text:
cualquier momento, una reserva que hubiera efectuado; el efecto de la reserva cesará el primer día del tercer mes natural siguiente a la notificación de la retirada.
 TÍTULO III
 CLÁUSULAS FINALES
 Artículo 23
 1. Si un Estado contratante, después de la fecha de entrada en vigor del presente Convenio con respecto a él, desease adoptar una nueva norma de conflicto de leyes para una categoría específica de contratos que entren en el ámbito de aplicación del convenio, comunicará su intención a los demás Estados signatarios por medio del secretario general del Consejo de las Comunidades Europeas.
 2. En un plazo de seis meses a partir de la comunicación hecha al secretario general, cualquier Estado signatario podrá solicitar a éste que organice unas consultas entre Estados signatarios con el fin de llegar a un acuerdo.
 3. Si, en este plazo, ningún Estado signatario hubiera solicitado la consulta, o si, en los dos años siguientes a la comunicación hecha al secretario general, no se hubiere llegado a ningún acuerdo como consecuencia de las consultas, el Estado contratante podrá modificar su derecho. La medida tomada por este Estado se pondrá en conocimiento de los demás Estados signatarios por mediación del secretario general del Consejo de las Comunidades Europeas.
 Artículo 24
 1. Si un Estado contratante, después de la fecha de entrada en vigor del presente Convenio con respecto a él, deseare formar parte de un convenio multilateral cuyo objeto principal, o uno de los objetos principales, fuera una regulación de Derecho internacional privado en una de las materias regidas por el presente Convenio, se aplicará el procedimento previsto en el artículo 23. No obstante, el plazo de dos años, previsto en el apartado 3 del artículo 23, se reducirá a un año.
 2. No se seguirá el procedimiento previsto en el apartado precedente si un Estado contratante o una de las Comunidades Europeas ya fueran parte del convenio multilateral o si el objeto de éste fuera revisar un convenio del que fuera ya parte el Estado interesado o si se tratase de un convenio celebrado en el marco de los Tratados constitutivos de las Comunidades Europeas.
 Artículo 25
 Cuando un Estado contratante considere que la unificación realizada por el presente Convenio se ve comprometida por la celebración de acuerdos no previstos en el apartado 1 del artículo 24, este Estado podrá solicitar al secretario general del Consejo de las Comunidades Europeas que organice una consulta entre los Estados signatarios del presente Convenio.
 Artículo 26
 Cualquier Estado contratante podrá solicitar la revisión del presente Convenio. En tal caso, el presidente del Consejo de las Comunidades Europeas convocará una conferencia de revisión.
 Artículo 27
 1. El presente Convenio se aplicará en el territorio europeo de los Estados contratantes, comprendida Groenlandia, y en la totalidad del territorio de la República Francesa.
 2. No obstante lo dispuesto en el apartado 1:
 a)
 el presente Convenio no se aplicará a las islas Feroe, salvo declaración en contrario del Reino de Dinamarca;
 b)
 el presente Convenio no se aplicará


text:
a los territorios europeos situados fuera del Reino Unido y cuyas relaciones internacionales hubiera asumido éste, salvo declaración en contrario del Reino Unido para tal territorio;
 c)
 el presente Convenio se aplicará a las Antillas neerlandesas, si el Reino de los Países Bajos hiciese una declaración en ese sentido.
 3. Estas declaraciones podrán efectuarse en cualquier momento, mediante notificación al secretario general del Consejo de las Comunidades Europeas.
 4. Los procesos de apelación interpuestos en el Reino Unido contra resoluciones de los tribunales situados en uno de los territorios mencionados en la letra b) del apartado 2 serán considerados como procesos que se desarrollan ante estos tribunales.
 Artículo 28
 1. El presente Convenio estará abierto a partir del 19 de junio de 1980 a la firma de los Estados partes del Tratado constitutivo de la Comunidad Económica Europea.
 2. El presente Convenio será ratificado, aceptado o aprobado por los Estados signatarios. Los instrumentos de ratificación, de aceptación o de aprobación se depositarán ante la Secretaría General del Consejo de las Comunidades Europeas.
 Artículo 29
 1. El presente Convenio entrará en vigor el primer día del tercer mes siguiente al depósito del séptimo instrumento de ratificación, de aceptación o de aprobación.
 2. El Convenio entrará en vigor, para cada Estado signatario que lo ratifique, acepte o apruebe con posterioridad, el primer día del tercer mes siguiente al depósito de su instrumento de ratificación, de aceptación o de aprobación.
 Artículo 30
 1. El Convenio tendrá una vigencia de diez años a partir de la fecha de su entrada en vigor conforme al apartado 1 del artículo 29, incluso para los Estados para los que entrase en vigor con posterioridad.
 2. El Convenio será renovado tácitamente por períodos de cinco años, salvo denuncia.
 3. La denuncia será notificada, al menos seis meses antes de la expiración del plazo de diez años o de cinco años, según los casos, al secretario general del Consejo de las Comunidades Europeas. Podrá limitarse esta denuncia a uno de los territorios a los que se hubiera extendido el Convenio en aplicación del apartado 2 del artículo 27.
 4. La denuncia sólo tendrá efectos para el Estado que la hubiere notificado. El Convenio permanecerá vigente para los demás Estados contratantes.
 Artículo 31
 El secretario general del Consejo de las Comunidades Europeas notificará a los Estados partes del Tratado constitutivo de la Comunidad Económica Europea:
 a)
 las firmas;
 b)
 el depósito de cualquier instrumento de ratificación, aceptación o aprobación;
 c)
 la fecha de entrada en vigor del presente Convenio;
 d)
 las comunicaciones realizadas en aplicación de los artículos 23, 24, 25, 26, 27 y 30;
 e)
 las reservas y retiradas de reservas mencionadas en el artículo 22.
 Artículo 32
 El Protocolo anexo al presente Convenio forma parte integrante del mismo.
 Artículo 33
 El presente Convenio, redactado en un ejemplar único en lenguas alemana, danesa, francesa, inglesa, irlandesa, italiana y neerlandesa, dando fe por igual todos los textos, se depositará en los archivos de la Secretaría General del Consejo de las

type: contracts

jurisdiction: EU


text:
Comunidades Europeas. El secretario general remitirá una copia autenticada conforme a cada uno de los Gobiernos de los Estados signatarios.
 Til bekræftelse heraf har undertegnede behørigt befuldmægtigede underskrevet denne konven-tion.
 Zu Urkund dessen haben die hierzu gehörig befugten Unterzeichneten ihre Unterschriften unter dieses Übereinkommen gesetzt.
 In witness whereof the undersigned, being duly authorized thereto, have signed this Convention.
 En foi de quoi, les soussignés, dûment autorisés à cet effet, ont signé la présente convention.
 Dá fhianú sin, shínigh na daoine seo thíos, arna n-údarú go cuí chuige sin, an Coinbhinsiún seo.
 In fede di che, i sottoscritti, debitamente autorizzati a tal fine, hanno firmato la presente convenzione.
 Ten blijke waarvan de ondergetekenden, daartoe behoorlijk gemachtigd, hun handtekening onder dit Verdrag hebben geplaatst.
 Udfædiget i Rom, den nittende juni nitten hundrede og firs.
 Geschehen zu Rom am neunzehnten Juni neunzehnhundertachtzig.
 Done at Rome on the nineteenth day of June in the year one thousand nine hundred and eighty.
 Fait à Rome, le dix-neuf juin mil neuf cent quatre-vingt.
 Arna dhéanamh sa Róimh, an naoú lá déag de Mheitheamh sa bhliain míle naoi gcéad ochtó.
 Fatto a Roma, addì diciannove giugno millenovecentottanta.
 Gedaan te Rome, de negentiende juni negentienhonderd tachtig.
 Pour le royaume de Belgique
 Voor het Koninkrijk België
 På Kongeriget Danmarks vegne
 Für die Bundesrepublik Deutschland
 Pour la République française
 Thar ceann na hÉireann
 Per la Repubblica italiana
 Pour le grand-duché de Luxembourg
 Voor het Koninkrijk der Nederlanden
 For the United Kingdom of Great Britain and Northern Ireland
 PROTOCOLO
 Las Altas Partes Contratantes han acordado la disposición que sigue, que se incorporará como Anexo al Convenio:
 No obstante lo dispuesto en el Convenio, Dinamarca podrá conservar la disposición incluida en el artículo 169 de la „Sølov“ (legislación marítima) relativo a la ley aplicable a las cuestiones sobre transporte marítimo de mercancías y podrá modificar esta disposición sin atenerse al procedimiento previsto en el artículo 23 del Convenio.
 Til bekræftelse heraf har undertegnede behørigt befuldmægtigede underskrevet denne protokol.
 Zu Urkund dessen haben die hierzu gehörig befugten Unterzeichneten ihre Unterschriften unter dieses Protokoll gesetzt.
 In witness whereof the undersigned, being duly authorized thereto, have signed this Protocol.
 En foi de quoi, les soussignés, dûment autorisés à cet effet, ont signé le présent protocole.
 Dá fhianú sin, shínigh na daoine seo thíos, arna n-údarú go cuí chuige sin, an Prótacal seo.
 In fede di che, i sottoscritti, debitamente autorizzati a tal fine, hanno firmato il presente protocollo.
 Ten blijke waarvan de ondergetekenden, daartoe behoorlijk geachtigd, hun handtekening onder dit Protocol hebben geplaatst.
 Udfærdiget i Rom, den nittende juni nitten hundrede og firs.
 Geschehen zu Rom am neunzehnten Juni neunzehnhundertachtzig.
 Done at Rome on the nineteenth day of June in the year one thousand nine hundred and eighty.
 Fait à Rome, le dix-neuf juin mil neuf cent quatre-vingt.
 Arna dhéanamh sa Róimh, an naoú lá déag de Mheitheamh sa bhliain míle naoi gcéad ochtó.
 Fatto a Roma, addì diciannove giugno millenovecentottanta.
 Gedaan te Rome, de negentiende juni negentienhonderd tachtig.
 Pour le royaume de Belgique
 Voor


text:
het Koninkrijk België
 På Kongeriget Danmarks vegne
 Für die Bundesrepublik Deutschland
 Pour la République française
 Thar ceann na hÉireann
 Per la Repubblica italiana
 Pour le grand-duché de Luxembourg
 Voor het Koninkrijk der Nederlanden
 For the United Kingdom of Great Britain and Northern Ireland
 DECLARACIÓN COMÚN
 En el momento de proceder a la firma del Convenio sobre la ley aplicable a las obligaciones contractuales, los Gobiernos del Reino de Bélgica, del Reino de Dinamarca, de la República Federal de Alemania, de la República Francesa, de Irlanda, de la República Italiana, del Gran Ducado de Luxemburgo, del Reino de los Países Bajos, del Reino Unido de Gran Bretaña e Irlanda del Norte,
 I.
 PREOCUPADOS por evitar, en toda la medida de lo posible la dispersión de las normas de conflictos de leyes en una multiplicidad de instrumentos y las divergencias entre tales reglas, desean que las instituciones de las Comunidades Europeas, en el ejercicio de sus competencias sobre la base de los Tratados que las han constituido, se esfuercen, cuando proceda, por adoptar normas de conflictos que, en lo posible, estén en armonía con las del Convenio;
 II.
 DECLARAN su intención de proceder, desde la firma del Convenio y a la espera de quedar vinculadas por el artículo 24 del Convenio, a consultas recíprocas en el caso de que uno de los Estados firmantes desease formar parte de un convenio a que debiera aplicarse el procedimiento previsto en el citado artículo;
 III.
 CONSIDERANDO la contribución del Convenio sobre la ley aplicable a las obligaciones contractuales a la unificación de las normas de conflictos en el seno de las Comunidades Europeas, expresan la opinión de que cualquier Estado que se convierta en miembro de las Comunidades Europeas debería adherirse a este Convenio.
 Til bekræftelse heraf har undertegnede behørigt befuldmægtigede underskrevet denne fælleserklæring.
 Zu Urkund dessen haberi die hierzu gehörig befugten Unterzeichneten ihre Unterschriften unter diese gemeinsame Erklärung gesetzt.
 In witness whereof the undersigned, being duly authorized thereto, have signed this Joint Declaration.
 En foi de quoi, les soussignés, dûment autorisés à cet effet, ont signé la présente déclaration commune.
 Dá fhianú sin, shínigh na daoine seo thíos, arna n-údarú go cuí chuige sin, an Dearbhú Comhphaírteach seo.
 In fede di che, i sottoscritti, debitamente autorizzati a tal fine, hanno firmato la presente dichiarazione comune.
 Ten blijke waarvan de ondergetekenden, daartoe behoorlijk gemachtigd, hun handtekening onder deze Verklaring hebben geplaatst.
 Udfærdiget i Rom, den nittende juni nitten hundrede og firs.
 Geschehen zu Rom am neunzehnten Juni neunzehnhundertachtzig.
 Done at Rome on the nineteenth day of June in the year one thousand nine hundred and eighty.
 Fait à Rome, le dix-neuf juin mil neuf cent quatre-vingt.
 Arna dhéanamh sa Róimh, an naoú lá déag de Mheitheamh sa bhliain míle naoi gcéad ochtó.
 Fatto a Roma, addì diciannove giugno millenovecentottanta.
 Gedaan te Rome, de negentiende juni negentienhonderd tachtig.
 Pour le gouvernement du royaume de Belgique
 Voor de Regering van het Koninkrijk België
 På Kongeriget Danmarks vegne
 Für die Regierung der Bundesrepublik Deutschland
 Pour le gouvernement de


text:
la République française
 Thar ceann Rialtas na hÉireann
 Per il governo della Repubblica italiana
 Pour le gouvernement du grand-duché de Luxembourg
 Voor de Regering van het Koninkrijk der Nederlanden
 For the Government of the United Kingdom of Great Britain and Northern Ireland
 ANEXO IIBILAG IIANHANG IIΠΑΡΑΡΤΗΜΑ IIANNEX IIANNEXE IIIARSCRÍBHINN IIALLEGATO IIBIJLAGE IIANEXO II
 CONVENÇÃO
 Sobre a lei aplicável às obrigações contratuais aberta à assinatura em Roma em 19 de Junho de 1980
 PREÂMBULO
 AS ALTAS PARTES CONTRATANTES NO TRATADO QUE INSTITUI A COMUNIDADE ECONÓMICA EUROPEIA,
 PREOCUPADAS em prosseguir, no domínio do direito internacional privado, a obra de unificação jurídica já empreendida na Comunidade, nomeadamente em matéria de competência judiciária e de execução de decisões,
 DESEJANDO estabelecer regras uniformes relativamente à lei aplicável às obrigações contratuais,
 ACORDARAM NO SEGUINTE:
 TÍTULO I
 ÂMBITO DE APLICAÇÃO
 Artigo 1.o
 Âmbito de aplicação
 1. O disposto na presente convenção é aplicável às obrigações contratuais nas situações que impliquem um conflito de leis.
 2. Não se aplica:
 a)
 Ao estado e à capacidade das pessoas singulares, sem prejuízo do artigo 11.o;
 b)
 Às obrigações contratuais relativas a:
 —
 testamentos e sucessões por morte,
 —
 regimes de bens no matrimónio,
 —
 direitos e deveres decorrentes de relações de família, de parentesco, de casamento ou de afinidade, incluindo obrigações alimentares relativamente aos filhos nascidos fora do casamento;
 c)
 Às obrigações decorrentes de letras, cheques, livranças, bem como de outros títulos negociáveis, na medida em que as obrigações surgidas desses outros títulos resultem do seu carácter negociável;
 d)
 Às convenções de arbitragem e de eleição do foro;
 e)
 Às convenções respeitantes ao direito das sociedades, associações e pessoas colectivas, tais como a constituição, a capacidade jurídica, o funcionamento interno e a dissolução das sociedades, associações e pessoas colectivas, bem como a responsabilidade pessoal legal dos associados e dos órgãos relativamente às dívidas da sociedade, associação ou pessoa colectiva;
 f)
 À questão de saber se um intermediário pode vincular, em relação a terceiros, a pessoa por conta da qual pretende agir ou se um órgão de uma sociedade, de uma associação ou de uma pessoa colectiva pode vincular, em relação a terceiros, essa sociedade, associação ou pessoa colectiva;
 g)
 À constituição de „trusts“ e às relações entre os constituintes, os „trustees“ e os beneficiários;
 h)
 À prova e ao processo, sem prejuízo do artigo 14.o
 3. O disposto na presente convenção não se aplica a contratos de seguro que cubram riscos situados nos territórios dos Estados-membros da Comunidade Económica Europeia. Para determinar se um risco se situa nestes territórios, o tribunal aplicará a sua lei interna.
 4. O número anterior não se aplica aos contratos de resseguro.
 Artigo 2.o
 Carácter universal
 A lei designada nos termos da presente convenção é aplicável, mesmo que essa lei seja de um Estado não contratante.
 TÍTULO II
 REGRAS UNIFORMES
 Artigo 3.o
 Liberdade de escolha
 1. O contrato rege-se pela lei escolhida pelas partes. Esta escolha deve ser expressa ou resultar de modo inequívoco das disposições do contrato ou das circunstâncias da causa. Mediante esta


text:
escolha, as partes podem designar a lei aplicável à totalidade ou apenas a uma parte do contrato.
 2. Em qualquer momento, as partes podem acordar em sujeitar o contrato a uma lei diferente da que antecedentemente o regulava, quer por força de uma escolha anterior nos termos do presente artigo, quer por força de outras disposições da presente convenção. Qualquer modificação, quanto à determinação da lei aplicável, acorrida posteriormente à celebração do contrato, não afecta a validade formal do contrato, na acepção do disposto no artigo 9.o, nem prejudica os direitos de terceiros.
 3. A escolha pelas partes de uma lei estrangeira, acompanhada ou não da escolha de um tribunal estrangeiro, não pode, sempre que todos os outros elementos da situação se localizem num único país no momento dessa escolha, prejudicar a aplicação das disposições não derrogáveis por acordo, nos termos da lei desse país, e que a seguir se denominam por „disposições imperativas“.
 4. A existência e a validade do consentimento das partes, quanto à escolha da lei aplicável, são reguladas pelo disposto nos artigos 8.o 9.o e 11.o
 Artigo 4.o
 Lei aplicável na falta de escolha
 1. Quando a lei aplicável ao contrato não tiver sido escolhida nos termos do artigo 3.o, o contrato é regulado pela lei do país com o qual apresente uma conexão mais estreita. Todavia, se uma parte do contrato for separável do resto do contrato e apresentar uma conexão mais estreita com um outro país, a essa parte poderá aplicar-se, a título excepcional, a lei desse outro país.
 2. Sem prejuízo do disposto no n.o 5, presume-se que o contrato apresenta uma conexão mais estreita com o país onde a parte que está obrigada a fornecer a prestação característica do contrato tem, no momento da celebração do contrato, a sua residência habitual ou, se se tratar de uma sociedade, associação ou pessoa colectiva, a sua administração central. Todavia, se o contrato for celebrado no exercício da actividade económica ou profissional dessa parte, o país a considerar será aquele em que se situa o seu estabelecimento principal ou, se, nos termos do contrato, a prestação deverá ser fornecida por estabelecimento diverso do estabelecimento principal, o da situação desse estabelecimento.
 3. Quando o contrato tiver por objecto um direito real sobre um bem imóvel, ou um direito de uso de um bem imóvel, presume-se, em derrogação do disposto no n.o 2, que o contrato apresenta uma conexão mais estreita com o país onde o imóvel se situa.
 4. A presunção do n.o 2 não é admitida quanto ao contrato de transporte de mercadorias. Presume-se que este contrato apresente uma conexão mais estreita com o país em que, no momento da celebração do contrato, o transportador tem o seu estabelecimento principal, se o referido país coincidir com aquele em que se situa o lugar da carga ou da descarga ou do estabelecimento principal do expedidor. Para efeitos de aplicação do presente número, são considerados como contratos de transporte de mercadorias os contratos de fretamento relativos a


text:
uma única viagem ou outros contratos que tenham por objecto principal o transporte de mercadorias.
 5. O disposto no n.o 2 não se aplica se a prestação característica não puder ser determinada. As presunções dos n.os 2, 3 e 4 não serão admitidas sempre que resulte do conjunto das circunstâncias, que o contrato apresenta uma conexão mais estreita com outro país.
 Artigo 5.o
 Contratos celebrados por consumidores
 1. O presente artigo aplica-se aos contratos que tenham por objecto o fornecimento de bens móveis corpóreos ou de serviços a uma pessoa, o „consumidor“, para uma finalidade que pode considerar-se estranha à sua actividade profissional, bem como aos contratos destinados ao financiamento desse fornecimento.
 2. Não obstante o disposto no artigo 3.o, a escolha pelas partes da lei aplicável não pode ter como consequência privar o consumidor da protecção que lhe garantem as disposições imperativas da lei do país em que tenha a sua residência habitual:
 —
 se a celebração do contrato tiver sido precedida, nesse país, de uma proposta que lhe foi especialmente dirigida ou de anúncio publicitário e se o consumidor tiver executado nesse país todos os actos necessários à celebração do contrato ou
 —
 se a outra parte ou o respectivo representante tiver recebido o pedido do consumidor nesse país ou
 —
 se o contrato consistir numa venda de mercadorias e o consumidor se tiver deslocado desse país a um outro país e aí tiver feito o pedido, desde que a viagem tenha sido organizada pelo vendedor com o objectivo de incitar o consumidor a comprar.
 3. Não obstante o disposto no artigo 4.o e na falta de escolha feita nos termos do artigo 3.o, esses contratos serão regulados pela lei do país em que o consumidor tiver a sua residência habitual, se se verificarem as circunstâncias referidas no n.o 2 do presente artigo.
 4. O presente artigo, não se aplica:
 a)
 Ao contrato de transporte;
 b)
 Ao contrato de prestação de serviços quando os serviços devidos ao consumidor devam ser prestados exclusivamente num país diferente daquele em que este tem a sua residência habitual.
 5. Em derrogação do disposto no n.o 4, o presente artigo aplica-se ao contrato que estabeleça, por um preço global, prestações combinadas de transporte e de alojamento.
 Artigo 6.o
 Contrato individual de trabalho
 1. Sem prejuízo do disposto no artigo 3.o, a escolha pelas partes da lei aplicável ao contrato de trabalho, não pode ter como consequência privar o trabalhador da protecção que lhe garantem as disposições imperativas da lei que seria aplicável, na falta de escolha, por força do n.o 2 do presente artigo.
 2. Não obstante o disposto no artigo 4.o e na falta de escolha feita nos termos do artigo 3.o, o contrato de trabalho é regulado:
 a)
 Pela lei do país em que o trabalhador, no cumprimento do contrato, presta habitualmente o seu trabalho, mesmo que tenha sido destacado temporariamente para outro país, ou
 b)
 Se o trabalhador não prestar habitualmente o seu trabalho no mesmo país, pela lei do


text:
país em que esteja situado o estabelecimento que contratou o trabalhador,
 a não ser que resulte do conjunto das circunstâncias que o contrato de trabalho apresenta uma conexão mais estreita com um outro país, sendo em tal caso aplicável a lei desse outro país.
 Artigo 7.o
 Disposições imperativas
 1. Ao aplicar-se, por força da presente convenção, a lei de um determinado país, pode ser dada prevalência às disposições imperativas da lei de outro país com o qual a situação apresente uma conexão estreita se, e na medida em que, de acordo com o direito deste último país, essas disposições forem aplicáveis, qualquer que seja a lei reguladora do contrato. Para se decidir se deve ser dada prevalência a estas disposições imperativas, ter-se-á em conta a sua natureza e o seu objecto, bem como as consequências que resultariam da sua aplicação ou da sua não aplicação.
 2. O disposto na presente convenção não pode prejudicar a aplicação das regras do país do foro que regulem imperativamente o caso concreto, independentemente da lei aplicável ao contrato.
 Artigo 8.o
 Existência e validade substancial
 1. A existência e a validade do contrato ou de uma disposição deste, estão sujeitas à lei que seria aplicável, por força da presente convenção, se o contrato ou a disposição fossem válidos.
 2. Todavia, um contraente, para demonstrar que não deu o seu acordo, pode invocar a lei do país em que tenha a sua residência habitual, se resultar das circunstâncias que não seria razoável que o valor do comportamento desse contraente fosse determinado pela lei prevista no número anterior.
 Artigo 9.o
 Requisitos de forma
 1. Um contrato celebrado entre pessoas que se encontram no mesmo país é formalmente válido desde que preencha os requisitos de forma prescritos pela lei reguladora da substância, aplicável por força da presente convenção ou da lei do país em que foi celebrado.
 2. Um contrato celebrado entre pessoas que se encontram em países diferentes é formalmente válido, desde que preencha os requisitos de forma prescritos pela lei reguladora da substância, aplicável por força da presente convenção ou da lei de um desses países.
 3. Quando o contrato é celebrado por um representante, o país a tomar em consideração para efeitos de aplicação dos dos n.os 1 e 2, é o país em que os poderes representativos são exercidos.
 4. Um acto jurídico unilateral relativo a um contrato celebrado ou a celebrar é formalmente válido, desde que preencha os requisitos de forma prescritos pela lei que regular a substância do contrato, aplicável por força da presente convenção ou da lei do país em que esse acto é praticado.
 5. O disposto nos números anteriores não se aplica aos contratos que caem no âmbito de aplicação do artigo 5.o, celebrados nas circunstâncias enunciadas no n.o 2 desse artigo. A forma desses contratos é regulada pela lei do país em que o consumidor tem a sua residência habitual.
 6. Em derrogação do disposto nos n.os 1 a 4, qualquer contrato que tenha por objecto um direito


text:
real sobre um imóvel ou um direito de uso de um imóvel está sujeito, quanto à forma, às disposições imperativas da lei do país em que o imóvel está situado, desde que, nos termos desta lei, essas regras se apliquem independentemente do lugar de celebração e da lei reguladora da substância do contrato.
 Artigo 10.o
 Âmbito de aplicação da lei do contrato
 1. A lei aplicável ao contrato por força dos artigos 3.o a 6.o e do artigo 12.o da presente convenção, regula, nomeadamente:
 a)
 A sua interpretação;
 b)
 O cumprimento das obrigações dele decorrentes;
 c)
 Nos limites dos poderes atribuídos ao tribunal pela respectiva lei do processo, as consequências do incumprimento total ou parcial dessas obrigações, incluindo a avaliação do dano, na medida em que esta seja regulada pela lei;
 d)
 As diversas causas de extinção das obrigações, bem como a prescrição e a caducidade fundadas no decurso de um prazo;
 e)
 As consequências da invalidade do contrato.
 2. Quanto aos modos de cumprimento e às medidas que o credor deve tomar no caso de cumprimento defeituoso, atender-se-á à lei do país onde é cumprida a obrigação.
 Artigo 11.o
 Incapacidade
 Num contrato celebrado entre pessoas que se encontram no mesmo país, uma pessoa singular considerada capaz segundo a lei desse país só pode invocar a sua incapacidade que resulte de uma outra lei se, no momento da celebração do contrato, o outro contraente tinha conhecimento dessa incapacidade ou a desconhecia por imprudência da sua parte.
 Artigo 12.o
 Cessão de créditos
 1. As obrigações entre o cedente e o cessionário de um crédito são reguladas pela lei que, por força da presente convenção, for aplicável ao contrato que os liga.
 2. A lei que regula o crédito cedido determina a natureza cedível deste, as relações entre o cessionário e o devedor, as condições de oponibilidade da cessão ao devedor e a natureza liberatória da prestação feita pelo devedor.
 Artigo 13.o
 Sub-rogação
 1. Sempre que, por força de um contrato, uma pessoa, o „credor“, tenha direitos relativamente a outra pessoa, o „devedor“ e um terceiro tenha a obrigação de satisfazer o direito do credor, ou ainda, se o terceiro tiver realizado a prestação devida em cumprimento dessa obrigação, a lei aplicável a esta obrigação do terceiro determina se este pode exercer, no todo ou em parte, os direitos do credor contra o devedor, segundo a lei que regula as suas relações.
 2. A mesma regra aplica-se quando várias pessoas estão adstritas à mesma obrigação contratual e o credor tenha sido satisfeito por uma delas.
 Artigo 14.o
 Prova
 1. A lei que regula o contrato, por força da presente convenção, aplica-se na medida em que, em matéria de obrigações contratuais, estabeleça presunções legais ou reparta o ónus da prova.
 2. Os actos jurídicos podem ser provados mediante qualquer meio de prova admitido, quer pela lei do foro quer por uma das leis referidas no artigo 9.o, segundo a qual o acto seja formalmente válido, desde que a prova possa ser produzida desse


text:
modo no tribunal a que a causa foi submetida.
 Artigo 15.o
 Exclusão do reenvio
 Por aplicação da lei de um país determinado pela presente convenção entende-se a aplicação das normas de direito em vigor nesse país, com exclusão das normas de direito internacional privado.
 Artigo 16.o
 Ordem pública
 A aplicação de uma disposição da lei designada pela presente convenção só pode ser afastada se essa aplicação for manifestamente incompatível com a ordem pública do foro.
 Artigo 17.o
 Aplicação no tempo
 A convenção aplica-se num Estado contratante aos contratos celebrados após a sua entrada em vigor nesse Estado.
 Artigo 18.o
 Interpretação uniforme
 Na interpretação e aplicação das regras uniformes que antecedem, deve ser tido em conta o seu carácter international e a conveniência de serem interpretadas e aplicadas de modo uniforme.
 Artigo 19.o
 Ordenamentos jurídicos plurilegislativos
 1. Sempre que um Estado englobe várias unidades territoriais, tendo cada uma as suas regras próprias em matéria de obrigações contratuais, cada unidade territorial é considerada como um país, para fins de determinação da lei aplicável por força da presente convenção.
 2. Um Estado, em que diferentes unidades territoriais tenham as suas regras de direito próprias em matéria de obrigações contratuais, não será obrigado a aplicar a presente convenção aos conflitos de leis que respeitem exclusivamente a essas unidades territoriais.
 Artigo 20.o
 Primado do direito comunitário
 A presente convenção não prejudica a aplicação das disposições que, em matérias especiais, regulam os conflitos de leis em matéria de obrigações contratuais e que são ou venham a ser estabelecidas em actos das instituições das Comunidades Europeias ou nas legislações nacionais harmonizadas em execução desses actos.
 Artigo 21.o
 Relações com outras convenções
 A presente convenção não prejudica a aplicação das convenções internacionais de que um Estado contratante seja ou venha a ser parte.
 Artigo 22.o
 Reservas
 1. Qualquer Estado contratante pode, no momento da assinatura, da ratificação, da aceitação ou da aprovação reservar-se o direito de não aplicar:
 a)
 O n.o 1 do artigo 7.o;
 b)
 O n.o 1, alínea e), do artigo 10.o
 2. Qualquer Estado contratante pode igualmente, ao notificar a extensão da Convenção, nos termos do n.o 2 do artigo 27.o, fazer uma ou várias destas reservas, com efeito limitado aos territórios ou a alguns dos territórios abrangidos pela extensão.
 3. Qualquer Estado contratante pode, em qualquer momento, retirar uma reserva que tenha feito; o efeito da reserva cessará no primeiro dia do terceiro mês do calendário após a notificação da retirada da reserva.
 TÍTULO III
 DISPOSIÇÕES FINAIS
 Artigo 23.o
 1. Se um Estado contratante, após a data de entrada em vigor da presente convenção no que a ele se refere, desejar adoptar uma nova norma de conflito de leis relativamente a uma categoria especial de contratos abrangidos pela convenção, comunicará a sua intenção aos outros Estados signatários, através do secretário-geral do Conselho das Comunidades Europeias.
 2. No prazo de seis meses a contar da data da comunicação feita ao secretário-geral, qualquer Estado signatário pode pedir àquele que organize consultas entre os Estados signatários de


text:
modo a chegarem a um acordo.
 3. Se, nesse prazo, nenhum Estado signatário tiver pedido consultas ou se, nos dois anos seguintes à comunicação feita ao secretário-geral, não se tiver chegado a nenhum acordo no seguimento das consultas, o Estado contratante pode modificar o seu direito. As medidas tomadas por esse Estado serão levadas ao conhecimento dos outros Estados signatários, através do secretário-geral do Conselho das Comunidades Europeias.
 Artigo 24.o
 1. Se um Estado contratante, após a data de entrada em vigor da presente convenção no que a ele se refere, desejar ser parte numa convenção multilateral, cujo objecto principal ou um dos objectos principais seja o estabelecimento de normas de direito internacional privado relativamente a uma das matérias reguladas pela presente convenção, aplicar-se-á o procedimento previsto no artigo 23.o Todavia, o prazo de dois anos, previsto no n.o 3 do artigo 23.o, será reduzido para um ano.
 2. Não é necessário observar o procedimento previsto no número anterior se um Estado contratante ou uma das Comunidades Europeias já for parte na convenção multilateral ou se o seu objecto for a revisão de uma convenção de que o Estado interessado seja parte ou se se tratar de uma convenção concluída na âmbito dos Tratados que instituem as Comunidades Europeias.
 Artigo 25.o
 Se um Estado contratante considerar que a unificação realizada pela presente convenção é comprometida pela conclusão de acordos não previstos no n.o 1 do artigo 24.o, esse Estado pode pedir ao secretário-geral do Conselho das Comunidades Europeias que organize consultas entre os Estados signatários da presente convenção.
 Artigo 26.o
 Qualquer Estado contratante pode pedir a revisão da presente convenção. Nesse caso, será convocada uma conferência de revisão pelo presidente do Conselho das Comunidades Europeias.
 Artigo 27.o
 1. A presente convenção aplica-se ao território europeu dos Estados contratantes, incluindo a Gronelândia, e a todo o território da República Francesa.
 2. Em derrogação do disposto no n.o1:
 a)
 A presente convenção não se aplica às ilhas Faroé, salvo declaração em contrário de Reino da Dinamarca;
 b)
 A presente convenção não se aplica aos territórios europeus situados fora do Reino Unido e cujas relações internacionais sejam asseguradas pelo Reino Unido, salvo declaração em contrário do Reino Unido em relação a qualquer um desses territórios;
 c)
 A presente convenção não se aplica às Antilhas Neerlandesas, se o Reino dos Países Baixos fizer uma declaração nesse sentido.
 3. Estas declarações podem ser feitas em qualquer momento mediante notificação ao secretário-geral do Conselho das Comunidades Europeias.
 4. Os processos de recurso interpostos no Reino Unido de decisões proferidas por tribunais situados num dos territórios indicados na alínea b) do n.o 2 serão considerados como processos pendentes nesses tribunais.
 Artigo 28.o
 1. A presente convenção estará aberta à assinatura dos Estados partes no Tratado que institui a Comunidade Económica Europeia, a partir de 19 de Junho de 1980.
 2. A presente convenção será ratificada, aceite ou aprovada pelos Estados signatários. Os instrumentos de ratificação, de aceitação ou de aprovação serão depositados junto do Secretariado-Geral do Conselho


text:
das Comunidades Europeias.
 Artigo 29.o
 1. A presente convenção entrará em vigor no primeiro dia do terceiro mês seguinte ao do depósito do sétimo instrumento de ratificação, de aceitação ou de aprovação.
 2. A presente convenção entrará em vigor relativamente a cada Estado signatário que a ratifique, aceite ou aprove posteriormente, no primeiro dia do terceiro mês seguinte ao do depósito do seu instrumento de ratificação, de aceitação ou de aprovação.
 Artigo 30.o
 1. A presente convenção terá um período de vigência de dez anos a partir da data da sua entrada em vigor, nos termos do n.o 1 do artigo 29.o, mesmo relativamente aos Estados em que entre posteriormente em vigor.
 2. A convenção será renovada tacitamente de cinco em cinco anos, salvo denúncia.
 3. A denúncia deve ser notificada, pelo menos, seis meses antes de decorrido o prazo de dez anos ou de cinco anos, conforme o caso, ao secretário-geral do Conselho das Comunidades Europeias. A denúncia pode ser limitada a um dos territórios a que a convenção se tenha tornado extensiva, por aplicação do n.o 2 do artigo 27.o
 4. A denúncia só terá efeito em relação ao Estado que a tenha notificado. A convenção manter-se-á em vigor relativamente aos outros Estados contratantes.
 Artigo 31.o
 O secretário-geral do Conselho das Comunidades Europeias notificará os Estados partes no Tratado que institui a Comunidade Económica Europeia:
 a)
 Das assinaturas;
 b)
 Do depósito de qualquer instrumento de ratificação, de aceitação ou de aprovação;
 c)
 Da data de entrada em vigor da presente convenção;
 d)
 Das comunicações feitas em aplicação dos artigos 23.o, 24.o, 25.o, 26.o, 27.o e 30.o;
 e)
 Das reservas e das retiradas de reservas referidas no artigo 22.o
 Artigo 32.o
 O protocolo anexo à presente convenção faz dela parte integrante.
 Artigo 33.o
 A presente convenção, redigida num único exemplar nas línguas alemã dinamarquesa, francesa, inglesa, irlandesa, italiana e neerlandesa, fazendo fé qualquer dos textos, será depositada nos arquivos do Secretariado-Geral do Conselho das Comunidades Europeias. O secretário-geral remeterá uma cópia autenticada da presente convenção a cada um dos Governos dos Estados signatários.
 Til bekræftelse heraf har undertegnede behørigt befuldmægtigede underskrevet denne konvention.
 Zu Urkund dessen haben die hierzu gehörig befugten Unterzeichneten ihre Unterschriften unter dieses Übereinkommen gesetzt.
 In witness whereof the undersigned, being duly authorized thereto, have signed this Convention.
 En foi de quoi, les soussignés, dûment autorisés à cet effet, ont signé la présente convention.
 Dá fhianú sin, shínigh na daoine seo thíos, arna n-údarú go cuí chuige sin, an Coinbhinsiún seo.
 In fede di che, i sottoscritti, debitamente autorizzati a tal fine, hanno firmato la presente convenzione.
 Ten blijke waarvan de ondergetekenden, daartoe behoorlijk gemachtigd, hun handtekening onder dit Verdrag hebben geplaatst.
 Udfærdiget i Rom, den nittende juni nitten hundrede og firs.
 Geschehen zu Rom am neunzehnten Juni neunzehnhundertachtzig.
 Done at Rome on the nineteenth day of June in the year one thousand nine hundred and eighty.
 Fait à Rome, le dix-neuf juin mil neuf cent quatre-vingt.
 Arna dhéanamh sa Róimh, an naoú lá déag de


text:
Mheitheamh sa bhliain míle naoi gcéad ochtó.
 Fatto a Roma, addì diciannove giugno millenovecentottanta.
 Gedaan te Rome, de negentiende juni negentienhonderd tachtig.
 Pour le royaume de Belgique
 Voor het Koninkrijk België
 På Kongeriget Danmarks vegne
 Für die Bundesrepublik Deutschland
 Pour la République française
 Thar ceann na hÉireann
 Per la Repubblica italiana
 Pour le grand-duché de Luxembourg
 Voor het Koninkrijk der Nederlanden
 For the United Kingdom of Great Britain and Northern Ireland
 PROTOCOLO
 As altas partes contratantes acordaram na disposição seguinte que vem anexa à convenção.
 Em derrogação do disposto na convenção, a Dinamarca pode manter em aplicação o disposto no artigo 169.o da „Soloven“ (legislação marítima) respeitante à lei aplicável em matéria de transporte de mercadorias por via marítima e pode modificar esta disposição sem ter de observar o procedimento previsto no artigo 23.o da convenção.
 Til bekræftelse heraf har undertegnede behørigt befuldmægtigede underskrevet denne protokol.
 Zu Urkund dessen haben die hierzu gehörig befugten Unterzeichneten ihre Unterschriften unter dieses Protokoll gesetzt.
 In witness whereof the undersigned, being duly authorized thereto, have signed this Protocol.
 En foi de quoi, les soussignés, dûment autorisés à cet effet, ont signé le présent protocole.
 Dá fhianú sin, shínigh na daoine seo thíos, arna n-údarú go cuí chuige sin, an Prótacal seo.
 In fede di che, i sottoscritti, debitamente autorizzati a tal fine, hanno firmato il presente protocollo.
 Ten blijke waarvan de ondergetekenden, daartoe behoorlijk gemachtigd, hun handtekening onder dit Protocol hebben geplaatst.
 Undfærdiget i Rom, den nittende juni nitten hundrede og firs.
 Geschehen zu Rom am neunzehnten Juni neunzehnhundertachtzig.
 Done at Rome on the nineteenth day of June in the year one thousand nine hundred and eighty.
 Fait à Rome, le dix-neuf juin mil neuf cent quatre-vingt.
 Arna dhéanamh sa Róimh, an naoú lá déag de Mheitheamh sa bhliain míle naoi gcéad ochtó.
 Fatto a Roma, addì diciannove giugno millenovecentottanta.
 Gedaan te Rome, de negentiende juni negentienhonderd tachtig.
 Pour le royaume de Belgique
 Voor het Koninkrijk België
 På Kongeriget Danmarks vegne
 Für die Bundesrepublik Deutschland
 Pour la République française
 Thar ceann na hÉireann
 Per la Repubblica italiana
 Pour le grand-duché de Luxembourg
 Voor het Koninkrijk der Nederlanden
 For the United Kingdom of Great Britain and Northern Ireland
 DECLARAÇÃO COMUM
 Aquando da assinatura da Convenção sobre a lei aplicável às obrigações contratuais os governos do Reino da Bélgica, do Reino da Dinamarca, da República Italiana, do Grão-Ducado do Luxemburgo, do Reino dos Países Baixos e do Reino Unido da Grã-Bretanha e da Irlanda do Norte,
 I.
 PREOCUPADOS em evitar, tanto quanto possível, a dispersão das normas de conflitos de leis entre múltiplos instrumentos e as divergências entre estas normas, desejam que as instituições das Comunidades Europeias, no exercício das suas competências, com base nos Tratados que as instituiu, se esforcem, sempre que necessário, por adoptar normas de conflitos que estejam, tanto quanto possível, em concordância com as da convenção;
 II.
 DECLARAM a sua intenção de proceder, imediatamente após a assinatura da convenção e enquanto não estão vinculados pelo artigo 24.o da convenção, a consultas recíprocas


text:
no caso de um dos Estados signatários desejar ser parte numa convenção à qual se aplicaria o procedimento previsto no referido artigo;
 III.
 CONSIDERANDO a contribuição da Convenção sobre a lei aplicável às obrigações contratuais para a unificação das normas de conflitos nas Comunidades Europeias, expressam a opinião de que qualquer Estado que se torne membro das Comunidades Europeias deveria aderir a esta convenção.
 Til bekræftelse heraf har undertegnede behørigt befuldmægtigede underskrevet denne fælleserklæ-ring.
 Zu Urkund dessen haben die hierzu gehörig befugten Unterzeichneten ihre Unterschriften unter diese gemeinsame Erklärung gesetzt.
 In witness whereof the undersigned, being duly authorized thereto, have signed this Joint Declaration.
 En foi de quoi, les soussignés, dûment autorisés à cet effet, ont signé la présente déclaration commune.
 Dá fhianú sin, shínigh na daoine seo thíos arna n-údarú go cuí chuige sin, an Dearbhú Comhphaírteach seo.
 In fede di che, i sottoscritti, debitamente autorizzati a tal fine, hanno firmato la presente dichiarazione comune.
 Ten blijke waarvan de ondergetekenden, daartoe behoorlijk gemachtigd, hun handtekening onder deze Verklaring hebben geplaatst.
 Udfærdiget i Rom, den nutende juni nitten hundrede og firs.
 Geschehen zu Rom am neunzehnten Juni neunzehnhundertachtzig.
 Done at Rome on the nineteenth day of June in the year one thousand nine hundred and eighty.
 Fait à Rome, le dix-neuf juin mil neuf cent quatre-vingt.
 Arna dhéanamh sa Róimh, an naoú lá déag de Mheitheamh sa bhliain míle naoi gcéad ochtó.
 Fatto a Roma, addì diciannove giugno millenovecentottanta.
 Gedaan te Rome, de negentiende juni negentienhonderd tachtig.
 Pour le gouvernment du royaume de Belgique
 Voor de Regering van het Koninkrijk België
 På Kongeriget Danmarks vegne
 Für die Regierung der Bundesrepublik Deutschland
 Pour le gouvernement de la République française
 Thar ceann Rialtas na hEireann
 Per il governo della Repubblica italiana
 Pour le gouvernement du grand-duché de Luxembourg
 Voor de Regering van het Koninkrijk der Nederlanden
 For the Government of the United Kingdom of Great Britain and Northern Ireland


text:
 29.1.2009
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 L 25/35
 РЕШЕНИЕ НА СЪВМЕСТНИЯ КОМИТЕТ НА ЕИП
 No 128/2008
 от 5 декември 2008 година
 за изменение на приложение XIII „Транспорт“ към Споразумението за ЕИП
 СЪВМЕСТНИЯТ КОМИТЕТ НА ЕИП,
 като взе предвид Споразумението за Европейското икономическо пространство, изменено с Протокола за адаптиране на Споразумението за Европейското икономическо пространство, наричано по-долу „споразумението“, и по-специално член 98 от него,
 като има предвид, че:
 (1)
 Приложение XIII към споразумението бе изменено с Решение на Съвместния комитет на ЕИП No 119/2008 от 7 ноември 2008 г. (1)
 (2)
 Директива 2008/65/ЕО на Комисията от 27 юни 2008 г. за изменение на Директива 91/439/ЕИО относно свидетелствата за управление на моторни превозни средства (2) следва да бъде включена в споразумението,
 РЕШИ:
 Член 1
 В точка 24а (Директива 91/439/ЕИО на Съвета) от приложение ХIII към споразумението се добавя следното тире:
 „—
 32008 L 0065: Директива 2008/65/ЕО на Комисията от 27 юни 2008 г. (ОВ L 168, 28.6.2008 г., стр. 36).“
 Член 2
 Текстовете на Директива 2008/65/ЕО на исландски и норвежки език, които ще бъдат публикувани в притурката за ЕИП към Официален вестник на Европейския съюз, са автентични.
 Член 3
 Настоящото решение влиза в сила на 6 декември 2008 г., при условие че всички нотификации, предвидени в член 103, параграф 1 от споразумението, са внесени в Съвместния комитет на ЕИП (3).
 Член 4
 Настоящото решение се публикува в раздела за ЕИП и в притурката за ЕИП към Официален вестник на Европейския съюз.
 Съставено в Брюксел на 5 декември 2008 година.
 За Съвместния комитет на ЕИП
 Председател
 H.C. принц Nikolaus von LIECHTENSTEIN
 (1) ОВ L 339, 18.12.2008 г., стр. 110.
 (2) ОВ L 168, 28.6.2008 г., стр. 36.
 (3) Без отбелязани конституционни изисквания.


text:
 Важна правна забележка
 |
 22004D0054
 Официален вестник n° L 277 , 26/08/2004 стр. 0019 - 0019 Официален вестник n° L 277 , 26/08/2004 стр. 0025 - 0025 специално чешко издание глава 11 том 09 стр. 97 - 97 специално испанско издание глава 11 том 09 стр. 97 - 97 специално унгарско издание глава 11 том 09 стр. 97 - 97 специално литвийско издание глава 11 том 09 стр. 97 - 97 LV.ES глава 11 том 09 стр. 97 - 97 MT.ES глава 11 том 09 стр. 97 - 97 PL.ES глава 11 том 09 стр. 97 - 97 SK.ES глава 11 том 09 стр. 97 - 97 специално словенско издание глава 11 том 09 стр. 97 - 97
 Решение на Съвместния комитет на ЕИПNo 54/2004от 23 април 2004 годиназа изменение на приложение XXI (Статистика) към Споразумението за ЕИПСЪВМЕСТНИЯТ КОМИТЕТ НА ЕИП,като взе предвид Споразумението за Европейското икономическо пространство, изменено с Протокола за адаптиране на Споразумението за Европейското икономическо пространство, по-нататък наричано "Споразумението", и по-специално член 98 от него,като има предвид, че:(1) Приложение XXI към Споразумението е изменено с Решение No 33/2004 на Съвместния комитет на ЕИП от 19 март 2004 г. [1].(2) Регламент (ЕО) No 2081/2003 на Комисията от 27 ноември 2003 г. относно номенклатурата на държавите и териториите за статистиката на външната търговия на Общността и статистиката на търговията между държавите-членки, [2] трябва да бъде включен в Споразумението,РЕШИ:Член 1Следната точка се добавя след точка 9а (Регламент (ЕО) No 1779/2002 на Комисията) от приложение XXI към Споразумението:"9б. 32003 R 2081: Регламент (ЕО) No 2081/2003 на Комисията от 27 ноември 2003 г. относно номенклатурата на държавите и териториите за статистиката на външната търговия на Общността и статистиката на търговията между държавите-членки (ОВ L 313, 28.11.2003 г., стр. 11)."Член 2Текстовете на Регламент (ЕО) No 2801/2003 на исландски и норвежки език, които предстои да бъдат публикувани в притурката за ЕИП към Официален вестник на Европейския съюз, са автентични.Член 3Настоящото решение влиза в сила на 24 април 2004 г., при условие че всички нотификации до Съвместния комитет на ЕИП съгласно член 103, параграф 1 от Споразумението са направени [***].Член 4Настоящото решение се публикува в раздела за ЕИП и в притурката за ЕИП към Официален вестник на Европейския съюз.Съставено в Брюксел на 23 април 2004 година.За Съвместния комитет на ЕИППредседателP. Westerlund[1] ОВ L 127, 29.4.2004 г., стр. 144.[2] ОВ L 313, 28.11.2003 г., стр. 11.[***] Не са посочени конституционни изисквания.--------------------------------------------------


text:
 |
 22010A0806(01)
 Споразумение за въздушен транспорт между Канада и Европейската общност и нейните държави-членки
 Официален вестник n° L 207 , 06/08/2010 стр. 32 - 59
 Споразумениеза въздушен транспорт между Канада и Европейската общност и нейните държави-членкиСЪДЪРЖАНИЕЗаглавие1 Заглавия и определения2 Предоставяне на права3 Определяне, разрешение и отмяна на разрешението4 Инвестиции5 Прилагане на законите6 Безопасност на гражданското въздухоплаване7 Сигурност на гражданското въздухоплаване8 Мита, данъци и такси9 Статистически данни10 Интереси на потребителите11 Наличие на летища и летищни съоръжения и услуги12 Такси за летища и летищни съоръжения и услуги13 Търговска рамка14 Конкурентна среда15 Управление на въздушното движение16 Запазване на определянето и разрешенията17 Съвместен комитет18 Околна среда19 Трудовоправни въпроси20 Международно сътрудничество21 Уреждане на спорове22 Изменения23 Влизане в сила и временно прилагане24 Прекратяване25 Регистрация на споразумението26 Връзка с други споразуменияСПОРАЗУМЕНИЕ ЗА ВЪЗДУШЕН ТРАНСПОРТКАНАДАот една страна;иРЕПУБЛИКА АВСТРИЯ,КРАЛСТВО БЕЛГИЯ,РЕПУБЛИКА БЪЛГАРИЯ,РЕПУБЛИКА КИПЪР,ЧЕШКАТА РЕПУБЛИКА,КРАЛСТВО ДАНИЯ,РЕПУБЛИКА ЕСТОНИЯ,РЕПУБЛИКА ФИНЛАНДИЯ,ФРЕНСКАТА РЕПУБЛИКА,ФЕДЕРАЛНА РЕПУБЛИКА ГЕРМАНИЯ,РЕПУБЛИКА ГЪРЦИЯ,РЕПУБЛИКА УНГАРИЯ,ИРЛАНДИЯ,ИТАЛИАНСКАТА РЕПУБЛИКА,РЕПУБЛИКА ЛАТВИЯ,РЕПУБЛИКА ЛИТВА,ВЕЛИКОТО ХЕРЦОГСТВО ЛЮКСЕМБУРГ,МАЛТА,КРАЛСТВО НИДЕРЛАНДИЯ,РЕПУБЛИКА ПОЛША,ПОРТУГАЛСКАТА РЕПУБЛИКА,РУМЪНИЯ,СЛОВАШКАТА РЕПУБЛИКА,РЕПУБЛИКА СЛОВЕНИЯ,КРАЛСТВО ИСПАНИЯ,КРАЛСТВО ШВЕЦИЯ,ОБЕДИНЕНОТО КРАЛСТВО ВЕЛИКОБРИТАНИЯ И СЕВЕРНА ИРЛАНДИЯ,които са страни по Договора за създаване на Европейската общност и са държави-членки на Европейския съюз (наричани по-нататък "държавите-членки"),и ЕВРОПЕЙСКАТА ОБЩНОСТ,от друга страна;Канада и държавите-членки като страни по Конвенцията за международното гражданско въздухоплаване, открита за подписване в Чикаго на 7 декември 1944 г., заедно с Европейската общност;КАТО ЖЕЛАЯТ да насърчат система на въздухоплаване, която се основава на конкуренция между авиокомпаниите на пазара с минимална намеса и регулиране от страна на държавата;КАТО ЖЕЛАЯТ да укрепят своите интереси по отношение на въздушния транспорт;КАТО ОТЧИТАТ значението на ефикасния въздушен транспорт за насърчаване на търговския обмен, туризма и инвестициите;КАТО ЖЕЛАЯТ да подобрят въздухоплавателните услуги;КАТО ЖЕЛАЯТ да гарантират най-висока степен на безопасност и сигурност на въздушния транспорт;РЕШЕНИ да извлекат потенциалните ползи от регулаторното сътрудничество и, доколкото е практически възможно, да постигнат хармонизация на разпоредбите и подходите;КАТО ПРИЗНАВАТ важните потенциални ползи, които могат да бъдат извлечени от наличието на конкурентоспособни въздухоплавателни услуги и жизнеспособни сектори на дейност в областта на въздухоплавателните услуги;КАТО ЖЕЛАЯТ да насърчат създаването на конкурентна среда за въздухоплавателни услуги и като отчитат, че в отсъствието на равни условия за конкуренция за авиокомпаниите потенциалните ползи не могат да бъдат реализирани;КАТО ЖЕЛАЯТ да осигурят на своите авиокомпании справедливи и равни възможности за предоставяне на въздухоплавателни услуги съгласно условията на настоящото споразумение;КАТО ЖЕЛАЯТ да постигнат възможно най-много ползи за пътниците, спедиторите, авиокомпаниите и летищата, както и за техните служители и други непряко облагодетелствани лица;КАТО ПОТВЪРЖДАВАТ значението на опазването на околната среда при разработване и прилагане на международна политика в областта на въздухоплаването;КАТО ОТБЕЛЯЗВАТ значението на защитата на потребителите и насърчаването на подходящо ниво на защита на потребителите в областта на въздухоплавателните услуги;КАТО ОТБЕЛЯЗВАТ значението на капиталите за въздухоплавателния сектор с цел по-нататъшно развитие на въздухоплавателните услуги;КАТО ЖЕЛАЯТ да сключат споразумение за въздушен транспорт в допълнение към посочената конвенция;СЕ ДОГОВОРИХА ЗА СЛЕДНОТО:Член 1Заглавия и определения1. Заглавията, използвани в настоящото споразумение, са дадени само за справка.2. Освен ако не е посочено друго, за целите на настоящото споразумение:а) "въздухоплавателни органи" означава всички органи или лица, оправомощени от страните да изпълняват функциите, описани в настоящото споразумение;б) "въздухоплавателни услуги" означава редовни въздухоплавателни


text: услуги по маршрути, посочени в настоящото споразумение, за превоз на пътници и товари, включително пощенски пратки, поотделно или заедно;в) "споразумение" означава настоящото споразумение, всички приложения към него и всички изменения на споразумението или на неговите приложения;г) "авиокомпания" означава авиокомпания, която е определена и е получила разрешение съгласно член 3 от настоящото споразумение;д) "страна" означава или Канада, или държавите-членки и Европейската общност, заедно или поотделно;е) "конвенция" означава Конвенцията за международното гражданско въздухоплаване, открита за подписване в Чикаго на 7 декември 1944 г., и включва всички приложения, приети съгласно член 90 от същата конвенция, и всички изменения на приложенията или на конвенцията съгласно членове 90 и 94 от нея, доколкото тези приложения и изменения са приети от Канада и държавите-членки; и,ж) "територия" означава: за Канада — сухопътната територия (континентална и островна), вътрешните води и териториалните води, определени съгласно нейното национално право, и включва въздушното пространство над тези територии; а за държавите-членки на Европейската общност — сухопътната територия (континентална и островна), вътрешните води и териториалните води, за които се прилага Договорът за създаване на Европейската общност, при условията, посочени в същия договор и във всеки последващ правен акт, и включва въздушното пространство над тези територии; за прилагането на настоящото споразумението спрямо летището на Гибралтар се приема, че не засяга съответните правни позиции на Кралство Испания и Обединеното кралство във връзка със спора относно суверенитета върху територията, на която се намира летището, както и относно продължаващото изключване на летището на Гибралтар от мерките на Европейската общност за въздухоплаването, действащи към 18 септември 2006 г. и приложими между държави-членки, в съответствие с декларацията на министрите за летището на Гибралтар, приета в Кордоба на 18 септември 2006 г.Член 2Предоставяне на права1. Всяка от страните предоставя на другата страна следните права за извършване на въздушен превоз от авиокомпаниите на другата страна:а) правото да прелита над нейната територия без кацане;б) правото да извършва на нейна територия спирания с нетърговска цел;в) доколкото е разрешено в настоящото споразумение, правото да извършва спирания на нейна територия по маршрутите, посочени в настоящото споразумение, с цел качване и сваляне на пътници и товари, включително пощенски пратки, поотделно или заедно; иг) правата, посочени на друго място в настоящото споразумение.2. Всяка от страните също така предоставя на другата страна правата, посочени в параграф 1, букви a) и б) от настоящия член, за авиокомпании на другата страна, различни от посочените в член 3 (Определяне, разрешение и отмяна на разрешението) от настоящото споразумение.Член 3Определяне, разрешение и отмяна на разрешението1. Страните отбелязват, че съгласно настоящото споразумение "определяне" представлява лиценз или друга форма на разрешение, издадено от другата страна за извършване на въздухоплавателни услуги съгласно настоящото споразумение. По искане на въздухоплавателните органи на една от страните, въздухоплавателните органи на другата страна, които са издали лиценз или друга форма на разрешение, проверяват статута на такива лицензи или разрешения.2. При получаване на заявления от дадена определена авиокомпания на една от страните съгласно предвидените форма и начин, другата страна, в съответствие със своите закони и подзаконови разпоредби, предоставя исканите разрешения, за да може тази авиокомпания да извършва въздухоплавателни услуги с минимално процедурно


text: забавяне, при условие че:а) тази авиокомпания отговаря на изискванията на законите и подзаконовите разпоредби, обичайно прилагани от въздухоплавателните органи на страната, предоставяща разрешенията и разрешителните;б) тази авиокомпания спазва законите и подзаконовите разпоредби на страната, предоставяща разрешенията;в) при условията на приложение 2, в случай че авиокомпанията е от Канада, ефективният контрол върху тази авиокомпания принадлежи на граждани на някоя от страните, авиокомпанията е лицензирана като канадска авиокомпания и основното място на дейност на авиокомпанията е в Канада; в случай че авиокомпанията е от някоя от държавите-членки, ефективният контрол върху тази авиокомпания принадлежи на граждани на някоя от страните, Исландия, Лихтенщайн, Норвегия или Швейцария, авиокомпанията е лицензирана като авиокомпания на Общността и основното място на дейност на авиокомпанията е в някоя от държавите-членки; иг) във всяко друго отношение авиокомпанията извършва своята дейност по начин, който съответства на условията, изложени в настоящото споразумение.3. Всяка от страните може да откаже разрешенията, посочени в параграф 2 от настоящия член, и да отмени, да спре действието, да наложи условия или да ограничи експлоатационните разрешения, или по друг начин да спре или ограничи дейността на дадена авиокомпания или авиокомпании на другата страна в случай на неспазване от тази авиокомпания на разпоредбите на параграф 2 или ако бъде установено от една от страните, че условията на територията на другата страна не съответстват на една справедлива и конкурентна среда и водят до значителни неблагоприятни резултати или вреди за нейната авиокомпания или авиокомпании, съгласно член 14, параграф 5 (Конкурентна среда).4. Правата, изброени в параграф 3 от настоящия член, се упражняват само след консултации в Съвместния комитет, освен ако не се налага предприемането на незабавни действия за предотвратяване на нарушение на законите и подзаконовите разпоредби, посочени в параграф 2, или ако не се налагат действия от съображения за безопасност или сигурност в съответствие с разпоредбите на член 6 (Безопасност на гражданското въздухоплаване) и член 7 (Сигурност на гражданското въздухоплаване).Член 4ИнвестицииВсяка от страните разрешава пълна собственост върху нейните авиокомпании от граждани на Канада или на държава-членка или държави-членки, при спазване на условията в приложение 2 към настоящото споразумение.Член 5Прилагане на законитеВсяка от страните изисква спазване на:а) нейните закони, подзаконови разпоредби и процедури, свързани с достъпа до, оставането на или отпътуването от нейна територия на въздухоплавателно средство, осъществяващо международно въздухоплаване, или свързани с движението и експлоатацията на такова въздухоплавателно средство от авиокомпаниите при навлизането в, отпътуването от или при пребиваването на същата територия; иб) нейните закони и подзаконови разпоредби, свързани с достъпа до, оставането на или отпътуването от нейна територия на пътници, членове на екипажа и товари, включително пощенски пратки (като разпоредбите, свързани с влизане, митническо направление, транзит, сигурност на гражданското въздухоплаване, имиграция, паспорти, митници и карантина), от авиокомпании и от или от името на такива пътници, членове на екипажа и товари, включително пощенски пратки, при транзитно преминаване през, достъп до, отпътуване от и при пребиваване на същата територия. При прилагането на тези закони и подзаконови разпоредби всяка от страните при сходни обстоятелства предоставя на авиокомпаниите не по-малко благоприятно третиране от това, което е предоставено на нейна собствена или на която и да


text: е друга авиокомпания, която извършва сходни международни въздухоплавателни услуги.Член 6Безопасност на гражданското въздухоплаване1. Страните потвърждават отново значението на тясното сътрудничество в областта на безопасността на гражданското въздухоплаване. В този контекст страните се ангажират с по-нататъшно сътрудничество, включително във връзка с авиационната експлоатация, най-вече за да позволят обмена на информация, която би могла да окаже влияние върху безопасността на международното въздухоплаване, взаимното участие в дейностите по надзор или провеждането на съвместни дейности по надзор в областта на безопасността на гражданското въздухоплаване, както и разработването на съвместни проекти и инициативи, включително с трети държави. Това сътрудничество се развива в рамките на Споразумението за безопасност на гражданското въздухоплаване между Канада и Европейската общност , съставено в Прага на 6 май 2009 г. по отношение на въпросите, попадащи в обхвата на посоченото споразумение.2. Сертификати за летателна годност, свидетелства за правоспособност и лицензи, издадени или признати за валидни от една от страните чрез нейните въздухоплавателни органи в съответствие приложимите разпоредби на Споразумението за безопасност на гражданското въздухоплаване между Канада и Европейската общност , се признават за валидни от другата страна и нейните въздухоплавателни органи с цел извършване на въздухоплавателни услуги, при условие че тези сертификати или лицензи са издадени или признати за валидни най-малко съгласно и в съответствие със стандартите, установени съгласно конвенцията.3. Ако привилегиите или условията на лицензите или сертификатите, посочени в параграф 2 по-горе, издадени от въздухоплавателните органи на една от страните на някое лице или авиокомпания или по отношение на дадено въздухоплавателно средство, използвано за извършването на въздухоплавателни услуги, допускат разлика, която е под минималните стандарти, установени съгласно конвенцията, и тази разлика е съобщена на Международната организация за гражданско въздухоплаване, или ако тези органи прилагат стандарт или стандарти, които са по-високи или различни от стандартите, установени съгласно конвенцията, другата страна може да поиска консултации между страните в рамките на Съвместния комитет с оглед изясняване на въпросната практика. Докато консултациите доведат до постигането на консенсус и, в духа на режим на взаимно приемане на сертификатите и лицензите, страните продължават да признават сертификатите и лицензите, признати за валидни от въздухоплавателните органи на другата страна. В случай че Споразумението за безопасност на гражданското въздухоплаване между Канада и Европейската общност , съставено в Прага на 6 май 2009 г. съдържа разпоредби, с които се урежда взаимното приемане на сертификати и лицензи, всяка от страните прилага тези разпоредби.4. В съответствие с приложимите закони и в рамките на Споразумението за безопасност на гражданското въздухоплаване между Канада и Европейската общност , съставено в Прага на 6 май 2009 г., по отношение на въпросите, които попадат в обхвата на посоченото споразумение, страните поемат ангажимент да постигнат взаимно приемане на сертификатите и лицензите.5. Една от страните или нейните отговорни въздухоплавателни органи могат да поискат по всяко време консултации с другата страна или с нейните отговорни въздухоплавателни органи относно стандартите за безопасност и изискванията, които се спазват и прилагат от тези въздухоплавателни органи. Ако след тези консултации страната или нейните отговорни въздухоплавателни органи, отправили искане за консултации, констатират, че другата страна или нейните отговорни въздухоплавателни органи не спазват и не прилагат ефективно


text: стандартите за безопасност и изискванията в тези области, които, освен ако не е решено друго, са поне равностойни на минималните стандарти, установени съгласно конвенцията, другата страна или нейните отговорни въздухоплавателни органи се уведомяват за тези констатации и за мерките, които се считат за необходими за постигане на съответствие с тези минимални стандарти. Ако другата страна или нейните отговорни въздухоплавателни органи не предприемат подходящи коригиращи мерки в срок от петнадесет (15) дни или друг срок, ако такъв бъде приет, това представлява основание за страната или нейните отговорни въздухоплавателни органи, отправили искане за консултации, да отмени, да спре действието или да ограничи експлоатационните разрешения или техническите разрешения, или по друг начин да спре или ограничи дейността на дадена авиокомпания, за чийто надзор по безопасността отговаря другата страна или нейните отговорни въздухоплавателни органи.6. Всяка от страните приема, че всяко въздухоплавателно средство, експлоатирано от или от името на авиокомпания на една от страните може, докато е на територията на другата страна, да бъде подложено на наземна инспекция от въздухоплавателните органи на другата страна, за проверка на валидността на съответните документи на въздухоплавателното средство и тези на неговия екипаж, както и видимото състояние на въздухоплавателното средство и неговото оборудване, при условие че такъв преглед не води до неоправдано забавяне в експлоатацията на въздухоплавателното средство.7. Ако въздухоплавателните органи на една от страните след провеждането на наземна инспекция констатират, че дадено въздухоплавателно средство или експлоатацията на дадено въздухоплавателно средство не съответства на минималните стандарти, установени към този момент съгласно конвенцията, или констатират липса на ефективно спазване и прилагане на стандартите за безопасност, установени към този момент съгласно конвенцията, въздухоплавателните органи на тази страна уведомяват въздухоплавателните органи на другата страна, които отговарят за надзора по безопасността на авиокомпанията, експлоатираща въздухоплавателното средство, за тези констатации и за мерките, които се считат за необходими за постигане на съответствие с минималните стандарти. Ако не се предприемат подходящи коригиращи мерки в срок от петнадесет (15) дни, това представлява основание за отмяна, спиране на действието или ограничаване на експлоатационните разрешения или техническите разрешения, или по друг начин спиране или ограничаване на дейността на авиокомпанията, експлоатираща въздухоплавателното средство. Същото решение може да бъде взето в случай на отказан достъп за извършване на наземна инспекция.8. Всяка от страните чрез своите отговорни въздухоплавателни органи има право да предприеме незабавни действия, включително правото да отмени, да спре действието или да ограничи експлоатационните разрешения или техническите разрешения или по друг начин да спре или да ограничи дейността на дадена авиокомпания на другата страна, ако стигне до заключението, че това е необходимо с оглед на непосредствена заплаха за безопасността на гражданското въздухоплаване. Когато това е практически възможно, предприемащата такива мерки страна полага усилия да проведе предварителни консултации с другата страна.9. Всяко действие на някоя от страните или нейните отговорни въздухоплавателни органи съгласно параграфи 5, 7 или 8 от настоящия член се преустановява веднага след като основанието за предприемането му престане да съществува.Член 7Сигурност на гражданското въздухоплаване1. В съответствие със своите права и задължения съгласно международното право, страните потвърждават отново, че тяхното взаимно задължение да защитават сигурността на гражданското въздухоплаване


text: срещу актове, представляващи незаконна намеса, представлява неразделна част от настоящото споразумение.2. Без да ограничават общия характер на своите права и задължения съгласно международното право, страните действат по-специално в съответствие с разпоредбите на Конвенцията за престъпленията и някои други действия, извършвани на борда на въздухоплавателните средства, съставена в Токио на 14 септември 1963 г., Конвенцията за борба с незаконното завладяване на самолети, съставена в Хага на 16 декември 1970 г., Конвенцията за преследване на незаконните актове, насочени против безопасността на гражданската авиация, съставена в Монреал на 23 септември 1971 г., Протокола за борба с незаконните актове на насилие в летищата, обслужващи международната гражданска авиация, съставен в Монреал на 24 февруари 1988 г., и Конвенцията за маркиране на пластичните взривни вещества с цел тяхното откриване, съставена в Монреал на 1 март 1991 г., както и с всяко друго многостранно споразумение, което урежда сигурността на гражданското въздухоплаване и е задължително за страните по него.3. При поискване страните взаимно си оказват пълното необходимо съдействие за предотвратяване на действия за незаконно завладяване на граждански въздухоплавателни средства и на всички други действия на незаконна намеса срещу безопасността на такива въздухоплавателни средства, техните пътници и членове на екипажа, летища и аеронавигационни съоръжения, както и всяка друга заплаха за сигурността на гражданското въздухоплаване.4. Страните действат в съответствие с разпоредбите за сигурност на гражданското въздухоплаване, установени от Международната организация за гражданско въздухоплаване и посочени като приложения към Конвенцията за международното гражданско въздухоплаване, доколкото тези разпоредби за сигурност са приложими за страните. Страните изискват от операторите на въздухоплавателни средства, регистрирани в техните регистри, от операторите на въздухоплавателни средства, които имат основно място на дейност или постоянно местопребиваване на тяхна територия, и от летищните оператори на тяхна територия да действат в съответствие с тези разпоредби за сигурност на гражданското въздухоплаване. Вследствие на това, всяка от страните по искане на другата страна ѝ предоставя уведомление за всяко различие между нейните разпоредби и практики и стандартите за сигурност на гражданското въздухоплаване в приложенията, посочени в настоящия параграф, когато тези различия превишават или допълват стандартите и имат значение за операторите на другата страна. За обсъждане на такива различия всяка от страните може по всяко време да поиска консултации с другата страна, които да се проведат без неоправдано забавяне.5. При пълно взаимно зачитане и признаване на суверенитета на държавите, страните се съгласяват, че операторите на въздухоплавателни средства, посочени в параграф 4 от настоящия член, могат да бъдат задължени да спазват разпоредбите за сигурност на гражданското въздухоплаване, посочени в същия параграф , изисквани от другата страна за достъп до, отпътуване от или при пребиваване на територията на същата тази друга страна. Всяка от страните гарантира, че на нейната територия ефективно се прилагат подходящи мерки за защита на въздухоплавателните средства и за упражняване на контрол по сигурността спрямо пътниците, членовете на екипажа, техния регистриран и ръчен багаж, товарите, пощенските пратки и запасите от стоки и провизии преди качване или товарене.6. Страните се съгласяват да работят за постигане на взаимно признаване на стандартите си за сигурност и тясно да си сътрудничат относно мерките за контрол на качеството на


text: взаимна основа. Страните се съгласяват също, когато е уместно и въз основа на решения, взети от страните поотделно, да създадат предпоставки за осъществяване на еднократна проверка за сигурност на полети между териториите на страните, което означава да се освободят от повторна проверка трансферните пътници, багаж и/или товари. За тази цел те установяват административни договорености, които позволяват консултации по съществуващите или планирани мерки за сигурност на гражданското въздухоплаване и сътрудничество и обмен на информация относно мерките за контрол на качеството, прилагани от страните. Съгласно тези административни договорености страните се консултират взаимно относно планираните мерки за сигурност, които имат значение за операторите, установени на територията на другата страна.7. Доколкото може да бъде практически възможно, всяка от страните отговаря на исканията на другата страна за разумни специални мерки за сигурност спрямо конкретна заплаха за определен полет или определена поредица от полети.8. Страните се съгласяват да си сътрудничат при инспекции за сигурност, предприети от тях на всяка от съответните територии, чрез установяването на механизми, включително административни договорености, за взаимния обмен на информация за резултатите от такива инспекции за сигурност. Страните се съгласяват да разглеждат положително искания за участие като наблюдатели в инспекциите за сигурност, провеждани от другата страна.9. В случай че възникне инцидент или заплаха от инцидент за незаконно завладяване на граждански въздухоплавателни средства или други действия на незаконна намеса срещу безопасността на такива въздухоплавателни средства, техните пътници и членове на екипажа, летища или аеронавигационни съоръжения, страните си сътрудничат, като улесняват комуникациите и предприемат други целесъобразни мерки, предназначени да отстранят бързо и безопасно такава заплаха или инцидент.10. Ако една от страните има разумно основание да счита, че другата страна се е отклонила от разпоредбите на настоящия член, първата страна чрез своите отговорни органи може да поиска консултации. Тези консултации започват в срок от петнадесет (15) дни след получаването на такова искане. Ако в срок от петнадесет (15) дни след началото на консултациите не бъде постигнато задоволително споразумение, това дава основание на страната, поискала консултациите, да предприеме действия за отказ, отмяна, спиране на действието или налагане на подходящи условия относно разрешенията на авиокомпаниите на другата страна. В случай на извънредна ситуация или за предотвратяване на по-нататъшно неспазване на разпоредбите на настоящия член, страната, която счита, че другата страна се е отклонила от разпоредбите на настоящия член, по всяко време може да предприеме подходящи действия с временен характер.11. Без да се засяга необходимостта от предприемане на незабавни действия за защита на сигурността на транспорта, страните заявяват, че при обмисляне на мерки за сигурност всяка от тях преценява евентуалното им неблагоприятно икономическо и експлоатационно въздействие върху предоставянето на въздухоплавателни услуги съгласно настоящото споразумение и, доколкото е правно допустимо, взема тези фактори под внимание при определяне на мерките, които са необходими и целесъобразни в интерес на сигурността.Член 8Мита, данъци и такси1. В максималната възможна степен съгласно националните закони и подзаконови разпоредби и на взаимна основа всяка от страните освобождава авиокомпаниите на другата страна по отношение на въздухоплавателните средства, експлоатирани с цел международен въздушен транспорт, обичайното им оборудване, гориво, смазочни материали, консумативи за техническо обслужване, наземно оборудване, резервни части


text: (включително двигатели), запаси от стоки и провизии (включително, но не само храни, безалкохолни и алкохолни напитки, тютюн и други продукти, предназначени за продажба или използване от пътниците в ограничени количества по време на полет), както и други изделия, предназначени или използвани единствено във връзка с експлоатацията или обслужването на въздухоплавателно средство, извършващо международен въздушен превоз, от всички ограничения за внос, данъци върху имуществото и капитала, мита, акцизи и други подобни такси, които се налагат от страните и не се основават на себестойността на предоставените услуги.2. В максималната възможна степен съгласно националните закони и подзаконови разпоредби и на взаимна основа всяка от страните освобождава също от данъците, налозите, митата и таксите, посочени в параграф 1 от настоящия член, с изключение на таксите, които се основават на себестойността на предоставената услуга:а) стоки и провизии на въздухоплавателното средство, взети на борда или доставени на територията на една от страните в разумни размери, за ползване на борда на напускащи тази територия въздухоплавателни средства на авиокомпания на другата страна, които извършват международен въздушен превоз, дори ако тези стоки и провизии са предназначени за използване по време на част от пътуването, извършвано над същата територия;б) наземното оборудване и резервните части (включително двигатели), внесени на територията на една от страните с цел техническо обслужване, ремонт или поддръжка на въздухоплавателни средства на авиокомпания на другата страна, използвани за международен въздушен превоз, както и компютърно оборудване и компоненти за работа с пътници или товари, или за проверки за сигурност;в) горивото, смазочните материали и консумативите за техническо обслужване, внесени или доставени на територията една от страните за използване във въздухоплавателни средства на авиокомпания на другата страна, които извършват международен въздушен превоз, дори ако тези консумативи са предназначени за използване по време на част от пътуването, извършвано над същата територия; иг) печатни материали, включително самолетни билети, обложки на самолетни билети, авиотоварителници и други свързани рекламни материали, разпространявани безплатно от авиокомпанията.3. Обичайното летателно оборудване, както и материалите и консумативите, обичайно държани на борда на въздухоплавателно средство, използвано от авиокомпания на една от страните, могат да бъдат разтоварвани на територията на другата страна само с одобрението на митническите органи на тази територия. В такъв случай може да се наложи те да бъдат поставени под надзора на посочените органи до момента, в който бъдат реекспортирани или прехвърлени по друг начин съгласно митническите разпоредби.4. Освобождаванията, предвидени съгласно настоящия член, се предоставят също при случаите, когато авиокомпаниите на една от страните са сключили договор с друга авиокомпания, която ползва по сходен начин такива освобождавания от другата страна, за наемане или прехвърляне на територията на другата страна на изделията, посочени в параграфи 1 и 2 на настоящия член.5. Разпоредбите на съответните конвенции, действащи между някоя от държавите-членки и Канада, за избягване на двойното данъчно облагане на доходите и капиталите, не се изменят от настоящото споразумение.Член 9Статистически данни1. Всяка от страните предоставя на другата страна статистически данни, които се изискват от националните закони и подзаконови разпоредби, а при поискване и друга налична статистическа информация, която може да бъде основателно изискана за преглед на предоставянето на въздухоплавателни услуги.2. Страните


text: си сътрудничат в рамките на Съвместния комитет за улесняване на взаимния обмен на статистическа информация с цел наблюдение на развитието на въздухоплавателните услуги.Член 10Интереси на потребителите1. Всяка от страните признава значението на защитата на интересите на потребителите и може да предприема или да изиска от авиокомпаниите да предприемат на недискриминационна основа разумни и пропорционални мерки по отношение на следните въпроси, без да се ограничава само до тях:а) изисквания за защита на авансово платените на авиокомпаниите средства;б) инициативи за компенсация при отказан достъп на борда;в) възстановяване на средства на пътниците;г) публично оповестяване на самоличността на въздушния превозвач, който в действителност експлоатира въздухоплавателното средство;д) финансовата годност на собствените авиокомпании;е) застраховки за отговорност при нараняване на пътници; иж) определяне на мерки за достъпност.2. Страните полагат усилия да се консултират взаимно в рамките на Съвместния комитет по въпроси относно интересите на потребителите, включително планираните мерки, с оглед постигане на съвместими подходи, доколкото е възможно.Член 11Наличие на летища и летищни съоръжения и услуги1. Всяка от страните гарантира, че летищата, въздушните пътища, контролът на въздушното движение и аеронавигационното обслужване, сигурността на гражданското въздухоплаване, наземното обслужване и други свързани съоръжения и услуги, които се предоставят на нейна територия, могат да се ползват от авиокомпаниите на другата страна на недискриминационна основа по времето на постигане на договореностите за ползване.2. В максимално възможна степен страните предприемат всички разумни мерки за осигуряване на ефективен достъп до съоръженията и услугите, при условията на правни, експлоатационни и физически ограничения и въз основа на справедливи и равни възможности и прозрачност по отношение на процедурите за получаване на достъп.3. Всяка от страните гарантира, че нейните процедури, насоки и разпоредби за управление на слотове, приложими за летищата на нейна територия, се прилагат по прозрачен, ефективен и недискриминационен начин.4. Ако една от страните счита, че другата страна е в нарушение на настоящия член, тя може да уведоми другата страна за тези констатации и да поиска консултации съгласно член 17, параграф 4 (Съвместен комитет).Член 12Такси за летища и летищни съоръжения и услуги1. Всяка от страните гарантира, че потребителските такси, които могат да бъдат наложени от нейните компетентни органи или ведомства, отговарящи за налагането на такси, на авиокомпании на другата страна за аеронавигационно обслужване и за контрол на въздушното движение са справедливи, разумни, свързани с разходите и не са несправедливо дискриминиращи. Във всеки случай всички тези потребителски такси се определят за авиокомпаниите на другата страна при условия, които не са по-неблагоприятни от най-благоприятните условия, предоставени на всяка друга авиокомпания.2. Всяка от страните гарантира, че потребителските такси, които могат да бъдат наложени от нейните компетентни органи или ведомства, отговарящи за налагането на такси, на авиокомпании на другата страна за използване на летища, сигурност на гражданското въздухоплаване и свързани съоръжения и услуги са справедливи, разумни, не са несправедливо дискриминиращи и са разпределени справедливо между категориите потребители. Тези такси могат да отразяват, но не и да превишават, пълните разходи на компетентните органи или ведомства, отговарящи за налагането на такси, при предоставянето на подходящи летищни съоръжения и услуги и за осигуряване на сигурност на гражданското въздухоплаване на същото летище или в рамките


text: на летищната система. Тези такси могат да включват разумна възвръщаемост на активите след амортизация. Съоръженията и услугите, за които се налагат потребителски такси, се предоставят по ефикасен и икономически ефективен начин. Във всеки случай тези такси се определят за авиокомпаниите на другата страна при условия, които не са по-неблагоприятни от най-благоприятните условия, предоставени на всяка друга авиокомпания към момента на определяне на таксите.3. Всяка от страните насърчава консултациите между компетентните органи или ведомства за налагане на такси на нейна територия и авиокомпаниите или техните представителни органи, които използват услугите и съоръженията, и насърчава компетентните органи или ведомства, отговарящи за налагането на такси, и авиокомпаниите или техните представителни органи да обменят информация, която може да е необходима за прецизно преразглеждане доколко са разумни таксите в съответствие с принципите, залегнали в параграфи 1 и 2 от настоящия член. Всяка от страните насърчава компетентните органи, отговарящи за налагането на такси, да уведомяват в разумен срок потребителите относно предложения за промени в потребителските такси, с цел да се позволи на тези органи да разгледат изразените от потребителите становища, преди да се направят промените.4. При процедура за уреждане на спорове съгласно член 21 (Уреждане на спорове) не се счита, че някоя от страните е в нарушение на разпоредба от настоящия член, с изключение на случаите, когато:а) тя не предприеме преразглеждане на таксата или практиката, която е обжалвана от другата страна в рамките на разумен период от време; илиб) след като е извършила такова преразглеждане, тя не предприеме всички стъпки от нейна компетентност, за да коригира такса или практика, която не съответства на настоящия член.Член 13Търговска рамка1. Всяка от страните осигурява справедливи и равни възможности за авиокомпаниите на другата страна да предоставят въздухоплавателни услуги съгласно настоящото споразумение.Капацитет2. Всяка от страните разрешава на всяка авиокомпания на другата страна да определя честотата и капацитета на въздухоплавателните услуги, които предлага съгласно настоящото споразумение, на базата на търговски съображения на авиокомпанията, продиктувани от пазара. Никоя от страните няма едностранно да ограничава обема на трафика, честотата или периодичността на услугата, нито вида или видовете въздухоплавателни средства, експлоатирани от авиокомпаниите на другата страна, нито да изисква регистрацията на разписания, програми за чартърни полети или планове за експлоатация от авиокомпаниите на другата страна, освен когато това може да бъде изисквано по технически, експлоатационни или екологични (качество на въздуха и шум на местно равнище) причини при еднакви условия в съответствие с член 15 от конвенцията.Съвместно използване на кодове3. а) При условията на регулаторните изисквания, които обичайно се прилагат към такива операции от всяка от страните, всяка авиокомпания на другата страна може да сключи договорености за сътрудничество за целите на:i) предлагане на въздухоплавателните си услуги по посочените маршрути като продава транспортни услуги под своя собствен код за полети, извършвани от авиокомпания на Канада или на държавите-членки, и/или на трета държава; и/или от наземен сухопътен или морски превозвач от всяка държава,ii) превоз под кода на всяка друга авиокомпания, когато тази друга авиокомпания е получила разрешение от въздухоплавателните органи на една от страните да продава транспортни услуги под свой собствен код за полети, извършвани от всяка авиокомпания


text: на някоя от страните.б) Всяка от страните може да изисква всички авиокомпании, свързани с договорености за съвместно използване на кодове, да притежават съответните разрешения за въпросните маршрути.в) Никоя от страните не може да откаже разрешение за услуги, включващи съвместно използване на кодове, посочени в параграф 3, буква а), подточка i) от настоящия член, въз основа на това, че експлоатиращата въздухоплавателното средство авиокомпания няма право да извършва превоз чрез използване на кодовете на други авиокомпании.г) Страните изискват всички авиокомпании, участващи в такива договорености за съвместно използване на кодове, да гарантират, че предоставят на пътниците пълна информация за самоличността на оператора и за начина на превоз за всеки отрязък от пътуването.Наземно обслужване4. Всяка от страните разрешава на авиокомпаниите на другата страна, когато извършват дейност на нейна територия:а) на взаимна основа да извършват собствено наземно обслужване на нейна територия и, по техен избор, да ползват услуги за наземно обслужване, предоставяни изцяло или отчасти от агент, получил разрешение от нейните компетентни органи да предоставя такива услуги; иб) да предоставят услуги за наземно обслужване на други авиокомпании, извършващи дейност на същото летище, ако имат разрешение и в съответствие с приложимите закони и подзаконови разпоредби.5. Упражняването на правата, посочени в параграф 4, букви а) и б) от настоящия член зависи единствено от физически или оперативни ограничения, произтичащи основно от съображения за сигурност или безопасност на летищата. Ограниченията се прилагат еднообразно и при условия, които не са по-неблагоприятни от най-благоприятните условия, предоставени на всяка друга авиокомпания на друга държава, която извършва сходни международни въздухоплавателни услуги, към момента, в който са наложени ограниченията.Представители на авиокомпаниите6. Всяка от страните разрешава:а) на авиокомпаниите на другата страна, на взаимна основа, да доведат и да поддържат на нейна територия свои представители и търговско-управленски, търговски, технически, оперативен и друг специализиран персонал, необходим във връзка с услугите;б) тази потребност от персонал по избор на авиокомпаниите на другата страна да се запълва от техен собствен персонал или чрез използване на услугите на друга организация, дружество или авиокомпания, осъществяваща дейност на нейна територия и притежаваща разрешение да извършва такива услуги за други авиокомпании; ив) на авиокомпаниите на другата страна да създават на нейна територия свои представителства за популяризиране и продажба на въздушен превоз и свързани дейности.7. Всяка от страните изисква представителите и персоналът на авиокомпаниите на другата страна да се подчиняват на нейните закони и подзаконови разпоредби. В съответствие с тези закони и подзаконови разпоредби:а) всяка от страните, с минимално забавяне, предоставя необходимите разрешения за трудова заетост, визи за посетители или други подобни документи, на представителите и персонала, посочени в параграф 6 от настоящия член; иб) всяка от страните улеснява и ускорява одобрението на всяко искане за разрешение за трудова заетост за персонала, изпълняващ някои временни задължения в продължение на не повече от деветдесет (90) дни.Продажби, местни разходи и прехвърляне на средства8. Всяка страна разрешава на авиокомпаниите на другата страна:а) да извършват продажби на въздушен превоз на нейна територия директно или, по преценка на авиокомпаниите, чрез техни агенти, и да продават превоз срещу нейната местна валута или, по преценка на авиокомпаниите, срещу свободно конвертируема валута на


text: други държави, и всяко лице свободно да купува такъв превоз срещу валути, приемани от тези авиокомпании;б) да заплащат местните разходи, включително покупките на гориво, на нейна територия в местна валута или, по преценка на авиокомпаниите, в свободно конвертируема валута; ив) да обменят и превеждат в чужбина, при поискване, средства, получени в обичайния ход на тяхната дейност. Такъв обмен и превод на валута се разрешава без ограничения или забавяне по обменния курс на международния валутен пазар за текущи плащания, валиден към момента на подаването на искането за прехвърляне на средства, и не подлежи на други такси, освен обичайните такси за услуги, начислявани от банките за такива сделки.Интермодални услуги9. Всяка страна разрешава на авиокомпаниите, предоставящи:а) пътнически комбинирани услуги, да използват наземен сухопътен или морски транспорт във връзка с въздухоплавателните услуги. Такъв превоз може да бъде предоставян от авиокомпаниите чрез договорености с наземни превозвачи или авиокомпаниите могат да изберат самите те да извършват наземен транспорт;б) товарни услуги, да използват без ограничения във връзка с въздухоплавателните услуги всякакъв вид наземен сухопътен или морски транспорт на товари към и от всеки пункт на територията на страните или на трети държави, включително към и от всички летища с митници и включително, където е приложимо, да превозват товари под митнически надзор, съгласно приложимите закони и подзаконови разпоредби; достъп до летищна митническа обработка и до помещенията, в която тя се извършва за товари, превозвани наземно или по въздух; и да изберат самите те да извършват наземен транспорт на товари, при спазване на националните закони и подзаконови разпоредби, чийто предмет е такъв транспорт, или да го предоставят чрез договорености с други наземни превозвачи, включително наземен транспорт, предоставян от авиокомпании на всяка друга държава; ив) интермодални услуги, да предлагат, на единична фиксирана цена комбиниран въздушен и наземен транспорт, при условие че пътниците и спедиторите не се въвеждат в заблуда относно фактите, свързани с този превоз.Ценообразуване10. Страните разрешават цените да се определят свободно от авиокомпаниите въз основа на свободна и лоялна конкуренция. Никоя от страните не предприема едностранни действия срещу въвеждането или поддържането на цена за международен превоз към или от нейната територия.11. Страните не изискват цените да се представят пред въздухоплавателните органи.12. Страните разрешават на въздухоплавателните органи да обсъждат въпроси като например цените — които могат да бъдат несправедливи, неоправдани или дискриминиращи — но без да се ограничават само до тях.Компютърни системи за резервация13. Страните прилагат съответните свои закони и подзаконови разпоредби, свързани с експлоатацията на компютърните системи за резервация на своите територии на справедлива и недискриминационна основа.Франчайз и запазена марка14. Авиокомпаниите на всяка страна могат да предоставят въздухоплавателни услуги съгласно настоящото споразумение, в съответствие с договор за франчайз или запазена марка с компании, включително авиокомпании, при положение че авиокомпанията, предоставяща въздухоплавателните услуги, притежава съответните разрешения за маршрути, че условията, определени от националните закони и подзаконови разпоредби, са спазени, и при одобрение от страна на въздухоплавателните органи.Мокър лизинг15. За целите на предоставянето на въздухоплавателни услуги по настоящото споразумение, при условие че авиокомпанията, предоставяща въздухоплавателните услуги и операторът на въздухоплавателното средство в такива договорености притежават съответните разрешения, авиокомпаниите на страните могат


text: да предоставят въздухоплавателни услуги по настоящото споразумение като използват въздухоплавателно средство и летателен екипаж, предоставени от други авиокомпании, включително от други страни, при одобрение от страна на въздухоплавателните органи. За целите на настоящия параграф, експлоатиращите въздухоплавателното средство авиокомпании не е необходимо да притежават разрешения за основни маршрути.Чартърни/нередовни полети16. Разпоредбите, определени в членове 4 (Инвестиции), 5 (Прилагане на законите), 6 (Безопасност на гражданското въздухоплаване), 7 (Сигурност на гражданското въздухоплаване), 8 (Мита, данъци и такси), 9 (Статистически данни), 10 (Интереси на потребителите), 11 (Наличие на летища и летищни съоръжения и услуги), 12 (Такси за летища и летищни съоръжения и услуги), 13 (Търговска рамка), 14 (Конкурентна среда), 15 (Управление на въздушното движение), 17 (Съвместен комитет) и 18 (Околна среда) от настоящото споразумение се прилагат също и за чартърни и други нередовни полети, изпълнявани от въздушните превозвачи на едната страна към или от територията на другата страна.17. При предоставяне на исканите разрешения на въздушен превозвач при получаване на заявления за експлоатация на чартърни полети и други нередовни полети, страните действат с минимално процедурно забавяне.Член 14Конкурентна среда1. Страните потвърждават, че тяхна обща цел е да създадат справедлива и конкурентна среда за предоставянето на въздухоплавателни услуги. Страните признават, че има най-голяма вероятност да бъдат установени справедливи конкурентни практики на авиокомпаниите ако тези авиокомпании извършват дейност изцяло на търговска основа и не са субсидирани от държавата. Те признават, че въпроси като условията, при които авиокомпаниите се приватизират, премахването на нарушаващи конкуренцията субсидии, справедлив и недискриминационен достъп до летищни съоръжения и услуги и до компютърни системи за резервации — като това изброяване не е изчерпателно — са ключови фактори за постигане на справедлива и конкурентна среда.2. Ако една от страните констатира, че на територията на другата страна съществуват условия, които биха навредили на справедливата и конкурентна среда и на предоставянето на въздухоплавателни услуги по настоящото споразумение от нейните авиокомпании, тя може да представи забележките си на другата страна. Тя може също така да поиска свикване на заседание на Съвместния комитет. Страните са съгласни, че степента, в която свързаните с конкурентната среда цели на споразумението могат да бъдат нарушени от субсидии или друга намеса, е легитимна тема за разискване в Съвместния комитет.3. Въпросите, които могат да бъдат повдигнати по член 14, включват, без това да е изчерпателно, капиталови инвестиции, кръстосано субсидиране, безвъзмездни помощи, гаранции, собственост, данъчни облекчения или освобождаване от данъци, защита от несъстоятелност или застраховка, осъществявани от даден държавен орган. При спазване на член 14, параграф 4, всякa от страните, след като уведоми другата страна, може да се обърне към отговорните държавни органи на територията на другата страна, включително органи на държавно, областно или местно равнище, за обсъждане на въпроси, свързани с настоящия член.4. Страните признават сътрудничеството между техните органи по конкуренцията, както е удостоверено от Споразумението между правителството на Канада и Европейските общности по отношение на прилагането на техните закони за конкуренцията, съставено в Бон на 17 юни 1999 г.5. Ако след консултациите в Съвместния комитет една от страните е убедена, че посочените в член 14, параграф 2 условия продължават да съществуват и има вероятност да доведат