text:
че разумът, вложен от съставителите на ЗЗД в чл. 61, ал. 1, пр. I, е бил „заинтересуваният е длъжен да изпълни задълженията, сключени от негово име от управителя(!), към управителя(?)“. Доколкото ми е известно, никой в юриспруденцията на Царство България не се е съмнявал, че отм. ЗЗД от 1892 г. е уреждал прякото представителство при договора за мандат и при гестията. Никъде в достъпната ми литература не се среща твърдението, че смисълът на чл. 49, пр. I и чл. 498, ал. 1 ЗЗД от 1892 (отм.) е бил да задължи господаря или упълномощителя към управителя или пълномощника, но не спрямо трето лице. Приемало се е тъкмо обратното. Така напр. още д-р Меворах, Фархи и Лиджи в своя коментар на отм. ЗЗД от 1892 г. посочват, че: „Сделките [сключени от пълномощника от чуждо име по чл. 498, ал. 1] не са за упълномощителя res inter allios acta.“[50] „Изразът «е длъжен да изпълни» [в чл. 49] е еквивалентен с онзи на чл. 498, отнасящ се до пълномощието... Третото лице не може да преследва управителя даже ако заинтересуваният изпадне в несъстоятелност или ако поради недобре управлявана работа, същият бъде признат за неангажиран. (Освен при изрична или мълчалива конвенция port-fort по чл. 34.) – Също и когато третото лице поема посредством управителя задължения в полза на заинтересувания, последният има пряк иск срещу третото лице.“[51]
 12. „Сключени от негово име“
 Друг аргумент, който ползва репрезентативната гестия, според мен е обстоятелството, че когато ЗЗД говори за „правни действия (съотв. сделки или задължения), извършени (поети или сключени) от чуждо име“, той винаги схваща фактическия състав на прякото представителство. Raison d‘?tat, стоящ зад това твърдение, произтича от останалите разпоредби на закона, за които е безспорно, че се отнасят до прякото представителство: (а) чл. 38 – „представителят не може да договаря от името на представлявания...“; (б) чл. 42, ал. 2 – „лицето, от името на което е сключен договор без представителна власт...“; (в) чл. 292, ал. 1 – „ако довереникът действа от името на доверителя като негов пълномощник...“; (г) чл. 97, ал. 2 – „получената сума [длъжникът трябва] да внесе в банка на името на кредитора...“; (д) чл. 255, ал. 2, изр. II – „остатъкът се влага в банка на името на влогодателя...“
 13. Принципът за относително действие на задължението
 Воденето на чужда работа без възлагане – като вид правно действие в тесен смисъл на думата (юридическа постъпка), чиито правни последици са определени от закона – може да породи действие и в правната сфера на трето лице (арг. от чл. 21, ал. 1 in fine)[52]. Законодателят по никакъв начин не е ограничен да уреди задълженията, възникващи по чл. 60 и сл., само между управителя и господаря, т.е. до т. нар. „вътрешни“ отношения. Именно той – а не автономната воля на страните – притежава властта да предвиди изключение от принципа за релативно действие на облигационното отношение. Уреждането на представителството абстрактно от договора за поръчка не означава, че то може да възникне единствено от едностранна сделка (арг. от чл. 36, ал. 1, пр. I); склонен съм да допусна, че разпоредбата на


text:
чл. 61, ал. 1, пр. I (срв. и чл. 292, ал. 1) наклонява към точно обратния извод[53].
 Основание за твърдението, че negotiorum gestor може да обвърже чрез действията си от чуждо име непосредствено dominus negotii с трето лице, е можело да бъде открито и в чл. 45 (отделение II: „За полудоговорите“) на отм. ЗЗД от 1892 г.: „Полудоговорът е едно доброволно и незапретено от закона действие, от което изтича едно задължение към едно трето лице или едно взаимно задължение между страните.“[54] Така е и при другия „квазиконтракт“ – actio de in rem verso (чл. 61, ал. 3, във вр. с чл. 59). При него също може да се породят задължения към трето лице от действията на две други. Напр. неоснователно имуществено разместване, от което А. се обогатява за сметка на В., като въпросната облага преди това преминава през имуществото на Г., за да достигне до А. При приемането на действащия ЗЗД през 1950 г. в юриспруденцията не е имало съмнение по тези въпроси – нито за това, че гесторът може да обвърже доминуса и третото лице (чл. 61, ал. 1, пр. I), нито за това, че действията по имущественото разместване може да произтичат от трето лице (чл. 59). По този начин може да се обясни пропускането да бъде възпроизведен единственият текст на отм. ЗЗД от 1892 г., който е бил „изваден пред скоби“ за всички задължения quasi ex contractu. Може би и Комисията по съставянето на действащия облигационен закон го е възприела като подразбиращ се, т.к. може да се изведе от чл. 21, ал. 1 ЗЗД от 1951 г.[55]
 14. Равновесие между интересите на трите страни
 а) На управителя
 За гестора директното обвързване на доминуса и третото лице е полезно с оглед на това, че няма да бъде обвързан лично заради чуждите работи, от които той обикновено няма интерес (вж. примера за пострадалия при ПТП[57]). Освен това чрез прякото представителство управителят не би понесъл отговорност за неизпълнение към трето лице, нито опасността от неплатежоспособността му. Извърши ли работата самостоятелно, гесторът би могъл да предостави една възмездна услуга на доминуса (напр. адвокатска или медицинска), рискувайки да не придобие вземане за възнаграждение[58], освен при ратификация по чл. 62. Това на свой ред също оправдава интереса му от репрезентативната гестия: обвързвайки третото лице с господаря на работата, управителят няма да пропусне да реализира една полза от действията си[59]. Най-сетне, манифестирайки пред третото лице, че действа qua gestor, той не би понесъл отговорност към него по чл. 42, ал. 2. Третото лице ще бъде недобросъвестно, след като му е известено, че гесторът не разполага с представителна власт изначално, а би могъл да придобие такава по силата на закона (чл. 61, ал. 1, пр. I).
 б) На господаря на работата
 Интересът на доминуса от репрезентативната гестия се изразява в това, че работите му няма да бъдат оставени на случайността, напротив, те ще бъдат поети от трето лице – в болшинството от случаи – професионалист из областта, в която действа. Съвсем различно е едно лице да окаже първа помощ на пострадал при ПТП, отколкото да го

type: other


text:
заведе в болница и да сключи договора за медицинска услуга от негово име. Едно е съсед да поправи покрив, повреден от буря, и друго – да възложи това на строител. Ако в последния случай покривът е от сграда с архитектурно-историческа стойност, трудно мислимо е някой неопитен да може да извърши реконструкцията, както би сторил това един специалист. Не бива да се пропуска и фактът, че ако управителят е бил предприел работа „неуместно“ или я е бил управлявал „зле“, представляваният – господар на работата – няма да е обвързан към третото лице (чл. 61, ал. 1, пр. I), т.е. за последния въобще няма да възникне задължение от водената работа. По този начин интересите на представлявания – доминус – са защитени чрез един квалифициран състав спрямо тези на обикновения представляван, който няма да е обвързан от действията на представителя само когато последният се е споразумял с третото лице в негова вреда (чл. 40)[60].
 Обстоятелството, че господарят на работата се обвързва директно с третото лице, чиято личност би могла да му е неизвестна, не е достатъчно, за да се приеме, че репрезентативното водене на чужда работа без възлагане би било в негов ущърб. Напротив, целта на това задължаване е да се поемат и завършат работите тъкмо на доминуса, а липсва ли интерес за него от това, не може да се осъществи дори първият състав на гестията (чл. 60), още по-малко пък да възникнат задължения за „доминуса“ от такова начинание (чл. 61, ал. 1 ab initio). Би могло, на следващо място, да се посочат и други разпоредби на ЗЗД, които допускат едно лице да се обвърже въпреки волята си към трето лице чрез задължително представителство – без дори законът да предпоставя квалифицираните (спрямо чл. 40) изисквания на чл. 61, ал. 1 да се действа в интерес на представлявания[62]. Освен това не бива да се пропуска и фактът, че личността на управителя също обикновено е неизвестна за господаря на работата, без това да е пречка за наличието на интерес от поемането на работите му (срв. D. 3.5.1). Всичко това показва, че репрезентативната гестия не е прекомерна намеса в чужд правен кръг, че гесторът не е натрапващ се вмешател в непринадлежаща нему юридическа сфера (срв. § 1035 ABGB[63]).
 в) На третото лице
 Третото лице ще прецени ползата си най-добре сам?, като реши дали да се обвърже с доминуса чрез задължителния представител – гестор, при условие че работата е била водена полезно (чл. 61, ал. 1 ab initio). Полза от такова задължаване третото лице би имало, когато иска да размести опасността от неплатежоспособност от управителя към господаря на работата. То би имало интерес и с оглед на това да бъде възнаградено, когато е престирало една възмездна услуга в полза на dominus negotii. Докато, поеме ли третото лице чуждите работи qua gestor, вземането му за възнаграждение е съмнително. Репрезентативната гестия защитава правното положение на третото лице много по-добре, отколкото мнимото представителство. Приравнят ли се действията на гестора с тези на falsus procurator (чл. 42, ал. 2), третото лице би било поставено в неблагоприятната ситуация да е изпълнило de


text:
facto „задължението“ си към доминуса, т.к. работите му (най-вероятно) не са търпели отлагане (срв. чл. 60, ал. 3), но да не може да претендира насрещното си вземане (най-често) за възнаграждение. Това право на третото лице ще бъде поставено в зависимост от това, дали доминусът – мнимо представляван ще одобри действията на мнимия представител – гестор. Пита се: какъв ще бъде интересът от ратификацията на облагодетелствалия се мнимо представляван – господар на работата (срв. чл. 35, ал. 2 ЗЗД и чл. 293, ал. 3 ТЗ)? В този случай третото лице не би могло да претендира обезщетение и от мнимия представител – управител, защото той би трябвало да му е бил заявил, че действа qua gestor (чл. 42, ал. 1). Нему се оставя единствено възможността да настоява управителят да докаже своята представителна власт преди сключването на договора (чл. 42, ал. 1) и евентуално да не се съгласи да се обвърже. Но споразумее ли се, третото лице не би могло даже да прекрати състоянието на висяща нищожност (респ. недействителност)[64], дори след като установи, че господарят на работата – мнимо представляван – няма намерение нито да одобри действията без представителна власт, нито да изпълни корелативното си „задължение“[65]. По такъв начин се осуетява възможността третото лице, с което гесторът е договарял от името на доминуса, да се погрижи ефективно за чуждите работи, както това му е било възложено от гестора, а такава е главната цел на института negotiorum gestio.
 15. Други (extra legem) аргументи
 Тезата, че гесторът е задължителен представител на доминуса (чл. 61, ал. 1, пр. I), може да бъде подкрепена и от известни сравнителноправни доводи. От една страна, такова е преобладаващото разбиране в юриспруденцията на законодателствата от френския правен кръг[66]: Белгия[67], Италия[68], Испания[69] и др. В тази връзка находчивата мисъл на М. Планиол гласи, че: „Ратификацията е равносилна на пълномощието, а ползата от управлението е равносилна на ратификация.“[70] Добре е известно, че нашето облигационно право в по-голямата си част стъпва тъкмо на основата на френския C. civ. посредством италианския CC (срв. чл. 1375 C. civ. в редакцията му от 1804 г., съотв. чл. 1301-2, ал. 1 от с. к. след измененията от 2016 г., с чл. 2031, ал. 1 от италианския CC и чл. 61, ал. 1 от българския ЗЗД).
 От друга страна, подходът на модерните кодификации да уреждат положително gestio representativa е също така достатъчно показателен в случая. Според чл. 223, ал. 1 от сръбския Закона о облигационим односима от 1978 г.: „Пословођа без налога који је поступио у свему како треба и радио оно што су околности захтевале, има право захтевати да га онај чији је посао вршио... да преузме све обавезе које је закључио у његово име“[71]. Съгласно чл. 1486, ал. 2 от Le Code civil du Qu?bec (CCQ) от 1991 г.: ‘Il [le g?r?] doit aussi remplir les engagements n?cessaires ou utiles qui ont ?t? contract?s, en son nom ou ? son b?n?fice, par le g?rant envers des tiers.’[72]. В същия смисъл са още чл. 6:201 BW от 1992 г., чл. 3:106, кн. V от проекта за ОРР от


text:
2009 г. и чл. 1337, ал. 2 от румънския Codul civil (Codul c.) от 2011 г.: ‘Geratul trebuie s? execute si obligatiile n?scute din actele necesare si utile care, ?n numele ori ?n beneficiul s?u, au fost ?ncheiate de gerant.’[73]
 Мнозинството в българската доктрина, особено след приемането на новия ЗЗД и по изключение преди това до 1950 г., отхвърля възможността управителят на чужда работа без възлагане да бъде задължителен представител на господаря на работата по две съображения: Едното – господарят на работата се задължавал към управителя да изпълни задълженията, сключени от негово име съгласно чл. 61, ал. 1, пр. I (т. 16). Другото – абстрахирането на представителството (чл. 36-43) от договора за поръчка (чл. 280-292) означавало невъзможност представителната власт да се породи от negotiorum gestio (т. 17). Тези доводи будят някои възражения, поради което за мен си остават неподкрепени с достатъчно доказателства. Обсъждане в дискусионна светлина заслужава също и въпросът – обещава ли гесторът на третото лице, че доминусът ще изпълни задълженията, поети от негово име? – чл. 23 във вр. с чл. 61, ал. 1, пр. I (т. 18).
 16. Задълженията inter partes
 Професор Диков и академик Василев споделят разрешението на германското право относно репрезентативната гестия (срв. §§ 683-685 BGB с чл. 61-62 ЗЗД[78]). Според тях управителят е винаги мним представител на господаря на работата, който би се обвързал с третото лице единствено при ратификация (срв. § 177, ал. 1 BGB с чл. 42, ал. 2[79]). Задължението на доминуса по чл. 61, ал. 1, пр. I[80], както и уредбата на целия институт по чл. 60-62[81] – съгласно Василев[82]; у Диков[83] точно това не е манифестирано изрично – е inter partes, т.е. между двете страни: гестор – доминус. Казано по друг начин, от действията на negotiorum gestor не може да възникнат задължения за трети лица, освен за dominus negotii. Скицираното гледище – според мен – не може да бъде споделено с оглед на българското облигационно право по следните обстоятелства:
 От това, че гесторът е falsus procurator, би следвало, че сделките, които са сключени от името на доминуса, са (висящо) нищожни поради липса на съгласие – чл. 26, ал. 2, пр. II във вр. с чл. 42, ал. 2, изр. I[84]. Това в крайна сметка би означавало чл. 61, ал. 1, пр. I да бъде напълно лишен от смисъл за сметка на другите две разпоредби – каквото впечатление оставя Диков, подминавайки мълчаливо съответстващия му текст в чл. 49, пр. I ЗЗД (отм.) в учебника си по гражданско право. Но за да се приеме, че на една разпоредба от закона не следва да се отдава (никакво) значение, въпреки положителното й установяване (корективно, респ. отменително тълкуване), най-малкото се налага преди това да бъдат изтъкнати убедителни съображения. Само че такива не може да бъдат открити в съчинението на Диков, нито може да бъдат изведени от останалите правила на закона. (Напротив, с тях може да се съгласува твърдението, че управителят е задължителен представител на господаря на работата – вж. чл. 61, ал. 1, пр. I във вр. с чл. 36, ал. 1, пр. I[85].)
 Вероятно


text:
Василев е съзнал тази „празнота“ в курса по облигационно право на предшественика си Диков и затова предлага чл. 61, ал. 1, пр. I да се схваща в смисъл, че доминусът се задължавал към гестора да изпълнел задълженията, които са били сключени от негово име с трети лица. Макар това тълкувание да не е формулирано категорично, то би могло да се подразбере от лаконичното твърдение на Василев, че въпросният дълг на господаря на работата „не е към третото лице“[86]. От казаното следва, че тази сделка е висящо нищожна за страните по нея (доминуса и третото лице), но създава задължение за една от тях (доминуса) – все едно че е действителна, въпреки че не е(!) – спрямо друго лице (гестора) да бъде изпълнена на насрещната страна (третото лице), доколкото не бъде одобрена от доминуса. Излиза, че това е нов вид недействителност на сделките, непознат на цивилистиката у нас, който условно може да се нарече „висяща относителна действителност“(!): чл. 26, ал. 2, пр. II във вр. с чл. 42, ал. 2, изр. I във вр. с чл. 61, ал. 1, пр. I. Подобна правна конструкция не може да бъде възприета не само защото не отговаря на нуждите на живота, но и защото не е съобразена със закона:
 Щом сделката, извършена от името на господаря на работата, не поражда действие за него и третото лице, понеже е нищожна, въз основа на какъв юридически факт законът ще възложи изпълнението й на господаря на работата към управителя? Как би могло да се определи какво трябва да изпълни длъжникът, за да се освободи от задължението си? Струва ми се, че се пропуска едно важно съображение: навсякъде, където ЗЗД говори за „задължения“, в т.ч. и при чл. 61, ал. 1, пр. I, се предпоставят валидни облигационни отношения: вж. напр. чл. 10, ал. 1, чл. 56, чл. 63, ал. 2, чл. 65, ал. 3 и т.н. Но ако наистина задължението на доминуса по чл. 61, ал. 1, пр. I е към гестора, тогава сделката, сключена при мнимо представителство, би била действителна и доминусът не би могъл да я одобри, обвързвайки се към третото лице, т.к. ратификацията заздравява с обратна сила юридически актове, които не са породили правно действие (арг. от чл. 42, ал. 2).
 При нормалния ход на обстоятелствата, най-вероятно, третото лице ще да е изпълнило първо задължението си към dominus negotii, т.к. чуждите работи, навярно, не са търпели отлагане (срв. чл. 60, ал. 3), но то няма да може да иска изпълнение на насрещното си вземане (обикновено за възнаграждение). Такова притезание обсъжданото становище предоставя само на negotiorum gestor. – Пита се: какъв ще бъде интересът на управителя да иска осъществяване на облигационния резултат от господаря на работата за третото лице? Може би трябва да се приеме, че ако гесторът благоволи, би могъл да поеме работите и на третото лице(!), за да го защити пред доминуса! Считам, че мъчно това би се съгласувало с принципите на облигационното право, залегнали в чл. 63 и чл. 90. Въобще какъв смисъл би стоял зад това господарят на работата да се обвързва към


text:
управителя, след като няма да може да иска изпълнение на насрещните си вземания от третото лице, когато то по някаква причина не е завършило напълно работата (чл. 79)? В крайна сметка, изглежда, че съвременното законодателство, вместо да урежда отношенията между страните по категоричен начин, ги изоставя на произвола в едно неясно положение, характерно за феодалното право.
 Критикуваното твърдение заслужава да бъде дискутирано de lege ferenda. Обаче de lege lata – дори и с оглед на отм. ЗЗД от 1892 г. – за мен то остава несъстоятелно. Законодателствата, които са реципирали (пряко или косвено) Code Napoleon, но се отклоняват от него, следвайки немското право при възможността гесторът да действа като пряк представител на доминуса, щом работата е била полезно водена, или постановяват това изрично (вж. чл. 471 във вр. с чл. 268 от португалския CCo), или поне не овластяват гестора[91]. Имам достатъчно основания да смятам, че не такива са били намеренията на съставителите на ЗЗД от 1892 г. (отм.) и на ЗЗД от 1951 г.[92]
 17. Абстрахирането на пълномощното от договора за поръчка
 Съгласно абстракционния принцип при представителството, възприет у нас със ЗЗД от 1951 г., „вътрешните“ отношения между представлявания и представителя се уреждат от договора за поръчка (чл. 280 и сл.), а „външните“ отношения между представлявания и третото лице – от овластяването (чл. 36 и сл.). Двете правоотношения поначало са независими едно от друго: възможно е както мандат без представителна власт, така и обратното. Въз основа на това се изтъква твърдението, че репрезентативното водене на чужда работа без възлагане е несъвместимо с абстракционния принцип при представителство, защото de lege lata то можело да възникне само от едностранната воля на представлявания, но не и – както е било при отменения ЗЗД от 1892 г. – от мандат (чл. 483 и сл. от с. з.), съотв. от гестия (чл. 45 и сл. от с. з.).
 Абстрахирането на представителството от договора за поръчка, както е известно, е творение на германската доктрина от XIX в.[93] и е проведено последователно в BGB, по чийто образец институтът в модерните законодателства се урежда отделно (в обща част на гражданския кодекс) от договора за поръчка (в особената част на облигационното право). Само че германският законник – за разлика от френския и италианския – не съдържа правила, подобни на чл. 61, ал. 1, пр. I, нито на чл. 292, ал. 1 ЗЗД[94]. Затова може да се отстоява, че в Германия представителството урежда само т. нар. „външни“ отношения (§§ 164 и сл.) абстрактно от поръчката (§§ 662 и сл.) и воденето на чужда работа без възлагане (§§ 677 и сл. BGB), чиито правила се отнасят единствено до т. нар. „вътрешни“ отношения.
 Делението на отношенията на „вътрешни“ и „външни“ при представителството е присъщо на теорията, но не и на законодателството ни. Следователно установяването на тези отношения не може да има никакви(!) правни последици[95]. Ето защо ми изглежда неубедително твърдението, че правилата за воденето на чужда работа без възлагане (чл. 60 и сл.) се отнасяли изключително до „вътрешните“ отношения между представителя – управител и представлявания – господар на работата, а чл. 36


text:
и сл. – единствено до „външните“ отношения между представлявания – господар на работата и третото лице[96]. Както и че в същото съотношение се намирали и правилата на чл. 36 и сл., отнесени към тези на договор за поръчка (чл. 280-292)[97]. Просто и за двата случая не може да бъдат открити показатели intra legem, че законодателят се е ръководил от подобни съображения при съставянето на разпоредбите за гестията и мандата. Привържениците на обсъжданата интерпретация, не посочвайки аргументи за твърденията си, изпадат в petitio principii: те приемат за доказано това, което трябва да се докаже; а то не може, защото законът постановява точно противното (вж. чл. 61, ал. 1, пр. I и т. III по-горе). По-нататък авторите подминават мълчаливо както чл. 61, ал. 1, пр. I, така и чл. 292, ал. 1, които се отнасят до прякото представителство. И ако това е спорно за първото правило, то за второто няма и съмнение, а то е вече достатъчно, за да се разколебае дискутираната теза: „Външните“ отношения между представлявания и трето лице не се уреждат само в чл. 36-43.
 Приведени до своя логически завършек, разрешенията, извлечени от абстрактния принцип при представителството, стигат до маргиналния извод, че представителна власт може да се породи само от пълномощно. Макар че никой от застъпниците на критикуваното гледище не заявява това изрично, то неминуемо следва от твърденията им, че гесторът не придобивал представителна власт, т.к. тя можела да възникне само ако доминусът го е бил упълномощил (чл. 36, ал. 1, пр. II) или е одобрил действията му (чл. 42, ал. 2). Трудно обяснимо е защо подобни възражения не се изтъкват при преупълномощаването за запазване на интересите на представлявания (чл. 43 ЗЗД[101]) или при представителната власт на търговски помощник (чл. 30, ал. 2, изр. II ТЗ). Прочее за мен схващането на мнозинството е contra legem. Самият законодател е уредил принципиалната възможност представителството да възникне и ex lege, т.е. по силата на правно значим факт извън волята на представлявания. Съгласно чл. 36, ал. 1: „Едно лице може да представлява друго по разпоредба на закона или по волята на представлявания.“ Точно такава хипотеза е уредена в чл. 61, ал. 1, пр. I. Като това правило не влиза в никакво стълкновение с института на представителството, което може да бъде доброволно или задължително. Казано иначе: чл. 61, ал. 1, пр. I е специален спрямо общия чл. 42[102]. Оттук и следващият междинен извод: Основанията, изключващи приложението на чл. 42, т.е. пораждащи представителна власт без волеизявление на представлявания, не се уреждат изчерпателно от чл. 36-43.
 Наистина абстракционният принцип при представителството отвлича (абстрахира) представителната власт от причината й (вътрешните отношения), и то в интерес на третото лице, защото вътрешните отношения между представител и представляван са динамични и в повечето случаи за третото лице е непосилно да се осведоми за настъпилите промени в тях. От тази основна идея изхождат чл. 41, ал. 2 и чл. 290 ЗЗД; както и чл. 22, ал. 2 in fine; чл. 26, ал. 2 in fine; чл. 137, ал. 1, т. 7 във вр. с ал. 4 и ал. 5; чл. 141, ал.


text:
2; чл. 235, ал. 4; чл. 236, ал. 4 от ТЗ; така и чл. 9 от Директива 68/151/ЕИО на Съвета относно изискванията за оповестяване по отношение на някои видове дружества; а също и т. 1 от Т. р. No 3/2013 г. на ОСГТК. Разбира се, всичко това не означава, че от разглежданото ръководно начало не са познати известни изключения[103]; иначе то не би било принцип, а нещо друго (напр. аксиома). Такива отклонения от абстрактното начало напр. са: чл. 41, ал. 2 ЗЗД; чл. 141, ал. 6 и чл. 235, ал. 2 ТЗ; чл. 114, ал. 12 ЗППЦК.
 Един от случаите, в които законът не допуска абстрактност, постановявайки каузалност между „вътрешните“ и „външните“ отношения при представителството, е налице при недобросъвестност на третото лице. Става дума за хипотезисите на чл. 41, ал. 2 ЗЗД и чл. 141, ал. 6 и чл. 235, ал. 5 ТЗ. Същото обстоятелство може да бъде открито и при gestio representativa: за да породи то действие, управителят трябва да е съобщил на третото лице, че действа qua gestor, при което по необходимост третото лице ще знае (или поне, най-малкото, ще е имало възможността да узнае) за липсата на представителна власт[104] (арг. от чл. 61, ал. 1 ab initio във вр. с чл. 42, ал. 1). Защото това лице е недобросъвестно, затова възникването на представителната власт, която е обусловена от същите предпоставки като при контрарните искове (т.е. от вътрешните отношения между gestor и dominus), му е противопоставима.
 Всъщност дори опасността, оправдаваща абстрахирането на представителството от вътрешните отношения, не е толкова обострена при репрезентативната гестия. Обстоятелствата, от които зависи възникването на обратните искове и представителната власт на гестора – дали работата е била „предприета уместно“ и „добре управлявана“ в чужд интерес (чл. 61, ал. 1 ab initio), – ще са добре известни на третото лице. За поемането на работата (съотв. и за липсата на представителна власт) то ще бъде осведомено от управителя (задължителна предпоставка на репрезентативната гестия), при което третото лице ще може да прецени сам? била ли е уместно предприета работата, или не; в тази връзка то може да задава въпроси на управителя. Дали работата е била управлявана добре, вече ще зависи – в крайна сметка – именно от третото лице: нему е било възложено от гестора да поправи чуждия имот, да обере чуждата реколта, да смени спуканите тръби и пр.
 Съумее ли третото лице да управлява полезно работата в чужд интерес, когато управителят я е бил предприел уместно, господарят на работата ще се обвърже директно с третото лице – чл. 61, ал. 1, пр. I. „Вътрешните“ отношения между представлявания – dominus и представителя – gestor са тъкмо „в ръцете“ на третото лице и възникването на представителната власт, респ. на контрарните искове, зависи до голяма степен точно от него. Вярно е, че интересът на господаря на работата в случая взема превес в някаква степен над интересите на третото лице, но това не е случайно: представителната гестия има за цел да бъдат запазени интересите точно на господаря и е оправдана дотолкова, доколкото последният има интерес от нея (арг. от чл.


text:
60 и сл.). Неосъществяването на състава на чл. 61, ал. 1, пр. I най-често ще се дължи на това, че третото лице не е водило чуждите работи полезно. В такива случаи няма и съмнение, че е справедливо доминусът да не е обвързан към третото лице.
 Последният междинен извод гласи: Основателно е третото лице да бъде в положението, в което обвързването му с доминуса зависи от същите предпоставки, важащи за actio negotiorum gestorum contraria, защото, от една страна, то е недобросъвестно: нему е било съобщено за лисата на представителна власт от управителя; и от друга страна, осъществяването на предпоставките на чл. 61, ал. 1 ab initio в последна сметка зависи именно от третото лице: от това как то ще изпълни „задължението“ си.
 Управителят на чужда работа без възлагане може да се задължи било изрично, било подразбиращо се към третото лице, като му обещае, че господарят на работата ще изпълни задълженията си, поети от негово име по чл. 61, ал. 1, пр. I (чл. 23); като встъпи в дълга на господаря чрез съглашение с третото лице – кредитор (чл. 101 ab initio); като даде на третото лице обезпечения и т.н. Това са все нови задължения, които възникват не по силата на закона (чл. 60 и сл.), а въз основа на последващи съглашения между управителя и третото лице (чл. 8 и сл.).
 Подобно обвързване ex lege на гестора към трето лице не би могло да се обоснове по аналогия на закона[107]. Считам за неоснователно да се твърди, че управителят обещавал на третото лице, че господарят на работата щял да изпълни задължението си от сделката, сключена от негово име (чл. 23 във вр. с чл. 61, ал. 1, пр. 1). Това е така не само когато гесторът не разполага с представителна власт (т.к. не е управлявал полезно чуждите работи – чл. 61, ал. 1 ab initio), но и когато той не носи отговорност по чл. 42, ал. 1 към третото недобросъвестно лице. Просто в закона няма празнина. Правото не е оставило управителя, нито господаря на работата, нито третото лице без защита, а се стреми към баланс между интересите им (вж. по-горе т. 14).
 19. Обзор на по-важните изводи
 Въз основа на всичко казано дотук би могло да се заключи, че по българското облигационно право управителят на чужда работа без възлагане е възможно да придобие представителна власт по силата на закона, когато извършва сделки от името на господаря на работата с трето лице, ако е бил предприел работата уместно и я е бил управлявал добре в чужд интерес – арг. от чл. 61, ал. 1, пр. I във вр. в чл. 36, ал. 1, пр. I ЗЗД. По-важните ми съображения за този извод са следните:
 Смисълът, който следва да се влага в текста на чл. 61, ал. 1, пр. I: „да изпълни задължения, сключени от негово име“, е следният: „правата и задълженията от сделките, които управителят е сключил от името на заинтересувания с трети лица, възникват направо за заинтересувания“ (срв. чл. 36, ал. 2 и чл. 292, ал. 1). Това съждение се налага както от


text:
систематичното тълкуване на разпоредбата във вр. с чл. 36, ал. 1, пр. II, така и от историческото й тълкуване във вр. с отменено законодателство, откъдето произтича и „атавистичната“ редакция на прякото представителство – срв. чл. 49 и чл. 498, ал. 1 ЗЗД от 1892 г. (отм.). Освен това, когато ЗЗД говори за „правни действия (съотв. сделки или задължения), извършени (поети или сключени) от чуждо име“, той винаги подразбира фактическия състав на прякото представителство (срв. чл. 38; чл. 42, ал. 2; чл. 97, ал. 2; чл. 255, ал. 2, изр. II; чл. 292, ал. 1).
 Делението на отношенията на „вътрешни“ и „външни“ при представителството е присъщо на теорията, но не и на законодателството ни. Установяването на тези отношения не може да има никакви правни последици. От една страна, правилата за представителството съдържат не само разпоредби относно „външните“ отношения, но и относно „вътрешните“ отношения (чл. 36, ал. 1 in fine; чл. 37; чл. 39; чл. 43; чл. 38, ал. 2; чл. 41, ал. 1, пр. I-II). От друга страна, „външни“ отношения се уреждат и извън чл. 34-43 (срв. чл. 61, ал. 1, пр. I и чл. 292). Юридическите факти, изключващи приложението на чл. 42, т.е. тези, които пораждат представителна власт без волеизявление на представлявания, не се съдържат изчерпателно в чл. 36-43. Ето как правилата за gestio representativa (чл. 61, ал. 1) и falsus procurator (чл. 42, ал. 2) може да се съчетаят, без помежду им да има непреодолимо противоречие: Ако гестията е полезна, гесторът може да действа от името на доминуса, когато сключва сделки с трети лица; в противен случай действията на гестора не обвързват доминуса, доколкото последният не ги одобри (чл. 62). Абстрахирането на представителството (чл. 36-43) от договора за поръчка (чл. 280-292) не означава, че от воденето на чужда работа без възлагане (чл. 60-62) не може да възникне представителна власт. Просто няма място за аналогии между репрезентативния мандат и репрезентативната гестия: представителната власт от мандата е възниквала като доброволна, а тази от гестия – като задължителна; промяната в основанията, от които възниква доброволното представителство, не е – само по себе си – изменение на юридическите факти, пораждащи задължителното представителство.
 Съчетавайки в себе си обикновената гестия и задължителното представителство, репрезентативното водене на чужда работа без възлагане поражда правоотношения както между управителя и господаря на работата, така и между господаря на работата и третото лице. Първото отношение условно може да се нарече „вътрешно“. То има за предмет задълженията на гестора да продължи работата и да положи грижата на добрия стопанин (чл. 60, ал. 2) и правото му да иска обезщетение от доминуса за разноските (чл. 61, ал. 1, пр. II–III и ал. 2). Второто правоотношение по същия начин може да се означи като „външно“. То е между представлявания – господар на работата и третото лице (чл. 61, ал. 1, пр. I във вр. с чл. 36, ал. 1 ab initio). Обвързването на третото лице с представлявания е обусловено от същите предпоставки, важащи за възникването на вземането на гестора срещу доминуса – чл. 61, ал. 1 ab initio. Затова „вътрешните“ отношения при репрезентативната


text:
гестия са основание за възникване на „външните“ отношения. С други думи: при gestio representativa не е налице абстрактност, но каузалитет между „вътрешни“ и „външни“ отношения. Третото лице е поставено в състояние, в което обвързването му с господаря на работата зависи от „вътрешните“ отношения между dominus и gestor (чл. 61, ал. 1 ab initio), защото, от една страна, това лице е недобросъвестно – знаело е, че управителят изначално не разполага с представителна власт, а от друга страна – тъкмо от третото лице ще да е зависело de facto „полезното управление на работата“, т.е. от това как в крайна сметка то е извършило това, за което се е „задължило“ към господаря на работата посредством управителя й.
 Репрезентативната гестия постига равновесие между интересите на трите страни: – Управителят няма да се обвърже лично във вр. с чуждата работа към третото лице. Така той не би понесъл договорна отговорност към него при неизпълнение, нито деликтна отговорност по чл. 42, ал. 1. – Работите на господаря, на свой ред, няма да бъдат оставени на произвола, напротив, възможно е да бъдат поети от професионалист в конкретната област. Задължителното представителство по чл. 61, ал. 1, пр. I не е прекомерна намеса в чужда правна сфера, защото създава задължения за доминуса до същия размер, до който той би се задължил към гестора при „косвено“ представителство. Положението на господаря на работата е достатъчно обезпечено от правилото на чл. 61, ал. 1, което не би позволило той да се обвърже с трето лице, ако това не е било в негов интерес, т.е., ако работата не е била предприета уместно и не е била добре управлявана. На общо основание чл. 40 е страж пред това третото лице и представителят – гестор да се споразумеят във вреда на представлявания – доминус. – Третото лице, преценявайки възможностите си автономно, би могло да се съгласи да се обвърже с доминуса по силата на чл. 61, ал. 1, пр. I и така да придобие вземане за възнаграждение, когато сключеният договор е бил възмезден, стига, разбира се, работата да е била водена полезно. Докато, ако третото лице поеме работите лично, qua gestor, това би било съмнително, доколкото не е последвала ратификация (чл. 62, срв. обаче чл. 286).
 20. Предложение с оглед на бъдещия закон
 При бъдещата работа на законодателя с обективното облигационно право си заслужава да се обсъди предложението чл. 61, ал. 1 да бъде коригиран чисто граматически, но не и по същество, за да се изостави архаичната му редакция, която, за съжаление, се долавя и в проектите за български ГК. Би могло ал. 1 да се раздели на две алинеи: в първата (сегашна) да се уреди репрезентативната гестия, а във втората (нова) – обратните вземания на управителя срещу господаря на работата (мислима е и обратната поредност[109]). По този начин безспорно се постигна по-голяма прегледност в сравнение със сегашната сравнително дълга формулировка. Въпреки тази му слабост, за предпочитане е настоящият метод, в който задължителното представителство и контрарните искове са обединени в една разпоредба[110]. По този начин се запазва както монолитната структура на закона, така и препратките


text:
на множеството съдебни актове и научни съчинения, натрупани през последните седем десетилетия. В крайна сметка, предпоставките и за двата случая са едни и същи. С оглед на всичко това считам, че de lege ferenda чл. 61, ал. 1 може да бъде изменен така[111]: „Ако работата е била предприета уместно и е била добре управлявана в чужд интерес, правата и задълженията от сделките, които управителят е сключил от чуждо име с трети лица, възникват направо за заинтересувания, който е длъжен още да обезщети управителя на работата за личните задължения, които той е поел, и да му върне необходимите и полезни разноски заедно с лихвите от деня на изразходването им.“
 * Всички препратки към нормативен акт, без да е посочено заглавието му, са относно ЗЗД от 1951 г. Съдебната практика, доколкото не е уточнено друго, е цитирана по правно-информационни системи „Сиела“, „Апис“ и „Лакорда“, актуализирани с ДВ, бр. 71/01.IX.2017 г. Решение, за което не е посочено от кой съд е постановено, е на ВКС на РБ. Всеки един курсив в текста е мой – Св. Ив.
 [2] Словосъчетанието „водене чужда работа без пълномощие“, употребено от законодателя в заглавието на раздел шести, глава втора от общата част на ЗЗД, е заменено в текста с по-подходящия според мен термин „водене [на] чужда работа без възлагане“ (срв. чл. 49, чл. 280, ал. 283, ал. 1). Легалното название разкрива неоправдана приемственост с терминологията на отм. ЗЗД от 1892 г. (вж. чл. 483-508, отдел шести „За пълномощието“ от с. з.). Докато в Царство България под „без пълномощие“ се е разбирало извършването на правни действия от чуждо име без представителна власт, т.е. без договор за поръчка, то след приемането на ЗЗД от 1951 г. нито договорът за поръчка се нарича „пълномощие“, нито представителството възниква от него (срв. чл. 483 и сл. от отм. ЗЗД (1892 г.) с чл. 36 и сл. и чл. 280 и сл. от ЗЗД (1951 г.)). Дори и заглавието на раздел шести да беше съобразено с новото название на мандатния договор („поръчка“) в ЗЗД от 1951 г., а именно „водене на чужда работа без (договор за) поръчка“ (както е направил руският законодател в гл. 50 от Гражданский кодекс (ГК) на Руската федерация (РФ) „действия в чужом интересе без поручения“), то също би било юридически неточно. Мандатът изключва гестията само за действията, които са възложени с него, но не и за тези, които гесторът предприеме excessus mandati, нито за тези, които въобще не може да бъдат предмет на мандата, но може да бъдат предприети qua gestor, напр. поправянето или пазенето на една вещ, превозването на товар и др. т. Срв. ст. 982 от ГК на РФ: „Если лицо, в интересе которого предпринимаются действия без его поручения, одобрит эти действия, к отношениям сторон в дальнейшем применяются правила о договоре поручения или ином договоре, соответствующем характеру предпринятых действий, даже если одобрение было устным.“ („Ако лицето, в чийто интерес се извършват действията без негова поръчка, одобри тези действия, към отношенията на страните занапред се прилагат правилата за договора за поръчка или друг договор, съответстващ на характера на предприетите


text:
действия, дори ако одобрението е било устно.“).
 [5] Разпоредбата на чл. 349, ал. 1 ТЗ, независимо от систематическото й място, има принципиално значение за „косвеното“ представителство у нас поради липсата самостоятелна уредба в общата част на гражданския закон, отделена от мандатните договори. Вж. и чл. 294, ал. 1 (отм.) ЗЗД.
 [8] „Управителят е овластен да извършва правни действия от името на заинтересуваната страна, доколкото интересите й по този начин са надлежно представлявани.“
 [9] Заглавието на разпоредбата би могло да се преведе като „Право на управителя да действа като представител на господаря“, а съдържанието й – „Управителят може да сключва правни сделки или да извършва други юридически действия като представител на господаря дотолкова, доколкото разумно може да се очаква, че това ползва господаря.“
 [15] „Общият принцип е, без всякакво съмнение, че извършените работа и труд или похарчените пари от някого, за да бъде запазена или облагодетелствана собствеността на другиго, съгласно английското право не създават никакво право на задържане върху запазената или облагодетелстваната собственост, нито сами по себе си създават някакво задължение за заплащане на разноските. Отговорностите не трябва да бъдат налагани върху хората зад гърба им, най-малкото Вие не може да предоставите полза другиго против неговата воля.“ Съдебното решение е достъпно на ‘http://swarb.co.uk/falcke-v-scottish-imperial-insurance-co-ca-1886’(линкът е проверен последно на 22.V.2017 г.). Подробности за него – вж. в Stoljar, S. Negotiorum gestio. (Chapter 17.) – In: Restitution – unjust enrichment and negotiorum gestio. (Volume X.) International encyclopedia of comparative law. T?bingen: J. C. B. Mohr (Paul Siebeck), the Hague, Boston, London: Martinus Nijhoff Publishers, 1984, p. 33.
 [19] Губиделников, Г. Negotiorum gestio. // Юридически преглед, 1909, XVII, No 4, с. 254.
 [20] Павлов, Хр. Фактическо представителство (Negotiorum gestio). // Юридическо списание, год. V, с. 191-197. С negotiorum gestio representativa се обяснява и популярното название на института в началото на миналия век: „фактическо“ представителство – представителство, което възниква ipso facto от чужди действия, без да е било налице овластяване (т.е. „юридическо“ представителство).
 [26] Подобна ситуация днес звучи доста „екзотично“ най-малкото защото едва ли някои нотариус би изповядал подобна сделка. Отворен е въпросът за сключването на предварителен договор (чл. 19). В тази връзка срв. Кожухаров, Ал. Облигационно право. Общо учение за облигационното отношение. Кн. 1. Нова редакция О. Герджиков. С.: „Софи-Р“, 1996 г., 71-73 (§ 17, т. V), бел. No 80.
 [29] Вж. както Кожухаров, Ал. Водене на чужда работа без пълномощие. // Кожухаров, Ал., К. Телбизов, Д. Димитров, Л. Радоилски, М. Геновски. Основи на държавата и правото на НРБ. Част II. С.: Наука и изкуство, 1953, с. 412; така и Кацарски, Ал. Предприемане на чужда работа без пълномощие (чл. 60 ЗЗД). // Държава и право, 1988, No 8-9, 48-55. Напоследък в литературата се мултиплицира грешката да се посочва като произведение, посветено на гестията, статията на Вл. Мануилов и Ив. Узунов в сп. „Социалистическо право“ No 1/1966 г. касателно гражданската отговорност за вещи и ПП No 17/1963 г. на ВС. Въпросното съчинение не се отнася до воденето на чужда работа без възлагане, а е посветено на непозволеното увреждане, каквото е и действителното му заглавие „Чл. 50


text:
от ЗЗД и Постановление No 17/1963 г. на Пленума на ВС на НРБ“, а не „Чл. 60...“. Впрочем насловът на ПП No 17/1963 г. също е подчертано ясен в това отношение: „Относно някои въпроси по приложението на закона при отговорност за непозволено увреждане“.
 [33] Попов, К. Водене на чужда работа без пълномощие. // Български законник, 2003, No 2, 68-70.
 [34] Пунев, Ат. Актуален поглед върху воденето на чужда работа без натоварване. // Търговско и конкурентно право, 2011, No 9, 34-44, и No 10, 20-29.
 [35] Иванов, Св. Практиката на българските съдилища (1893-2015) върху воденето на чужда работа без възлагане. // Съвременно право, 2015, No 5, 86-99.
 [36] Големинов, Ч. Гражданскоправни източници на задължения. 2. прераб. и доп. изд. С.: Фенея, 2011, 203-214. Големинов изцяло следва курса на акад. Василев; затова всичко казано за последния важи с пълна мяра и за първия.
 [44] Василева, Ем. Водене на чужда работа без пълномощие. // Влахов, К., Т. Гроздева, Е. Балевска, К. Маринова, Св. Калинова, А. Адамова, К. Топалов, Б. Белазелков, А. Баева, Т. Калчева, А. Бонева, Т. Върбанова, Ем. Василева, Ц. Георгиева, Ст. Григорова, Зл. Чолева. Под редакцията на Б. Пунев. Помагало по гражданско материално право за кандидатите за младши съдии. Част II. С.: „Национален институт на правосъдието“, 2012, с. 394.
 [45] Не е много по-ясен и испанският чл. 1893, ал. 1 CC: dominus negotii е „отговорен за задълженията, сключени в негов интерес“ (‘responsable de las obligaciones contra?das en su inter?s’). Така или иначе, испанската доктрина допуска, че управителят може да бъде задължителен представител на господаря на работата – вж. Pasquau Lia?o, M. La gesti?n de negocios ajenos. Madrid, 1986, p. 198; S?nchez Jord?n, M. E. La gesti?n de negocios ajenos. Madrid: ‘Civitas’ 2000, p. 603, и др. (цит. по: v. Bar, Ch. Op. cit., p. 301).
 [49] В това отношение италианският законодател е по-прецизен при изготвянето на правилата за ‘Gestione di affare altrui’. Само формулировката на чл. 2031, ал. 1, пр. I c. c. от 1942 г. търпи същите възражения както и чл. 61, ал. 1, пр. I ЗЗД: ‘l’interessato deve adempiere le obbligazioni che il gestore ha assunte in nome di lui...’ (заинтересуваният трябва да изпълни задълженията, които управителят е извършил от негово име...).
 [54] Че определението на quasi–contrats в чл. 1371 C. civ. в редакцията от 1804 г., откъдето е реципиран текстът на чл. 45 ЗЗД от 1892 г. (отм.), не казва нищо повече от това, че воденето на чужда работа без възлагане може да бъде представително, т.е., че с действията си управителят може да обвърже господаря на работата и третото лице (срв. чл. 1375, пр. I C. civ. в редакцията от 1804 г.), настоява още и Stoljar. S. Op. cit., p. 22. Изглежда, осъзнавайки безполезността на тази дефиниция, френският законодател я е ревизирал в чл. 1300, ал. 1 C. civ. след 2016 г.: ‘Les quasi–contrats sont des faits purement volontaires dont il r?sulte un engagement de celui qui en profite sans y avoir droit, et parfois un engagement de leur auteur envers autrui.’
 [59] Според р. No 60/25.III.2013 г.


text:
по т. д. No 475/2012 г., II т. о., господарят (възложителят) „дължи обезщетение по чл. 61, ал. 1 само до размера на разходите на изпълнителя [управителя] на извъндоговорните строително-монтажни работи за материалите и труда, но не и за търговската печалба“.
 [62] Такива са случаите на: (а) привидна представителна власт – чл. 17, ал. 2 във вр. с чл. 39, ал. 1; (б) обвързване на представлявания след прекратяването на представителна власт, подлежаща на вписване в нарочен регистър, ако действията на представителя са извършени с трето добросъвестно лице до момента на вписването – чл. 41, ал. 1; (в) изпълнение на поръчка от доверител, действащ като пряк представител на довереника, когато първият не е знаел и не е могъл да узнае за прекратяването й – чл. 290; и др.
 [63] Съгласно въпросното правило на австрийския законник: ‘Wer weder durch ausdr?cklichen oder stillschweigenden Vertrag, noch vom Gerichte, noch aus dem Gesetze das Befugni? erhalten hat, darf der Regel nach sich in das Gesch?ft eines Andern nicht mengen. H?tte er sich dessen angema?t; so ist er f?r alle Folgen verantwortlich.’ („Никой, който не е бил овластен чрез изричен или подразбиращ се договор, нито от съда или от закона, не може по правило да се намесва в работите на другиму. Ако е предприел това, той е отговорен за всички вреди.“) Подобен извод у нас може да се направил от тълкуването на чл. 45 във вр. с чл. 51, изр. I ab initio: делинквентът отговаря за „всички“ вреди, а не само за „предвидимите“ (срв. чл. 82). Затова намирам, че de lege ferenda въвеждането у нас на разпоредба, подобна на § 1035 ABGB, би било безпредметно. То не би казало нищо повече от чл. 51, изр. I ab initio.
 [65] De lege ferenda заслужава да се сподели разбирането за въвеждането на правото на третото лице да прекрати състоянието на висящност по чл. 42, ал. 2, като запита мнимо представлявания дали ще ратифицира, или денонсира сключената без представителна власт сделка, а той бездейства в един разумен срок, даден му от третото лице или следващ се според обстоятелствата (вж. общо Йосифова, Т. Цит. съч., 132-134; и Таков, Кр. Цит. съч., с. 362-370). Впрочем подобно правило съществува в повечето модерни кодификации (вж. напр. § 177 II BGB; чл. 399, ал. 3 от италианския c. c.; чл. 3:69, ал. 4 BW; чл. 260, ал. 1 от португалския CCo; кн. II, чл. 6:111, ал. 2 от проекта за ОРР). Според чл. 3:208 от Принципите на европейското договорно право (ПЕДП) бездействието на мнимо представлявания в срока се приравнява на ратификация (срв. чл. 43 и чл. 301 ТЗ). В тази връзка ОСГТК с т. 2 от диспозитива на Т. р. No 5/2014 г. от 12.XII.2016 г., докл. съдия Б. Цонев, прие, че: „При липса на потвърждаване [по чл. 42, ал. 2], на недействителността може да се позове само лицето, от името на което е сключен договорът [без представителна власт], или неговите универсални правоприемници.“ Отворен е въпросът, дали ВКС не следваше да подходи творчески при тълкуването на закона, при все че законодателна интервенция едва ли може


text:
да се очаква поне засега, а трудно някой би се съмнявал в разума, стоящ зад възможността третото лице да прекрати състоянието на висящност.
 [69] В Испания само на доктринерно ниво, т.к. все още липсва практика (вж. по-горе бел. No 46).
 [70] Вж. Планиол, М. Елементарно ръководство по Гражданско право. Специални договори. Превел Т. Наследников. С.: Работническа кооперативна печатница „Напред“, 1919, с. 379.
 [71] „Управителят без възлагане, който е извършил всичко правилно и е действал както изискват обстоятелствата, има право да иска от този, чиято работа е водена..., да поеме всички задължения, сключени от негово име...“
 [72] „Той [господарят] трябва да изпълни всички необходими или полезни задължения, сключени от негово име или в негова полза от управителя с трети лица.“
 [84] Въпросът за квалификацията на недействителна сделката, която е извършена от мним представител (чл. 42, ал. 2), е дискусионен. Според мнозинството сделката е висящо недействителна (вж. напр. както Йосифова, Т. Цит. съч., с. 111-115; Таков, Кр. Цит. съч., с. 321-325; така и р. No 337/14.X.2014 г. по гр. д. No 3598/2014 г., IV г. о.; р. No 107/02.IV.2015 г. по гр. д. No 6551/2014 г., ІV г. о.; р. No 141/30.XI.2015 г. по гр. д. No 2944/2015 г., ІІ г. о.; в този смисъл е и т. 2 от диспозитива на ТР No 5/2014 г. от 12.XII.2016 г. на ОСГТК). Застъпено е и становището, че такава сделка е висящо нищожна (вж. Таджер, В. Гражданско право на НРБ. Дял II. 2. изд. С.: Софи-Р, 2001, с. 473; и Димитров, М. Основанията за нищожност по чл. 26, ал. 1 ЗЗД. С.: „Сиби“, 2013, 135-137). Смятам за по-точно второто разбиране. Именно защото сделката без представителна властта е нищожна на основание чл. 26, ал. 2, пр. II поради липсата на съгласие на едната страна, в чл. 42 не е казано нищо за недействителността на така извършеното юридическо действие, следователно легалният термин остава „нищожност“. Твърдението, че нищожните сделки не се заздравявали, не е достатъчно, за да опровергае това съждение: срв. чл. 293, ал. 3 ТЗ.
 [88] Друг пример за безкритично възприемане на германското право и теория от Василев е твърдението му, че „ЗЗД отхвърля схващането..., според което действието по управление на чужда работа без натоварване трябва да се извърши в съответствие с действителната или предполагаемата (вероятната) воля на носителя на интереса.“ (Василев, Л. Цит. съч., 605). Авторът се аргументира с чл. 61, ал. 3, който допускал водене на чужда работа и против волята на господаря й. Въпросното „схващане“, за което иде реч, всъщност е § 677 in fine, ‘Pflichten des Gesch?ftsf?hrers’ („Задължение на управителя на чуждата работа“) BGB и се отнася до възникването на задължението за гестора. По-нататък Василев изпада в contradictio in adjecto (с. 606), твърдейки, че за да възникне задължение за доминуса, трябва „работата [да] е била предприета и извършена уместно и [да] е била добре управлявана, и то в съответствие с предполагаемата воля на чуждото лице“(?).
 Според мен това твърдение на Василев, изтъкнато и на друго място в учебника му (с. 607), също не може да бъде споделено de lege lata. То оставя


text:
впечатление, че управителят не е длъжен да поеме работата в съответствие с (изричната или предполагаемата) воля на господаря, но – за да бъде обезщетен – трябва да се е съобразил с нея! Смятам, че и тук не такива са били съображенията на българския законодател: най-малкото подобни предпоставки не може да бъдат открити изрично нито в чл. 60 (където е уредено задължението на управителя), нито в чл. 61 (където е уредено задължението на господаря на работата). Самото становище на Василев е доста разколебано дори с оглед на германското право: немският законодател е прокарал последователно въпросната предпоставка. Тя е необходима, за да възникне както задължението на гестора – § 677, така и на доминуса – § 683, ‘Ersatz von Aufwendungen’ („Възстановяване на разноски“) BGB, докато Василев настоява за това единствено в последния случай.
 [93] Срв. Laband, P. Die Stellvertretung bei dem Abschlu? von Rechtsgesch?ften nach dem allgemeinen deutschen Handelsgesetzbuch. – Zeitschrift f?r das gesammte Handelsrecht, No 10, 1866, 183-241.
 [95] Вж. общо Таков, Кр. Цит. съч., с. 23: „Ако [делението между „вътрешни“ и „външни“ отношения] има raison d’?tat, той е само във възможността за удобна систематизация на изложението на определена материя.“
 [98] За ‘Angewandte Gesch?ftsf?hrung ohne Auftrag’ – вж. общо v. Bar, Ch. Op. cit., 64-68, и цит. там немска литература.
 [99] Ето защо, ако преупълномощителят – управител се откаже от представителната си власт, след като е преупълномощил другиго, представителната власт на преупълномощения не се прекратява. Тя не е производна от представителната на власт на първия представител (иначе е приложим хипотезисът на чл. 43, ал. 1, пр. I), а възниква по силата на закона (пр. II). Прочее максимата ‘Resoluto iure dantis, resolvitur et ius accipientis.’ е относима само в първия (пр. I), но не и в последния (пр. II) случай. (В противния смисъл – вж. Таков, Кр. Цит. съч., с. 147-148; в същия смисъл като в текста – вж. пак там, с. 148, бел. No 34, цитираната германска литература.)
 [109] Както е постъпил квебекският законодател в чл. 1486, ал. 1 (обратни искове) и ал. 2 (представителство) от CCQ. Понеже предпоставките в двата случая са едни и същи, затова ал. 2 препраща към фактическия състав на ал. 1: ‘Il doit aussi remplir...’ („Той също трябва да...“), вместо да го възпроизведе отново. Вероятно точно обратното би сторил съвременният български законодател, който нерядко разкрива необясним афинитет към многословието, което не придава голям смисъл, но безспорно затормозява тълкувателя (срв. напр. чл. 379, ал. 2 и ал. 3, чл. 386, ал. 1 ГПК). Последният метод на нормотворчество намирам за недопустим.
 Предишна статияПодсъдност на исковете за недължимост на публични вземания (преглед и анализ на съдебната практика)
 Следваща статияСигнал за противоречива съдебна практика по въпроси на отрицателните установителни искове за несъществуване на задължения поради погасяването по давност на вземанията


text:
НАКАЗАТЕЛНИ ФЕВРУАРИ 2012
 За СъдаПресцентърКонтактиВръзкиПравилаТърсене
 Начало НА РАЙОНЕН СЪД - ВАРНА ВЛЕЗЛИ В ЗАКОННА СИЛА НАКАЗАТЕЛНИ ФЕВРУАРИ 2012
 Как да стигнем до съда
 Маршрути ->
 Чрез Google Map ->
 СЪДЕБНА ПАЛАТАСТРУКТУРАСЪДЕБНО-ИЗПЪЛНИТЕЛНА СЛУЖБАСЪДИИ ПО ВПИСВАНИЯТАБЮРО СЪДИМОСТБЮРО ПРИЗОВКИДЕЖУРЕН СЪДИЯ Справки съдебни актове
 НА РАЙОНЕН СЪД - ВАРНАПОСТАНОВЕНИВЛЕЗЛИ В ЗАКОННА СИЛАТЪРГОВЕ ПО ИЗП. ДЕЛАНА ДРУГИ СЪДИЛИЩАЗа абонати на Информационно обслужване Информационен сервиз
 ФОРМУЛЯРИТАКСИСТАТИСТИКАДЕКЛАРАЦИИВИДЕОПРАВНА ПОМОЩ Полезна информация
 СВОБОДНИ РАБОТНИ МЕСТАОБЩЕСТВЕНИ ПОРЪЧКИ No по ред Вид дело, No и година Предмет Обвинител, ищец, жалбо - подател Обвиняем, ответник или ответник на жалбата Резултат 1
 НОХД No 2185/2008, II състав
 ГЛ.XI. ОБЩООПАСНИ ПРЕСТЪПЛЕНИЯ (чл.330-356)
 Определение от 2.2.2012г. В законна сила от 25.2.2012г.
 НОХД No 3697/2008, I състав
 Гл.V. Документна измама - чл.209-211 НК
 Р.С.И.
 Присъда от 8.12.2011г. Р.С.И. Мотиви от 9.1.2012г. Резултат от въззивна инстанция: Изменя присъдата - изменен размер на наказанието Решение No 46/9.2.2012г. по Наказателно дело 60/2012г. на ОКРЪЖЕН СЪД - ГР.ВАРНА В законна сила от 9.2.2012г.
 НЧХД No 2785/2010, XXIII състав
 Определение от 16.1.2012г. В законна сила от 3.2.2012г.
 НОХД No 3149/2010, XV състав
 И.П.Д., И.Й.И.
 Присъда от 17.11.2011г. И.П.Д. И.Й.И. Мотиви от 16.12.2011г. Резултат от въззивна инстанция: Потвърждава присъдата Решение No 37/7.2.2012г. по Наказателно дело 26/2012г. на ОКРЪЖЕН СЪД - ГР.ВАРНА В законна сила от 7.2.2012г.
 НЧХД No 3506/2010, XXXVIII състав
 Л.Ж.П.
 Присъда от 12.5.2011г. С.Д.М. Мотиви от 8.6.2011г. Резултат от въззивна инстанция: Отменя присъдата и прекратява делото Решение No 234/14.7.2011г. по Наказателно дело 967/2011г. на ОКРЪЖЕН СЪД - ГР.ВАРНА В законна сила от 1.2.2012г.
 НОХД No 4580/2010, XXVII състав
 А.Т.Х.
 Присъда от 1.12.2011г. А.Т.Х. Мотиви от 22.12.2011г. Резултат от въззивна инстанция: Потвърждава присъдата Решение No 61/27.2.2012г. по Наказателно дело 24/2012г. на ОКРЪЖЕН СЪД - ГР.ВАРНА В законна сила от 27.2.2012г.
 НОХД No 4613/2010, XXXVI състав
 М.Н.Н., Н.В.Т.
 Присъда от 1.2.2012г. М.Н.Н. Н.В.Т. Мотиви от 16.2.2012г. В законна сила от 17.2.2012г.
 НАХД No 6587/2010, XXXVII състав
 Н.И.С., НИКИ 94 НИКОЛАЙ СПАСОВ ЕТ
 ДИРЕКЦИЯ ИНСПЕКЦИЯ ПО ТРУДА ВАРНА
 Решение от 28.5.2011г. Резултат от въззивна инстанция: Оставя в сила решението В законна сила от 22.2.2012г.
 НОХД No 6998/2010, XXXVI състав
 Гл.X. Хулиганство - чл.325 НК
 А.К.Д., А.Я.Д., А.Г.Д.
 Присъда от 7.11.2011г. А.К.Д. А.Я.Д. А.Г.Д. Мотиви от 7.12.2011г. Резултат от въззивна инстанция: Отменя присъдата и произнася нова оправдателна присъда Присъда No 13/2.2.2012г. по Наказателно дело 1853/2011г. на ОКРЪЖЕН СЪД - ГР.ВАРНА В законна сила от 18.2.2012г.
 НОХД No 7046/2010, XXVIII състав
 ГЛ.II. ПРЕСТЪПЛЕНИЯ ПРОТИВ ЛИЧНОСТТА (чл.115-161)
 А.И.Д., Р.Н.А.
 Присъда от 28.11.2011г. А.И.Д. Р.Н.А. Мотиви от 27.12.2011г. Резултат от въззивна инстанция: Потвърждава присъдата Решение No 56/22.2.2012г. по Наказателно дело 87/2012г. на ОКРЪЖЕН СЪД - ГР.ВАРНА В законна сила от 22.2.2012г.
 НАХД No 9/2011, XXII състав
 Решение от 25.10.2011г. Резултат от въззивна инстанция: Оставя в сила решението В законна сила от 29.2.2012г.
 НОХД No 181/2011, XV състав
 Гл.VI. Престъпл-я в отделни стоп. отрасли-чл.228-чл.240 НК
 Присъда от 8.2.2012г. П.И.П. Мотиви от 8.3.2012г. В законна сила от 24.2.2012г.
 НОХД No 386/2011, XXIII състав
 Присъда от 8.6.2011г. М.В.П. Мотиви от 21.6.2011г. Резултат от въззивна инстанция: Потвърждава присъдата Присъда No 96/24.11.2011г. по Наказателно дело 1106/2011г. на ОКРЪЖЕН СЪД - ГР.ВАРНА В


text:
законна сила от 16.2.2012г.
 НОХД No 650/2011, V състав
 С.Б.Т.
 Присъда от 9.2.2012г. С.Б.Т. Мотиви от 27.2.2012г. В законна сила от 25.2.2012г.
 НАХД No 683/2011, XV състав
 И.Г.Х., РАЙОННА ПРОКУРАТУРА - ВАРНА
 ТЕРИТОРИАЛНА ДИРЕКЦИЯ - НАП
 Решение от 28.10.2011г. Резултат от въззивна инстанция: Оставя в сила решението В законна сила от 16.2.2012г.
 НАХД No 929/2011, XXXVII състав
 По Закона за движение по пътищата
 ОБЛАСТНА ДИРЕКЦИЯ КАТ "ПП"
 Решение от 15.11.2011г. Резултат от въззивна инстанция: Оставя в сила решението В законна сила от 23.2.2012г.
 НАХД No 1097/2011, IV състав
 В.А.Б., СЛОВЕНИАН ТРЕЙД АНД ЕНТЕРПРАЙЗ ПРОДЖЕКТ ООД
 Решение от 17.11.2011г. Резултат от въззивна инстанция: Оставя в сила решението В законна сила от 14.2.2012г.
 НЧХД No 1300/2011, V състав
 Присъда от 23.6.2011г. М.Р.Й. Мотиви от 8.7.2011г. Резултат от въззивна инстанция: Потвърждава присъдата Решение No 28/1.2.2012г. по Наказателно дело 1303/2011г. на ОКРЪЖЕН СЪД - ГР.ВАРНА В законна сила от 1.2.2012г.
 НОХД No 1409/2011, VI състав
 Присъда от 9.11.2011г. И.Н.К. Мотиви от 8.12.2011г. Резултат от въззивна инстанция: Потвърждава присъдата Решение No 48/14.2.2012г. по Наказателно дело 48/2012г. на ОКРЪЖЕН СЪД - ГР.ВАРНА В законна сила от 14.2.2012г.
 НАХД No 1480/2011, XXII състав
 Ж.К.Ж., СПЕДСТРОЙ ЕООД
 Решение от 7.11.2011г. Резултат от въззивна инстанция: Оставя в сила решението В законна сила от 27.2.2012г.
 НАХД No 1677/2011, XXII състав
 С.П.С., ДЕВНЯ ТРЕЙД ООД
 Решение от 1.11.2011г. Резултат от въззивна инстанция: Отменя изцяло решението и постановява ново В законна сила от 1.2.2012г.
 НОХД No 1796/2011, I състав
 ГЛ.VIII.ПРЕСТЪПЛ-Я П-В ДЪРЖ.ОРГАНИ И 0БЩ.ОРГ-ИИ (чл.269-307)
 Х.М.В.
 Присъда от 1.12.2011г. Х.М.В. Мотиви от 22.12.2011г. Резултат от въззивна инстанция: Потвърждава присъдата Решение No 36/7.2.2012г. по Наказателно дело 59/2012г. на ОКРЪЖЕН СЪД - ГР.ВАРНА В законна сила от 7.2.2012г.
 НАХД No 1996/2011, II състав
 По Закона за митниците
 Б.Х.С.М., БОЖАНА МИНЧЕВА СИБОДИ 7 ЕТ
 Решение от 4.11.2011г. Резултат от въззивна инстанция: Отменя изцяло решението и постановява ново В законна сила от 16.2.2012г.
 НАХД No 2105/2011, VI състав
 По ЗА, ЗДДС и ЗДОПК
 К.К.С., КАРМА ООД
 Решение от 18.11.2011г. Резултат от въззивна инстанция: Оставя в сила решението В законна сила от 6.2.2012г.
 НОХД No 2113/2011, IV състав
 Присъда от 12.9.2011г. К.Х.М. Мотиви от 19.9.2011г. Резултат от въззивна инстанция: Потвърждава присъдата В законна сила от 8.2.2012г.
 НАХД No 2132/2011, VI състав
 С.Р.Р.
 ОБЛАСТНА ДИРЕКЦИЯ ПОЛИЦИЯ - ПЕТО РПУ
 Решение от 17.1.2012г. В законна сила от 11.2.2012г.
 НАХД No 2202/2011, IV състав
 Х.А.А., ИНТЕРПЛАСТ ООД
 Решение от 11.11.2011г. Резултат от въззивна инстанция: Оставя в сила решението В законна сила от 22.2.2012г.
 НАХД No 2211/2011, XV състав
 В.Ц.И., ЕДИ ВАЛЯ ИВАНОВА ЕТ, РАЙОННА ПРОКУРАТУРА - ВАРНА
 Решение от 7.11.2011г. Резултат от въззивна инстанция: Оставя в сила решението В законна сила от 6.2.2012г.
 НАХД No 2338/2011, XXXVI състав
 Решение от 24.10.2011г. Резултат от въззивна инстанция: Отменя изцяло решението и постановява ново В законна сила от 28.2.2012г.
 НАХД No 2354/2011, IV състав
 Решение от 20.10.2011г. Резултат от въззивна инстанция: Отменя изцяло решението и постановява ново В законна сила от 14.2.2012г.
 НАХД No 2545/2011, XXXVII състав
 Решение от 28.10.2011г. Резултат от въззивна инстанция: Оставя в сила решението В законна сила от 14.2.2012г.


text:
НАХД No 2547/2011, XXXVII състав
 Решение от 28.10.2011г. Резултат от въззивна инстанция: Оставя в сила решението В законна сила от 9.2.2012г.
 НАХД No 2602/2011, XXII състав
 Решение от 7.11.2011г. Резултат от въззивна инстанция: Отменя изцяло решението и постановява ново В законна сила от 29.2.2012г.
 НОХД No 2616/2011, V състав
 Гл.XI. В транспорта - чл.343 НК и Б. "Б", "В" и "Г"
 Споразумение от 8.2.2012г. В.А.А. В законна сила от 8.2.2012г.
 НАХД No 2659/2011, XXXVII състав
 ГПУ ЛЕТИЩЕ ВАРНА
 Решение от 26.10.2011г. Резултат от въззивна инстанция: Отменя изцяло решението и постановява ново В законна сила от 29.2.2012г.
 НАХД No 2661/2011, II състав
 ГПУ - ЛЕТИЩЕ - ВАРНА - РДГП - АЕРОГАРИ - ГДГП - МВР
 Решение от 21.10.2011г. Резултат от въззивна инстанция: Оставя в сила решението В законна сила от 15.2.2012г.
 НАХД No 2673/2011, XXIII състав
 И.М.Л., ЛАТОЯ ТЕКС ООД
 Решение от 21.11.2011г. Резултат от въззивна инстанция: Оставя в сила решението В законна сила от 28.2.2012г.
 НАХД No 2688/2011, XV състав
 И.М.Л., ЛАТОЯ ТЕКС ООД, РАЙОННА ПРОКУРАТУРА - ВАРНА
 Решение от 14.10.2011г. Резултат от въззивна инстанция: Оставя в сила решението В законна сила от 13.2.2012г.
 НАХД No 2712/2011, IV състав
 Ж.Д.Б., МУЛТИ БИЛД ЕООД
 Решение от 20.10.2011г. Резултат от въззивна инстанция: Оставя в сила решението В законна сила от 7.2.2012г.
 НАХД No 2746/2011, XXXVII състав
 Решение от 2.11.2011г. Резултат от въззивна инстанция: Оставя в сила решението В законна сила от 20.2.2012г.
 НОХД No 2751/2011, XXXII състав
 П.М.Ш.
 Присъда от 7.12.2011г. П.М.Ш. Мотиви от 6.1.2012г. Резултат от въззивна инстанция: Потвърждава присъдата Решение No 40/8.2.2012г. по Наказателно дело 46/2012г. на ОКРЪЖЕН СЪД - ГР.ВАРНА В законна сила от 8.2.2012г.
 НАХД No 2766/2011, I състав
 Чл.78 А НК
 К.С.П.
 Решение от 3.11.2011г. К.С.П. Мотиви от 29.11.2011г. Резултат от въззивна инстанция: Потвърждава присъдата Решение No 49/15.2.2012г. по Наказателно дело 1859/2011г. на ОКРЪЖЕН СЪД - ГР.ВАРНА В законна сила от 15.2.2012г.
 НАХД No 2772/2011, XXXVII състав
 В.Ц.И., ЕДИ ВАЛЯ ИВАНОВА ЕТ
 Решение от 23.12.2011г. Резултат от въззивна инстанция: Оставя в сила решението В законна сила от 28.2.2012г.
 НАХД No 2821/2011, IV състав
 Решение от 6.10.2011г. Резултат от въззивна инстанция: Отменя изцяло решението и постановява ново В законна сила от 6.2.2012г.
 НАХД No 2834/2011, II състав
 Решение от 21.10.2011г. Резултат от въззивна инстанция: Отменя изцяло решението и постановява ново В законна сила от 15.2.2012г.
 НОХД No 2995/2011, XXII състав
 Присъда от 28.9.2011г. А.Н.К. Мотиви от 6.10.2011г. Резултат от въззивна инстанция: Потвърждава присъдата Решение No 34/6.2.2012г. по Наказателно дело 1691/2011г. на ОКРЪЖЕН СЪД - ГР.ВАРНА В законна сила от 6.2.2012г.
 НОХД No 2996/2011, VI състав
 Споразумение от 13.2.2012г. В.С.М. В законна сила от 13.2.2012г.
 НОХД No 3016/2011, XXVII състав
 М.Н.А., Г.Л.Б., С.Л.С.
 Присъда от 19.1.2012г. М.Н.А. Г.Л.Б. С.Л.С. Мотиви от 10.2.2012г. В законна сила от 4.2.2012г.
 НОХД No 3023/2011, IV състав
 Присъда от 28.11.2011г. Т.Т.К. Мотиви от 8.12.2011г. Резултат от въззивна инстанция: Потвърждава присъдата Решение No 45/10.2.2012г. по Наказателно дело 1863/2011г. на ОКРЪЖЕН СЪД - ГР.ВАРНА В законна сила от 10.2.2012г.
 НАХД No 3062/2011, IV състав
 Ц.Й.В.
 Решение от 6.10.2011г. Резултат от въззивна инстанция: Оставя в сила решението


text:
В законна сила от 13.2.2012г.
 НАХД No 3081/2011, V състав
 Е ОН БЪЛГАРИЯ МРЕЖИ АД
 Решение от 16.12.2011г. Резултат от въззивна инстанция: Оставя в сила решението В законна сила от 29.2.2012г.
 НАХД No 3106/2011, XXXVII състав
 РПУ АКСАКОВО
 Решение от 23.12.2011г. В законна сила от 8.2.2012г.
 НАХД No 3165/2011, V състав
 Е ОН БЪЛГАРИЯ МРЕЖИ АД, РАЙОННА ПРОКУРАТУРА - ВАРНА
 Решение от 11.11.2011г. Резултат от въззивна инстанция: Оставя в сила решението В законна сила от 6.2.2012г.
 НАХД No 3170/2011, XXXVI състав
 Решение от 3.11.2011г. Резултат от въззивна инстанция: Оставя в сила решението В законна сила от 3.2.2012г.
 НАХД No 3179/2011, XXXVI състав
 Решение от 3.11.2011г. Резултат от въззивна инстанция: Оставя в сила решението В законна сила от 15.2.2012г.
 НОХД No 3189/2011, I състав
 Т.Ж.В.
 Присъда от 19.1.2012г. Т.Ж.В. Мотиви от 25.1.2012г. В законна сила от 4.2.2012г.
 НАХД No 3221/2011, XXII състав
 ОБЛАСТНА ДИРЕКЦИЯ ПОЛИЦИЯ - ЧЕТВЪРТО РПУ
 Решение от 14.10.2011г. В законна сила от 7.2.2012г.
 НАХД No 3238/2011, XXXVI състав
 Решение от 25.1.2012г. В законна сила от 16.2.2012г.
 НАХД No 3239/2011, II състав
 Решение от 21.10.2011г. Резултат от въззивна инстанция: Оставя в сила решението В законна сила от 14.2.2012г.
 НАХД No 3310/2011, XXXVI състав
 Решение от 23.1.2012г. П.С.С. Мотиви от 2.2.2012г. В законна сила от 16.2.2012г.
 НОХД No 3315/2011, XXXVI състав
 А.Г.Х., А.Й.Н.
 Присъда от 2.11.2011г. А.Г.Х. А.Й.Н. Мотиви от 17.11.2011г. Резултат от въззивна инстанция: Потвърждава присъдата В законна сила от 1.2.2012г.
 НАХД No 3340/2011, V състав
 Решение от 14.11.2011г. Д.П.П. Мотиви от 17.11.2011г. Резултат от въззивна инстанция: Потвърждава присъдата В законна сила от 23.2.2012г.
 НОХД No 3474/2011, XXII състав
 К.Д.Р.
 Споразумение от 8.2.2012г. К.Д.Р. В законна сила от 8.2.2012г.
 НАХД No 3500/2011, XXXVII състав
 Решение от 20.10.2011г. Резултат от въззивна инстанция: Оставя в сила решението В законна сила от 22.2.2012г.
 НАХД No 3560/2011, IV състав
 Решение от 13.10.2011г. Резултат от въззивна инстанция: Отменя изцяло решението и постановява ново В законна сила от 13.2.2012г.
 НАХД No 3590/2011, VI състав
 Решение от 13.10.2011г. Резултат от въззивна инстанция: Оставя в сила решението В законна сила от 9.2.2012г.
 НАХД No 3604/2011, II състав
 С.П.Д., МАРИЯН СТИЛКОМ ЕООД
 Решение от 13.10.2011г. Резултат от въззивна инстанция: Оставя в сила решението В законна сила от 2.2.2012г.
 НАХД No 3619/2011, XXXVII състав
 Решение от 24.10.2011г. Резултат от въззивна инстанция: Оставя в сила решението В законна сила от 14.2.2012г.
 НАХД No 3625/2011, XXXVII състав
 Решение от 18.1.2012г. В законна сила от 18.2.2012г.
 НАХД No 3656/2011, XXII състав
 М.Ф.М., СИТИ КЛИЙН ООД
 Решение от 28.10.2011г. Резултат от въззивна инстанция: Оставя в сила решението В законна сила от 22.2.2012г.
 НАХД No 3659/2011, VI състав
 П.А.Х., ФЛАШ ТРАВЕЛ ЕООД
 Решение от 27.10.2011г. Резултат от въззивна инстанция: Отменя изцяло решението и постановява ново В законна сила от 14.2.2012г.
 НОХД No 3660/2011, XXIII състав
 Г.Й.А.
 Присъда от 1.2.2012г. Г.Й.А. Мотиви от 16.2.2012г. В законна сила от 17.2.2012г.
 НАХД No 3668/2011, XV състав
 Г.В.Н., КЛУБ НА ПЪТЕШЕСТВЕНИКА ЕООД, РАЙОННА ПРОКУРАТУРА - ВАРНА
 Решение от 21.11.2011г. Резултат от въззивна инстанция: Оставя в сила решението В законна сила от 14.2.2012г.
 НАХД No 3675/2011, XXXVI състав
 Решение


text:
от 3.11.2011г. В законна сила от 15.2.2012г.
 НАХД No 3695/2011, IV състав
 Решение от 7.11.2011г. Резултат от въззивна инстанция: Оставя в сила решението В законна сила от 16.2.2012г.
 НАХД No 3708/2011, II състав
 Решение от 20.10.2011г. Резултат от въззивна инстанция: Оставя в сила решението В законна сила от 6.2.2012г.
 НАХД No 3731/2011, XXII състав
 Р.И.К.
 Решение от 12.12.2011г. Резултат от въззивна инстанция: Оставя в сила решението В законна сила от 15.2.2012г.
 НОХД No 3737/2011, XXXII състав
 Присъда от 23.11.2011г. С.В.В. Мотиви от 12.12.2011г. Резултат от въззивна инстанция: Потвърждава присъдата В законна сила от 9.2.2012г.
 НАХД No 3776/2011, VI състав
 Решение от 12.1.2012г. В законна сила от 8.2.2012г.
 НАХД No 3782/2011, IV състав
 Решение от 9.11.2011г. Резултат от въззивна инстанция: Оставя в сила решението В законна сила от 14.2.2012г.
 НАХД No 3784/2011, IV състав
 Решение от 6.10.2011г. Резултат от въззивна инстанция: Оставя в сила решението В законна сила от 24.2.2012г.
 НАХД No 3794/2011, XV състав
 Д.С.Р., РАЙОННА ПРОКУРАТУРА - ВАРНА
 Решение от 31.1.2012г. В законна сила от 29.2.2012г.
 НАХД No 3798/2011, XV състав
 Г.Д.Г., РАЙОННА ПРОКУРАТУРА - ВАРНА
 Решение от 31.1.2012г. В законна сила от 25.2.2012г.
 НАХД No 3827/2011, XXIII състав
 С.С.К., РЕГЕС ООД
 Решение от 6.10.2011г. В законна сила от 9.2.2012г.
 НОХД No 3832/2011, XXVII състав
 Гл.V. Документна измама - чл.212 /без чл.212, ал.5/, 212а НК, 212б НК
 Присъда от 2.2.2012г. А.А.Н. Мотиви от 22.2.2012г. В законна сила от 18.2.2012г.
 НЧХД No 3833/2011, XXXVI състав
 Присъда от 23.1.2012г. С.А.С. Мотиви от 8.2.2012г. В законна сила от 8.2.2012г.
 НАХД No 3862/2011, XXXVI състав
 Решение от 2.2.2012г. В законна сила от 28.2.2012г.
 НАХД No 3863/2011, XXXVII състав
 М.Н.Р.
 ОБЛАСТНА ДИРЕКЦИЯ ПОЛИЦИЯ - ВТОРО РПУ
 Решение от 6.2.2012г. В законна сила от 29.2.2012г.
 НАХД No 3879/2011, XV състав
 К.Д.Ф.В., АЙ ТИ ФЪРМ ООД, РАЙОННА ПРОКУРАТУРА - ВАРНА
 Решение от 18.11.2011г. Резултат от въззивна инстанция: Оставя в сила решението В законна сила от 15.2.2012г.
 НАХД No 3884/2011, XXIII състав
 Решение от 8.2.2012г. В законна сила от 25.2.2012г.
 НОХД No 3949/2011, XV състав
 И.Р.Л.
 Присъда от 2.2.2012г. И.Р.Л. Мотиви от 3.2.2012г. В законна сила от 18.2.2012г.
 НАХД No 3968/2011, XXII състав
 По Закон за защита на потребителите (ЗЗППТ)
 Решение от 3.11.2011г. Резултат от въззивна инстанция: Оставя в сила решението В законна сила от 22.2.2012г.
 НОХД No 3976/2011, XXXVII състав
 Д.С.А.
 Присъда от 22.11.2011г. Д.С.А. Мотиви от 22.12.2011г. Резултат от въззивна инстанция: Потвърждава присъдата Решение No 44/10.2.2012г. по Наказателно дело 1880/2011г. на ОКРЪЖЕН СЪД - ГР.ВАРНА В законна сила от 10.2.2012г.
 НАХД No 4093/2011, XXXVII състав
 РЕАЛ ФИНАНС АСЕТ МЕНИДЖМЪНД АД
 Решение от 14.11.2011г. Резултат от въззивна инстанция: Оставя в сила решението В законна сила от 20.2.2012г.
 НАХД No 4107/2011, XV състав
 С.Д.С., РАЙОННА ПРОКУРАТУРА
 Решение от 2.12.2011г. В законна сила от 20.2.2012г.
 НОХД No 4147/2011, I състав
 С.Х.Б.
 Присъда от 17.11.2011г. С.Х.Б. Мотиви от 29.11.2011г. Резултат от въззивна инстанция: Изменя присъдата - изменен размер на наказанието Решение No 52/21.2.2012г. по Наказателно дело 1851/2011г. на ОКРЪЖЕН СЪД - ГР.ВАРНА В законна сила от 21.2.2012г.
 НАХД No 4173/2011, XV състав
 РЕАЛ ФИНАНС АД, РАЙОННА ПРОКУРАТУРА - ВАРНА


text:
Решение от 26.10.2011г. Резултат от въззивна инстанция: Отменя изцяло решението и постановява ново В законна сила от 13.2.2012г.
 НАХД No 4190/2011, XXII състав
 Решение от 18.11.2011г. Резултат от въззивна инстанция: Оставя в сила решението В законна сила от 13.2.2012г.
 НАХД No 4217/2011, XXIII състав
 И.П.М., Ю БИ ИНВЕСТ 1 ЕООД
 Решение от 14.10.2011г. Резултат от въззивна инстанция: Оставя в сила решението В законна сила от 27.2.2012г.
 НАХД No 4224/2011, XXXVII състав
 НАХД No 4226/2011, XXXVI състав
 Решение от 10.11.2011г. Резултат от въззивна инстанция: Оставя в сила решението В законна сила от 22.2.2012г.
 НАХД No 4229/2011, XV състав
 И.П.М., Ю БИ ИНВЕСТ 1 ЕООД, РАЙОННА ПРОКУРАТУРА - ВАРНА
 НАХД No 4241/2011, II състав
 Решение от 4.11.2011г. Резултат от въззивна инстанция: Оставя в сила решението В законна сила от 21.2.2012г.
 НАХД No 4255/2011, XXII състав
 М.В.Л.
 Решение от 15.11.2011г. Резултат от въззивна инстанция: Оставя в сила решението В законна сила от 6.2.2012г.
 НАХД No 4256/2011, XXIII състав
 Решение от 25.10.2011г. В законна сила от 7.2.2012г.
 НАХД No 4260/2011, XXXVII състав
 М.И.К., СИДЕР ВАРНА ЕООД
 Решение от 8.12.2011г. Резултат от въззивна инстанция: Оставя в сила решението В законна сила от 29.2.2012г.
 НЧХД No 4283/2011, V състав
 Ж.Х.Ц.
 Определение от 16.1.2012г. В законна сила от 1.2.2012г.
 НАХД No 4294/2011, IV състав
 А.М.У., БОЛКАН БОДЕГА ЕООД
 Решение от 11.11.2011г. Резултат от въззивна инстанция: Оставя в сила решението В законна сила от 14.2.2012г.
 НАХД No 4333/2011, XXXVI състав
 Решение от 13.12.2011г. Резултат от въззивна инстанция: Оставя в сила решението В законна сила от 29.2.2012г.
 НАХД No 4401/2011, XXIII състав
 Решение от 26.10.2011г. Резултат от въззивна инстанция: Оставя в сила решението В законна сила от 13.2.2012г.
 НОХД No 4432/2011, XIII състав
 Споразумение от 20.2.2012г. А.А.П. В законна сила от 20.2.2012г.
 НАХД No 4487/2011, XXIII състав
 П.Д.Ф.
 НАХД No 4519/2011, VI състав
 П.М.В., ПМ ВЪЛЧЕВА ЕООД
 Решение от 23.11.2011г. Резултат от въззивна инстанция: Оставя в сила решението В законна сила от 17.2.2012г.
 НАХД No 4521/2011, XXII състав
 Ю.С.М., АНТАТ ООД
 Решение от 15.11.2011г. Резултат от въззивна инстанция: Оставя в сила решението В законна сила от 14.2.2012г.
 НАХД No 4571/2011, XXIII състав
 Решение от 6.2.2012г. В законна сила от 28.2.2012г.
 НАХД No 4655/2011, II състав
 Ж.Й.Х.
 ТД - НАП - ВАРНА
 Решение от 11.11.2011г. Резултат от въззивна инстанция: Отменя изцяло решението и постановява ново В законна сила от 13.2.2012г.
 НАХД No 4665/2011, V състав
 Б.Г.Б., ЕЛЕНА 95 ЕООД
 Решение от 25.11.2011г. Резултат от въззивна инстанция: Оставя в сила решението В законна сила от 28.2.2012г.
 НАХД No 4699/2011, XXVIII състав
 В.Р.М., И.К.К.Ш., РЕАЛ ФИНАНС АД
 Решение от 26.10.2011г. Резултат от въззивна инстанция: Оставя в сила решението В законна сила от 7.2.2012г.
 НОХД No 4703/2011, XXVIII състав
 Присъда от 5.10.2011г. М.Г.Д. Мотиви от 17.10.2011г. Резултат от въззивна инстанция: Потвърждава присъдата Решение No 53/21.2.2012г. по Наказателно дело 1645/2011г. на ОКРЪЖЕН СЪД - ГР.ВАРНА В законна сила от 21.2.2012г.
 НАХД No 4706/2011, XXXVII състав
 Решение от 2.12.2011г. Резултат от въззивна инстанция: Оставя в сила решението В законна сила от 21.2.2012г.
 НАХД No 4714/2011, II състав
 Решение от 11.11.2011г. Резултат от въззивна инстанция: Оставя


text:
в сила решението В законна сила от 17.2.2012г.
 НАХД No 4719/2011, VI състав
 Решение от 24.11.2011г. Резултат от въззивна инстанция: Оставя в сила решението В законна сила от 6.2.2012г.
 НАХД No 4733/2011, VI състав
 РЕАЛ ФИНАНС АД, В.Р.М., И.К.К.Ш.
 Решение от 1.12.2011г. Резултат от въззивна инстанция: Оставя в сила решението В законна сила от 13.2.2012г.
 НОХД No 4742/2011, XXIX състав
 Гл.V. Грабеж - чл.198-200 НК
 Присъда от 7.2.2012г. Р.Р.М. Мотиви от 16.2.2012г. В законна сила от 23.2.2012г.
 НАХД No 4811/2011, XXXVII състав
 Н.С.Х.
 Решение от 7.12.2011г. Резултат от въззивна инстанция: Отменя изцяло решението и постановява ново В законна сила от 17.2.2012г.
 НАХД No 4814/2011, XXXVI състав
 Т.М.И.
 Решение от 22.11.2011г. Резултат от въззивна инстанция: Оставя в сила решението В законна сила от 13.2.2012г.
 НАХД No 4903/2011, IV състав
 П.С.П., ДЖЕСИ 08 ЕООД
 Решение от 11.11.2011г. Резултат от въззивна инстанция: Оставя в сила решението В законна сила от 13.2.2012г.
 НАХД No 4904/2011, XXVIII състав
 П.И.К., ХАРДУЕР ТРАНС АУТО ЕООД
 Решение от 20.10.2011г. Резултат от въззивна инстанция: Отменя изцяло решението и постановява ново В законна сила от 16.2.2012г.
 НАХД No 4913/2011, XXII състав
 ЕР ВИА ООД
 Решение от 24.11.2011г. Резултат от въззивна инстанция: Оставя без разглеждане поради просрочване В законна сила от 17.2.2012г.
 НАХД No 4927/2011, V състав
 Решение от 24.1.2012г. В законна сила от 21.2.2012г.
 НОХД No 4929/2011, XIII състав
 Д.А.С., Д.Р.П.
 Присъда от 25.1.2012г. Д.А.С. Д.Р.П. Мотиви от 10.2.2012г. В законна сила от 10.2.2012г.
 НАХД No 4936/2011, XXXVI състав
 Решение от 1.12.2011г. Резултат от въззивна инстанция: Отменя изцяло решението и постановява ново В законна сила от 23.2.2012г.
 НАХД No 4948/2011, VI състав
 Решение от 18.1.2012г. В законна сила от 10.2.2012г.
 НАХД No 4952/2011, IV състав
 П.С.В., АВТОМАТИЗАЦИЯ ТРЕЙД ООД
 Решение от 11.11.2011г. Резултат от въззивна инстанция: Отменя изцяло решението и постановява ново В законна сила от 6.2.2012г.
 НАХД No 4954/2011, XXII състав
 Н.И.Д., ДРУМЕВ СИЕ СД
 Решение от 17.11.2011г. Резултат от въззивна инстанция: Отменя изцяло решението и постановява ново В законна сила от 24.2.2012г.
 НАХД No 5009/2011, II състав
 Решение от 1.12.2011г. Резултат от въззивна инстанция: Отменя изцяло решението и постановява ново В законна сила от 28.2.2012г.
 НАХД No 5011/2011, XV състав
 Д.Г.И., ДИЕТИКОН ООД, РАЙОННА ПРОКУРАТУРА - ВАРНА
 Решение от 30.1.2012г. В законна сила от 22.2.2012г.
 НОХД No 5106/2011, XV състав
 Присъда от 17.1.2012г. Р.С.А. Мотиви от 26.1.2012г. В законна сила от 2.2.2012г.
 НАХД No 5115/2011, IV състав
 Й.Н.Й.
 Решение от 14.11.2011г. Мотиви от 25.11.2011г. Резултат от въззивна инстанция: Оставя в сила решението Решение No 54/21.2.2012г. по Наказателно дело 1773/2011г. на ОКРЪЖЕН СЪД - ГР.ВАРНА В законна сила от 21.2.2012г.
 НАХД No 5129/2011, XXIII състав
 Решение от 3.11.2011г. Резултат от въззивна инстанция: Оставя в сила решението В законна сила от 8.2.2012г.
 НАХД No 5161/2011, XV състав
 С.С.С., РАЙОННА ПРОКУРАТУРА
 Решение от 31.10.2011г. Резултат от въззивна инстанция: Оставя в сила решението В законна сила от 17.2.2012г.
 НОХД No 5176/2011, XXXVI състав
 Присъда от 6.2.2012г. Л.А.П. Мотиви от 8.2.2012г. В законна сила от 22.2.2012г.
 НАХД No 5184/2011, XXXII състав
 Решение от 14.12.2011г. С.Й.С. Мотиви от 13.1.2012г. Резултат от въззивна инстанция: Потвърждава


text:
присъдата В законна сила от 9.2.2012г.
 НАХД No 5196/2011, I състав
 Г.Я.И.
 Решение от 19.1.2012г. Г.Я.И. Мотиви от 25.1.2012г. В законна сила от 11.2.2012г.
 НАХД No 5237/2011, IV състав
 Решение от 13.10.2011г. Резултат от въззивна инстанция: Отменя изцяло решението и постановява ново В законна сила от 14.2.2012г.
 НАХД No 5281/2011, XXVIII състав
 С.Г.П., ДЖИ ЕМ СИ КОРЕКТ ООД
 Решение от 27.1.2012г. В законна сила от 22.2.2012г.
 НАХД No 5283/2011, VI състав
 Й.К.С., ЛОНГОЗ ПОТРЕБИТЕЛНА КООПЕРАЦИЯ
 Решение от 27.1.2012г. В законна сила от 21.2.2012г.
 НАХД No 5290/2011, V състав
 Ц.В.М., КИФЛИЧКА ЕООД
 Решение от 9.12.2011г. Резултат от въззивна инстанция: Отменя частично решението и постановява ново В законна сила от 29.2.2012г.
 НОХД No 5299/2011, XXIX състав
 В.П.Я.
 Присъда от 19.1.2012г. В.П.Я. Мотиви от 25.1.2012г. Резултат от касационна инстанция: Не допуска касационно обжалване Решение от 02.07.2012 Наказателно дело No 693/2012 Оставя без уважение искането за отмяна на присъдата. В законна сила от 4.2.2012г.
 НАХД No 5390/2011, XV състав
 БАНКА ПИРЕОС БЪЛГАРИЯ АД, РАЙОННА ПРОКУРАТУРА - ВАРНА
 Решение от 13.1.2012г. В законна сила от 7.2.2012г.
 НАХД No 5417/2011, VI състав
 ОБЛАСТНА ДИРЕКЦИЯ ПОЛИЦИЯ СЕКТОР КАТ "ПП"
 Решение от 1.12.2011г. В законна сила от 7.2.2012г.
 НАХД No 5461/2011, XXXVI състав
 ФЪРСТЛАЙН КАНСТРЪКШЪН БГ ЕООД
 Решение от 29.11.2011г. Резултат от въззивна инстанция: Оставя в сила решението В законна сила от 29.2.2012г.
 НОХД No 5483/2011, XXXVII състав
 Л.Ф.Ц.
 Присъда от 26.1.2012г. Л.Ф.Ц. Мотиви от 1.2.2012г. В законна сила от 11.2.2012г.
 НАХД No 5494/2011, XXII състав
 БСПФ ПРОПЪРТИ 4 ЛИМИТЕД
 Решение от 9.12.2011г. Резултат от въззивна инстанция: Отменя изцяло решението и постановява ново В законна сила от 29.2.2012г.
 НАХД No 5496/2011, XXII състав
 ЕР ВИА ООД, Д.А.Б.
 ГРАНИЧНО ПОЛИЦЕЙСКО УПРАВЛЕНИЕ ЛЕТИЩЕ ВАРНА
 Решение от 9.12.2011г. Резултат от въззивна инстанция: Отменя изцяло решението и постановява ново В законна сила от 28.2.2012г.
 НАХД No 5498/2011, XXIII състав
 Решение от 17.11.2011г. Резултат от въззивна инстанция: Изменя решението В законна сила от 28.2.2012г.
 НОХД No 5503/2011, IV състав
 И.Е.Б.
 Присъда от 8.2.2012г. И.Е.Б. Мотиви от 16.2.2012г. В законна сила от 24.2.2012г.
 НАХД No 5519/2011, XV състав
 БСПФ ПРОПЪРТИ 4 ЛИМИТЕД, РАЙОННА ПРОКУРАТУРА - ВАРНА
 Решение от 27.1.2012г. В законна сила от 17.2.2012г.
 НАХД No 5520/2011, IV състав
 Решение от 1.12.2011г. Резултат от въззивна инстанция: Отменя изцяло решението и постановява ново В законна сила от 10.2.2012г.
 НАХД No 5523/2011, VI състав
 Решение от 5.12.2011г. Резултат от въззивна инстанция: Оставя в сила решението В законна сила от 29.2.2012г.
 НАХД No 5524/2011, II състав
 С.И.Д., ЕКООБ ЕООД
 ТД- НАП- ВАРНА
 Решение от 15.12.2011г. Резултат от въззивна инстанция: Оставя в сила решението В законна сила от 29.2.2012г.
 НАХД No 5528/2011, XV състав
 НАХД No 5532/2011, IV състав
 Решение от 1.12.2011г. Резултат от въззивна инстанция: Оставя в сила решението В законна сила от 28.2.2012г.
 НАХД No 5566/2011, XXXVII състав
 Решение от 30.11.2011г. Резултат от въззивна инстанция: Отменя изцяло решението и постановява ново В законна сила от 13.2.2012г.
 НАХД No 5568/2011, XV състав
 НОХД No 5571/2011, XXIX състав
 Споразумение от 7.2.2012г. А.А.П. В законна сила от 7.2.2012г.
 НАХД No 5579/2011, XXII състав
 Решение от 9.12.2011г. Резултат от въззивна


text:
инстанция: Отменя изцяло решението и постановява ново В законна сила от 23.2.2012г.
 НАХД No 5603/2011, XXII състав
 ФАВОРИТ 2006 ООД
 Решение от 9.12.2011г. Резултат от въззивна инстанция: Оставя в сила решението В законна сила от 21.2.2012г.
 НОХД No 5656/2011, II състав
 Определение от 9.11.2011г. Резултат от въззивна инстанция: Потвърждава Определение No 80/2.2.2012г. по Наказателно дело 110/2012г. на ОКРЪЖЕН СЪД - ГР.ВАРНА В законна сила от 2.2.2012г.
 НАХД No 5663/2011, XV състав
 НАХД No 5666/2011, XV състав
 БРАЙС БЕЙКЪР БЪЛГАРИЯ ЕООД, РАЙОННА ПРОКУРАТУРА
 Решение от 24.11.2011г. Резултат от въззивна инстанция: Оставя в сила решението В законна сила от 21.2.2012г.
 НОХД No 5671/2011, IV състав
 И.Н.Л.
 Присъда от 6.2.2012г. И.Н.Л. Мотиви от 16.2.2012г. В законна сила от 22.2.2012г.
 НОХД No 5736/2011, III състав
 О.Й.Ш., И.В.И.
 Присъда от 17.11.2011г. О.Й.Ш. И.В.И. Мотиви от 29.11.2011г. Резултат от въззивна инстанция: Потвърждава присъдата Решение No 58/23.2.2012г. по Наказателно дело 1857/2011г. на ОКРЪЖЕН СЪД - ГР.ВАРНА В законна сила от 21.2.2012г.
 НАХД No 5817/2011, XXXVI състав
 Решение от 1.12.2011г. Резултат от въззивна инстанция: Изменя решението В законна сила от 28.2.2012г.
 НАХД No 5833/2011, XXIII състав
 НАХД No 5837/2011, II състав
 Решение от 20.12.2011г. Резултат от въззивна инстанция: Отменя частично решението и постановява ново В законна сила от 29.2.2012г.
 НАХД No 5842/2011, IV състав
 Решение от 11.11.2011г. Резултат от въззивна инстанция: Оставя в сила решението Решение от 15.02.2012 Наказателно дело No 32/2012 В законна сила от 15.2.2012г.
 НАХД No 5855/2011, XXXVI състав
 Решение от 1.12.2011г. Резултат от въззивна инстанция: Оставя в сила решението В законна сила от 29.2.2012г.
 НАХД No 5871/2011, VI състав
 Решение от 15.12.2011г. Резултат от въззивна инстанция: Оставя в сила решението В законна сила от 23.2.2012г.
 НАХД No 5876/2011, XXXVII състав
 Определение от 5.10.2011г. В законна сила от 9.2.2012г.
 НАХД No 5896/2011, XXII състав
 РЕГИОНАЛНА ЗДРАВНА ИНСПЕКЦИЯ ВАРНА
 Решение от 10.1.2012г. В законна сила от 14.2.2012г.
 НАХД No 5902/2011, XXVIII състав
 П.Б.Р.
 НАХД No 5906/2011, XXIII състав
 Решение от 2.12.2011г. Резултат от въззивна инстанция: Отменя изцяло решението и постановява ново В законна сила от 23.2.2012г.
 НАХД No 5933/2011, XXXVI състав
 Решение от 8.12.2011г. Резултат от въззивна инстанция: Оставя в сила решението В законна сила от 16.2.2012г.
 НАХД No 5963/2011, XV състав
 В.Ж.М., РАЙОННА ПРОКУРАТУРА - ВАРНА
 НАХД No 5965/2011, XIII състав
 Решение от 30.11.2011г. А.А.Т. Мотиви от 8.12.2011г. Резултат от въззивна инстанция: Потвърждава присъдата Решение No 51/20.2.2012г. по Наказателно дело 1854/2011г. на ОКРЪЖЕН СЪД - ГР.ВАРНА В законна сила от 20.2.2012г.
 НАХД No 5992/2011, XXII състав
 Решение от 6.1.2012г. В законна сила от 3.2.2012г.
 НАХД No 6034/2011, XXIII състав
 Решение от 17.11.2011г. Резултат от въззивна инстанция: Оставя в сила решението В законна сила от 2.2.2012г.
 НАХД No 6036/2011, IV състав
 НАХД No 6041/2011, XXIII състав
 Решение от 17.11.2011г. Резултат от въззивна инстанция: Оставя в сила решението В законна сила от 3.2.2012г.
 НАХД No 6059/2011, XXXVI състав
 Решение от 8.12.2011г. Резултат от въззивна инстанция: Изменя решението В законна сила от 29.2.2012г.
 НАХД No 6061/2011, XXXVI състав
 НОХД No 6063/2011, II състав
 А.И.Т., Д.Р.Д., Я.А.Г.
 Споразумение от 29.2.2012г. А.И.Т. Д.Р.Д. Я.А.Г. В законна сила от 29.2.2012г.
 НАХД


text:
No 6084/2011, VI състав
 Р.Ю.Н.
 Решение от 13.1.2012г. В законна сила от 2.2.2012г.
 НАХД No 6091/2011, XXII състав
 С.М.Т., РИВ ЛОГИСТИКС ООД
 Решение от 6.1.2012г. В законна сила от 2.2.2012г.
 НАХД No 6099/2011, II състав
 ОТДЕЛ ОП - ОД - МВР - ВАРНА
 НАХД No 6100/2011, II състав
 Решение от 5.1.2012г. В законна сила от 2.2.2012г.
 НАХД No 6111/2011, II състав
 ПЪРВА РСПБЗН - ОУПБЗН - ВАРНА
 Решение от 6.1.2012г. В законна сила от 15.2.2012г.
 НАХД No 6116/2011, XXXVII състав
 И.К.К., ЕЛЕНА АД
 Решение от 1.2.2012г. В законна сила от 25.2.2012г.
 НАХД No 6161/2011, VI състав
 А.Л.А., ЛАЛИЗАС МАРИН БГ ООД
 Решение от 19.1.2012г. В законна сила от 10.2.2012г.
 НАХД No 6165/2011, II състав
 ОО - КД - ДАИ - ВАРНА
 НОХД No 6180/2011, XXII състав
 ГЛ.X. ПРЕСТЪПЛ-Я ПРОТИВ РЕДА И ОБЩ.СПОКОЙСТВИЕ (чл.320-329)
 М.А.Й., Й.Н.В.
 Решение от 8.2.2012г. М.А.Й. Й.Н.В. Мотиви от 21.2.2012г. В законна сила от 24.2.2012г.
 НАХД No 6212/2011, XXVIII състав
 Решение от 27.12.2011г. В законна сила от 2.2.2012г.
 НАХД No 6271/2011, XXIII състав
 Решение от 20.1.2012г. В законна сила от 10.2.2012г.
 НАХД No 6274/2011, XXVIII състав
 ОБЛАСТНА ДИРЕКЦИЯ НА МВР-ВАРНА
 Решение от 3.2.2012г. В законна сила от 23.2.2012г.
 НАХД No 6277/2011, XXXVII състав
 Решение от 1.2.2012г. В законна сила от 23.2.2012г.
 НОХД No 6282/2011, XXXVII състав
 Т.Х.Т.
 Споразумение от 2.2.2012г. Т.Х.Т. В законна сила от 2.2.2012г.
 НАХД No 6289/2011, XXIII състав
 Х.А.В., ВЪЛКОВИ ООД
 НАХД No 6291/2011, XXII състав
 Решение от 16.12.2011г. В законна сила от 8.2.2012г.
 НОХД No 6292/2011, XXII състав
 И.Е.П.
 Споразумение от 22.2.2012г. И.Е.П. В законна сила от 22.2.2012г.
 НАХД No 6350/2011, VI състав
 Решение от 24.1.2012г. В законна сила от 15.2.2012г.
 НАХД No 6353/2011, XXII състав
 Решение от 9.1.2012г. В законна сила от 22.2.2012г.
 НАХД No 6354/2011, XXII състав
 НАХД No 6355/2011, XXIII състав
 С.Г.Ф., РЕГЕС ООД, С.С.К.
 Решение от 19.1.2012г. В законна сила от 23.2.2012г.
 НАХД No 6369/2011, XXIX състав
 Решение от 24.1.2012г. Б.И.В. Мотиви от 25.1.2012г. В законна сила от 16.2.2012г.
 НОХД No 6371/2011, XXIX състав
 Д.Г.И.
 Присъда от 19.1.2012г. Д.Г.И. Мотиви от 25.1.2012г. В законна сила от 4.2.2012г.
 НАХД No 6374/2011, XXXVII състав
 НАХД No 6383/2011, XV състав
 М.А.А., РАЙОННА ПРОКУРАТУРА - ВАРНА
 Решение от 19.12.2011г. В законна сила от 3.2.2012г.
 НОХД No 6395/2011, VI състав
 Г.М.С., Н.Н.Б.
 Присъда от 14.11.2011г. Г.М.С. Н.Н.Б. Мотиви от 12.12.2011г. Резултат от въззивна инстанция: Потвърждава присъдата Решение No 47/15.2.2012г. по Наказателно дело 1886/2011г. на ОКРЪЖЕН СЪД - ГР.ВАРНА В законна сила от 15.2.2012г.
 НОХД No 6421/2011, VI състав
 Присъда от 18.1.2012г. А.Й.Н. Мотиви от 26.1.2012г. В законна сила от 3.2.2012г.
 НОХД No 6462/2011, II състав
 Споразумение от 7.2.2012г. М.А.М. В законна сила от 7.2.2012г.
 НАХД No 6463/2011, II състав
 Решение от 9.1.2012г. В законна сила от 2.2.2012г.
 НОХД No 6468/2011, XXXVII състав
 И.П.Ш.
 Споразумение от 23.2.2012г. И.П.Ш. В законна сила от 23.2.2012г.
 НОХД No 6477/2011, I състав
 Споразумение от 2.2.2012г. Б.А.Б. В законна сила от 2.2.2012г.
 НОХД No 6480/2011, XXIII състав
 Присъда от 13.2.2012г. С.Р.Д. Мотиви от 28.2.2012г. В законна сила от 29.2.2012г.
 НАХД No 6485/2011, XXIII състав
 Решение от 20.1.2012г. В законна сила


text:
от 9.2.2012г.
 НОХД No 6492/2011, XXXII състав
 Р.Г.Г.
 Присъда от 1.2.2012г. Р.Г.Г. Мотиви от 28.2.2012г. В законна сила от 17.2.2012г.
 НОХД No 6503/2011, VI състав
 Присъда от 23.1.2012г. Х.Р.Х. Мотиви от 7.2.2012г. В законна сила от 8.2.2012г.
 НАХД No 6518/2011, XXXVI състав
 Д.А.Е., ПРИМА 1 ИНВЕСТМЪНД ЕООД
 Решение от 22.12.2011г. В законна сила от 2.2.2012г.
 НАХД No 6539/2011, II състав
 Х.Ш.Х.
 СЕКТОР ПП - ОД - МВР - ВАРНА
 НАХД No 6548/2011, XXIII състав
 М.М.Н., МЕ ТРЕЙД ООД
 НОХД No 6565/2011, XXIX състав
 К.К.Д.
 Присъда от 2.2.2012г. К.К.Д. Мотиви от 3.2.2012г. В законна сила от 18.2.2012г.
 НАХД No 6588/2011, VI състав
 Н.М.А., МЕБЕЛИ ДИКТАТОР ООД
 Решение от 2.2.2012г. В законна сила от 29.2.2012г.
 НОХД No 6616/2011, XXIX състав
 Споразумение от 2.2.2012г. К.К.Д. В законна сила от 2.2.2012г.
 НОХД No 6619/2011, XV състав
 Присъда от 13.12.2011г. Д.Д.Г. Мотиви от 22.12.2011г. Резултат от въззивна инстанция: Потвърждава присъдата Решение No 27/1.2.2012г. по Наказателно дело 25/2012г. на ОКРЪЖЕН СЪД - ГР.ВАРНА Резултат от касационна инстанция: Оставя в сила присъдата/решението Решение от 12.10.2012 Наказателно дело No 1198/2012 Оставя без уважение искането за възобновяване на наказателното производство по ВНОХД 25/2012 по описа на ВОС. В законна сила от 1.2.2012г.
 НОХД No 6648/2011, I състав
 Л.Н.Й.
 Присъда от 24.1.2012г. Л.Н.Й. Мотиви от 7.2.2012г. В законна сила от 9.2.2012г.
 НАХД No 6670/2011, XXVIII състав
 Решение от 27.1.2012г. В законна сила от 16.2.2012г.
 НОХД No 6675/2011, XIII състав
 Присъда от 30.1.2012г. Й.Й.П. Мотиви от 13.2.2012г. В законна сила от 15.2.2012г.
 НОХД No 6685/2011, XXXVI състав
 Присъда от 12.12.2011г. М.А.Е. Мотиви от 23.12.2011г. Резултат от въззивна инстанция: Потвърждава присъдата Решение No 33/6.2.2012г. по Наказателно дело 33/2012г. на ОКРЪЖЕН СЪД - ГР.ВАРНА В законна сила от 6.2.2012г.
 НОХД No 6686/2011, XXXVII състав
 А.Д.Ж.
 Споразумение от 2.2.2012г. А.Д.Ж. В законна сила от 2.2.2012г.
 НАХД No 6688/2011, XXXVII състав
 Решение от 8.12.2011г. Х.С.Б. Мотиви от 9.12.2011г. Резултат от въззивна инстанция: Отменя присъдата и произнася нова осъдителна присъда Решение от 09.02.2012 Наказателно дело No 14/2012 В законна сила от 9.2.2012г.
 НОХД No 6705/2011, VI състав
 Присъда от 6.2.2012г. В.Н.В. Мотиви от 13.2.2012г. Резултат от въззивна инстанция: Потвърждава присъдата Решение от 11.04.2012 Наказателно дело No 308/2012 В законна сила от 22.2.2012г.
 НАХД No 6716/2011, II състав
 Решение от 13.1.2012г. В законна сила от 3.2.2012г.
 НАХД No 6723/2011, XXXVI състав
 А.И.Х., КУРБАНСКИ АЛИ ЕООД
 Решение от 7.2.2012г. В законна сила от 29.2.2012г.
 НОХД No 6727/2011, XXXVII състав
 Споразумение от 9.2.2012г. В.М.К. В законна сила от 9.2.2012г.
 НОХД No 6753/2011, XV състав
 Споразумение от 23.2.2012г. И.Р.С. В законна сила от 23.2.2012г.
 НОХД No 6755/2011, XIII състав
 Й.А.М.
 Решение от 30.1.2012г. Й.А.М. Мотиви от 13.2.2012г. В законна сила от 15.2.2012г.
 НАХД No 6768/2011, XXII състав
 ЗЪРНЕНИ ХРАНИ БЪЛГАРИЯ ФАРИН АД
 МИНИСТЕРСТВО НА ОКОЛНАТА СРЕДА И ВОДИТЕ-РИ ВАРНА
 Определение от 15.2.2012г. Резултат от въззивна инстанция: Отменя Определение от 20.03.2012 Наказателно дело No 972/2012 В законна сила от 15.2.2012г.
 НАХД No 6777/2011, VI състав
 ОБЛАСТНА ДИРЕКЦИЯ ПОЛИЦИЯ - ПЪРВО РПУ
 Решение от 27.1.2012г. В законна сила от 18.2.2012г.
 НОХД No 6784/2011, XXXVII състав
 Споразумение от 16.2.2012г. М.П.М. В законна сила


text:
от 16.2.2012г.
 НОХД No 6796/2011, XXVIII състав
 Присъда от 25.1.2012г. Ж.Р.А. Мотиви от 3.2.2012г. В законна сила от 10.2.2012г.
 НОХД No 6835/2011, XXII състав
 К.П.К., С.Б.Т., Б.М.Б., Е.Р.Е.
 Споразумение от 8.2.2012г. К.П.К. С.Б.Т. Б.М.Б. Е.Р.Е. В законна сила от 8.2.2012г.
 НОХД No 6838/2011, XXII състав
 Споразумение от 22.2.2012г. Г.Д.К. В законна сила от 22.2.2012г.
 НОХД No 6879/2011, XXXII състав
 Д.П.Й.
 Решение от 30.1.2012г. Д.П.Й. Мотиви от 27.2.2012г. В законна сила от 15.2.2012г.
 НАХД No 6885/2011, XV състав
 Н.И.Т., НИК 2006 ЕООД, РАЙОННА ПРОКУРАТУРА - ВАРНА
 Решение от 19.12.2011г. Резултат от въззивна инстанция: Оставя в сила решението В законна сила от 29.2.2012г.
 НОХД No 6904/2011, II състав
 Л.Н.Р.
 Присъда от 24.1.2012г. Л.Н.Р. Мотиви от 9.2.2012г. В законна сила от 9.2.2012г.
 НОХД No 6929/2011, XXVIII състав
 Присъда от 30.1.2012г. С.Л.С. Мотиви от 14.2.2012г. В законна сила от 15.2.2012г.
 НОХД No 6954/2011, XXIII състав
 Гл.XI. Наркотични средства - чл.354, 354в, 356а НК
 Ж.Н.И.
 Присъда от 16.1.2012г. Ж.Н.И. Мотиви от 31.1.2012г. В законна сила от 1.2.2012г.
 НАХД No 6971/2011, XXXVII състав
 Определение от 21.2.2012г. В законна сила от 21.2.2012г.
 НОХД No 6976/2011, I състав
 Споразумение от 2.2.2012г. В.В.Й. В законна сила от 2.2.2012г.
 НАХД No 7022/2011, XXVIII състав
 Т.В.Р.
 Определение от 11.1.2012г. В законна сила от 10.2.2012г.
 НАХД No 7028/2011, XXVIII състав
 Определение от 1.2.2012г. В законна сила от 1.2.2012г.
 НОХД No 7049/2011, XXIX състав
 Споразумение от 23.2.2012г. В.Д.С. В законна сила от 23.2.2012г.
 НАХД No 7059/2011, XXVIII състав
 Р.Н.С., СЪЕВ ЕООД
 Решение от 3.2.2012г. В законна сила от 29.2.2012г.
 НОХД No 7062/2011, XXVIII състав
 К.Д.Ж.
 Присъда от 30.1.2012г. К.Д.Ж. Мотиви от 13.2.2012г. В законна сила от 15.2.2012г.
 НОХД No 7115/2011, XXVII състав
 Решение от 2.2.2012г. Н.В.С. Мотиви от 10.2.2012г. В законна сила от 18.2.2012г.
 НОХД No 7123/2011, XXII състав
 Споразумение от 8.2.2012г. Р.Р.Р. В законна сила от 8.2.2012г.
 НОХД No 7124/2011, XXIX състав
 Споразумение от 28.2.2012г. А.В.К. В законна сила от 28.2.2012г.
 НОХД No 7130/2011, XXXVII състав
 Споразумение от 23.2.2012г. В.Д.В. В законна сила от 23.2.2012г.
 НОХД No 7134/2011, II състав
 Присъда от 24.1.2012г. П.С.С. Мотиви от 9.2.2012г. В законна сила от 9.2.2012г.
 НОХД No 7136/2011, II състав
 Споразумение от 21.2.2012г. А.К.М. В законна сила от 21.2.2012г.
 НАХД No 7141/2011, XXXII състав
 Решение от 23.1.2012г. А.Г.А. Мотиви от 20.2.2012г. В законна сила от 11.2.2012г.
 НОХД No 7153/2011, XV състав
 Присъда от 17.1.2012г. Т.С.М. Мотиви от 18.1.2012г. В законна сила от 2.2.2012г.
 НОХД No 7156/2011, I състав
 Ж.С.Ю.
 Споразумение от 2.2.2012г. Ж.С.Ю. В законна сила от 2.2.2012г.
 НОХД No 7194/2011, I състав
 Х.И.Д.
 Присъда от 26.1.2012г. Х.И.Д. Мотиви от 8.2.2012г. В законна сила от 11.2.2012г.
 НАХД No 7195/2011, XV състав
 М.Н.У., РАЙОННА ПРОКУРАТУРА - ВАРНА
 Решение от 9.2.2012г. В законна сила от 28.2.2012г.
 НАХД No 7210/2011, XV състав
 Р.С.О., РАЙОННА ПРОКУРАТУРА - ВАРНА
 НАЧАЛНИКА НА ОД НА МВР-ВАРНА
 НОХД No 7218/2011, XV състав
 Споразумение от 9.2.2012г. Е.Д.А. В законна сила от 9.2.2012г.
 НОХД No 7222/2011, I състав
 Споразумение от 2.2.2012г. И.С.М. В законна сила от 2.2.2012г.
 НОХД No 7228/2011, XXXVII състав
 Ф.Й.Л., Й.И.Л.
 Споразумение от 23.2.2012г. Ф.Й.Л. Й.И.Л. В законна сила от 23.2.2012г.
 НАХД