text:
не създават объркване по отношение на използваните за целите на пътната сигнализация цветове. В случай на разрушаване на предното стъкло водачът трябва да може да продължи да вижда пътя достатъчно ясно, за да успее да задейства спирачката и да спре безопасно управляваното от него превозно средство.
 7. СПЕЦИАЛНИ ИЗИСКВАНИЯ
 Всички типове безопасни стъкла трябва в зависимост от категорията, към която принадлежат, да отговарят на следните специални изисквания:
 7.1.
 за закалените предни стъкла — на изискванията, предвидени в приложение 4;
 7.2.
 за равномерно закалените стъкла — на изискванията, предвидени в приложение 5;
 7.3.
 за предните стъкла от обикновено многослойно стъкло — на изискванията, предвидени в приложение 6;
 7.4.
 за стъкла от обикновено многослойно стъкло, различни от предни стъкла — на изискванията, предвидени в приложение 7;
 7.5.
 за обработените многослойни предни стъкла — на изискванията, предвидени в приложение 8;
 7.6.
 за безопасните стъкла, покрити с пластмасов материал — освен на изброените по-горе приложими изисквания, на изискванията, предвидени в приложение 9;
 7.7.
 за предните стъкла от стъкло—пластмаса — на изискванията, предвидени в приложение 10;
 7.8.
 за стъклата от стъкло—пластмаса, които не са предни стъкла — на изискванията, предвидени в приложение 11;
 7.9.
 за двойните стъкла — на изискванията, предвидени в приложение 12;
 7.10.
 за стъклата от неогъваема пластмаса — на изискванията, предвидени в приложение 14;
 7.11.
 за стъклата от гъвкава пластмаса — на изискванията, предвидени в приложение 15;
 7.12.
 за двойните стъкла от неогъваема пластмаса — на изискванията, предвидени в приложение 16.
 8. ИЗПИТВАНИЯ
 8.1. С настоящото правило се предписват следните изпитвания:
 8.1.1. Изпитване за разтрошаване
 Целта на това изпитване е:
 8.1.1.1.
 да се провери дали образуваните при счупване на стъклото парчета и отломки са такива, че да намаляват до минимум опасността от нараняване, като
 8.1.1.2.
 при предните стъкла се провери и остатъчната видимост след разрушаването.
 8.1.2. Изпитване на механична якост
 8.1.2.1. Изпитване на удар с кълбо
 Съществуват два варианта на изпитването — с кълбо с маса 227 g и с кълбо с маса 2 260 g.
 8.1.2.1.1.
 — Изпитване с кълбо с тегло 227 g: Целта на това изпитване е да се оцени свързващата способност на междинния слой в многослойното стъкло и механичната якост на равномерно закалените стъкла и пластмасовите стъкла.
 8.1.2.1.2.
 — Изпитване с кълбо с тегло 2 260 g: Целта на това изпитване е да се оцени устойчивостта на многослойното стъкло срещу преминаване на кълбо.
 8.1.2.2. Изпитване на удар с модел на глава
 Целта на това изпитване е да се провери съответствието на стъклото с изискванията за ограничаване на нараняванията при удар на главата в предното стъкло, многослойното стъкло или стъкла от стъкло—пластмаса, различни от предни стъкла, а също и в двойни стъкла, използвани за странични прозорци.
 8.1.3. Изпитване на устойчивост на въздействие от околната среда
 8.1.3.1. Изпитване на абразивно износване
 Целта на това изпитване е да установи дали устойчивостта на абразивно износване на безопасното стъкло е по-голяма от определена стойност.
 8.1.3.2. Изпитване за устойчивост на висока температура
 Целта на това изпитване е да се провери за поява на мехурчета или други дефекти в междинния слой на многослойно стъкло или


text:
в стъкло от стъкло—пластмаса при излагане на висока температура за продължителен период от време.
 8.1.3.3. Изпитване на устойчивостта на светлинно излъчване
 Целта на това изпитване е да се определи дали светлопропускливостта на многослойни стъкла, стъкла от стъкло—пластмаса или стъкла, покрити с пластмасов материал, се намалява значително под въздействието на светлинно излъчване за продължителен период от време, както и дали се наблюдава значително обезцветяване на стъклото.
 8.1.3.4. Изпитване за устойчивост на влага
 Целта на това изпитване е да се определи дали многослойните стъкла, стъклата от стъкло—пластмаса и стъклата, покрити с пластмасов материал или с материал от неогъваема пластмаса, издържат без значително влошаване на качествата на продължително излагане на атмосферна влага.
 8.1.3.5. Изпитване на устойчивост на промяна на температурата
 Целта на това изпитване е да се удостовери, че при продължително излагане на екстремни температури пластмасовият(те) материал(и), използван(и) за изработката на безопасните стъкла, определени в точки 2.3 и 2.4 по-горе, не претърпява(т) съществено влошаване на качествата.
 8.1.3.6. Изпитване на устойчивост на симулирани атмосферни въздействия
 Целта на това изпитване е да се провери дали пластмасовото безопасно остъкление е устойчиво на симулирани атмосферни въздействия.
 8.1.3.7. Изпитване с кръстосано нарязване
 Целта на това изпитване е да се провери дали устойчивите на абразивно износване покрития на стъклата от неогъваема пластмаса имат достатъчно добро сцепление със стъклото.
 8.1.4. Оптични качества
 8.1.4.1. Изпитване за светлопропускливост
 Целта на това изпитване е да се определи дали нормалната светлопропускливост на безопасните стъкла превишава определена стойност.
 8.1.4.2. Изпитване за определяне на оптичното изкривяване
 Целта на това изпитване е да се провери дали изкривяването на обектите, видени през предното стъкло, не е от степен, за която е вероятно да причини объркване на водача.
 8.1.4.3. Изпитване за определяне на изместването на вторичния образ
 Целта на това изпитване е да се провери, че ъгълът на разделяне на вторичния образ от първичния не превишава определена стойност.
 8.1.4.4. Изпитване за определяне на цветовете
 Целта на това изпитване е да се удостовери, че не съществува опасност от объркване на цветовете, когато те са видени през предното стъкло.
 8.1.5. Изпитване на огнеустойчивост
 Целта на това изпитване е да се провери дали даден материал за безопасно остъкляване, съответстващ на определенията от точки 2.3, 2.4 и 2.5 по-горе, има достатъчно ниска скорост на горене.
 8.1.6. Изпитване за устойчивост на химикали
 Целта на това изпитване е да се удостовери дали даден материал за безопасно остъкляване, съответстващ на определенията от точки 2.3, 2.4 и 2.5 по-горе, е способен да устои на въздействието на химичните вещества, за които е вероятно да присъстват или да се използват в превозното средство (напр. почистващи средства) без значително влошаване на неговите качества.
 8.1.7. Изпитване на гъвкавост и огъване
 Целта на това изпитване е да се определи дали един пластмасов материал за остъкляване попада в категорията на неогъваемите или на гъвкавите материали.
 8.2. Изпитвания, предписани за материали за остъкляване, принадлежащи към категориите, определени в точки 2.1—2.5 от настоящото правило
 8.2.1.
 Материалите за безопасно остъкляване се подлагат на изпитванията, изредени в следните таблици: 8.2.1.1 и 8.2.1.2.
 8.2.1.1.
 Стъклата за безопасно остъкляване се подлагат на изпитванията, изредени в следната таблица:
 Изпитвания
 Предни

type: contracts

jurisdiction: EU


text:
стъкла
 Стъкла, различни от предни
 Закалено стъкло
 Обикновено многослойно стъкло
 Обработено многослойно стъкло
 Стъкло—пластмаса
 Закалено стъкло
 Многослойно стъкло
 Стъкло—пластмаса
 I
 I-P
 II
 II-P
 III
 III-P
 IV
 Разтрошаване
 A4/2
 A4/2
 —
 —
 A8/4
 A8/4
 —
 A5/2
 —
 —
 Механична якост
 —
 кълбо с маса 227 g
 —
 —
 A6/4.3
 A6/4.3
 A6/4.3
 A6/4.3
 A6/4.3
 A5/3.1
 A7/4
 A7/4
 —
 кълбо с маса 2 260 g
 —
 —
 A6/4.2
 A6/4.2
 A6/4.2
 A6/4.2
 A6/4.2
 —
 —
 —
 Удар с модел на глава (5)
 A4/3
 A4/3
 A6/3
 A6/3
 A6/3
 A6/3
 A10/3
 —
 A7/3
 A11/3
 Абразивно износване
 Външна страна
 —
 —
 A6/5.1
 A6/5.1
 A6/5.1
 A6/5.1
 A6/5.1
 —
 A6/5.1
 A6/5.1
 Вътрешна страна
 —
 A9/2
 —
 A9/2
 —
 A9/2
 A9/2
 A9/2 (6)
 A9/2 (6)
 A9/2
 Висока температура
 —
 —
 A3/5
 A3/5
 A3/5
 A3/5
 A3/5
 —
 A3/5
 A3/5
 Светлинно излъчване
 —
 A3/6
 A3/6
 A3/6
 A3/6
 A3/6
 A3/6
 —
 A3/6
 A3/6
 Влажност
 —
 A3/7
 A3/7
 A3/7
 A3/7
 A3/7
 A3/7
 A3/7 (6)
 A3/7
 A3/7
 Светлопропускливост
 A3/9.1
 A3/9.1
 A3/9.1
 A3/9.1
 A3/9.1
 A3/9.1
 A3/9.1
 A3/9.1
 A3/9.1
 A3/9.1
 Оптично изкривяване
 A3/9.2
 A3/9.2
 A3/9.2
 A3/9.2
 A3/9.2
 A3/9.2
 A3/9.2
 A3/9.2 (7)
 —
 —
 Вторичен образ
 A3/9.3
 A3/9.3
 A3/9.3
 A3/9.3
 A3/9.3
 A3/9.3
 A3/9.3
 A3/9.3 (7)
 —
 —
 Определяне на цветовете
 A3/9.4
 A3/9.4
 A3/9.4
 A3/9.4
 A3/9.4
 A3/9.4
 A3/9.4
 —
 —
 —
 Устойчивост на промяна на температурата
 —
 A3/8
 —
 A3/8
 A3/8
 A3/8
 A3/8 (6)
 A3/8 (6)
 A3/8
 Огнеустойчивост
 —
 A3/10
 —
 A3/10
 —
 A3/10
 A3/10
 A3/10 (6)
 A3/10 (6)
 A3/10
 Устойчивост на химикали
 —
 A3/11.2.1
 —
 A3/11.2.1
 A3/11.2.1
 A3/11.2.1
 A3/11.2.1 (6)
 A3/11.2.1 (6)
 A3/11.2.1
 Забележка:
 Символите в таблицата, като например A4/3, указват приложението 4 и точката 3 от него, в които е описано съответното изпитване и са посочени изискванията за приемане.
 8.2.1.2.
 Пластмасовите материали за безопасно остъкляване се подлагат на изпитванията, изредени в следната таблица:
 Изпитване
 Пластмаси, различни от предни стъкла
 Неогъваеми пластмаси
 Двойни стъкла
 Моторни превозни средства
 Ремаркета и превозни средства без места за хора
 Моторни превозни средства
 Ремаркета и превозни средства без места за хора
 Гъвкави пластмаси
 Гъвкавост
 A3/12
 A3/12
 A3/12
 A3/12
 A3/12
 Кълбо с маса 227 g
 A14/5
 A14/5
 A16/5
 A16/5
 A15/4
 Удар с модел на глава (8)
 A14/4
 —
 A16/4
 —
 —
 Светлопропускливост (9)
 A3/9.1
 —
 A3/9.1
 —
 A3/9.1
 Огнеустойчивост
 A3/10
 A3/10
 A3/10
 A3/10
 A3/10
 Устойчивост на химикали
 A3/11
 A3/11
 A3/11
 A3/11
 A3/11.2.1
 Абразивно износване
 A14/6.1
 —
 A16/6.1
 —
 —
 Атмосферни въздействия
 A3/6.4
 A3/6.4
 A3/6.4
 A3/6.4
 A3/6.4
 Влажност
 A14/6.4
 A14/6.4
 A16/6.4
 A16/6.4
 —
 Кръстосано нарязване (9)
 A3/13
 —
 A3/13
 —
 —
 8.2.2.
 Одобрение на материал за безопасно остъкляване се издава, когато материалът удовлетворява всички изисквания, предвидени в съответните разпоредби, посочени в таблици 8.2.1.1 и 8.2.1.2.
 9. ИЗМЕНЕНИЕ ИЛИ РАЗШИРЕНИЕ НА ОДОБРЕНИЕТО НА ТИП МАТЕРИАЛ ЗА БЕЗОПАСНО ОСТЪКЛЯВАНЕ
 9.1. Всички изменения в даден тип материал за безопасно остъкляване, а при предните стъкла и всички новодобавени в дадена група предни стъкла, се свеждат до знанието на административния орган, издал одобрението за съответния материал за безопасно остъкляване. Тогава отделът може:
 9.1.1.
 или да реши, че за направените изменения е слабо вероятно да окажат съществени неблагоприятни последствия, а при предните стъкла — че новодобавеният тип принадлежи към групата предни


text:
стъкла, за която е издадено одобрение, и че даденият материал за безопасно остъкляване във всеки случай продължава да удовлетворява изискванията; или
 9.1.2.
 да изиска протокол от допълнително изпитване от техническата служба, отговаряща за провеждане на изпитванията.
 9.2. Съобщения
 9.2.1.
 Страните по Спогодбата, прилагащи настоящото правило, биват уведомявани за всяко потвърждение или отказ на одобрение (а също и разширение на одобрение) посредством процедурата, определена в точка 5.3 по-горе.
 9.2.2.
 Компетентният орган, издал разширение на одобрението, нанася съответен пореден номер върху всяко от съобщенията, отнасящи се до разширението.
 10. СЪОТВЕТСТВИЕ НА ПРОИЗВОДСТВОТО
 10.1. Процедурите за гарантиране на съответствието на производството трябва да отговарят на определените в допълнение 2 към Спогодбата (E/ECE/324-E/ECE/TRANS/505/Rev.2), като се съблюдават следните изисквания:
 10.2. Специални разпоредби
 Проверките, посочени в точка 2.2 от приложение 2 към Спогодбата, включват съответствие с изискванията на приложение 20 към настоящото правило.
 10.3. Нормалната честота на инспектиране, посочена в точка 2.4 от приложение 2 към Спогодбата, е един път годишно.
 11. САНКЦИИ ПРИ НЕСЪОТВЕТСТВИЕ НА ПРОИЗВОДСТВОТО
 11.1.
 Одобрението, издадено по отношение на тип материал за безопасно остъкляване съгласно настоящото правило, може да бъде отменено, ако не са спазени изискванията, определени в точка 10.1 по-горе.
 11.2.
 Ако страна по Спогодбата, прилагаща настоящото правило, отмени дадено от нея одобрение, тя уведомява незабавно останалите страни по Спогодбата, прилагащи настоящото правило, посредством формуляр за съобщение, отговарящ на образеца, даден в приложение 1 към настоящото правило.
 12. ПРЕХОДНИ РАЗПОРЕДБИ
 12.1.
 Считано от датата на влизане в сила на притурка 8 към настоящото правило в първоначалния му вид никоя договаряща се страна, прилагаща настоящото правило, не може да откаже да издаде одобрение по настоящото правило, изменено с притурка 8 към правилото в първоначалния му вид.
 12.2.
 След изтичане на 24 месеца от датата на официалното влизане в сила на притурка 8 страните по Спогодбата, прилагащи настоящото правило, могат да отказват признаване на одобрения на безопасни стъкла, които не са обозначени със символите, предписани в точка 5.5 от настоящото правило.
 12.3.
 Считано от датата на официалното влизане в сила на притурка 12 към настоящото правило никоя страна по Спогодбата, прилагаща настоящото правило, не може да откаже да издаде одобрение по настоящото правило, изменено с притурка 12 към правилото в първоначалния му вид.
 12.4.
 След изтичане на 24 месеца от датата на влизане в сила страните по Спогодбата, прилагащи настоящото правило, издават одобрения само ако типът компонент или отделен възел, представен за одобрение, отговаря на изискванията на притурка 12 към настоящото правило.
 12.5.
 След изтичане на 24 месеца от датата на официалното влизане в сила на притурка 12 страните по Спогодбата, прилагащи настоящото правило, могат да отказват признаване на одобрения на безопасни стъкла, които не са обозначени със символите, предписани в точка 5.5 от настоящото правило.
 13. ОКОНЧАТЕЛНО ПРЕКРАТЯВАНЕ НА ПРОИЗВОДСТВОТО
 Ако титулярят на одобрението прекрати напълно производството на тип материал за безопасно остъкляване, одобрен в съответствие с настоящото правило, той уведомява за това органа, издал одобрението. След получаване на съответното съобщение този орган информира за него другите страни по Спогодбата, прилагащи това правило, чрез формуляр за съобщение, съответстващ на образеца от приложение


text:
1 към настоящото правило.
 14. НАИМЕНОВАНИЯ И АДРЕСИ НА ТЕХНИЧЕСКИТЕ СЛУЖБИ, ОТГОВАРЯЩИ ЗА ПРОВЕЖДАНЕ НА ИЗПИТВАНИЯ ЗА ОДОБРЕНИЕ, И НА АДМИНИСТРАТИВНИТЕ ОТДЕЛИ
 Страните по Спогодбата, прилагащи настоящото правило, уведомяват секретариата на Организацията на обединените нации за наименованията и адресите на техническите служби, отговарящи за извършване на изпитванията за одобряване, и на административните отдели, които издават одобрения и до които трябва да бъдат изпращани сертификационните формуляри за одобряване или разширяване на одобрение, както и за отказ за одобряване, или отменяне на одобрение, издадено в други държави.
 15. Техническите служби, отговарящи за извършване на изпитванията за одобряване, трябва да отговарят на хармонизираните стандарти относно дейността на изпитвателните лаборатории (указание 25 на ISO/CEI). Освен това те следва да бъдат определени от органа по одобрението, за който се провеждат изпитванията за одобрение.
 (1) Съгласно определението в приложение 7 към Консолидираната резолюция за конструкцията на превозните средства (R.E.3) (документ TRANS/WP.29/78/Rev.1/Amend.2, последно изменен с изменение 4).
 (2) 1 — Германия, 2 — Франция, 3 — Италия, 4 — Нидерландия, 5 — Швеция, 6 — Белгия, 7 — Унгария, 8 — Чешка република, 9 — Испания, 10 — Сърбия, 11 — Обединено кралство, 12 — Австрия, 13 — Люксембург, 14 — Швейцария, 15 (не е присвоен), 16 — Норвегия, 17 — Финландия, 18 — Дания, 19 — Румъния, 20 — Полша, 21 — Португалия, 22 — Русия, 23 — Гърция, 24 — Ирландия, 25 — Хърватия, 26 — Словения, 27 — Словакия, 28 — Беларус, 29 — Естония, 30 (не е присвоен), 31 — Босна и Херцеговина, 32 — Латвия, 33 — (не е присвоен), 34 — България, 35 (не е присвоен), 36 — Литва, 37 — Турция, 38 — (не е присвоен), 39 — Азербайджан, 40 — бившата югославска република Македония, 41 — (не е присвоен), 42 — Европейска общност (официалните одобрения се предоставят от държавите-членки, които използват техния съответен ИКЕ символ), 43 — Япония, 44 — (не е присвоен), 45 — Австралия, 46 — Украйна, 47 — Южна Африка, 48 — Нова Зеландия, 49 — Кипър, 50 — Малта, 51 — Република Корея, 52 — Малайзия, 53 — Тайланд, 54 и 55 — (не са присвоени) и 56 — Черна гора. Следващи номера ще бъдат присвоявани и на други държави в хронологичния ред, по който те ратифицират или се присъединят към Спогодбата за приемане на еднакви технически предписания за колесни превозни средства, оборудване и части, които могат да бъдат монтирани и/или използвани на колесни превозни средства, и на условия за взаимно признаване на одобрения, издавани на основата на тези предписания, като така присвоените номера се съобщават от генералния секретар на Организацията на обединените нации на страните по Спогодбата.
 (3) В съответствие с определението от точка 2.3.
 (4) Вж. бележка под линия 2 в точка 5.4.1.
 (5) На това изпитване в съответствие с приложение 12, точка 3 (A12/3) се подлагат и двойни стъкла.
 (6) Ако има пластмасово покритие върху вътрешната страна.
 (7) Това изпитване се прави само с равномерно закалени стъкла, които ще се използват като предни стъкла на бавно движещи се превозни средства, които поради


text:
конструктивните си характеристики не могат да превишават 40 km/h.
 (8) Изискванията относно изпитванията са в зависимост от местоположението на стъклото в превозното средство.
 (9) Прилага се само ако стъклото ще се използва на място, което е необходимо за видимостта при движение.
 ПРИЛОЖЕНИЕ 1
 СЪОБЩЕНИЕ
 (Максимален формат: A4 (210 × 297 mm)
 ДОПЪЛНЕНИЕ 1
 ЗАКАЛЕНИ ПРЕДНИ СТЪКЛА
 (Основни и второстепенни характеристики в съответствие с приложение 4 или 9 към Правило No 43)
 ДОПЪЛНЕНИЕ 2
 РАВНОМЕРНО ЗАКАЛЕНИ СТЪКЛА
 (Основни и второстепенни характеристики в съответствие с приложение 5 или 9 към Правило No 43)
 ДОПЪЛНЕНИЕ 3
 МНОГОСЛОЙНИ ПРЕДНИ СТЪКЛА
 (Основни и второстепенни характеристики в съответствие с приложение 6, 8 или 9 към Правило No 43)
 ДОПЪЛНЕНИЕ 4
 МНОГОСЛОЙНИ СТЪКЛА, РАЗЛИЧНИ ОТ ПРЕДНИ СТЪКЛА
 (Основни и второстепенни характеристики в съответствие с приложение 7 или 9 към Правило No 43)
 ДОПЪЛНЕНИЕ 5
 ПРЕДНИ СТЪКЛА ОТ СТЪКЛО—ПЛАСТМАСА
 (Основни и второстепенни характеристики в съответствие с приложение 10 към Правило No 43)
 ДОПЪЛНЕНИЕ 6
 СТЪКЛА ОТ СТЪКЛО—ПЛАСТМАСА, РАЗЛИЧНИ ОТ ПРЕДНИ СТЪКЛА
 (Основни и второстепенни характеристики в съответствие с приложение 11 към Правило No 43)
 ДОПЪЛНЕНИЕ 7
 ДВОЙНИ СТЪКЛА
 (Основни и второстепенни характеристики в съответствие с приложение 12 или 16 към Правило No 43)
 ДОПЪЛНЕНИЕ 8
 СТЪКЛА ОТ НЕОГЪВАЕМА ПЛАСТМАСА, РАЗЛИЧНИ ОТ ПРЕДНИ СТЪКЛА
 (Основни и второстепенни характеристики в съответствие с приложение 14)
 ДОПЪЛНЕНИЕ 9
 СТЪКЛА ОТ ГЪВКАВА ПЛАСТМАСА, РАЗЛИЧНИ ОТ ПРЕДНИ СТЪКЛА
 (Основни и второстепенни характеристики в съответствие с приложение 15)
 ДОПЪЛНЕНИЕ 10
 СЪДЪРЖАНИЕ НА СПИСЪКА НА ПРЕДНИ СТЪКЛА
 (1)
 За всяко от предните стъкла, обхванати от настоящото одобрение, трябва да бъде осигурен следният минимум от данни:
 Производител на превозното средство
 Тип превозно средство
 Категория на превозното средство
 Разгъната площ (F)
 Височина на сегмента (h)
 Радиус на кривината (r)
 Монтажен ъгъл (α)
 Ъгъл на наклона на облегалката (β)
 Координати на точката „R“ (A, B, C)
 спрямо центъра на горния ръб на предното стъкло
 (1) Тези данни се прилагат към допълнения 1 и 2 (ако е необходимо) и към допълнения 3 и 5 към настоящото приложение.
 ПРИЛОЖЕНИЕ 1A
 СЪОБЩЕНИЕ
 (максимален формат: A4 (210 × 297 mm)
 ПРИЛОЖЕНИЕ 2
 ОФОРМЛЕНИЕ НА МАРКИРОВКИТЕ ЗА ОДОБРЕНИЕ НА КОМПОНЕНТИ
 (вж. точка 5.5 от настоящото правило)
 Закалени предни стъкла
 Горната маркировка за одобрение, поставена на закалено предно стъкло, показва, че съответният компонент е бил одобрен в Нидерландия (E 4) съгласно Правило No 43 с одобрение номер 002439. Номерът на одобрението показва, че одобрението е било издадено в съответствие с изискванията на Правило No 43 в първоначалния му вид.
 Закалени предни стъкла, покрити с пластмасов материал
 Горната маркировка за одобрение, поставена на закалено предно стъкло, покрито с пластмасов материал, показва, че съответният компонент е бил одобрен в Нидерландия (E 4) съгласно Правило No 43 с одобрение номер 002439. Номерът на одобрението показва, че одобрението е било издадено в съответствие с изискванията на Правило No 43 в първоначалния му вид.
 Обикновени многослойни предни стъкла
 Горната маркировка за одобрение, поставена на обикновено многослойно предно стъкло, показва, че съответният компонент е бил одобрен в Нидерландия (E 4) съгласно Правило No 43 с одобрение номер 002439. Номерът на одобрението


text:
показва, че одобрението е било издадено в съответствие с изискванията на Правило No 43 в първоначалния му вид.
 Обикновени многослойни предни стъкла, покрити с пластмасов материал
 Горната маркировка за одобрение, поставена на обикновено многослойно предно стъкло, покрито с пластмасов материал, показва, че съответният компонент е бил одобрен в Нидерландия (E 4) съгласно Правило No 43 с одобрение номер 002439. Номерът на одобрението показва, че одобрението е било издадено в съответствие с изискванията на Правило No 43 в първоначалния му вид.
 Обработени многослойни предни стъкла
 Горната маркировка за одобрение, поставена на обработено многослойно предно стъкло, показва, че съответният компонент е бил одобрен в Нидерландия (E 4) съгласно Правило No 43 с одобрение номер 002439. Номерът на одобрението показва, че одобрението е било издадено в съответствие с изискванията на Правило No 43 в първоначалния му вид.
 Предни стъкла от стъкло—пластмаса
 Горната маркировка за одобрение, поставена на предно стъкло от стъкло—пластмаса, показва, че съответният компонент е бил одобрен в Нидерландия (E 4) съгласно Правило No 43 с одобрение номер 002439. Номерът на одобрението показва, че одобрението е било издадено в съответствие с изискванията на Правило No 43 в първоначалния му вид.
 Стъкла, различни от предни стъкла, с нормална светлопропускливост < 70 %
 Горната маркировка за одобрение, поставена на стъкло, различно от предно стъкло, към което се прилагат изискванията на приложение 3, точка 9.1.4, показва, че съответният компонент е бил одобрен в Нидерландия (E 4) съгласно Правило No 43 с одобрение номер 002439. Номерът на одобрението показва, че одобрението е било издадено в съответствие с изискванията на Правило No 43 в първоначалния му вид.
 Двойни стъкла с нормална светлопропускливост < 70 %
 Горната маркировка за одобрение, поставена на двойно стъкло, показва, че съответният компонент е бил одобрен в Нидерландия (E 4) съгласно Правило No 43 с одобрение номер 002439. Номерът на одобрението показва, че одобрението е било издадено в съответствие с изискванията на Правило No 43 в първоначалния му вид.
 Равномерно закалени стъкла, които ще се използват като предни стъкла на бавнодвижещи се превозни средства, които поради конструктивните си характеристики не могат да превишават 40 km/h
 Горната маркировка за одобрение, поставена на равномерно закалено стъкло, показва, че съответният компонент е бил одобрен като предно стъкло на бавно движещи се превозни средства, които поради конструктивните си характеристики не могат да превишават 40 km/h, в Нидерландия (E 4) съгласно Правило No 43 с одобрение номер 002439. Номерът на одобрението показва, че одобрението е било издадено в съответствие с изискванията на Правило No 43 в първоначалния му вид.
 Стъкла, различни от предни стъкла, с нормална светлопропускливост ≥ 70 %
 Горната маркировка за одобрение, поставена на стъкло, различно от предно стъкло, към което се прилагат изискванията на приложение 3, точка 9.1.4, показва, че съответният компонент е бил одобрен в Нидерландия (E 4) съгласно Правило No 43 с одобрение номер 002439. Номерът на одобрението показва, че одобрението е било издадено в съответствие с изискванията на Правило No 43 в първоначалния му вид.
 Стъкла от неогъваема пластмаса, различни от предни стъкла
 Горната маркировка за одобрение, поставена на стъкло от неогъваема


text:
пластмаса, предназначено за предни стъкла, което е с разсейване на светлината, което не превишава 4 % след 100 цикъла върху вътрешната повърхност, показва, че съответният компонент е бил одобрен в Нидерландия (E 4) съгласно Правило No 43 с одобрение номер 002439. Номерът на одобрението показва, че одобрението е било издадено в съответствие с изискванията на Правило No 43 в първоначалния му вид.
 Стъкла от гъвкава пластмаса, различни от предни стъкла
 Горната маркировка за одобрение, поставена на стъкло от гъвкава пластмаса, различно от предно стъкло, показва, че съответният компонент е бил одобрен в Нидерландия (E 4) съгласно Правило No 43 с одобрение номер 002439. Номерът на одобрението показва, че одобрението е било издадено в съответствие с изискванията на Правило No 43 в първоначалния му вид.
 Двойни стъкла от неогъваема пластмаса
 Горната маркировка за одобрение, поставена на двойно стъкло от неогъваема пластмаса, показва, че съответният компонент е бил одобрен в Нидерландия (E 4) съгласно Правило No 43 с одобрение номер 002439. Номерът на одобрението показва, че одобрението е било издадено в съответствие с изискванията на Правило No 43 в първоначалния му вид.
 Многослойни стъкла, различни от предни стъкла
 Горната маркировка за одобрение, поставена на многослойно стъкло, различно от предно стъкло, показва, че съответният компонент е бил одобрен в Нидерландия (E 4) съгласно Правило No 43 с одобрение номер 002439. Номерът на одобрението показва, че одобрението е било издадено в съответствие с изискванията на Правило No 43 в първоначалния му вид.
 ПРИЛОЖЕНИЕ 2A
 ОФОРМЛЕНИЕ НА МАРКИРОВКИТЕ ЗА ОДОБРЕНИЕ НА ПРЕВОЗНИ СРЕДСТВА
 ОБРАЗЕЦ А
 (вж. точка 5.11 от настоящото правило)
 Горната маркировка за одобрение, поставена на превозно средство, показва, че съответният тип превозно средство е одобрен по отношение на монтажа на остъклението в Нидерландия (E 4) в съответствие с изискванията на Правило No 43. Номерът на одобрението показва, че одобрението е било издадено в съответствие с изискванията на Правило No 43 в първоначалния му вид.
 ОБРАЗЕЦ Б
 (вж. точка 5.12 от настоящото правило)
 Горната маркировка за одобрение, поставена на превозно средство, показва, че съответният тип превозно средство е бил одобрен в Нидерландия (E 4) съгласно правила No 43 и No 52 ( (1)). Номерата на одобренията сочат, че към момента, в който са издадени съответните одобрения, Правило No 43 е било в първоначалния му вариант, а Правило No 52 е включвало серията от изменения 01.
 (1) Вторият номер е даден само като пример.
 ПРИЛОЖЕНИЕ 3
 ОБЩИ УСЛОВИЯ ПРИ ИЗПИТВАНИЯТА
 1. ИЗПИТВАНЕ ЗА РАЗТРОШАВАНЕ
 1.1.
 Изпитваното стъкло не трябва да бъде закрепено посредством корава връзка; то обаче може да бъде закрепено към идентично стъкло с помощта на самозалепваща се лента, преминаваща по цялата му обиколка.
 1.2.
 За да се получи разтрошаване се използва чукче с тегло около 75 g или друг инструмент, който дава еквивалентни резултати. Радиусът на кривината на върха му трябва да бъде 0,2 ± 0,05 mm.
 1.3.
 Изпитването се провежда по веднъж във всяка от предписаните точки на нанасяне на удар.
 1.4.
 Парченцата от разтрошаването се изследват с помощта на който и да е метод, който е утвърден по отношение на точността


text:
си при самото броене и по отношение на способността му да определи точните места, в които трябва да се извърши минималното и максималното броене.
 Трайният запис на картината на разтрошаване трябва да започне до 10 секунди след удара и трябва да приключи до 3 минути след това. Техническата служба съхранява трайния запис на картината на разтрошаване.
 2. ИЗПИТВАНЕ НА УДАР С КЪЛБО
 2.1. Изпитване с кълбо с маса 227 g
 2.1.1. Апаратура
 2.1.1.1.
 Кълбо от закалена стомана с маса 227 ± 2 g и диаметър приблизително 38 mm.
 2.1.1.2.
 Устройство за привеждане на кълбото в режим на свободно падане от определена височина или устройство, което да придаде на кълбото скорост, еквивалентна на постиганата при свободното падане. Ако се използва устройство за изстрелване на кълбото, допустимото отклонение за скоростта е ± 1 % от скоростта, еквивалентна на скоростта, постигана при свободното падане.
 2.1.1.3.
 Поддържаща конструкция от типа на показаната на фигура 1, която се състои от стоманени рамки с обработени краища с широчина 15 mm, които застават една върху друга и върху които са поставени гумени уплътнения с дебелина приблизително 3 mm, широчина 15 mm и твърдост 50 по международната скала за твърдост на гумата (IRHD).
 Долната рамка лежи върху стоманена кутия с височина приблизително 150 mm. Образецът за изпитване се фиксира с помощта на горната рамка, чиято маса е приблизително равна на 3 kg. Поддържащата конструкция е заварена към стоманен лист с дебелина приблизително 12 mm, който е разположен върху пода, като между него и пода е поставен лист гума с дебелина около 3 mm и твърдост 50 IR HD.
 Фигура 1
 Поддържаща конструкция за изпитванията с кълбо
 2.1.2. Условия на изпитването
 Температура
 :
 20 ± 5 °C
 Налягане
 :
 от 860 до 1 060 mbar
 Относителна влажност
 :
 60 ± 20 %
 2.1.3. Образец за изпитване
 Образецът за изпитване трябва да бъде плосък квадрат със страна 300 + 10/– 0 mm или се изрязва от най-плоската част на предното или друго огънато безопасно стъкло.
 Като алтернатива, на изпитване може да се подложи огънато безопасно стъкло. В този случай трябва да се положат усилия да се осигури добър контакт между стъклото и поддържащата конструкция.
 2.1.4. Методика
 Изпитваната проба се привежда към определената температура в продължение на поне 4 часа непосредствено преди началото на изпитването.
 Изпитваната проба се разполага върху поддържащата конструкция (точка 2.1.1.3). Равнината на образеца за изпитване трябва да бъде перпендикулярна на направлението на движение на кълбото при допустимо ъглово отклонение до 3°.
 В случаите на изпитване на стъкла от гъвкава пластмаса образецът трябва да бъде фиксиран към опората с помощта на подходящи приспособления.
 Точката на удара трябва да се намира на разстояние не повече от 25 mm от геометричния център на образеца за изпитване в случаите, в които височината на падане е по-малка или равна на 6 m, или на разстояние не повече от 50 mm от центъра на образеца в случаите, в които височината на падане е по-голяма от 6 m. Кълбото трябва да се удари в онази повърхност на образеца, която е външна, когато безопасното стъкло


text:
е монтирано на превозното средство. Кълбото може да бъде ударено в повърхността не повече от един път.
 2.2. Изпитване с кълбо с маса 2 260 g
 2.2.1. Апаратура
 2.2.1.1.
 Кълбо от закалена стомана с маса 2 260 ± 20 g и диаметър приблизително 82 mm.
 2.2.1.2.
 Устройство за привеждане на кълбото в режим на свободно падане от определена височина или устройство, което да придаде на кълбото скорост, еквивалентна на постиганата при свободното падане. Ако се използва устройство за изстрелване на кълбото, допустимото отклонение за скоростта е ± 1 % от скоростта, еквивалентна на скоростта, постигана при свободното падане.
 2.2.1.3.
 Поддържащата конструкция е от типа, показан на фигура 1, и е еднаква с конструкцията, описана в точка 2.1.1.3.
 2.2.2. Условия на изпитването
 Температура
 :
 20 ± 5°
 Налягане
 :
 от 860 до 1 060 mbar
 Относителна влажност
 :
 60 ± 20 %.
 2.2.3. Образец за изпитване
 Образецът за изпитване трябва да бъде плосък квадрат със страна 300 + 10/– 0 mm или се изрязва от най-плоската част на предното или друго огънато безопасно стъкло.
 Като алтернатива, на изпитване може да се подложи цялото предно или друго огънато безопасно стъкло. В този случай трябва да се положат усилия да се осигури добър контакт между стъклото и поддържащата конструкция.
 2.2.4. Методика
 Изпитваната проба се привежда към при определената температура в продължение на поне 4 часа непосредствено преди началото на изпитването.
 Изпитваната проба се разполага върху поддържащата конструкция (точка 2.1.1.3). Равнината на образеца за изпитване трябва да бъде перпендикулярна на направлението на движение на кълбото при допустимо ъглово отклонение до 3°.
 В случаите на изпитване на стъкла от стъкло—пластмаса образецът трябва да бъде фиксиран към опората с помощта на подходящи приспособления.
 Точката на удара трябва да се намира на разстояние не повече от 25 mm от геометричния център на изпитваната проба.
 Кълбото трябва да се удари в онази повърхност на образеца, която е вътрешна, когато безопасното стъкло е монтирано на превозното средство.
 Кълбото може да се удари в повърхността не повече от един път.
 3. ИЗПИТВАНЕ НА УДАР С МОДЕЛ НА ГЛАВА
 3.1. Изпитване на удар с модел на глава без измерване на рязкото намаление на скоростта
 3.1.1. Апаратура
 Тежест, имитираща глава, със сферична или полусферична форма, изработена от твърда слоеста дървесина, покрита с подменяем филц, със или без напречна дървена греда. Между сферичната част и гредата е монтирана междинна част, която имитира врата, а откъм противоположната страна на напречната греда е присъединен монтажен прът.
 Размерите са в съответствие с фигура 2. Общата маса на приспособлението е 10 ± 0,2 kg.
 Фигура 2
 Тежест, имитираща глава
 3.1.2. Устройство за привеждане на тежестта, имитираща глава, в режим на свободно падане от определена височина или устройство, което да ѝ придаде скорост, еквивалентна на постиганата при свободното падане. Ако се използва устройство за изстрелване на тежестта, имитираща глава, допустимото отклонение за скоростта е ± 1 % от скоростта, еквивалентна на скоростта, постигана при свободното падане.
 3.1.3. Поддържаща конструкция от типа на показаната на фигура 3, предназначена за изпитване на плоски образци. Конструкцията се състои от две стоманени


text:
рамки с обработени краища с широчина 50 mm, които застават една върху друга и върху които са поставени гумени уплътнения с дебелина приблизително 3 mm, широчина 15 ± 1 mm и твърдост 70 IR HD. Горната рамка стои плътно притисната към долната, като за целта е закрепена с най-малко осем болта.
 3.1.4. Условия на изпитването
 Температура
 :
 20 ± 5° C
 Налягане
 :
 от 860 до 1 060 mbar
 Относителна влажност
 :
 60 ± 20 %.
 3.1.5. Методика
 3.1.5.1. Изпитване при плосък образец за изпитване
 Плоският образец за изпитване с дължина 1 100 + 5/– 2 mm и широчина 500 + 5/– 2 mm се държи при постоянна температура от 20 ± 5° C в продължение на поне четири часа непосредствено преди началото на изпитването.
 Фигура 3
 Поддържаща конструкция за изпитването с модел на глава
 Образецът се поставя в рамките на поддържащата конструкция (точка 3.1.3); болтовете се затягат така, че изместването на образеца в хода на изпитването да не е по-голямо от 2 mm. Равнината на образеца за изпитване трябва по принцип да бъде перпендикулярна на направлението на движение на тежестта, имитираща глава. Тежестта, имитираща глава, трябва да бъде ударена в образеца за изпитване на разстояние не повече от 40 mm от геометричния му център, върху онази повърхност на безопасното стъкло, която е вътрешна, когато то е монтирано на превозното средство, като може да бъде ударена в нея не повече от един път.
 След провеждането на 12 изпитвания филцовото покритие в зоната на удара се подменя.
 3.1.5.2. Изпитвания върху цяло предно стъкло (прилагат се единствено при височина на падането по-малка или равна на 1,5 m)
 Предното стъкло се поставя свободно върху поддържащата конструкция, като под него се разполага гумена лента с твърдост 70 IRHD и дебелина приблизително 3 mm, като широчината на контактуването ѝ със стъклото по целия му периметър е приблизително 15 mm.
 Поддържащата конструкция представлява корава конструкция, съответстваща по форма на предното стъкло, така че ударът с тежестта, имитираща глава, да бъде върху вътрешната повърхност. При необходимост предното стъкло се закрепва към поддържащата конструкция с подходящи приспособления.
 Поддържащото приспособление се разполага върху корава стойка, върху която е положен гумен лист с твърдост 70 IRHD и дебелина приблизително 3 mm. Повърхността на предното стъкло трябва по принцип да бъде перпендикулярна на направлението на движение на тежестта, имитираща глава.
 Тежестта, имитираща глава, трябва да се удари в предното стъкло в точка, която отстои на не повече от 40 mm от геометричния му център, върху онази повърхност, която е вътрешната страна на безопасното стъкло, когато то е монтирано на превозното средство.
 След провеждането на 12 изпитвания филцовото покритие в зоната на удара се подменя.
 3.2. Изпитване на удар с модел на глава с измерване на отрицателното ускорение
 3.2.1. Апаратура
 При изпитване на удар с модел на глава с едновременно определяне на стойностите за критерия за нараняване на главата падащото тяло е фиктивната глава, показана на фигура 2.1. Общата маса на фиктивната глава е 10,0 ± 0,2/– 0,0 kg.
 В средата на основната плоча (24) в центъра на тежестта е закрепен триосният


text:
монтажен блок (26), към който са свързани датчиците за ускорението (27). Датчиците за ускорението трябва да бъдат разположени един над друг.
 Темето (18) и капакът (19), намиращ се под основната плоча (24), имат до голяма степен същите еластични свойства като човешкият череп. Еластичните свойства на фиктивната глава при удар се определят от твърдостта и дебелината на междинния пръстен (13) и на темето.
 Фигура 2.1
 10-килограмов модел на глава
 Списък на частите за 10-килограмовия модел на глава от фигура 2.1
 Позиция No
 Брой части
 Стандартно означение
 Материал
 Забележки
 1
 1
 Магнитно закрепващо устройство
 Стомана DIN 17100
 —
 2
 1
 Виброгасител
 Гума/стомана
 Диаметър: 50 mm
 Дебелина: 30 mm
 Резба: M10
 3
 4
 Високочестотен съединител BNC
 —
 —
 4
 1
 Шестостенна гайка DIN 985
 —
 —
 5
 6
 Диск DIN 125
 —
 —
 6
 3
 Преходник
 —
 —
 7
 6
 Цилиндричен винт DIN 912
 —
 —
 8
 3
 Шестостенна гайка
 —
 —
 9
 3
 Диск
 Стомана DIN 17100
 Диаметър на отвора: 8 mm Външен диаметър: 35 mm Дебелина: 1,5 mm
 10
 3
 Гумена шайба
 Гума с твърдост 60 IRHD
 Диаметър на отвора: 8 mm Външен диаметър: 30 mm Дебелина: 10 mm
 11
 1
 Демпфериращ пръстен
 Амбалажна хартия
 Диаметър на отвора: 120 mm
 Външен диаметър: 199 mm
 Дебелина: 0,5 mm
 12
 —
 —
 —
 —
 13
 1
 Междинен пръстен
 Бутадиенова гума с твърдост по IRHD прибл. 80
 Диаметър на отвора: 129 mm
 Външен диаметър: 192 mm
 Дебелина: 4 mm
 14
 3
 Водеща тръба
 Политетрафлуороетилен (PTFE)
 Вътрешен диаметър: 8 mm
 Външен диаметър: 10 mm
 Дължина : 40 mm
 15
 3
 Шестостенна гайка
 —
 —
 16
 3
 Болт с резба DIN 976
 —
 —
 17
 3
 Резбова втулка
 Сплав за леене DIN 1709-GD-CuZn 37Pb
 —
 18
 1
 Теме
 Полиамид 12
 —
 19
 1
 Капак
 Бутадиенова гума
 Дебелина: 6 mm От едната страна оребрена
 20
 1
 Водещ пръстен
 Стомана DIN 17100
 —
 21
 4
 Винт с фрезенковане
 —
 —
 22
 1
 Уплътнение шайба
 Амбалажна хартия
 Диаметър: 65 mm
 Дебелина: 0,5 mm
 23
 —
 —
 —
 —
 24
 1
 Основна плоча
 Стомана DIN 17100
 —
 25
 1
 Стопорен винт с шестостенно гнездо
 Клас на якост 45Н
 —
 26
 1
 Триосен монтажен блок
 —
 —
 27
 3
 Датчик за ускорение
 —
 —
 28
 1
 Дървен компонент
 Габър, слепен от слоеве
 —
 29
 1
 Покривна плоча
 Сплав (AlMg5)
 —
 30
 1
 Защитен капак
 Полиамид 12
 —
 3.2.2. Позициониране и калибриране
 За провеждането на изпитването на удар с модел на глава фиктивната глава се закрепва за напречната греда на направляващата система (фигура 2.2) и се придвижва до необходимата височина на падане чрез повдигащо устройство. По време на изпитването на удар с модел на глава напречната греда с фиктивната глава се освобождава. След като премине през светлинна бариера с регулируема височина, фиктивната глава се освобождава от напречната греда, падането на напречната греда се омекотява и задържа, а самата фиктивна глава пада върху образеца.
 Фиктивната глава не трябва да получава ускорение от уреда за спускане, нито от измервателния кабел, а трябва да се ускорява единствено от силата на гравитацията и да пада вертикално.


text:
Фигура 2.2
 Изпитвателна апаратура за експеримент с модел на глава с измерване на отрицателното ускорение
 3.2.2.1.
 Измервателно устройство, което позволява при модела на глава, описан в точка 3.2.1, да бъдат определени стойностите за критерия за нараняване на главата.
 3.2.2.2.
 Апаратура за калибриране на фиктивната глава
 Устройството за спускане трябва да дава възможност за височини на падане от 50 mm до 254 mm, които да са регулируеми с точност до 1 mm. За тези малки височини на падане не е необходима направляваща система.
 Стоманена плоча за удар, изработена от стомана с размери 600 mm × 600 mm и дебелина не по-малка от 50 mm. Повърхността откъм удара трябва да бъде загладена:
 грапавост на повърхността Rmax = 1 μm, допуск за равнинност t = 0,05 mm
 3.2.2.3.
 Калибриране и позициониране на фиктивната глава
 Фиктивната глава се калибрира и ако е необходимо, позиционира преди всяка изпитвателна серия и не по-късно от 50 изпитвания в рамките на една серия.
 Плочата за удар трябва да бъде чиста и суха и по време на изпитването да лежи добре прилепена към бетонен фундамент.
 Допуска се фиктивната глава да удари плочата вертикално. Височините на падане (измерени от най-долната точка на фиктивната глава до повърхността на плочата) са 50, 100, 150 и 254 mm. Кривите на отрицателното ускорение следва да се записват.
 Най-голямото отрицателно ускорение az от различните височини на падане по оста z трябва да попада в границите, дадени в таблицата:
 Височина на падане в
 mm
 Най-голямо отрицателно ускорение az като кратно на ускорението под въздействие на гравитацията g
 50
 64 ± 5
 100
 107 ± 5
 150
 150 ± 7
 254
 222 ± 12
 Кривите на отрицателното ускорение следва да са на базата на едномодова вибрация. Кривата на отрицателното ускорение при височина на падане от 254 mm трябва да лежи над 100 g в рамките на поне 1,2 ms и на не повече от 1,5 ms.
 Ако не са изпълнени изискванията, посочени в точка 3.2.2.3, еластичните свойства на фиктивната глава трябва да бъдат коригирани посредством промяна в дебелината на междинния пръстен (13) в основната плоча (24). Промените могат да бъдат направени посредством коригиране на трите самозаконтрящи шестостенни гайки (8) върху болтовете с резба (16), с които темето (18) е скрепено към основната плоча (24). Гумените шайби (10) под шестостенните гайки (8) не трябва да стават трошливи или да се напукват.
 Капакът (19) на повърхността за удар и междинният пръстен (13) трябва винаги незабавно да бъдат подменяни при повреди, особено когато фиктивната глава повече не може да се регулира.
 3.2.3. Поддържащата конструкция за изпитване на плоски образци е същата като описаната в точка 3.1.3.
 3.2.4. Условията на изпитването са посочени в точка 3.1.4.
 3.2.5. Изпитвания върху цели стъкла (използват се при височини на падане от 1,5 m до 3 m) Стъклото се поставя свободно върху поддържащата конструкция, върху която е положена гумена лента с твърдост 70 IRHD и дебелина приблизително 3 mm.
 Стъклото се закрепва към поддържащата конструкция с помощта на подходящи приспособления. Повърхността на стъклото трябва да бъде като цяло перпендикулярна на направлението на движение на тежестта,


text:
имитираща глава. Тежестта, имитираща глава, трябва да се удари в стъклото в точка, която отстои на не повече от 40 mm от геометричния му център, върху онази повърхност, която е вътрешната страна на пластмасовото стъкло, когато то е монтирано на превозното средство, и може да се удари в повърхността не повече от един път.
 Започва се от избрана първоначална височина на падане, като при всяко следващо изпитване височината на падане следва да се увеличава с 0,5 m. Кривите на отрицателното ускорение, които се регистрират за ax, ay и az при удара с образеца, следва да бъдат записани като функции на времето t.
 След изпитването на удар с модел на глава трябва да се провери дали някой от ръбовете на стъклото не се е изместил с повече от 2 mm от стойката и дали са били изпълнени изискванията за точката на удряне. Съставните ax и ay на ускорението за вертикален удар трябва да бъдат по-малки от 0,1 az.
 3.2.6. Оценка
 Кривите на отрицателното ускорение трябва да бъдат оценени, както следва:
 Резултатното отрицателно ускорение ares(t) в центъра на тежестта съгласно уравнение (1), изчислено от измерените криви на отрицателното ускорение ax(t), ay(t) и az(t), трябва да бъде кратно на земното ускорение.
 (1)
 Следва да се определи времето, за което се наблюдава непрекъснато превишаване на отрицателно ускорение 80 g при ares, както и най-голямото отрицателно ускорение на ares. Следва да се изчисли стойността на критерия за нараняване на главата като мярка за опасността от непрорезни черепно-мозъчни травми, като за целта се използва следното уравнение (2):
 (2)
 Границите на интеграла t1 и t2 трябва да се подберат така, че стойността на интеграла да бъде максимална.
 4. ИЗПИТВАНЕ НА АБРАЗИВНО ИЗНОСВАНЕ
 4.1. Апаратура
 4.1.1.
 Приспособление за абразивно износване (1) от схематично показания на фигура 4 тип, което се състои от: диск, който се върти около своя център в хоризонталната равнина в посока, обратна на посоката на движение на часовниковата стрелка със скорост 65—75 оборота в минута;
 Фигура 4
 Схема на приспособлението за абразивно износване
 две успоредни рамена с определено тегло, всяко от които е опора за специална абразивна ролка, която се върти свободно около хоризонтален шпиндел на сачмени лагери; всяка от ролките упражнява върху изпитвания образец натиск, съответстващ на маса 500 g.
 Въртящият се диск на приспособлението за абразивно износване трябва да се върти с равномерна скорост като цяло в една равнина (отклонението спрямо нея не трябва да бъде по-голямо от ± 0,05 mm на разстояние 1,6 mm от външния ръб на диска).
 Ролките трябва да бъдат монтирани така, че когато са в контакт с въртящия се образец за изпитване да се въртят в противоположни посоки, така че за всяко завъртане на образеца двукратно да оказват притискащо и абразивно действие по криволинейни траектории в рамките на пръстеновиден участък с приблизителна площ 30 cm2.
 4.1.2.
 Абразивни ролки (2), всяка от които с диаметър 45—50 mm и дебелина 12,5 mm, изработени от специален фино пресят абразивен материал, служещ за пълнител на гума със средна твърдост. Ролките трябва да притежават твърдост 72 ± 5 IRHD, доказана чрез измерване в


text:
четири отстоящи на равно разстояние по средната линия на абразивната повърхност точки, при вертикално насочен в направлението на диаметъра на ролките натиск и снемане на показанията 10 секунди след началото на упражняването на натиска.
 Абразивните ролки се подготвят за изпитването чрез бавно претриване на същите върху лист плоско стъкло, за да се гарантира, че повърхността им е напълно равна.
 4.1.3.
 Източник на светлина, състоящ се от лампа с нажежаема жичка, която е поместена в паралелепипед с размери 1,5 mm × 1,5 mm × 3 mm. Напрежението при нажежаемата жичка трябва да бъде такова, че цветната температура да бъде 2 856 ± 50 K. Колебанията на напрежението не трябва да бъдат по-големи от ± 1/1 000. Измервателният уред, използван за проверка на напрежението, трябва да бъде с адекватна грешка.
 4.1.4.
 Оптична система, състояща се от леща с фокусно разстояние f не по-малко от 500 mm, коригирана за хроматична аберация. Пълната апертура на лещата не трябва да бъде по-голяма от f/20. Разстоянието между лещата и източника на светлина се регулира, за да се получи възможно най-успореден светлинен сноп. За да се ограничи диаметърът на светлинния сноп до 7 ± 1 mm се използва диафрагма. Диафрагмата трябва да отстои на разстояние 100 ± 50 mm от лещата откъм далечната спрямо светлинния източник страна.
 4.1.5.
 Измервателен уред за разсейване на светлината (вж. фигура 5), състоящ се от фотоелемент с интегрираща сфера с диаметър 200—250 mm. Сферата трябва да има входен и изходен отвор за светлината. Входният отвор трябва да бъде с кръгла форма и диаметърът му трябва да бъде поне два пъти по-голям от диаметъра на светлинния сноп. Изходният отвор на сферата трябва да бъде снабден със поглъщател на светлина или с еталонен отражател в зависимост от изпитвателната процедура, описана в точка 4.4.3 по-долу. Поглъщателят на светлина трябва да поглъща светлината напълно, когато на пътя на светлинния сноп не стои изпитвателен образец.
 Оста на светлинния сноп трябва да минава през центровете на входния и изходния отвор. Диаметърът b на изходния отвор за светлината трябва да бъде равен на 2 a.tg4°, където а. е диаметърът на сферата. Фотоелементът се монтира така, че върху него да не може да попада светлина, която идва непосредствено от входния отвор или от еталонния отражател.
 Вътрешните повърхности на интегриращата сфера и на еталонния отражател трябва да имат практически еднакви коефициенти на отражение и трябва да бъдат матови и неселективни.
 Изходният сигнал на фотоелемента трябва да бъде линеен при допустимо отклонение ± 2 % за целия диапазон от използвани светлинни интензитети. Уредът трябва да бъде проектиран така, че да няма отклонение на стрелката на галванометъра, когато сферата не е осветена.
 Целият прибор трябва да бъде проверяван през равни интервали от време с помощта на еталоните за калибриране за определена видимост.
 Ако измерванията на видимостта се извършват с помощта на оборудване и по методи, различни от описаните по-горе оборудване и методи, резултатите, при необходимост, се коригират с цел привеждането им в съответствие с резултатите, получени с помощта на описания по-горе измервателен уред.
 Фигура 5
 Апаратура за измерване на видимостта
 4.2. Условия на


text:
изпитването
 Температура
 :
 20 ± 5 °C
 Налягане
 :
 от 860 до 1 060 mbar
 Относителна влажност
 :
 60 ± 20 %.
 4.3. Образци за изпитване
 Образците за изпитване трябва да бъдат плоски квадрати със страна 100 mm, като и двете им повърхности трябва да бъдат задоволително равни и успоредни и ако е необходимо, да имат в центъра си пробит отвор за закрепване с диаметър 6,4 mm .
 4.4. Методика
 Изпитването на абразивно износване се извършва върху онази повърхност на образеца за изпитване, която се явява външната повърхност на стъклото, когато то е монтирано на превозното средство, както и върху вътрешната страна, ако стъклото е от пластмасов материал.
 4.4.1.
 Непосредствено преди и след изпитването на абразивно износване образците за изпитване се почистват по следния начин:
 а)
 изтриване с парче ленен плат под течаща чиста вода,
 б)
 изплакване с дестилирана или деминерализирана вода,
 в)
 изсушаване чрез обдухване с кислород или азот,
 г)
 отстраняване на всички възможни следи от вода чрез леко попиване с навлажнено парче ленен плат. При необходимост изсушаването се извършва чрез леко притискане между две парчета ленен плат.
 Обработката с ултразвуково оборудване трябва да се избягва. След почистването образците за изпитване трябва да се хващат само за ръбовете и да се съхраняват по начин, който изключва възможността за увреждане или замърсяване на техните повърхности.
 4.4.2.
 Образците за изпитване престояват за поне 48 часа при 20 ± 5 °C и 60 ± 20 % относителна влажност.
 4.4.3.
 Непосредствено след това образецът за изпитване се поставя пред входния отвор на фотометричната сфера. Ъгълът между нормалата (перпендикуляра) към повърхността на образеца за изпитване и оста на светлинния сноп не трябва да бъде по-голям от 8°.
 Снемат се четири показания в съответствие със следната таблица:
 Показание
 С образец за изпитване
 С поглъщател на светлина
 С еталонен отражател
 Представена величина
 T1
 Не
 Не
 Да
 Падащ светлинен сноп
 T2
 Да
 Не
 Да
 Общо количество на светлината, пропускана от образеца
 T3
 Не
 Да
 Не
 Разсеяна от уреда светлина
 T4
 Да
 Да
 Не
 Разсеяна от уреда и образеца светлина
 Показанията за T1, T2, T3 и T4 се повтарят с други указани положения на образеца за изпитване, за да може да се определи неговата еднородност.
 Изчислява се общият коефициент на пропускливост Tt = T2/T1.
 Изчислява се дифузната пропускливост Td, както следва:
 Процентът на намаляване на видимостта или на светлината поради разсейването, или и на двете, се изчислява, както следва:
 Процентното намаление на видимостта или на светлината, или и на двете, поради разсейването =
 Измерва се намалението на първоначалната видимост през образеца в най-малко четири точки, равномерно разположени върху повърхността, която не е подложена на абразивно износване, в съответствие с горната формула. Получените за всеки образец за изпитване резултати се осредняват. Вместо чрез провеждане на четири изпитвания, средната стойност може да бъде получена чрез въртене на пробата с постоянна скорост 3 или повече оборота за секунда.
 За всяко безопасно стъкло се провеждат три изпитвания при едно и също натоварване. Намаляването на видимостта се използва като мярка за абразивното изтриване на повърхността, след като образецът за изпитване е бил подложен


text:
на изпитването за абразивно износване.
 Разсейването на светлината, причинено от подложената на абразивно изтриване полоса, се измерва най-малко в четири точки, разположени на равно разстояние по полосата в съответствие с горната формула. Получените за всеки образец за изпитване резултати се осредняват. Вместо чрез провеждане на четири изпитвания, средната стойност може да бъде получена чрез въртене на пробата с постоянна скорост 3 или повече оборота за секунда.
 4.5. Изпитването на абразивно износване се извършва само когато провеждащата изпитването лаборатория счете това за необходимо въз основа на данните, с които същата вече разполага.
 Освен при материалите от стъкло—пластмаса промяната на междинния слой или на дебелината на материала обикновено не налага провеждане на допълнителни изпитвания.
 4.6. Индекси на значимост на второстепенните характеристики
 Без приложение на второстепенни характеристики.
 5. ИЗПИТВАНЕ ЗА УСТОЙЧИВОСТ НА ВИСОКА ТЕМПЕРАТУРА
 5.1. Методика
 Три мостри или три квадратни образеца за изпитване с размери не по-малки от 300 × 300 mm, отрязани в лабораторията съответно от три предни стъкла или от три стъкла, които не са предни стъкла, един от чиито ръбове съвпада с горния ръб на стъклото, се нагряват до 100 °C. Тази температура се поддържа в продължение на два часа, след което мострите или образците за изпитвания се охлаждат до стайна температура. Ако и двете външни повърхности на стъклото са от неорганичен материал, изпитването може да се проведе чрез вертикално потапяне на образеца в кипяща вода за посочения период от време, като се полагат подходящи грижи за недопускане на нежелателно топлинно разрушаване. Ако образците са отрязани от предни стъкла, единият от ръбовете им трябва да бъде част от ръба на съответното предно стъкло.
 5.2. Индекси на значимост на второстепенните характеристики
 Безцветно
 Оцветено
 Оцветяване на междинния слой
 1
 2
 Останалите второстепенни характеристики нямат приложение.
 5.3. Тълкуване на резултатите
 5.3.1.
 Счита се, че изпитването за устойчивост на висока температура е дало задоволителни резултати, ако на разстояние по-голямо от 15 mm от неотрязан ръб или по-голямо от 25 mm от отрязан ръб на мострата или образеца за изпитване, или на разстояние по-голямо от 10 mm от която и да било пукнатина, която може да се образува в хода на изпитването, не се появят мехурчета или каквито и да било други дефекти.
 5.3.2.
 Счита се, че комплектът от мостри и образци за изпитване, представени за одобрение, е задоволителен от гледна точка на изпитването за устойчивост на висока температура, ако е изпълнено едно от следните условия:
 5.3.2.1.
 всички изпитвания са дали задоволителни резултати или
 5.3.2.2.
 ако едно от изпитванията е дало незадоволителен резултат, проведената върху нов комплект мостри или образци за изпитвания допълнителна поредица от изпитвания, е дала задоволителни резултати.
 6. ИЗПИТВАНЕ НА УСТОЙЧИВОСТТА НА СВЕТЛИННО ИЗЛЪЧВАНЕ
 6.1 Метод на изпитване
 6.1.1. Апаратура
 6.1.1.1.
 Източник на излъчване, представляващ живачна лампа със средно налягане с вертикално ориентирана кварцова горелка, която не озонира. Номиналните размери на лампата са: дължина 360 mm и диаметър 9,5 mm. Дължината на дъгата трябва да бъде 300 ± 4 mm. Лампата работи със 750 ± 50 W.
 Може да се използват и всякакви други излъчващи източници, които постигат същия ефект като


text:
горепосочената лампа. За да се провери дали въздействието на друг излъчващ източник е същото, се прави сравнение чрез измерване на количеството на излъчваната енергия в рамките на диапазона за дължина на вълната от 300 до 450 nm, като всички вълни с друга дължина се елиминират с помощта на съответните филтри. Алтернативният източник се използва със същите филтри.
 При безопасни стъкла, по отношение на които не съществува задоволителна зависимост между това изпитване и експлоатационните условия, е необходимо да се преразгледат условията на изпитването.
 6.1.1.2.
 Захранващ трансформатор и кондензатор, които могат да подадат към лампата (точка 6.1.1.1) запалващ импулс на напрежение с минимална стойност 1 100 V и работно напрежение 500 ± 50 V.
 6.1.1.3.
 Приспособление за поддържане и въртене на образците със скорост между 1 и 5 оборота в минута около централно разположения източник на лъчение с цел осигуряване на равномерност на въздействието.
 6.1.2. Образци за изпитване
 6.1.2.1.
 Образците за изпитване трябва да бъдат с размери 76 × 300 mm.
 6.1.2.2.
 Образците за изпитване се изрязват в лабораторията от горната част на стъклата по такъв начин, че:
 при стъклата, различни от предни стъкла, горният ръб на образеца за изпитване да съвпада с горния ръб на съответното стъкло.
 При предни стъкла горният ръб на образеца за изпитване съвпада с горната граница на зоната, в чиито предели в съответствие с точка 9.1.2.2 от настоящото приложение се измерва и определя нормалната светлопропускливост.
 6.1.3. Методика
 Преди началото на изпитването се проверява нормалната светлопропускливост на три образеца в съответствие с точки 9.1.1—9.1.2 от настоящото приложение. Част от всеки образец се предпазва от въздействието на излъчването, след което образците се поставят в изпитвателното приспособление успоредно на надлъжната ос на лампата и на разстояние 230 mm от нея. Температурата на образците се поддържа в граници 45 ± 5 °C в хода на цялото изпитване.
 Образците се разполагат към лампата със страната си, която представлява външната страна на стъклото на превозното средство. За лампи от типа, описан в точка 6.1.1.1, времето на облъчване е 100 часа. След облъчването се прави ново измерване на светлопропускливостта в подложената на облъчване повърхност на всеки от образците.
 6.1.4. Всяка мостра или образец (общо 3 броя) се подлага в съответствие с гореописаната процедура на такова излъчване, че облъчването във всяка точка от мострата или образеца да произведе върху използвания междинен слой същия ефект като слънчева радиация от 1 400 W/m2 в продължение на 100 часа.
 6.2. Индекси на значимост на второстепенните характеристики
 Безцветно
 Оцветено
 Оцветяване на стъклото
 2
 1
 Оцветяване на междинния слой:
 1
 2
 Останалите второстепенни характеристики нямат приложение.
 6.3. Тълкуване на резултатите
 6.3.1.
 Счита се, че изпитването за определяне на устойчивостта на излъчване е дало задоволителен резултат, ако са изпълнени следните условия:
 6.3.1.1.
 Общата светлопропускливост, измерена в съответствие с точки 9.1.1 и 9.1.2 от настоящото приложение, е не по-малка от 95 % от първоначалната стойност преди облъчването и във всички случаи не е по-малка от:
 6.3.1.1.1.
 70 % при стъкла, различни от предни стъкла, които трябва да удовлетворяват спецификациите по отношение на полето на видимост на водача във всички посоки;
 6.3.1.1.2.
 70


text:
% при предни стъкла в зоната, в която измерването на нормалната светлопропускливост се прави в съответствие с точка 9.1.2.2 по-долу.
 6.3.1.2.
 Образецът за изпитване или мострата може обаче след облъчване да показва леко обезцветяване, когато се наблюдава върху бял фон, но не са допустими никакви други дефекти.
 6.3.2.
 Счита се, че комплектът от мостри или образци, представени за одобрение, удовлетворява изискванията от гледна точка на устойчивостта на излъчване, ако е изпълнено едно от следните условия:
 6.3.2.1.
 всички изпитвания са дали задоволителни резултати;
 6.3.2.2.
 ако едно от изпитванията е дало незадоволителен резултат, проведената върху нов комплект мостри или образци за изпитвания допълнителна поредица от изпитвания е дала задоволителни резултати.
 6.4. Устойчивост на симулирани атмосферни въздействия
 6.4.1. Метод на изпитване
 6.4.1.1. Апаратура
 6.4.1.1.1. Ксенонова лампа с дълга дъга
 В апаратурата за облъчване (3) като източник се използва ксенонова лампа с дълга дъга, но са допустими и други методи, даващи необходимото ниво на облъчване с ултравиолетова светлина. Използването на ксенонова лампа с дълга дъга е предимство, доколкото ако се използват правилните филтри и лампата се поддържа правилно, тя може да произведе спектър, който е най-близък до този на естествената светлина. За тази цел кварцовата горелка, трябва да бъде оборудвана с подходящи оптични филтри от боросиликатно стъкло (4). Използваните ксенонови лампи трябва да работят с подходящи захранващи трансформатори и друго електрическо оборудване за 50 или 60 Hz.
 Апаратурата за облъчване трябва да съдържа оборудването, което е необходимо, за да бъдат измервани и/или следени следните параметри:
 —
 облъчване
 —
 температура на абсолютно черно тяло
 —
 пулверизирана водна струя
 —
 програма или цикъл на работа
 Апаратурата за облъчване се изработва от инертни материали, които не замърсяват използваната при изпитването вода.
 Облъчването се измерва на повърхността на образеца за изпитване и се проверява съгласно препоръките на производителя на апаратурата за облъчване.
 Общото облъчване (5) с ултравиолетова светлина (джаули на квадратен метър) се измерва или изчислява и се счита за основната мярка за облъчването на образеца за изпитване.
 6.4.1.2. Образци за изпитване
 Размерите на образците за изпитване по принцип трябва да бъдат указани в съответния метод на изпитване за свойството или свойствата, които ще се измерват след облъчването.
 Определя се броят на контролните образци и образците за изследване за всяко условие на изпитването или етап на облъчване, като той е в допълнение на броя, необходим за визуални оценки съгласно различните методи на изпитване.
 Препоръчва се визуалните оценки да се правят върху възможно най-голям брой изпитани образци.
 6.4.1.3. Методика
 В съответствие с точка 9.1 от настоящото приложение се определя светлопропускливостта на образците за изпитване, които предстоят да бъдат облъчени. В съответствие с точка 4 от настоящото приложение се определя абразивното износване на повърхността на контролните образци. Всеки образец се разполага към лампата със страната си, която представлява външната страна на стъклото на превозното средство. Останалите условия на облъчване трябва да бъдат следните:
 6.4.1.3.1.
 Облъчването не трябва да варира с повече от ± 10 % за цялата повърхност на образеца за изпитване.
 6.4.1.3.2.
 Филтрите на лампите се почистват на съответни интервали, като се измиват с миещ препарат и вода. Филтрите


text:
за ксеноновите дъгови лампи се подменят съгласно препоръките на производителя.
 6.4.1.3.3.
 По време на сухата част от цикъла температурата вътре в апарата за облъчване се поддържа посредством циркулация на достатъчно количество въздух, който да поддържа температура на абсолютно черно тяло.
 В апарата за облъчване с ксенонова дъгова лампа тази температура трябва да бъде 70 ± 3 °C и да бъде отчетена с термометър за абсолютно черно тяло или еквивалентен на него.
 Термометърът за абсолютно черно тяло трябва да бъде поставен в стойката на образците за изпитване, а показанията му да се снемат в точката, в която от излагането на светлината се развива максимална температура.
 6.4.1.3.4.
 Относителната влажност в апарата за облъчване се поддържа на 50 ± 5 % по време на сухата част от цикъла.
 6.4.1.3.5.
 Дейонизираната вода, използвана по време на цикъла с пулверизация, трябва да съдържа по-малко от 1 милионна част твърд силициев двуокис и да не оставя трайни отлагания или остатъци по образците за изпитване, които да попречат на последващите измервания.
 6.4.1.3.6.
 Водородният показател pH на водата трябва да бъде между 6,0 и 8,0, а проводимостта — под 5 микросименса.
 6.4.1.3.7.
 Температурата на водата в тръбата, през която тя навлиза в апарата за облъчване, трябва да бъде стайната температура.
 6.4.1.3.8.
 Водата трябва да облива образците за изпитване под формата на фина пулверизирана струя с достатъчен обем, за да ги мокри равномерно и веднага след контакт с тях.
 Пулверизираната водна струя се насочва само към онази повърхност на образците за изпитване, която е обърната към източника на светлина. Не се допуска рециркулация на пулверизираната вода, нито потапяне на образците за изпитване.
 6.4.1.3.9.
 Образците за изпитване се въртят около дъгата с цел осигуряване на равномерно разпределение на светлината. Всички гнезда в апарата за облъчване се запълват с образци за изпитване или със заместващи ги обекти, за да се гарантира равномерно разпределение на температурата. Образците за изпитване се поставят в рамки, като гърбовете им са изложени на околната среда в корпуса на апарата. Не трябва да се допуска обаче отраженията от стените на корпуса да попадат върху задната повърхност на обектите. Ако е необходимо, зад образците може да се постави материал, който да спира отраженията, стига да не се препятства свободната циркулация на въздуха по повърхността на образците.
 6.4.1.3.10.
 Апаратът за облъчване се пуска в действие, за да осигури непрекъснато осветяване и периодично пулверизиране с вода в цикли с продължителност 2 часа. Всеки двучасов цикъл се разделя на периоди, по време на които образците за изпитване се подлагат на облъчване без пръскане с вода в продължение на 102 минути и на облъчване с пръскане с вода в продължение на 18 минути.
 6.4.1.4. Оценка
 След облъчването образците за изпитване могат да бъдат почистени, ако е необходимо, като за премахване на евентуалните остатъчни замърсявания се използва начин, който е препоръчан от производителя на образците за изпитване.
 Облъчените образци за изпитване се оценяват визуално по отношение на следните качества:
 —
 мехурчета
 —
 цвят
 —
 мътност
 —
 видимо разлагане
 Измерва се светлопропускливостта на облъчените образци за изпитване.
 6.4.1.5. Представяне на резултатите
 За визуалните оценки


text:
на облъчените образци за изпитване се съставят протоколи, като видът на всеки един образец се сравнява с този на необлъчена контролна проба.
 Измерената нормална светлопропускливост не трябва да се различава от първоначалното изпитване, направено с необлъчени мостри, с повече от 5 % и не трябва да бъде по-малка от:
 70 % при предни стъкла и други стъкла, които са разположени на място, необходимо за видимостта на водача.
 7. ИЗПИТВАНЕ НА УСТОЙЧИВОСТ НА ВЛАГА
 7.1. Методика
 Три мостри или три образеца с квадратна форма с размери не по-малки от 300 × 300 mm се съхраняват във вертикално положение в продължение на две седмици в затворена камера, в която се поддържа температура 50 ± 2 °C и относителна влажност 95 ± 4 %. При стъкла от неогъваема пластмаса и при двойни стъкла от неогъваема пластмаса броят на мострите трябва да бъде десет.
 Образците за изпитване се подготвят по такъв начин, че:
 —
 поне един от ръбовете на образците за изпитване съвпада с оригинален ръб на стъклото,
 —
 ако се провежда едновременно изпитване на няколко образеца, се вземат мерки за осигуряване на подходящо разстояние между тях.
 Вземат се мерки за недопускане на стичане на кондензиращата се върху стените или тавана на изпитвателната камера влага върху образците.
 7.2. Индекси на значимост на второстепенните характеристики
 Безцветно
 Оцветено
 Оцветяване на междинния слой:
 1
 2
 Останалите второстепенни характеристики нямат приложение.
 7.3. Тълкуване на резултатите
 7.3.1.
 Счита се, че безопасните стъкла удовлетворяват изискванията по отношение на устойчивостта им на влага, ако след двучасов престой на обикновените и обработените многослойни стъкла при температура на околната среда и 48-часов престой на стъклата с пластмасово покритие и стъклата от стъкло—пластмаса при температура на околната среда не се забелязват никакви съществени промени на разстояние по-голямо от 10 mm от неотрязания ръб или 15 mm от отрязания ръб на образците.
 7.3.2.
 Счита се, че комплектът от мостри или образци, представени за одобрение, удовлетворява изискванията от гледна точка на устойчивостта на влага, ако е изпълнено едно от следните условия:
 7.3.2.1.
 всички изпитвания са дали задоволителни резултати;
 7.3.2.2.
 ако едно от изпитванията е дало незадоволителен резултат, проведената върху нов комплект мостри допълнителна поредица от изпитвания е дала задоволителни резултати.
 8. ИЗПИТВАНЕ НА УСТОЙЧИВОСТТА НА ПРОМЯНА НА ТЕМПЕРАТУРАТА
 8.1. Метод на изпитване
 Два образеца с размери 300 × 300 mm се поставят за 6 часа в затворен съд при температура – 40 °C ± 5 °C; след това образците се изваждат на открито при температура на околния въздух 23 °C ± 2 °C и престояват така в продължение на един час или до момента, в който температурата им се изравни с температурата на околната среда. Като следваща стъпка образците се поставят на пътя на въздушен поток с температура 72 °C ± 2 °C, където остават в продължение на 3 часа. Оценката на образците за изпитване се прави, след като те отново бъдат извадени на открито при температура на въздуха 23 °C ± 2 °C и се охладят до тази температура.
 8.2. Индекс на значимост на второстепенните характеристики
 Безцветно
 Оцветено
 Оцветяване на междинния слой
 1
 2
 или


text:
на пластмасовото покритие
 Останалите второстепенни характеристики нямат приложение.
 8.3 Тълкуване на резултатите
 Счита се, че изпитването на устойчивостта на промяна на температурата е дало задоволителен резултат, ако върху образците не се забелязват пукнатини, непрозрачни участъци, разделяне на слоевете или други видими признаци на влошаване на техните качества.
 9. ОПТИЧНИ КАЧЕСТВА
 9.1. Изпитване на светлопропускливост
 9.1.1. Апаратура
 9.1.1.1. Източник на светлина, състоящ се от лампа с нажежаема жичка, която е поместена в паралелепипед с размери 1,5 mm × 1,5 mm × 3 mm. Напрежението при нажежаемата жичка трябва да бъде такова, че цветната температура да бъде 2 856 ±50 K. Колебанията на напрежението не трябва да бъдат по-големи от ± 1/1 000. Измервателният уред, използван за проверка на напрежението, трябва да бъде с адекватна грешка.
 9.1.1.2. Оптична система, състояща се от леща с фокусно разстояние f не по-малко от 500 mm, коригирана за хроматични аберации. Пълната апертура на лещата не трябва да бъде по-голяма от f/20. Разстоянието между лещата и източника на светлина се регулира, за да се получи възможно най-успореден светлинен сноп. За да се ограничи диаметърът на светлинния сноп до 7 ± 1 mm се използва диафрагма. Диафрагмата трябва да отстои на разстояние 100 ± 50 mm от лещата откъм далечната спрямо светлинния източник страна. За точка на измерването се избира средата на светлинния сноп.
 9.1.1.3. Измервателно оборудване
 Приемникът трябва да има относителна спектрална чувствителност, която до голяма степен да съответства на относителната спектрална чувствителност за дневно зрение на стандартен фотометричен наблюдател по МКО (6). Чувствителната повърхност на приемника трябва да бъде покрита с разсейвател и да бъде най-малко два пъти по-голяма от напречното сечение на излъчвания от оптичната система светлинен сноп. Ако се използва интегрираща сфера, напречното сечение на отвора в сферата трябва да бъде най-малко два пъти по-голямо от напречното сечение на успоредната част на светлинния сноп.
 Линейността на приемника и на съответния измервателен уред трябва да бъде не по-лоша от 2 % от работната част на скалата.
 Приемникът трябва да бъде центриран в оста на светлинния сноп.
 9.1.2. Методика
 Чувствителността на измервателната система се регулира така, че измервателният уред, показващ изходния сигнал от приемника да отчита 100 деления, когато на пътя на светлинния сноп не е поставено безопасно стъкло. Уредът трябва да отчита нула, когато върху приемника не попада светлина.
 Безопасното стъкло се разполага спрямо приемника на разстояние, приблизително равно на пет пъти диаметъра на приемника. Безопасното стъкло трябва да се помести между диафрагмата и приемното устройство и да се ориентира така, че ъгълът на падане на светлинния сноп да бъде равен на 0 ± 5°. Нормалната светлопропускливост се измерва върху безопасното стъкло, като за всяка точка на измерване се отчита броят на деленията, n, показани на измервателния уред. Нормалната светлопропускливост τr е равна на n/100.
 9.1.2.1. При предни стъкла могат да се приложат алтернативни методи на изпитване с използване или на изрязан от най-плоската част на предното стъкло образец, или на специално подготвен квадратен образец, с характеристики на материала и дебелината, които са идентични със съответните характеристики на реално използваното предно стъкло; в този случай


text:
измерванията се извършват по нормалата (перпендикулярно) на стъклото.
 9.1.2.2. За предни стъкла на превозни средства от категория M1
 (7)
 изпитването се провежда в зона за изпитване B, определена в приложение 18, точка 2.3, като се изключва евентуалното непрозрачно затъмняване, което затруднява изпитването.
 За предни стъкла на превозни средства от категория N1 производителят може да изисква същото изпитване да се проведе или в зона за изпитване B, определена в приложение 18, точка 2.3, като се изключва евентуалното непрозрачно затъмняване, което затруднява изпитването, или в зона I, определена в точка 9.2.5.2.3 от настоящото приложение.
 За предни стъкла от други категории превозни средства изпитването се провежда в зона I, определена в точка 9.2.5.2.3 от настоящото приложение.
 При селскостопански и горски трактори и при превозни средства за строителни площадки, за които не е възможно да се определи зона I, изпитването се провежда в зона I', определена в точка 9.2.5.3 от настоящото приложение.
 9.1.3. Индекси на значимост на второстепенните характеристики
 Безцветно
 Оцветено
 Оцветяване на стъклото
 1
 2
 Оцветяване на междинния слой (при многослойни предни стъкла)
 1
 2
 не се включва
 включва се
 Засенчваща лента и/или непрозрачно затъмняване
 1
 2
 Останалите второстепенни характеристики нямат приложение.
 9.1.4. Тълкуване на резултатите
 Нормалната светлопропускливост се измерва в съответствие с точка 9.1.2 от настоящото приложение и резултатите се документират. При предни стъкла тя не трябва да бъде по-малка от 70 %. Изискванията за стъкла, различни от предни стъкла, са определени в приложение 21.
 9.2. Изпитване за определяне на оптичното изкривяване
 9.2.1. Приложно поле
 Предписаният метод е проекционен метод, който дава възможност за оценка на оптичното изкривяване на безопасното стъкло.
 9.2.1.1. Определения
 9.2.1.1.1.
 Оптично отклонение: ъгълът между действителното и привидното направление към дадена точка, наблюдавана през безопасното стъкло, като големината на ъгъла зависи от ъгъла на падане на линията на пряка видимост, дебелината и ъгъла на наклона на стъклото и радиуса на кривината в точката на падане.
 9.2.1.1.2.
 Оптично изкривяване в направлението M-M': алгебричната разлика като ъглово отклонение Δα, измерена между двете точки на повърхността на стъклото М и M', като разстоянието между тях е такова, че техните проекции върху равнина, перпендикулярна на направлението на наблюдение отстоят помежду си на определено разстояние Δх (вж. фигура 6).
 Отклоненията в посока, обратна на часовата стрелка, се считат за положителни, а тези в посока по часовата стрелка се считат за отрицателни.
 9.2.1.1.3.
 Оптично изкривяване в точка М: максималното оптично изкривяване за всички направления M-M' от изходната точка М.
 Фигура 6
 Схематично изображение на оптично изкривяване
 БЕЛЕЖКИ:
 Δα = α1 – α2,
 оптично изкривяване в направлението M-M'.
 Δх = MC
 т.е. разстоянието между две прави, успоредни на посоката не наблюдение и минаващи през точките M и M'.
 9.2.1.2. Апаратура
 Този метод предвижда прожектиране на подходящ диапозитив (растерно изображение) върху екран през изпитваното безопасно стъкло. Изменението във формата на прожектираното изображение, което предизвиква разполагането на безопасното стъкло на пътя на светлинния сноп, дава мярка за оптичното изкривяване.
 Апаратурата се състои от следните компоненти, конфигурирани в съответствие с фигура 9.
 9.2.1.2.1.
 Проектор със задоволително качество с точков източник на светлина с висок интензитет, който притежава примерно следните


text:
характеристики:
 фокусно разстояние 90 mm,
 отвор с приблизителни размери 1/2,5,
 кварцова халогенна лампа 150 W (ако се използва без филтър),
 кварцова халогенна лампа 250 W (ако се използва зелен филтър).
 Проекторът е представен схематично на фигура 7. На около 10 mm от лещата на обектива се поставя диафрагма с диаметър 8 mm.
 Фигура 7
 Оптична система на проектора
 9.2.1.2.2.
 Диапозитиви (растерни изображения), които изобразяват, например, мрежа от светли кръгчета на тъмен фон (вж. фигура 8). Диапозитивите трябва да бъдат с достатъчно високо качество и задоволителен контраст, за да може да се правят измервания с грешка не по-голяма от 5 %.
 Размерите на кръгчетата трябва да бъдат такива, че при тяхното проектиране върху екрана в отсъствие на изпитваното безопасно стъкло същите да образуват мрежа от кръгчета с диаметър
 , където Δх = 4 mm (вж. фигури 6 и 9).
 Фигура 8
 Увеличен участък от диапозитива
 Фигура 9
 Конфигурация на апаратурата за изпитването за определяне на оптичното изкривяване
 R1
 =
 4 m
 R2
 =
 2 до 4 m (за предпочитане 4 m)
 9.2.1.2.3.
 Опорна стойка, за предпочитане от тип, който дава възможност за вертикално и хоризонтално обхождане, както и за въртене на безопасното стъкло.
 9.2.1.2.4.
 Контролен шаблон за измерване на измененията на размерите, който дава възможност за бърза оценка. Подходяща шарка е показана на фигура 10.
 Фигура 10
 Оформление на подходящ контролен шаблон
 9.2.1.3. Методика
 9.2.1.3.1. Общи положения
 Безопасното стъкло се разполага върху опорната стойка (точка 9.2.1.2.3) под зададения ъгъл на наклона. Изпитвателното изображение се проектира през подложената на изпитване зона. Безопасното стъкло се завърта или измества в хоризонтално или вертикално направление, за да се изследва цялата предназначена за изпитване зона.
 9.2.1.3.2. Оценка с помощта на контролен шаблон
 В случаите, в които е достатъчна бърза оценка с грешка до 20 %, стойността на А (вж. фигура 10) се изчислява от граничната стойност ΔαL на изменението на отклонението и стойността на R2, т.е. разстоянието между безопасното стъкло и проекционния екран:
 A = 0,145 ΔαL – R2
 Зависимостта между изменението на диаметъра на проектираното изображение Δd и изменението на ъгловото отклонение Δα се определя от формулата:
 Δd = 0,29 Δα · R2
 където:
 Δd
 е в милиметри,
 A
 е в милиметри,
 ΔαL
 е в дъгови минути,
 Δα
 е в дъгови минути,
 R2
 е в метри.
 9.2.1.3.3. Измерване с помощта на фотоелектрическо приспособление
 Когато е необходимо прецизно измерване с грешка, по-малка от 10 % от граничната стойност, Δd се измерва върху оста на проекцията, като широчината на петното се взема в мястото, където яркостта е 0,5 от максималната яркост на петното.
 9.2.1.4. Представяне на резултатите
 Оценката на оптичното изкривяване на безопасните стъкла се прави чрез измерване на Δd в която и да е точка от изследваната повърхност във всички направления, за да се определи Δd max.
 9.2.1.5. Алтернативен метод
 Като алтернатива на проекционните методи се допуска също така изпитване чрез стриоскопски метод, при условие че са спазени изискванията по отношение на точността на измерванията, посочени в точки 9.2.1.3.2 и 9.2.1.3.3.
 9.2.1.6. Разстоянието Δ x трябва да бъде 4 mm.
 9.2.1.7. Предното стъкло трябва да бъде


text:
разположено при същия ъгъл на наклона, както върху превозното средство.
 9.2.1.8. Оста на проекцията в хоризонталната равнина трябва да бъде приблизително перпендикулярна на следата на предното стъкло в същата равнина.
 9.2.2. Измерванията се правят:
 9.2.2.1.
 За превозни средства от категория M1 в зона на изпитване А, разтегната до равнината, която симетрично разделя превозното средство, и в съответната част от предното стъкло, която е симетрична спрямо равнината, която симетрично разделя превозното средство по дължина, както и в намалената зона на изпитване B, съгласно точка 2.4 от приложение 18.
 9.2.2.2.
 За превозни средства от категории M и N, но различни от M1:
 а)
 в зона I, определена в точка 9.2.5.2 от настоящото приложение, за превозни средства от категории M2, M3, N2 и N3;
 б)
 или в зона I, определена в точка 9.2.5.2 от настоящото приложение, или в зона на изпитване А, разширена до средната надлъжна равнина на превозното средство, и в съответната част от предното стъкло, която е симетрична спрямо средната надлъжна равнина на превозното средство, както и в намалената зона на изпитване В, съгласно точка 2.4 от приложение 18 за превозни средства от категория N1.
 9.2.2.3.
 При селскостопански и горски трактори и при превозни средства за строителни площадки, за които не е възможно да се определи зона I, в зона I', определена в точка 9.2.5.3 от настоящото приложение.
 9.2.2.4.
 Тип превозно средство
 Изпитването трябва да се повтори, ако предното стъкло е предназначено за монтиране на тип превозно средство, при което полето на видимост напред се различава от полето на видимост, за което е одобрено предното стъкло.
 9.2.3. Индекси на значимост на второстепенните характеристики
 9.2.3.1. Вид на материала
 Полирано (плоско) стъкло
 Флоатно стъкло
 Листово стъкло
 1
 1
 2
 9.2.3.2. Други второстепенни характеристики
 Без приложение на второстепенни характеристики.
 9.2.4. Брой мостри
 За изпитване се представят четири мостри.
 9.2.5. Определяне на зоните
 9.2.5.1.
 Зони А и В от предните стъкла за категории M1 и N1 са определени в приложение 18 към настоящото правило.
 9.2.5.2.
 Зоните от предните стъкла за превозни средства от категории M и N, различни от M1, се определят въз основа на:
 9.2.5.2.1.
 точката на виждане, която е точката разположена на 625 mm над точката „R“ на седалката на водача във вертикалната равнина, успоредна на средната надлъжна равнина на превозното средство, за оет е предазначено предното стъкло, и минава през оста на кормилното колело. По-надолу точката на виждане е означена с „0“;
 9.2.5.2.2.
 правата ОQ, която представлява хоризонтална права, минаваща през точката на виждане 0, и перпендикуляра на средната надлъжна равнина на превозното средство;
 9.2.5.2.3.
 зона I е зоната от предното стъкло, ограничена от линиите на пресичане на предното стъкло със следните четири равнини:
 P1 —
 вертикална равнина, минаваща през 0 и образуваща ъгъл от 15° наляво от средната надлъжна равнина на превозното средство;
 P2 —
 вертикална равнина, симетрична на Р1 спрямо средната надлъжна равнина на превозното средство;
 Ако това е невъзможно (напр. при липса на равнината, която симетрично разделя превозното средство по дължина), Р2 е равнината, симетрична на Р1 по отношение на равнината, която симетрично разделя превозното средство по дължина, и


text:
която минава през точка 0.
 P3 —
 равнина, минаваща през правата OQ и образуваща ъгъл от 10° над хоризонталната равнина;
 P4 —
 равнина, минаваща през правата OQ и образуваща ъгъл от 8° под хоризонталната равнина.
 9.2.5.3.
 При селскостопански и горски трактори и при превозни средства за строителни площадки, за коио не е възможно да се определи зона I, зона I' се състои от цялата повърхност на предното стъкло.
 9.2.6. Тълкуване на резултатите
 Даден тип предно стъкло се счита за задоволителен по отношение на оптичното изкривяване, ако в четирите мостри, представени за изпитване, оптичното изкривяване не превишава за отделните зони стойностите, дадени по-долу.
 Категория превозно средство
 Зона
 Максимални стойности на оптичното изкривяване
 M1 и N1
 A – разтегната съгласно точка 9.2.2.1
 2' от дъгата
 B – приведена съгласно точка 2.4 от приложение 18
 6' от дъгата
 Категории M и N, различни от M1
 I
 2' от дъгата
 Други категории превозни средства
 I
 2' от дъгата
 9.2.6.1.
 За превозни средства от категории M и N не се правят измервания в зона по периферията с широчина 25 mm.
 9.2.6.2.
 За селскостопански и горски трактори и за превозни средства за строителни площадки не се правят измервания в зона по периферията с широчина 100 mm.
 9.2.6.3.
 При предни стъкла, разделени на две части, не се правят измервания в ивица с широчина 35 mm, измерена от ръба на стъклото, съседен на разделителната стойка.
 9.2.6.4.
 За всички части от зона I или зона А, които са на по-малко от 100 mm от ръба на предното стъкло, се допуска максимална стойност 6' от дъгата.
 9.2.6.5.
 В намалената зона за изпитване B, описана в точка 2.4 от приложение 18, могат да бъдат допуснати малки отклонения от изискванията, при условие че те и тяхното местоположение бъдат описани в протокола.
 9.3. Изпитване за определяне на изместването на вторичния образ
 9.3.1. Приложно поле
 Допускат се два метода на изпитване:
 изпитване с мишена, и
 изпитване с колиматор.
 Тези методи на изпитване могат, според конкретната необходимост, да се прилагат за одобрения, качествен контрол или оценка на изделията.
 9.3.1.1. Изпитване с мишена
 9.3.1.1.1. Апаратура
 Този метод предвижда зрително изследване на осветена мишена през безопасното стъкло. Мишената може да бъде конструирана така, че изпитването да може да се проведе на принципа оценка с „да“ или „не“.
 По възможност мишената трябва да съответства на един от следните типове: т.е. или:
 а)
 осветена пръстеновидна мишена, чийто външен диаметър D образува ъгъл от n дъгови минути в точка, разположена на х метра (фиг. 11 а), или
 б)
 осветена мишена от типа „пръстен и петно“ с такива размери, че разстоянието D от точка, разположена на ръба на петното, до най-близката точка от вътрешността на окръжността, образува ъгъл от n дъгови минути в точка, разположена на х метра (фигура 11 б), където:
 n е граничната стойност на изместването на вторичния образ,
 х е разстоянието между безопасното стъкло и мишената (не по-малко от 7 m),
 D се получава по формулата: D = x. tg n
 Осветената мишена се състои от светлинна кутия с приблизителни размери 300 mm × 300 mm × 150


text:
mm, чиято предна част от съображения за удобство е изработена от стъкло, облепено с черна непрозрачна хартия или покрито с матова черна боя.
 Кутията се осветява от подходящ светлинен източник. Вътрешността на кутията трябва да бъде покрита с матова бяла боя. Възможно е да бъде по-удобно да се използват мишени с друга форма като показаните на фигура 14. Приемливо е също така мишената да бъде заменена с проекционен апарат, а получените изображения да се наблюдават върху екран.
 9.3.1.1.2. Методика
 Безопасното стъкло се разполага при зададения ъгъл на наклона върху подходяща стойка по такъв начин, че наблюдението да се извършва в хоризонталната равнина, минаваща през центъра на мишената. Светлинната кутия трябва да се наблюдава в тъмно или полутъмно помещение през всяка част на изследваната зона, за да могат да бъдат открити всички възможни вторични изображения на осветената мишена. Предното стъкло трябва да се завърти както е необходимо, за да се гарантира запазване на необходимото направление на наблюдението. За наблюдението може да се използва зрителна тръба.
 9.3.1.1.3. Представяне на резултатите
 Определя се дали:
 при използване на мишената а) (вж. фигура 11 а) е налице разделяне между първичния и вторичния образ на пръстена, т.е. дали е превишена граничната стойност n, или
 при използване на мишената б) (вж. фигура 11 б) вторичният образ на петното излиза отвъд точката на допиране до вътрешния ръб на пръстена, т.е. дали е превишена граничната стойност n.
 Фигура 11
 Размери на мишените
 Фигура 12
 Конфигурация на апаратурата
 Фигура 13
 Оборудване за изпитването с колиматор
 (1)
 Ел. крушка
 (2)
 Събирателна леща с апертура > 8,6 mm
 (3)
 Екран от матово стъкло с отвор > апертурата на събирателната леща
 (4)
 Цветен филтър с централен отвор с диаметър приблизително 0,3 mm, диаметър на филтъра > 8,6 mm
 (5)
 Пластина с полярни координати с диаметър > 8,6 mm
 (6)
 Ахроматична леща, f ≥ 86 mm, апертура 10 mm
 (7)
 Ахроматична леща, f ≥ 86 mm, апертура 10 mm
 (8)
 Черна точка с диаметър приблизително 0,3 mm
 (9)
 Ахроматична леща, f = 20 mm, апертура < 10 mm
 9.3.1.2. Изпитване с колиматор
 При необходимост се прилага методиката, описана в тази точка.
 9.3.1.2.1. Апаратура
 Оборудването се състои от колиматор и телескоп и може да бъде конфигурирано в съответствие с фигура 13. Може да се използва и всякаква друга еквивалентна оптична система.
 9.3.1.2.2. Методика
 Колиматорът създава в безкрайността образа на полярна координатна система с ярка точка в центъра (вж. фигура 14).
 Във фокалната равнина на използвания за наблюденията телскоп върху оптичната ос се разполага малка непрозрчна точка, диаметърът на която е малко по-голям от размера на проектираната ярка точка, поради което тази точка засенчва ярката точка.
 Когато между телескопа и колиматора бъде разположен образец за изпитване, който генерира вторичен образ, на известно разстояние от центъра на полярнта координатна системата се появява втора ярка точка с по-маа яркост. Изместването на вторичния образ може да бъде отчетено като разстоянието между точките, наблюдавани с помощта на телескопа (вж. фигура 14). (Разстоянието между тъмното петно и ярката точка в центъра на полярната координатна система представлява оптичното отклонение.)
 9.3.1.2.3. Представяне на


text:
резултатите
 Първоначално безопасното стъкло се изследва чрез елементарно преглеждане, за да се определи участъкът, генериращ най-силния вторичен образ. След това този участък се изследва с помощта на колиматорната система под съответния ъгъл на падане. Измерва се максималното изместване на вторичния образ.
 9.3.1.3. Направлението на наблюдение в хоризонталната равнина трябва да се поддържа приблизително перпендикулярно спрямо линията на пресичане на предното стъкло със същата равнина.
 9.3.2. Измерванията се извършват в зоните, определени в точка 9.2.2 по-горе за различните категории превозни средства.
 9.3.2.1. Тип превозно средство
 Изпитването трябва да се повтори, ако предното стъкло е предназначено за монтиране на тип превозно средство, при което полето на видимост напред се различава от полето на видимост, за което е одобрено предното стъкло.
 9.3.3. Индекси на значимост на второстепенните характеристики
 9.3.3.1. Вид на материала
 Полирано (плоско) стъкло
 Флоатно стъкло
 Листово стъкло
 1
 1
 2
 9.3.3.2. Други второстепенни характеристики
 Без приложение на второстепенни характеристики.
 9.3.4. Брой мостри
 За изпитване се представят четири мостри.
 Фигура 14
 Пример за наблюдение по метода на изпитване с колиматор
 9.3.5. Тълкуване на резултатите
 Даден тип предно стъкло се счита за задоволителен по отношение на изместването на вторичния образ, ако в четирите мостри, представени за изпитване, изместването на вторичния образ от първичния не превишава стойностите за отделните зони, дадени по-долу.
 Категория на превозното средство
 Зона
 Максимални стойности на изместването на първичния и вторичния образ
 M1 и N1
 A – разтегната съгласно точка 9.2.2.1
 15' от дъгата
 B – намалена съгласно точка 2.4 от приложение 18
 25' от дъгата
 Категории M и N, различни от M1
 I
 15' от дъгата
 Други категории превозни средства
 I
 15' от дъгата
 9.3.5.1.
 За превозни средства от категории M и N не се правят измервания в зона по периферията с широчина 25 mm.
 9.3.5.2.
 За селскостопански и горски трактори и за превозни средства за строителни площадки не се правят измервания в зона по периферията с широчина 100 mm.
 9.3.5.3.
 При предни стъкла, разделени на две части, не се правят измервания в ивица с ширина 35 mm, измерена от ръба на стъклото, съседен на разделителната стойка.
 9.3.5.4.
 За всички части от зона I или зона А, които са на по-малко от 100 mm от ръба на предното стъкло, се допуска максимална стойност 25' от дъгата.
 9.3.5.5.
 В намалената зона за изпитване В, описана в точка 2.4 от приложение 18, могат да бъдат допуснати малки отклонения от изискванията, при условие че те и тяхното местоположение бъдат описани в протокола.
 9.4. Изпитване за определяне на цветовете
 Ако предното стъкло е оцветено в зоните, определени в точки 9.2.5.1, 9.2.5.2 или 9.2.5.3, четири предни стъкла се подлагат на проверка за различимост на следните цветове:
 бяло, селективно жълто, червено, зелено, синьо, автомобилно жълто.
 10. ИЗПИТВАНЕ НА ОГНЕУСТОЙЧИВОСТ
 10.1. Цел и приложно поле
 Този метод дава възможност за определяне на скоростта на хоризонталното горене на материалите, използвани в пътническите отделения на моторните превозни средства (напр. леки автомобили, камиони, автомобили тип комби, автобуси), след излагане на въздействието на неинтензивен пламък.
 Методът дава възможност за изпитване на материалите и компонентите на вътрешното обзавеждане на тракторите поотделно


text:
или в комбинации с дебелина до 13 mm. Той се използва за оценка на еднотипността на производствените партиди от гледна точка на тяхната огнеустойчивост.
 Поради многобройните различия между реалните експлоатационни условия (приложение и ориентиране в превозното средство, условия на употреба, източник на възпламеняване и т.н.) и тук предписаните стриктни условия за провеждането на изпитванията не може да се счита, че този метод е подходящ за оценка на всички реални характеристики на горене в превозното средство.
 10.2. Определения
 10.2.1.
 Скорост на горене: отношението между изгорялото разстояние, измерено в съответствие с този метод, и времето, необходимо за изгарянето на това разстояние. Дава се в милиметри за минута.
 10.2.2.
 Композитен материал: материал, който се състои от няколко слоя от сходни или различни материали, съединени плътно помежду си чрез слепване, свързване, обвиване, заваряване и т.н.
 Когато различни материали са свързани през определена стъпка (напр. чрез зашиване, високочестотно заваряване, занитване), за да се даде възможност за подготовка на отделни мостри в съответствие с точка 10.5 по-долу, тези материали не се разглеждат като композитни.
 10.2.3.
 Открита повърхност: повърхността, която е обърната към вътрешността на пътническото отделение, когато материалът е монтиран в превозното средство.
 10.3. Принцип
 Мострата се разполага хоризонтално в U-образния държател и се подлага на въздействието на пламък с предварително известно нискоенергийно съдържание в продължение на 15 секунди в горивна камера, като пламъкът въздейства върху свободния край на мострата. Посредством изпитването се определя дали и в кой момент изгасва пламъкът, или времето, необходимо на пламъка да измине определено разстояние.
 10.4. Апаратура
 10.4.1. Горивна камера (фигура 15), за предпочитане изработена от неръждаема стомана, с показаните на фигура 16 размери.
 На предната страна на камерата е монтирано огнеупорно наблюдателно стъкло, което може да покрива цялата предна страна и което може да бъде изработено като панел за достъп.
 В долната част на камерата има вентилационни отвори, а от всички страни отгоре има вентилационни прорези. Горивната камера стои върху четири крачета с височина 10 mm. Камерата може да има отвор в единия си край за пропускане на държателя, в който е захваната изпитваната проба; в противоположния край има отвор за захранването с газ. Стопилката от материала се събира в тавичка (вж. фигура 17), която е поставена на дъното на камерата между вентилационните отвори, но без да ги закрива.
 Фигура 15
 Примерна горивна камера с държател за мострата и тавичка за събиране на стопилката
 10.4.2. Държател за пробата, състоящ се от две U-образни метални планки или рамки, изработени от корозионноустойчив материал. Размерите са дадени на фигура 18.
 Долната планка е снабдена с щифтове, а горната — със съответстващи на тях отвори с цел да се осигури равномерно поддържане на мострата. Щифтовете служат и като измервателни точки в началото и в края на изгорялото разстояние.
 Върху долната U-образна планка се монтира опора под формата на топлоустойчив тел с диаметър 0,25 mm, която пресича планката през интервал 25 mm (вж. фигура 19).
 Равнината, в която лежи долната страна на мострата, трябва да бъде на 178 mm над подовата плоча. Разстоянието между предния ръб на държателя за мострата и края на камерата трябва


text:
да бъде 22 mm; разстоянието между надлъжните страни на държателя за мострата и стените на камерата трябва да бъде 50 mm (навсякъде са дадени вътрешните размери). (вж. фигури 15 и 16).
 10.4.3. Газова горелка
 Малкият източник на запалване представлява бунзенова горелка с вътрешен диаметър 9,5 mm. Разположена е в изпитвателния шкаф така, че центърът на дюзата ѝ да се намира на 19 mm под центъра на долния ръб на отворения край на мострата (вж. фигура 16).
 10.4.4. Газ за изпитването
 Осигуряваният за горелката газ трябва да има калоричност около 38 MJ/m3 (напр. природен газ).
 10.4.5. Метален гребен с дължина най-малко 110 mm с между седем и осем гладки заоблени зъба на разстояние 25 mm един от друг.
 Фигура 16
 Примерна горивна камера
 Фигура 17
 Стандартна тавичка за събиране на стопилката
 Фигура 18
 Примерен държател за мострата
 Фигура 19
 Част от примерна долна U-образна планка с разположена телена опора
 10.4.6. Хронометър, работещ с грешка не по-голяма от 0,5 секунди
 10.4.7. Камина
 Горивната камера може да се разположи в камина, при условие че вътрешният обем на камината е между 20 и 110 пъти по-голям от обема на горивната камера, и при условие че нито височината, нито широчината или дължината на камината не превишава с повече от 2,5 пъти който и да било от останалите два размера.
 Преди изпитването се измерва вертикалната скорост на преминаващия през камината въздух на разстояние 100 mm преди и след крайното положение, в което се разполага горивната камера. Тази скорост трябва да бъде между 0,10 и 0,30 m/s, за да се предотвратят вероятните неудобства, които въздействието на продуктите на горенето може да има върху провеждащия изпитването. Възможно е да се работи с камина с естествена вентилация и подходяща скорост на въздуха.
 10.5. Мостри
 10.5.1. Форма и размери
 Формата и размерите на мострите са дадени на фигура 20. Дебелината на мострата съответства на дебелината на изпитваното изделие. Тя не трябва да бъде по-голяма от 13 mm. Ако начинът на вземане на мострите позволява, мострата трябва да бъде с едно и също напречно сечение по цялата си дължина. Ако формата и размерите на изделието не позволяват да се снеме мостра с дадения размер, се спазват следните минимални размери:
 а)
 за мостри с широчина между 3 и 60 mm дължината трябва да бъде 356 mm. В този случай материалът се подлага на изпитване по ширината на изделието;
 б)
 за мостри с широчина от 60 до 100 mm, дължината трябва да бъде най-малко 138 mm. В този случай потенциалното изгоряло разстояние отговаря на дължината на мострата, като измерването започва в първата точка за измерване;
 в)
 мострите с широчина по-малка от 60 mm и дължина по-малка от 356 mm и мострите с широчина между 60 и 100 mm и дължина под 138 mm, както и мострите с широчина под 3 mm, не могат да се изпитват по този метод.
 Фигура 20
 Мостра
 10.5.2. Вземане на мостри
 От изпитвания материал се вземат най-малко пет мостри. При материали с различна скорости на горене в различните направления (установени от предварителни изпитвания) петте (или повече) мостри се