, измъчвана от родителите си. Емили спасява момичето и докато й търси приемно семейство, я взима при себе си. След време обаче разбира, че ситуацията в това семейство съвсем не е такава, каквато изглежда...
 Актьори: Брадли Купър, Джодел Фърланд, Рене Зелуегър
 Времетраене: 109 мин
 Тагове:bg audio Case 39 Case 39 2006 bg Case 39 bg subs Дело 39 Дело 39 бг аудио Дело 39 бг субтитри Дело 39 онлайн


text:
Спорната съдебна администрация на гражданските отношения | Предизвикай правото!
 Публикации Граждански процес Спорната съдебна администрация на гражданските отношения
 (статията е публикувана за пръв път в сп. Търговско право, 2015, бр. 4)
 2. СЪЩНОСТ И ПРЕДМЕТ
 Съдът обаче има правомощието, в определени хипотези, да разреши спор между субектите на гражданските отношения без спорът между тях да се отнася до насрещни права и задължения помежду им. Съдът, в тези случаи, не присъжда спорно право – спорно материално право няма, макар между страните да съществува спор. В общия случай съдът не следва да разрешава спорове, които не са правни, т.е. нямат за предмет права и задължения. Това обаче не изключва възможността законът в изрични хипотези да възложи на съда и решаването на такива спорове, които не се отнасят до права и задължения. Тогава всъщност дейността на съда се изразява в това да се намеси в гражданските отношения и да ги администрира, като определи как следва да се развива правоотношението, за което страните спорят1.
 2.2.1. Съгласно чл. 32, ал. 2 ЗС съдът има правомощие да определи ползването и управлението на обща вещ, ако липсва решение на мнозинството от съсобствениците й или решението е вредно за вещта2.
 2.2.2. Съгласно чл. 59 СК при прекратяване на брак съдът определя режима на отношенията между деца и родители3. Съдът има правото и да се произнася по упражняването на родителските права (чл. 127 СК; чл. 123, ал. 2 СК)4, вкл. и пътуването на дете в чужбина (чл. 127а СК), както и относно отношенията родител-дете (чл. 124 СК).
 2.2.3. Съдът може да определи уговорки от съдържанието на търговска сделка, ако страните са възложили това на трето лице и то не го е извършило или го е извършило не по установения в закона ред (чл. 299, ал. 2 ТЗ); може да приспособи търговска сделка към новонастъпили обстоятелства, ако има такава уговорка между страните и те не могат да достигнат до съгласие за това (чл. 300 ТЗ); може да прекрати или измени договор при стопанска непоносимост (чл. 307 ТЗ)5.
 2.3. От дадените примери става ясно, че съдът има правомощието да се намеси и да администрира гражданското правоотношение, когато страните по него не са успели, в рамките на автономията на волята, да достигнат до общо съгласие за неговото развитие. Процесът не се отнася до материалното право на едната страна да получи определено поведение от другата; ако ставаше въпрос за това, процесът би бил исков с цел да се реализира субективното право на едната страна срещу другата (дали притезателно, потестативно или друго такова) по съдебен път. Обратно, съдебната администрация съществува там, където тя трябва да замести общото решение на страните по гражданското правоотношение, да запълни липсата на тяхната обща воля6. Затова спорът между страните как следва да се развива правоотношението между тях ще се разреши като се намеси трети, който да определи как, от този момент нататък, ще се развива гражданското отношение.
 В тези случаи съдът обаче няма функцията на помирител. Той не е длъжен да намери пресечната точка в отношенията между страните, нито е длъжен да се съобразява единствено с техните интереси. Напротив,


text:
той следва да вземе предвид установените в закона критерии съобразно особеностите на конкретното правоотношение и да постанови онова, което в най-голяма степен отговаря на целите и същността на правоотношението – така, както е „проектирано“ от закона. Затова при спорната съдебна администрация не става въпрос за решаване кому принадлежи спорното право, а какво е най-целесъобразното разрешение за развитието на съответното гражданско отношение съгласно законовите критерии7.
 2.4. След като не става дума за спор за права между страните, то тогава предметът на производството не е спорно материално право – съдът не установява, признава или отрича съществуването на такова8. От друга страна, администрацията на гражданското отношение води до изменението на отношението съгласно постановеното от съда.
 Предмет на производството не е потестативно право, макар последиците от акта на съда да се изразяват в правна промяна между страните, а актът на съда не е конститутивен, нито пък производството е по конститутивен иск9. Правната промяна, която съдът внася в гражданското отношение чрез своя акт, представлява едно напълно ново правно положение между страните: създаване на материални права и задължения между страните по отношението, които не са съществували преди акта на съда, или изменение в съществувалите преди акта права и задължения10. Затова чрез съдебната администрация не се реализират материални права, а се създават нови такива или се изменят съществуващите. Правната сфера на едната страна в правоотношението бива обременена със задължения, докато другата страна бива облагодетелствана от предоставени от съда материални права11.
 3. ПРОЦЕСУАЛНИ ВЪПРОСИ
 В ГПК няма специална процесуална уредба на спорната съдебна администрация. Следователно, доколкото такава липсва, то следва съответно да се прилагат общите правила на исковия процес12. За разлика от охранителното производство, обезпечителния процес (на първа инстанция, както и на въззивна при въззивна жалба на молителя) и изпълнителния процес, при спорната администрация производството е двустранно и се разрешава спор (макар и не правен такъв). Това доближава спорната администрация до исковия процес.
 И при трите става дума за субективно публично потестативно процесуално право да се иска от съда издаване на съдебен акт. При правото на иск се търси защита на материални права, накърнени от неправомерно поведение13. В охранителните производства молителят има (процесуално) право да сезира съда с искане съдът да съдейства за упражняването (реализирането) на дадено материално право на молителя и осъществяване на благоприятни за него правни последици14. А при спорната съдебна администрация съдът бива сезиран, но без да се иска реализирането на определено материално право по съдебен път – напротив, материалното право изобщо не е предмет на това производство, а ролята на съда е да определи правното положение между страните, т.е. да определи материалните права и задължения между тях.
 Следователно, съдът администрира гражданските отношения само доколкото една от страните е сезирала съда за съответното гражданско правоотношение. Само в такъв случай съдът може да се намеси в отношението; дори когато действа по своя инициатива, това е след като е имало надлежно сезиране от страна по гражданското правоотношение, по което сезиране е образувано самото дело. В този смисъл съдебната администрация не се отклонява от общото начало на диспозитивност в гражданския процес. Спецификата, която обаче следва да се има


text:
предвид, е, че веднъж сезиран, съдът ще постанови онова, което счита не само за законосъобразно, но и целесъобразно за съответното гражданско отношение, правейки преценка въз основа на заложените в закона критерии15. В случая законосъобразното решение е целесъобразното такова.
 Преобладаващото мнение в съдебната практика и правната доктрина16 счита, че при тези хипотези става въпрос за конститутивни искове и потестативни права. Макар това мнение да е утвърдено, особено по отношение на стопанската непоносимост по чл. 307 ТЗ, внимателният анализ показва, че всъщност става въпрос за уредени в ТЗ възможности за съдебна администрация, а не за конститутивни искове.
 Изложеното тук виждане отговаря и на съдебната практика, съгласно която ответникът в производство по иск за договорно неизпълнение не разполага с възражение на основание посочените разпоредби на ТЗ17. Материалноправното възражение е правна възможност да се осуети (да се откаже) изпълнението на изискуемо притезание18. Тълкуването на чл. 299, ал. 2 ТЗ, чл. 300 ТЗ или чл. 307 ТЗ не сочи, че с искане за изменение на договор или за допълването му може да се „отблъсне“ искането договорът да бъде надлежно изпълнен. Възражението не може да се релевира тук именно защото възражение с материалноправен източник и характер може да се противопостави на претенцията на ищеца по посочените искове. Ако за момент се приеме обратното, т.е. че чл. 307 ТЗ урежда материално потестативно право, то би могло да бъде противопоставено на ищеца, ако, като възражение, изключва, унищожава или погасява претендирани от ищеца права, т.е. иска му за изпълнение на договора или за обезщетение поради неизпълнение на същия. В същото време обаче съществуването на (твърдяното) материално право по чл. 307 ТЗ следва да бъде не просто установено в съдебния процес, а, съгласно ТЗ, съдът трябва да определи обхвата на последиците му именно в съдебния процес – как да се измени, например, договорното отношение, така че да бъде в съответствие с добросъвестността и справедливостта. Това би означавало на иска на ищеца за договорно изпълнение да се противопостави искане на ответника изобщо да се измени договора – а това изменение ще има значение за в бъдеще от момента на постановяването му от съда, докато неизпълнението е вече осъществил се факт. Затова възражение на основата на чл. 307 ТЗ не може да парира иска за неизпълнение на договора – неизпълнението вече се е осъществило, няма как да му бъдат противопоставени евентуални бъдещи правни последици. Следователно, тезата, че чл. 307 ТЗ може да даде основание за възражение се оказва несъстоятелна. Това може да е така при положение, че чл. 307 ТЗ не урежда материално право.
 Следва да се посочи и че потестативните права се упражняват еднократно19. Независимо дали извънсъдебно или по съдебен път, след като веднъж е направено съответното изявление, то следва да породи правна промяна и с това да се изчерпи и погаси потестативното право. Нека това се разгледа в светлината на чл. 307 ТЗ. Възможно ли е съдът да измени по искане на едната страна договора поради стопанска непоносимост и при следващо искане отново да измени договора? Няма пречка за това. Следователно, щом като страна може да заведе иск на основание


text:
на чл. 307 ТЗ повече от веднъж, то не става въпрос за потестативно право, което се изчерпва с еднократното му упражняване. Напротив, чл. 307 ТЗ очевидно урежда процесуална възможност, която може да се упражнява многократно, а именно възможността отношението да се администрира от съда според променящите се обстоятелства.
 3.2.2. Допустимо ли е арбитраж, а не държавен съд, да администрира граждански правоотношения? Съгласно чл. 1, ал. 2 ЗМТА споровете за попълване на празноти в договор или приспособяването му към нововъзникнали обстоятелства са арбитрируеми. Става въпрос именно за хипотези на администриране на договорното правоотношение, при които липсата на обща воля и съгласие между страните по договора се запълва от решението на арбитраж20. За да се реализира компетентността на арбитража по чл. 1, ал. 2 ЗМТА обаче е необходимо да има изрична уговорка за тази цел в арбитражното споразумение (арбитражната клауза), което учредява компетентността на арбитраж по конкретния спор.
 3.4.1. С какъв акт съдът следва да се произнесе при спорна съдебна администрация? Доколкото се разрешава делото по същество, актът трябва да бъде решение21. Това, че установеното между страните правно положение може впоследствие при ново искане да се промени, а решението е съдебен акт, с който приключва производството (и правният спор), не променя вида на акта. В някои материалноправни норми, предвиждащи съдебна администрация, това е изрично посочено – напр. чл. 127, ал. 2 СК.
 3.4.2. Когато съдът се произнася по спорни права и задължения в рамките на исковия процес, то относно установените права и задължения се формира сила на пресъдено нещо. Това обаче не е така при спорната администрация, още повече, че при нея не става въпрос за спорни материални права. Правото да се сезира съдът с искане за съдебна администрация не се преклудира при произнасянето на съда и страните могат отново да се обърнат към него с искане да измени материалноправните им отношения. Следователно, съдебният акт, с който се разрешава спорът, не се ползва със сила на пресъдено нещо22.
 3.4.3.2 В хода на производството не се прилагат процесуалните преклузии по ГПК (напр. чл. 133 ГПК23). Напротив, страните могат да релевират всякакви факти – не само нововъзникнали и новооткрити – до решаването на спора24.
 3.4.3.3. Както беше посочено, в съдебната администрация съдът взема решение не да присъди спорно право на една от страните, а по целесъобразност. Важно процесуално измерение на това е, че съдът не е ограничен от доводите на страните и от направените от тях искания. Веднъж сезиран, съдът взема решение, ръководейки се от овластяващата го да извършва спорната администрация материалноправната норма, като може да постанови и различно от поисканото правно положение. Това не следва да се разбира като произнасяне ultra/extra petitum, напротив – съдът не е обвързан в преценката си от друго, освен заложените в съответната материална норма, предвиждаща спорна администрация, критерии25. Затова решението на съда е по целесъобразност.
 В някой случаи страна в производството ще може да иска издаването на изпълнителен лист въз основа на решение по спорна администрация26. Такъв пример е решение, разпределящо ползването на съсобствено имот (чл. 32, ал. 2 ЗС) или решение за упражняване на родителски права (чл.


text:
59 СК). Ако лицето, комуто е предоставено ползването на имота, бъде възпрепятствано, или единият от родителите не предаде на другия детето съгласно постановения в решението режим, правоимащият може да иска издаването на изпълнителен лист, на основанието на който да предприеме принудително изпълнение.
 Съгласно част от съдебната практика27, решенията по спорна администрация не подлежат на отмяна по чл. 303 ГПК, тъй като могат да се отменят само решения, при които се формира сила на пресъдено нещо (в този смисъл и т. 2 на Постановление на Пленума на Върховния съд 2/1977 г.). Съществува и съдебна практика на ВКС, според която актовете на спорна администрация подлежат на отмяна28. Въпросът е поставен за решаване по т. 4 по тълкувателно дело 7/2014 г. на ОСГТК на ВКС.
 Също така е неправилно да не се направи разграничение между изменение на постановения в акта на спорна администрация (поради новонастъпили обстоятелства) режим и отмяна на такъв акт. Вярно е, че страните могат да искат изменение на постановения при съдебна администрация режим, но това не отнема правото да искат отмяна – отмяната е свързана с изчерпателно уредените в ГПК хипотези, докато изменението на постановения режим е свързано с факти, реализирали се в последствие, след като съдът е определил режима. Чрез производството по отмяна се търси защита срещу влезлия с сила акт на спорна съдебна администрация, който е неправилен и затова следва да бъде отменен на посочените в ГПК основания29. Докато не бъде отменен, той произвежда неблагоприятни последици в правната сфера на адресатите си. Изменението на определения в спорната администрация режим не е защита срещу неправилна преценка на съда, а средство съответното материално правоотношение да се приспособи към нови или изменени обстоятелства. Затова чрез искането за изменение не се осъществява контрол или защита срещу акта на съдебна администрация. С оглед на това актовете на спорна администрация подлежат на отмяна на общо основание, а определеният с тях режим може да се изменя в последствие.
 1 По отношение на спецификите на спорната съдебна администрация вж. Ж. Сталев, А. Мингова, О. Стамболиев, В. Попова, Р. Иванова, Българско гражданско процесуално право, С., 2012 г., стр. 59-60; стр. 198.
 2 В този смисъл вж. Г. Боянов, Вещно право, С., 2009 г., стр. 187-188.
 3 За съдебната администрация в тази хипотеза вж. Л. Ненова, Семейно право на Република България. Книга първа, С., 2009 г., стр. 647.
 4 За съдебната администрация в тази хипотеза вж. Л. Ненова, Семейно право на Република България. Книга втора, С., 2009 г., стр. 367; стр. 371.
 5 За тезата, че при стопанска непоносимост съдът прекратява или изменя договора в производство по спорна съдебна администрация вж. А. Калайджиев, Облигационно право, С., 2010 г., стр. 326-327; за обратното становище, че става въпрос за конститутивен иск, вж. О. Герджиков, Търговски сделки, С., 2008 г., стр. 40-41; стр. 56.
 6 В този смисъл в съдебната практика вж. например Тълкувателно решение 13/2013 г. на ОСГК на ВКС по тълкувателно дело 13/2012 г.; Решение 418 от 17.07.2009 г. на ВКС по гр. д. 1091/2008 г.
 7 В този смисъл в съдебната практика вж. например Решение 965 от 16.10.2008


text:
г. на ВКС по гр. д. 4158/2007 г.; Решение 1375 от 18.12.2008 г. на ВКС по гр. д. 5926/2007 г.
 8 За предмета на спорната съдебна администрация вж. например Решение 64 от 20.02.2012 г. на ВКС по гр. д. 1398/2011 г.
 9 В подкрепа на това например Тълкувателно решение 13/2013 г. на ОСГК на ВКС по тълкувателно дело 13/2012 г.
 10 Така Решение 1713 от 15.03.2010 г. на ВКС по гр. д. 1654/2009 г.
 11 За това становище вж. Ж. Сталев, А. Мингова, О. Стамболиев, В. Попова, Р. Иванова, Българско гражданско процесуално право, С., 2012 г., стр. 59
 12 За приложимите към спорната съдебна администрация процесуални правила вж. Ж. Сталев, А. Мингова, О. Стамболиев, В. Попова, Р. Иванова, Българско гражданско процесуално право, С., 2012 г., стр. 58; още Ст. Григорова, Актуални проблеми на отношенията „родители-деца“ според новия Семеен кодекс, сп. Адвокатски преглед 10-11/2010 г., стр. 5; така и Тълкувателно решение 13/2013 г. на ОСГК на ВКС по тълкувателно дело 13/2012 г.
 13 Taкa. Ж. Сталев, А. Мингова, О. Стамболиев, В. Попова, Р. Иванова, Българско гражданско процесуално право, С., 2012 г., стр. 30.
 14 Taкa Ж. Сталев, А. Мингова, О. Стамболиев, В. Попова, Р. Иванова, Българско гражданско процесуално право, С., 2012 г., стр. 58.
 15 В този смисъл вж. Ж. Сталев, А. Мингова, О. Стамболиев, В. Попова, Р. Иванова, Българско гражданско процесуално право, С., 2012 г., стр. 59.
 16 Така О. Герджиков, Търговски сделки, С., 2008 г., стр. 40-41; стр. 56; И. Стайков, Институтът на clausula rebus sic stantibus в действащото българско търговско право, сп. Съвременно право 1/1998 г., стр. 71-81; Определение 478 от 10.06.2003 г. по ч. гр. д. 175/2003 г. на ВКС; Определение 778 от 08.11.2010 г. по ч. т. д. 538/2010 г. на ВКС; Решение 531 от 27.09.2007 г. по т. д. 284/2007 г. на ВКС; Определение 843 от 10.12.2013 г. по ч. т. д. 3522/2013 г. на ВКС.
 17 Така Решение 829 от 20.01.2006 г. по т. д. No 2121/2003 г. на ВКС.
 18 За тази функция на възражението вж. В. Таджер, Гражданско право на НРБ. Обща част. Дял I, С., 2001 г., стр. 401; М. Павлова, Гражданско право, Обща част, том първи, С., 1996 г., стр. 185.
 19 За това виждане В. Таджер, Гражданско право на НРБ. Обща част. Дял I, С., 2001 г., стр. 388; М. Павлова, Гражданско право, Обща част, том първи, С., 1996 г., стр. 198.
 20 За възможността да се възложи на арбитраж да измени договорно правоотношение вж. Ж. Сталев, Арбитраж по частноправни спорове, С., 1997 г., стр. 23-24.
 21 За това мнение вж. Ж. Сталев, А. Мингова, О. Стамболиев, В. Попова, Р. Иванова, Българско гражданско процесуално право, С., 2012 г., стр. 377.
 22 Така Ж. Сталев, А. Мингова, О. Стамболиев, В. Попова, Р. Иванова, Българско гражданско процесуално право, С., 2012 г., стр. 59; Тълкувателно решение 13/2013 г. на ОСГК на ВКС по тълкувателно дело 13/2012 г.; Решение 1713 от 15.03.2010 г. на ВКС по гр. д. 1654/2009 г.
 23 За тази теза вж. Ст. Григорова, Актуални проблеми на отношенията „родители-деца“ според


text:
новия Семеен кодекс, сп. Адвокатски преглед 10-11/2010 г., стр. 5.
 24 В подкрепа на това вж. например Решение 64 от 20.02.2012 г. на ВКС по гр. д. 1398/2011 г.
 25 Така например Решение 412 от 07.07.2009 г. на ВКС по гр. д. 1948/2008 г.
 26 В подкрепа на тезата, че и при спорната съдебна администрация може да се издаде изпълнителен лист Ж. Сталев, А. Мингова, О. Стамболиев, В. Попова, Р. Иванова, Българско гражданско процесуално право, С., 2012 г., стр. 373.
 27 Така например Определение 406 от 22.11.2011 г. по гр.д. 1310/11 г. на на ВКС, Определение 261 от 16.07.2014 г. по гр.д. 4029/14 г. на ВКС, Определение 261 от 16.07.2014 г. по гр.д 4029/14 г. на ВКС.
 28 Вж. например Определение 218 от 08.04.2011 г. по ч.гр.д. 184/11 г. на ВКС, Решение 197 от 16.10.2013 г. по гр.д. 3488/13 г. на ВКС, Решение 893/10 г. от 27.05.2011 г. по гр.д. 1075/10 г. на ВКС, Решение 614 от 11.10.2010 г. по гр.д. 836/10 г. на ВКС, Решение 120 от 07.08.2013 г. по гр.д. 936/12 г. на ВКС.
 29 Така Ж. Сталев, А. Мингова, О. Стамболиев, В. Попова, Р. Иванова, Българско гражданско процесуално право, С., 2012 г., стр. 650.
 Предишна статияСубективната страна на сделките върху неоткрити наследства
 Следваща статияПравни аспекти на форуърдните и фючърсните договори
 Деян Драгиев е завършил право в СУ "Св. Климент Охридски" и Великобритания. Адвокат в международна адвокатска кантора CMS Cameron McKenna, клон България. Член на Консултативния съвет за публикации на Международния съвет за търговски арбитраж (International Council for Commercial Arbitration, ICCA). Има редица публикации в български и международни правни издания в сферата на гражданския процес и търговския арбитраж, търговското право и международното частно право.
 Сумарното съдебно решение в българското процесуално право – de lege lata...


text:
Моите доводи срещу мрънкането : Мнения : Novinar.bg
 Моите доводи срещу мрънкането
 11:59, 25 октомври 2010
 Петилетка за стадионите
 14:11, 17 април
 13:56, 17 април
 Бургаска тишина
 Деяния на Господа чрез някои българи
 12:57, 17 април
 11:49, 17 април
 всички новини от Мнения Най-коментираните35Москва предупреди руснаците да не идват в България31Бареков: Чакаме млади избиратели28„Медиана”: БСП изпреварва ГЕРБ18Москва усилено се готви за сблъсък17Николай Бареков: Следите от "Кокаинови крале" водят към Борисов
 Неотдавна се разприказвахме с един млад приятел за десети ноември. На десети ноември трябваше да стартира едно ново телевизионно предаване за култура. Ние трябваше да измислим тема за десетоноемврийския брой. Моят приятел бързо я измисли. Даже май беше я измислил вече. Предлагам ти да се говори за катастрофалното положение на българската култура – ми предложи той. Аз се изсмях. И от дума на дума се скарахме. Тук аз ще се опитам да изложа точка по точка своите доводи, с които да убедя себе си, него и всички, че не искам да чувам от тук и от там, от ляво и от дясно, разни вечни бъртвежи за катастрофалното положение на българската култура.
 1. Положението на българската култура е катастрофално – казваш, Приятелю мой. Но ми е интересно: дали един лекар, надвесен над леглото на тежко болния, е длъжен непрекъснато да му нашепва, със злорад вид: „Ти ще умрешш... ти ще умреш”? Приятелю мой – ние сме лекарите – пишещите и мислещите. Да повтаряме ли: ти ще умреш?
 2. В българската култура няма пари – плачеш ти. Но печелят ли се пари, като се говори за пари? По телевизията? Виждал ли си оздравял от говорене за болестта си? Аз виждам – всеки излиза пред камерата и казва: Няма. Но от казването на „няма” „има” не се получава. Само в умовете на хората се забива думата „няма” като ръждив пирон. Приятелю мой, ние сме хората пред камерите – да забиваме ли ръждивия пирон на „няма” непрекъснато в това посиняло месо на милионите измъчени от „няма”? Като кажеш на нямащия хляб, че няма хляб, сигурно ще го нахраниш? А, приятелю, как мислиш?
 3. Но ти ми казваш: Той не знае, че няма хляб; българинът не знае, че културата му умира. Трябва да му го кажем. Приятелю мой, ако някой не усеща вече глада си, значи умира, няма за какво да му се помага. Вярвай ми – аз съм лекар.
 4. Като види българинът в своя телевизор някой, който мънка, казва си: пак мънка тук някой от тия...от културата! Пак църка за пари и пак се оплаква. Не вижда ли, че всички сме зле, а той мънка? – това е положението, Приятелю мой, ние сме мънкащите. Трябва ли да станем противни, за да се разбере, че сме болни? Вярват ли на болния, който непрекъснато стене и вие, а пък още не е умрял? Не! Викат си: я да млъква! Ако ще мре, да мре! Но малко по-достойно, по дяволите!
 5. В миналото много се черпеше от тоя казан с меда и розовата боя. През тоталитаризма всичко беше рай и сладки млечни баници. Ние се отвратихме


text:
от фалша и от гнусната розова помия, с която прикриваха тинята и говната в казана. И решихме да говорим наопаки. Да представяме всичко черно, за да не е розово. Но и черното е фалшив цвят. Приятелю мой, истината се крие идеално и под черни саркофази, както и под розови дантелки. Ако хиляда пъти кажем „колко е зле!” това ще е по-жалка лъжа и от тая – да кажем хиляда пъти „колко е добре”
 6. Да не се говори за проблемите е престъпно! – ядосваш се ти. Но ако жуженето за проблемите извиква само досада, като жуженето на мухи в клозет, не е ли тишината това, което ще втрещи всички? Приятелю мой, искам да те видя като усмихнат творец. Който ходи гладен, но от все сърце, умно и злорадо се смее. Това ще втрещи всички, които имат, но не искат да дават.
 7. Творецът не е мъченик - казваш ти. Той трябва в разумен диалог да обясни проблемите, да информира обществото за тях. Творецът трябва да си поиска своето. Приятелю мой, ако видех Ботев в разумен диалог с турците, щях ли да прочета и едно негово стихотворение? Не! Щях да го сложа в графата на мазниците, а на стихотворенията му щях да се смея.
 8. Ако не крещим по телевизията, други ще крещят и тяхното ще се чуе и на тях ще дадат, а на нас – който не сме крещели – няма. Така се страхуваш ти. Приятелю мой, на крещелите по телевизията ще им дадат едно – възможност да крещят още по телевизията. За някои крещящи по телевизията самото крещене е наградата. Виж ги как ходят – като клоуни - с папионки и дрънкат навсякъде и за всичко!
 9. На българската култура трябва да се помогне с всякакви средства – тежко казваш ти. Но какво носи помощта с всякакви средства? Приятелю мой, ако на българската култура и дадат като на сляпо дете с умствена изостаналост, тя така ще се чувства и такава ще бъде! Аз не обичам такава култура.
 10. Постигнаха ли тия - затворените в себе си творци, през годините - нещо? Падаха им зъбите и умираха от пиене – никой не ги чу, защото не викаха и не се оплакваха. Така с печал и яд си спомняш ти. Приятелю мой! Те постигнаха много. Скоро техния укор ще изяде сърцата на тия, които плуват в доволната си тъпота. От Драгалевци до Евксиноград. Приятелю мой - ако видиш доволен творец, прати го при мене. Той е свиня, а аз съм добър касапин.
 -3 / 7 Alesis
 27-10-10 23:56ч
 Днес видях Терзийски в една много готина сладкарница - книжарница на "Раковска " . Почти на пл. "Славейков". Изненада се от поздрава на непознат . То си е за изненада . Не се поздравяваме . Предпочитаме да се мразим и още плюем и това най-много си личи по форумите .Този е сред най - изявените по плюене. А иначе , Калин си пише екстра . И този негов текст , май е за това . Не се разбираме . Болни сме от