text:
Дебит на проследяващ газ
 ρ
 ρ
 kg/m3
 Масова плътност
 ρ
 e
 kg/m3
 Плътност на отработилите газове
 r
 —
 Съотношение между наляганията
 r
 d
 DR
 —
 Коефициент на разреждане (2)
 Ra
 μm
 Средна грапавост на повърхността на изпитване
 RH
 %
 Относителна влажност
 r
 D
 β
 m/m
 Отношение между диаметри (системи с CVS)
 r
 p
 —
 Отношение на налягане на дозвукова тръба на Вентури
 Re
 Re
 #
 —
 Число на Рейнолдс
 S
 K
 Константа на Съдърланд
 σ
 σ
 —
 Стандартно отклонение
 T
 T
 °C
 Температура
 T
 Nm
 Въртящ момент на двигателя
 T
 a
 K
 Абсолютна температура
 t
 t
 s
 Време
 Δt
 Δt
 s
 Период
 u
 —
 Съотношение между плътностите на газовия компонент и отработилите газове
 V
 V
 m3
 Обем
 V
 0
 m3/r
 PDP газов обем, изпомпван за оборот
 W
 W
 kWh
 Работа
 W
 act
 W
 act
 kWh
 Действителна работа на цикъла за цикъла на изпитване
 WF
 WF
 —
 Тегловен коефициент
 w
 w
 g/g
 Съотношение на маси
 mol/mol
 Средна концентрация, усреднена спрямо потока
 X
 0
 K
 s
 s/об.
 Еталонна работа при изпитвателния цикъл X0 m3/r
 y
 —
 Обща променлива
 Средноаритметично
 ПЗ
 —
 Коефициент на свиваемост
 1.2. ИНДЕКСИ
 Приложение А.1
 (4)
 Допълнение A.2
 Количество
 act
 act
 Действително количество
 i
 Моментно измерване (напр. 1 Hz)
 i
 Член от последователност
 1.3. ОЗНАЧЕНИЯ И СЪКРАЩЕНИЯ ЗА ХИМИЧНИТЕ КОМПОНЕНТИ (ИЗПОЛЗВАНИ СЪЩО И КАТО ИНДЕКСИ)
 Допълнение A.1
 Допълнение A.2
 Количество
 Ar
 Ar
 Аргон
 C1
 C1
 Въглеводород, еквивалентен на въглеводород 1
 CH4
 CH4
 Метан
 C2H6
 C2H6
 Етан
 C3H8
 C3H8
 Пропан
 CO
 CO
 Въглероден моноксид
 CO2
 CO2
 Въглероден диоксид
 H
 Атомарен водород
 H2
 Молекулен водород
 HC
 HC
 Въглеводороди
 H2O
 H2O
 Вода
 He
 Хелий
 N
 Атомарен азот
 N2
 Молекулен азот
 NOX
 NOX
 Азотни оксиди
 НЕ
 НЕ
 Азотен оксид
 NO2
 NO2
 Азотен диоксид
 O
 Атомарен кислород
 PM
 PM
 Твърди частици
 S
 S
 Сяра
 1.4. ОЗНАЧЕНИЯ И СЪКРАЩЕНИЯ ЗА СЪСТАВ НА ГОРИВОТО
 Допълнение A.1
 (5)
 Допълнение A.2
 (6)
 Количество
 w
 C
 (7)
 w
 C
 (7)
 Въглеродно съдържание в горивото, масова част [g/g] или [% маса]
 w
 H
 w
 H
 Водородно съдържание в горивото, масова част [g/g] или [% маса]
 w
 N
 w
 N
 Азотно съдържание в горивото, масова част [g/g] или [% маса]
 w
 O
 w
 O
 Кислородно съдържание в горивото, масова част [g/g] или [% маса]
 w
 S
 w
 S
 Сярно съдържание в горивото, масова част [g/g] или [% маса]
 α
 α
 Атомно отношение на водород към въглерод (H/C)
 ε
 β
 Атомно отношение кислород/въглерод (O/C) (8)
 γ
 γ
 Атомно отношение на сяра към въглерод (S/C)
 δ
 δ
 Атомно отношение на азот към въглерод (N/C)
 (1) Вж. долните индекси, напр.:
 за масовия дебит на сухия въздух,
 за масовия дебит на горивото и т.н.
 (2) Коефициент на разреждане r
 d в допълнение A.1 и КР в допълнение A.2: означенията са различни, но имат едно и също значение и се използват в едни и същи формули. Коефициент на разреждане D в допълнение A.1 и x
 dil в допълнение A.2: означенията са различни, но имат едно и също физическо значение; във формула (A.5-129) е показано отношението между x
 dil и DR.
 (3) t.b.d. = подлежи на уточняване.


text:
(4) В Допълнение A.1 значението на индекса се определя от свързаното с него количество; например долен индекс „d“може да указва база сух газ, както е в „c
 d = концентрация на база сух газ“, въздух за разреждане, както е в „p
 d = налягане на насищане на парите във въздуха за разреждане“или „kw,d = корекционен коефициент за въздуха за разреждане при преминаване от база сух към база влажен газ“или отношение на разреждане като в „rd“.
 (5) Отнася се за гориво с химическа формула CH
 α
 O
 ε
 N
 δ
 S
 γ.
 (6) Отнася се за гориво с химическа формула CH
 α
 O
 β
 S
 γ
 N
 δ.
 (7) Масова част w, придружавана от означението за химичния компонент под формата на долен индекс.
 (8) Следва да се обърне внимание на различните значения на означението β в двете точки с изчисления на емисиите: в Допълнение A.1 то се отнася за гориво с химична формула CH
 α
 S
 γ
 N
 δ
 O
 ε
 (тоест формулата C
 β
 H
 α
 S
 γ
 N
 δ
 O
 ε
 в която β = 1, като се приема, че има един въглероден атом на молекула), докато в Допълнение A.2 то се отнася до отношението кислород към въглерод с формула CH
 α
 O
 β
 S
 γ
 N
 δ
 . В този случай β от Допълнение A.2 съответства на ε от Допълнение A.1.
 ДОПЪЛНЕНИЕ А.1
 ИЗЧИСЛЯВАНЕ НА ЕМИСИИТЕ ВЪЗ ОСНОВА НА МАСАТА
 A.1.1. Измерване на газообразните емисии в неразредени отработили газове
 A.1.1.1. Изпитвания с цикъл NRSC с дискретни режими
 Интензивността на газообразните емисии q
 mgas,i [g/h] за всеки режим i от изпитването със стабилни състояния се изчислява, като се умножи концентрацията на газообразните емисии по техния съответен поток, както следва:
 (A.5-1)
 където:
 k
 =
 1 за cgasr,w,i в [ppm] и k = 10 000 за cgasr,w,i в [обемни %]
 kh
 =
 NOX корекционен коефициент [-], за изчисляване на емисиите на NOX (вж. точка A.1.1.4.)
 ugas
 =
 специфичен за компонента коефициент или отношение между плътността на газообразния компонент и на отработилите газове [-]
 q
 mew,i
 =
 масов дебит на отработилите газове в режим i на база влажен газ [kg/s]
 c
 gas,i
 =
 gконцентрация на емисиите в неразредените отработили газове в режим i на база влажен газ в [ppm] или [обемни %]
 A.1.1.2. Изпитвателни цикли с преходни и стабилни състояния и линейни преходи между тях
 Общата маса на газообразни емисии за дадено изпитване mgas
 [g/test] се изчислява, като се умножат синхронизираните по време стойности на моментните концентрации и потоците отработили газове и като се интегрират за цикъла на изпитване посредством уравнение (A.5-2):
 (A.5-2)
 където:
 f
 =
 честота на вземане проби [Hz]
 k
 h
 =
 NOX корекционен коефициент за NOx [-], който се прилага само при изчисляване на емисиите от NOХ
 k
 =
 1 за cgasr,w,i в[ppm] и k = 10 000 за cgasr,w,i
 в [обемни %]
 u
 gas
 =
 коефициент в зависимост от компонента [-] (вж. точка A.1.1.5).
 N
 =
 брой на измерванията [-]
 q
 mew,i
 =
 моментен масов дебит на отработилите газове на база влажен газ [kg/s]
 c
 gas,i
 =
 моментна

type: contracts

jurisdiction: EU


text:
концентрация на емисиите в неразредените отработили газове на база влажен газ в [ppm] или [обемни %].
 A.1.1.3. Преобразуване на концентрацията за сух газ в концентрация за влажен газ
 Ако емисиите се измерват на база сух газ, измерената концентрация c
 d на база сух газ се преобразува в концентрация c
 w на база влажен газ посредством уравнение (A.5-3):
 (A.5-3)
 където:
 k
 w
 =
 коефициент за преобразуване от сух към влажен газ [-]
 c
 d
 =
 концентрация на емисиите на база сух газ в [ppm] или [обемни %].
 При пълно изгаряне коефициентът за преобразуване от сух към влажен газ за неразредените отработили газове се записва като k
 w,a [-] и се изчислява посредством уравнение (A.5-4):
 (A.5-4)
 където:
 H
 a
 =
 влажност на входящия въздух [g H2O/kg сух въздух]
 q
 mf,i
 =
 моментен дебит на горивото [kg/s]
 q
 mad,i
 =
 моментен дебит на сухия входящ въздух [kg/s]
 p
 r
 =
 налягане на водата след охладителя [kPa]
 p
 b
 =
 общо барометрично налягане [kPa]
 w
 H
 =
 водородно съдържание на горивото [% маса]
 k
 f
 =
 допълнителен обем за горенето [m3/kg гориво]
 със:
 (A.5-5)
 където:
 w
 H
 =
 водородно съдържание на горивото [% маса]
 w
 N
 =
 азотно съдържание на горивото [% маса]
 w
 O
 =
 кислородно съдържание на горивото [% маса]
 В уравнение (A.5-4) отношението
 може да се приеме за равно на:
 (A.5-6)
 При непълно изгаряне (богати горивовъздушни смеси) и при изпитвания за определяне на емисиите без пряко измерване на въздушния поток се предпочита използването на втори метод на изчисляване на k
 w,a:
 (A.5-7)
 където:
 c
 CO2
 =
 концентрация на СО2 в неразредените отработили газове на база сух газ [обемни %]
 c
 CO
 =
 концентрация на CO в неразредените отработили газове на база сух газ [ppm]
 p
 r
 =
 налягане на водата след охладителя [kPa]
 p
 b
 =
 общо барометрично налягане [kPa]
 α
 =
 моларно отношение въглерод/водород [-]
 k
 w1
 =
 влага във входящия въздух [-]
 (A.5-8)
 A.1.1.4. Корекция на NOХ за влажност и температура
 Тъй като емисиите на NOХ зависят от състоянието на околния въздух, концентрацията на NOХ се коригира за температурата и влажността на околния въздух с коефициентите kh,D или kh,G [-], дадени в уравнения (A.5-9) и (A.5-10). Тези коефициенти са валидни за влажност в обхвата 0 — 25 g H2O/kg сух въздух.
 а) За двигатели със запалване чрез сгъстяване
 (A.5-9)
 б) За двигатели с искрово запалване
 (A.5-10)
 където:
 H
 a
 =
 влажност на входящия въздух [g H2O/kg сух въздух]
 A.1.1.5 Специфичен коефициент по компоненти u
 Две процедури изчисляване са описани в точки A.1.1.5.1 и A.1.1.5.2. Процедурата от точка A.1.1.5.1 е по-пряка, тъй като използва табулирани стойности на u за съотношението между плътностите на компонент и на отработилите газове. Процедурата от точка A.1.1.5.2 е по-точна за качества на горивата, които се отклоняват от спецификациите в приложение 6, но изисква анализ на елементите в състава на горивото.
 A.1.1.5.1 Таблични стойности
 Стойностите за u
 gas, получени чрез прилагане на някои опростявания (допусканията за стойността на λ и за условията относно входящия въздух, посочени в таблица A.5-1) към уравненията, посочени в точка A.1.1.5.2, са


text:
дадени в таблица A.5-1.
 Таблица A.5-1
 Стойности u за неразредените отработили газове и плътности на компонентите (за концентрация на емисиите, изразена в ppm)
 Гориво
 ρe
 Природен газ
 NOX
 CO
 HC
 CO2
 O2
 CH4
 ρgas [kg/m3]
 2,053
 1,250
 (1)
 1,9636
 1,4277
 0,716
 ugas
 б
 (2)
 дизелово гориво (газьол за извънпътна техника);
 1,2943
 0,001586
 0,000966
 0,000482
 0,001517
 0,001103
 0,000553
 Етанол за едногоривни двигатели със самовъзпламеняване (ED95)
 1,2768
 0,001609
 0,000980
 0,000780
 0,001539
 0,001119
 0,000561
 Природен газ/биометанв
 (3)
 1,2661
 0,001621
 0,000987
 0,000528 (4)
 г
 0,001551
 0,001128
 0,000565
 Пропан
 1,2805
 0,001603
 0,000976
 0,000512
 0,001533
 0,001115
 0,000559
 Бутан
 1,2832
 0,001600
 0,000974
 0,000505
 0,001530
 0,001113
 0,000558
 ВНГд
 (5)
 1,2811
 0,001602
 0,000976
 0,000510
 0,001533
 0,001115
 0,000559
 Бензин (E10)
 1,2931
 0,001587
 0,000966
 0,000499
 0,001518
 0,001104
 0,000553
 Етанол (E85)
 1,2797
 0,001604
 0,000977
 0,000730
 0,001534
 0,001116
 0,000559
 A.1.1.5.2. Изчислени стойности
 Специфичният за компонента коефициент u
 gas,i може да се изчисли чрез отношението между плътността на компонента и на отработилите газове или, като алтернатива, чрез съответното отношение на моларните маси [уравнения (A.5-11) или (A.5-12)]:
 (A.5-11)
 или
 (A.5-12)
 където:
 M
 gas
 =
 моларна маса на газовия компонент [g/mol]
 M
 e,i
 =
 моментна моларна маса на неразредените отработили газове за влажен въздух [g/mol]
 ρgas
 =
 е плътност на газовия компонент, [kg/m3]
 ρe,i
 =
 моментна плътност на влажните неразредени отработили газове [kg/m3]
 За гориво с общ състав CH
 α
 O
 ε
 N
 δ
 S
 γ
 моларната маса на отработилите газове M
 e,i се получава при допускане на пълно изгаряне и се изчислява посредством уравнение (A.5-13):
 (A.5-13)
 където:
 q
 mf,i
 =
 моментен масов дебит на горивото на база влажен газ [kg/s]
 q
 maw,i
 =
 моментен масов дебит на входящия въздух на база влажен газ [kg/s]
 α
 =
 моларно отношение водород/въглерод [-]
 δ
 =
 моларно отношение азот/въглерод [-]
 ε
 =
 моларно отношение кислород/въглерод [-]
 γ
 =
 атомно отношение сяра/въглерод [-]
 H
 a
 =
 влажност на входящия въздух [g H2O/kg сух въздух]
 M
 a
 =
 моларна маса на сухия входящ въздух = 28,965 g/mol
 Моментната плътност на неразредените отработили газове r
 e,i
 [kg/m3] се изчислява посредством уравнение (A.5-14):
 (A.5-14)
 където:
 q
 mf,i
 =
 моментен масов дебит на горивото [kg/s]
 q
 mad,i
 =
 моментен масов дебит на сухия входящ въздух [kg/s]
 H
 a
 =
 влажност на входящия въздух [g H2O/kg сух въздух]
 k
 f
 =
 допълнителен обем за горенето [m3/kg гориво] (вж. уравнение A.5-5).
 A.1.1.6. Масов дебит на отработилите газове
 A.1.1.6.1. Метод за измерване на дебита на въздуха и на горивото
 Методът включва измерване на въздушния поток и потока на горивото с подходящи дебитомери. Моментният масов дебит на влажните отработили газове q
 mew,i
 [kg/s] се изчислява посредством уравнение (A.5-15):
 (A.5-15)
 където:
 q
 maw,i
 =
 моментен масов дебит на влажния входящ въздух [kg/s]
 q
 mf,i
 =
 моментен масов дебит на горивото [kg/s]
 A.1.1.6.2. Метод за измерване с използване на индикаторен газ
 Той включва измерване на концентрацията на индикаторен газ в отработилите газове. Моментният поток на отработилите газове q
 mew,i [kg/s] се изчислява посредством уравнение (A.5-16):
 (A.5-16)
 където:
 q
 Vt
 =
 дебит на индикаторния газ [m3/s]
 c
 mix,i
 =
 моментна концентрация на индикаторния газ след смесване [ppm]
 r
 e
 =
 плътност


text:
на неразредените отработили газове [kg/m3]
 c
 b
 =
 фонова концентрация на индикаторния газ във входящия въздух [ppm].
 Фоновата концентрация на индикаторния газ c
 b може да бъде определена чрез усредняване на фоновата концентрация, измерена непосредствено преди и след провеждане на изпитването. Когато фоновата концентрация е по-малка от 1% от концентрацията на индикаторния газ след смесване c
 mix,i
 при максимална стойност на дебита на отработилите газове, тя може да се пренебрегне.
 A.1.1.6.3. Метод за измерване на въздушния поток и съотношението въздух — гориво
 Той включва изчисление на масата на отработилите газове от въздушния поток и съотношението въздух — гориво. Моментният масов дебит на отработилите газове q
 mew,i
 [kg/s] се изчислява посредством уравнение (A.5-17):
 (A.5-17)
 със:
 (A.5-18)
 (A.5-19)
 където:
 q
 maw,i
 =
 масов дебит на влажния входящ въздух [kg/s]
 A/F
 st
 =
 стехиометрично отношение въздух—гориво [-]
 li
 =
 коефициент на моментния излишък на въздух [-]
 c
 COd
 =
 концентрация на CO в неразредените отработили газове на база сух газ [ppm]
 c
 CO2d
 =
 концентрация на СО2 в неразредените отработили газове на база сух газ [%]
 c
 HCw
 =
 концентрация на HC в неразредените отработили газове на влажна база [ppm C1]
 α
 =
 моларно отношение водород/въглерод [-]
 δ
 =
 моларно отношение азот/въглерод [-]
 ε
 =
 моларно отношение кислород/въглерод [-]
 γ
 =
 атомно отношение сяра/въглерод [-]
 A.1.1.6.4. Метод на въглеродния баланс, едностепенна процедура
 Посоченото по-долу като уравнение (A.5-20) едностепенно уравнение може да се използва за изчисляването на масовия дебит на влажните обработили газове q
 mew,i
 [kg/s]:
 (A.5-20)
 като въглеродният коефициент f
 c [-] се получава от:
 (A.5-21)
 където:
 q
 mf,i
 =
 моментен масов дебит на горивото [kg/s]
 w
 C
 =
 съдържание на въглерод в горивото [% от масата] (вж. уравнение A.5-82 от точка A.2.3.3.1 или таблица A.2.1)
 H
 a
 =
 влажност на входящия въздух [g H2O/kg сух въздух]
 k
 fd
 =
 допълнителен обем за горенето на база сух газ [m3/kg гориво]
 c
 CO2d
 =
 концентрация на сух CO2 в неразредените отработили газове [%]
 c
 CO2d,a
 =
 концентрация на сух CO2 в околния въздух [%]
 c
 COd
 =
 концентрация на сух CO в неразредените отработили газове [ppm]
 c
 HCw
 =
 концентрация на влажни въглеводороди (HC) в неразредените отработили газове [ppm]
 а коефициентът k
 fd [m3/kg гориво] се изчислява посредством уравнение (A.5-22) на база сух газ чрез изваждане на водата, образувана при горенето, от k
 f :
 (A.5-22)
 където:
 k
 f
 =
 специфичен коефициент за вида гориво от формула (A.5-5) [m3/kg гориво]
 w
 H
 =
 водородно съдържание на горивото [% маса]
 A.1.2. Разредени газообразни емисии
 A.1.2.1. Маса на газообразните емисии
 Масовият дебит на отработилите газове се измерва или посредством система за вземане на проби при постоянен обем (CVS), при която може да се използва обемна помпа (PDP), тръба на Вентури със свръхзвукова (критична) скорост на флуида (CFV) или тръба на Вентури с дозвукова скорост на флуида (SSV).
 При системите с постоянен масов поток (тоест с топлообменник) масата на замърсителите m
 gas [g/test] се определя посредством следното уравнение (A.5-23):
 (A.5-23)
 където:
 u
 gas
 =
 е отношението между плътността на компонента на отработилите газове и плътността на въздуха,


text:
както е посочено в таблица A.1.2 или е изчислено посредством уравнение (A.5-34) [-]
 c
 gas
 =
 средноаритметична коригирана за фон концентрация на компонента на база влажен газ, съответно в [ppm] или [обемни %]
 k
 h
 =
 корекционен коефициент за NOХ [-], който се прилага само при изчисляване на емисиите от NOХ
 k
 =
 1 за c
 gasr,w,i
 в [ppm], k = 10 000 за c
 gasr,w,i
 в [обемни %]
 m
 ed
 =
 обща маса разредени отработили газове за цикъла [kg/test].
 При системи с компенсиране на потока (без топлообменник) масата на замърсителите m
 gas [g/test] се определя, като се изчислят моментните масови емисии, чрез интегриране и чрез корекция за фон посредством уравнение (A.5-24):
 (A.5-24)
 където:
 c
 e
 =
 концентрация на емисиите в разредените отработили газове на база влажен газ [ppm] или [обемни %]
 c
 d
 =
 концентрация на емисиите във въздуха за разреждане, на база влажен газ [ppm] или [обемни %]
 m
 ed,i
 =
 маса на разредените отработили газове през времеви интервал i [kg]
 m
 ed
 =
 обща маса разредени отработили газове за цикъла [kg]
 u
 gas
 =
 табличната стойност от таблица A.1.2. [-]
 D
 =
 коефициента на разреждане (вж. формула (А.5-28) от точка A.1.2.2.2) [-]
 k
 h
 =
 NOX корекционен коефициент за NOx [-], който се прилага само при изчисляване на емисиите от NOХ
 k
 =
 1 за c в [ppm], k = 10 000 за c в [обемни %]
 Концентрациите c
 gas, c
 e и c
 d могат да бъдат или стойностите, измерени в серия от проби (в торбичка, но не се разрешава за NOХ и HC), или да бъдат усреднени чрез интегриране на постоянни измервания. Стойността на m
 ed,i
 също трябва да бъде усреднена чрез интегриране за цикъла на изпитване.
 В уравненията по-долу е показано как се изчисляват необходимите количества (c
 e, u
 gas и m
 ed).
 A.1.2.2. Преобразуване на концентрацията за сух газ в концентрация за влажен газ
 Всички концентрации, определени в точка A.1.2.1, измерени на база сух газ, трябва да бъдат преобразувани в стойности на база влажен газ посредством уравнение (A.5-3).
 A.1.2.2.1. Разредени отработили газове
 Концентрациите на база сух газ се преобразуват в концентрации на база влажен газ чрез една от следните две уравнения [(A.5-25) или (A.5-26)], която се прилага към уравнение:
 (A.5-25)
 или
 (A.5-26)
 където:
 α
 =
 моларно отношение водород/въглерод в горивото [-]
 c
 CO2w
 =
 концентрация на CO2 в разредените отработили газове на база влажен газ [обемни %]
 c
 CO2d
 =
 концентрация на СО2 в разредените отработили газове на база сух газ [обемни %]
 При корекционния коефициент за преминаване от база сух към база влажен газ k
 w2 се взема предвид съдържанието на вода както във входящия въздух, така и във въздуха за разреждане, като той се изчислява посредством уравнение (A.5-27):
 (A.5-27)
 където:
 H
 a
 =
 влажност на входящия въздух [g H2O/kg сух въздух]
 H
 d
 =
 влажност на въздуха за разреждане [g H2O/kg сух въздух]
 D
 =
 коефициента на разреждане (вж. формула (А.5-28) от точка A.1.2.2.2) [-]
 A.1.2.2.2. Коефициент на разреждане
 Коефициентът на разреждане D [-] (необходим за корекцията за фон и за


text:
изчисляването на k
 w2) се изчислява посредством уравнение (A.5-28):
 (A.5-28)
 където:
 F
 S
 =
 стехиометричен коефициент [-]
 c
 CO2,e
 =
 концентрация на CO2 в разредените отработили газове на база влажен газ [обемни %]
 c
 HC,e
 =
 концентрацията на HC в разредените отработили газове за влажен въздух [ppm C1]
 c
 CO,e
 =
 концентрацията на CO в разредените отработили газове за влажен въздух [ppm]
 Стехиометричният коефициент се изчислява посредством уравнение (A.5-29):
 (A.5-29)
 където:
 α
 =
 моларно отношение водород/въглерод в горивото [-]
 Като алтернатива, когато съставът на горивото не е известен, може да се използват следните стехиометрични коефициенти:
 F
 S (diesel)
 =
 13,4
 FS
 (LPG)
 =
 11,6
 FS
 (NG)
 =
 9,5
 FS
 (E10)
 =
 13,3
 FS
 (E85)
 =
 11,5
 Ако се измерва непосредствено потокът на отработилите газове, коефициентът на разреждане D [-] може да се изчисли посредством уравнение (A.5-30):
 (A.5-30)
 Където:
 q
 VCVS
 =
 tе обемният дебит на разредените отработили газове [m3/s]
 q
 Vew
 =
 обемен дебит на неразредените отработили газове [m3/s]
 A.1.2.2.3. Разреждащ въздух
 (A.5-31)
 със
 (A.5-32)
 където:
 H
 d
 =
 влажност на въздуха за разреждане [g H2O/kg сух въздух]
 A.1.2.2.4. Определяне на концентрациите, коригирани с оглед на фоновите концентрации
 Средните фонови концентрации на газообразните замърсители в разреждащия въздух се изваждат от измерените концентрации, за да се получат нетните концентрации на замърсителите. Средните стойности на фоновите концентрации могат да се определят посредством метода на събиране на газови проби в торбичка или посредством постоянно измерване с интегриране. Използва се уравнение (A.5-33):
 (A.5-33)
 където:
 c
 gas
 =
 нетна концентрация на газообразния замърсител в [ppm] или [обемни %]
 c
 gas,e
 =
 концентрация на емисиите в разредените отработили газове на база влажен газ [ppm] или [обемни %]
 c
 d
 =
 концентрация на емисиите във въздуха за разреждане, на база влажен газ [ppm] или [обемни %]
 D
 =
 коефициента на разреждане (вж. формула (А.5-28) от точка A.1.2.2.2) [-]
 A.1.2.3. Специфичен коефициент по компоненти u
 Специфичният за компонента коефициент u
 gas на разредения газ може да се изчисли посредством уравнение (A.5-34) или да се вземе от таблица A.1.2; в таблица A.1.2 плътността на разредените отработили газове се приема равна на плътността на въздуха.
 (A.5-34)
 където:
 M
 gas
 =
 моларна маса на газовия компонент [g/mol]
 M
 d,w
 =
 моларна маса на разредените отработили газове [g/mol]
 M
 da,w
 =
 моларна маса на въздуха за разреждане [g/mol] (вж. уравнение (A.5-144) от точка A.2.9.3)
 M
 r,w
 =
 моларна маса на неразредените отработили газове [g/mol] (вж. точка A.5.5 от допълнение A.5 към приложение 5)
 D
 =
 коефициента на разреждане (вж. формула (А.5-28) от точка A.1.2.2.2) [-]
 Таблица A.1.2
 Стойности u за разредените отработили газове (за концентрация на емисиите, изразена в ppm) и плътности на компонентите
 Гориво
 ρe
 Природен газ
 NOX
 CO
 HC
 CO2
 O2
 CH4
 ρgas [kg/m3]
 2,053
 1,250
 (6)
 1,9636
 1,4277
 0,716
 ugas
 б
 (7)
 дизелово гориво (газьол за извънпътна техника);
 1,2943
 0,001586
 0,000966
 0,000482
 0,001517
 0,001103
 0,000553
 Етанол за специални двигатели със запалване чрез сгъстяване
 (ED95)
 1,2768
 0,001609
 0,000980
 0,000780
 0,001539
 0,001119
 0,000561
 Природен газ/биометанв
 (8)
 1,2661
 0,001621
 0,000987
 0,000528г
 (9)
 0,001551
 0,001128
 0,000565
 Пропан
 1,2805
 0,001603
 0,000976
 0,000512
 0,001533
 0,001115


text:
0,000559
 Бутан
 1,2832
 0,001600
 0,000974
 0,000505
 0,001530
 0,001113
 0,000558
 ВНГд
 (10)
 1,2811
 0,001602
 0,000976
 0,000510
 0,001533
 0,001115
 0,000559
 Бензин (E10)
 1,2931
 0,001587
 0,000966
 0,000499
 0,001518
 0,001104
 0,000553
 Етанол (E85)
 1,2797
 0,001604
 0,000977
 0,000730
 0,001534
 0,001116
 0,000559
 A.1.2.4. Изчисляване на масовия дебит на отработилите газове
 A.1.2.4.1. Система PDP-CVS
 Масата на разредените отработили газове за цикъла [kg/test] се изчислява посредством уравнение (A.5-35), при условие че температурата на разредените отработили газове m
 ed се поддържа в границите на ± 6 K по време на цикъла с помощта на топлообменник:
 (A.5-35)
 където:
 V
 0
 =
 обем на напомпвания газ за един оборот, при условия на изпитване [m3/об.]3/rev]
 n
 P
 =
 общ брой обороти на помпата за едно изпитване [об./изпитване]
 p
 p
 =
 абсолютно налягане на входа на помпата [kPa]
 =
 средна температура на разредените отработили газове на входа на помпата [K]
 1,293 kg/m3
 =
 плътност на въздуха при 273,15 K и 101,325 kPa
 Ако се използва система с компенсиране на потока (т.е. без топлообменник), масата на разредените отработили газове m
 ed,i
 [kg] през времевия интервал се изчислява посредством уравнение (A.5-36):
 (A.5-36)
 където:
 V
 0
 =
 обем на напомпвания газ за един оборот, при условия на изпитване [m3/об.]
 p
 p
 =
 абсолютно налягане на входа на помпата [kPa]
 n
 P,i
 =
 общият брой обороти на помпата за интервал от време i [об./Δt]
 =
 средна температура на разредените отработили газове на входа на помпата [K]
 1,293 kg/m3
 =
 плътност на въздуха при 273,15 K и 101,325 kPa
 A.1.2.4.2. Система CFV-CVS
 Масовият поток за цикъла m
 ed [g/test] се изчислява посредством уравнение (A.5-37), при условие че температурата на разредените отработили газове се поддържа в границите на ± 11 K по време на цикъла с помощта на топлообменник:
 (A.5-37)
 където:
 t
 =
 времетраене на цикъла [s]
 K
 V
 =
 коефициент на калибриране за тръба на Вентури със свръхзвукова скорост на флуида при стандартни условия
 p
 p
 =
 абсолютно налягане на входа на тръбата на Вентури [kPa]
 T
 =
 абсолютна температура на входа на тръбата на Вентури [K]
 1,293 kg/m3
 =
 плътност на въздуха при 273,15 K и 101,325 kPa
 Ако се използва система с компенсиране на потока (т.е. без топлообменник), масата на разредените отработили газове m
 ed,i
 [kg] през времевия интервал се изчислява посредством уравнение (A.5-38):
 (A.5-38)
 където:
 Dti
 =
 времеви интервал на изпитването [s]
 K
 V
 =
 коефициент на калибриране за тръба на Вентури със свръхзвукова скорост на флуида при стандартни условия
 p
 p
 =
 абсолютно налягане на входа на тръбата на Вентури [kPa]
 T
 =
 абсолютна температура на входа на тръбата на Вентури [K]
 1,293 kg/m3
 =
 плътност на въздуха при 273,15 K и 101,325 kPa
 A.1.2.4.3. Система SSV-CVS
 Масата на разредените отработили газове за цикъла m
 ed [kg/test] се изчислява посредством уравнение (A.5-39), при условие че температурата на разредените отработили газове се поддържа в границите на ± 11 K по време на цикъла с помощта на топлообменник:
 (A.5-39)
 Където:
 1,293 kg/m3
 =
 плътност на въздуха при 273,15 K и 101,325 kPa
 Δt
 =
 времетраене на цикъла [s]
 q
 VSSV
 =
 дебит на въздуха при нормални


text:
условия (101 325 kPa, 273,15 K) [m3/s]
 със
 (A.5-40)
 където:
 A
 0
 =
 набор от константи и преобразувания на мерни единици = 0,0056940
 d
 V
 =
 диаметър на стеснението на SSV [mm]
 C
 d
 =
 коефициент на изтичане на SSV [-]
 p
 p
 =
 абсолютно налягане на входа на тръбата на Вентури [kPa]
 T
 in,V
 =
 температура на входа на тръбата на Вентури [K]
 r
 p
 =
 отношение между абсолютното статично налягане в стеснението и абсолютното статично налягане на входа на SSV,
 [-]
 r
 D
 =
 отношение между диаметъра на стеснението на SSV и вътрешния диаметър на входящата тръба
 [-]
 Ако се използва система с компенсиране на потока (т.е. без топлообменник), масата на разредените отработили газове m
 ed,i
 [kg] през времевия интервал се изчислява посредством уравнение (A.5-41):
 (A.5-41)
 където:
 1,293 kg/m3
 =
 плътност на въздуха при 273,15 K и 101,325 kPa
 Dti
 =
 времеви интервал [s]
 qVSSV
 =
 обемен дебит на SSV [m3/s]
 A.1.3. Изчисляване на емисиите на прахови частици
 A.1.3.1. Цикли на изпитване с преходни режими (NRTC и LSI-NRTC) и със стабилни състояния и преходи между тях
 Масата на праховите частици се изчислява след корекция за архимедовата сила на масата на пробата от прахови частици съгласно точка 8.1.12.2.5 или приложение 4.
 A.1.3.1.1. Система за разреждане на част от потока
 A.1.3.1.1.1. Изчисление на основа на съотношението на пробата
 Емисиите на прахови частици по време на цикъла m
 PM [g] се изчисляват посредством уравнение (A.5-42):
 (A.5-42)
 където:
 m
 f
 =
 маса на праховите частици, събрани като проби по време на цикъла [mg]
 r
 s
 =
 средно отношение на пробите по време на цикъла на изпитване [-]
 със:
 (A.5-43)
 където:
 m
 se
 =
 масата на пробата на неразредени отработили газове по време на цикъла [kg]
 m
 ew
 =
 общата маса на неразредени отработили газове по време на цикъла [kg]
 m
 sep
 =
 масата на разредените отработили газове, преминаващи през филтрите за прахови частици [kg]
 m
 sed
 =
 маса на разредените отработили газове, преминаващи през тръбата за разреждане [kg]
 При система от типа с пълно вземане на проби m
 sep и m
 sed са еднакви.
 A.1.3.1.1.2. Изчисление на основа на отношението на разреждането
 Емисиите на прахови частици по време на цикъла m
 PM [g] се изчисляват посредством уравнение (A.5-44):
 (A.5-44)
 където:
 m
 f
 =
 маса на праховите частици, събрани като проби по време на цикъла [mg]
 m
 sep
 =
 масата на разредените отработили газове, преминаващи през филтрите за прахови частици [kg]
 m
 edf
 =
 маса на еквивалентните разредени отработили газове по време на цикъла [kg]
 Общата маса на еквивалентните разредени отработили газове по време на цикъла m
 edf [kg] се определя посредством уравнение (A.5-45):
 (A.5-45)
 където:
 (A.5-46)
 (A.5-47)
 където:
 q
 medf,i
 =
 моментния дебит на еквивалентните разредени отработили газове [kg/s]
 q
 mew,i
 =
 моментния дебит на отработилите газове за влажен въздух [kg/s]
 r
 d,i
 =
 моментно отношение на разреждане [-]
 q
 mdew,i
 =
 моментния масов дебит на разредените отработили газове за влажен въздух [kg/s]
 q
 mdw,i
 =
 моментен масов дебит на въздуха за разреждане [kg/s]
 f
 =
 честота на вземане проби [Hz]
 N


text:
=
 брой на измерванията [-]
 A.1.3.1.2. Система с разреждане на целия поток
 Масовата емисия се изчислява посредством уравнение (A.5-48):
 (A.5-48)
 където:
 m
 f
 =
 маса на праховите частици, събрани като проби по време на цикъла [mg]
 m
 sep
 =
 масата на разредените отработили газове, преминаващи през филтрите за прахови частици [kg]
 m
 ed
 =
 маса на разредените отработили газове за цикъла [kg];
 със
 (A.5-49)
 където:
 m
 set
 =
 маса на двойно разредените отработили газове, преминаващи през филтъра за прахови частици [kg]
 m
 ssd
 =
 маса на въздуха за вторично разреждане [kg]
 A.1.3.1.2.1. Корекция за фона
 Масата на праховите частици m
 PM,c [g] може да бъде коригирана за фон посредством уравнение (A.5-50):
 (A.5-50)
 където:
 m
 f
 =
 маса на праховите частици, събрани като проби по време на цикъла [mg]
 m
 sep
 =
 масата на разредените отработили газове, преминаващи през филтрите за прахови частици [kg]
 m
 sd
 =
 маса на въздуха за разреждане в пробата, взета от устройството за вземане на проби от фоновите прахови частици [kg]
 m
 b
 =
 маса на събраните фонови прахови частици във въздуха за разреждане [mg]
 m
 ed
 =
 маса на разредените отработили газове за цикъла [kg];
 D
 =
 коефициента на разреждане (вж. формула (А.5-28) от точка A.1.2.2.2) [-]
 A.1.3.2. Изчисление на дискретни цикли със стабилни състояния.
 A.1.3.2.1. Система за разреждане
 Всички изчисления се основават на средните стойности при отделните режими i през периода на вземане на проби.
 а)
 за разреждане на част от потока, еквивалентният масов поток на разредените отработили газове се определя посредством уравнение (A.5-51) и системата с измерване на дебита, показана на фигура A.4-6 от приложение 4:
 (A.5-51)
 (A.5-52)
 където:
 q
 medf
 =
 еквивалентния масов дебит на разредените отработили газове [kg/s]
 q
 mew
 =
 масовия дебит на отработилите газове за влажен въздух [kg/s]
 r
 d
 =
 отношение на разреждане [-]
 q
 mdew
 =
 масовия дебит на разредените отработили газове за влажен въздух [kg/s]
 q
 mdw
 =
 масов дебит на въздуха за разреждане [kg/s]
 б)
 за системи с разреждане на целия поток q
 mdew се използва като q
 medf.
 A.1.3.2.2. Изчисляване на масовия дебит на праховите частици
 Дебитът на емисиите на прахови частици през цикъла q
 mPM [g/h] се изчислява посредством уравнения (A.5-53), (A.5-56), (A.5-57) или (A.5-58):
 а)
 за еднофилтърния метод
 (A.5-53)
 (A.5-54)
 (A.5-55)
 където:
 q
 mPM
 =
 масов дебит на праховите частици [g/h]
 m
 f
 =
 маса на праховите частици, събрани като проби по време на цикъла [mg]
 =
 среден еквивалентен масов дебит на разредените отработили газове на база влажен газ [kg/s]
 q
 medfi
 =
 еквивалентен масов дебит на разредените отработили газове на база влажен газ в режим i [kg/s]
 WFi
 =
 тегловен коефициент за режим i [-]
 m
 sep
 =
 масата на разредените отработили газове, преминаващи през филтрите за прахови частици [kg]
 m
 sepi
 =
 масата на разредените отработили газове, преминали през филтъра за пробата от прахови частици i [kg]
 N
 =
 брой на измерванията [-]
 б)
 за многофилтърния метод
 (A.5-56)
 където:
 q
 mPMi
 =
 масов дебит на праховите частици за режим i [g/h]
 m
 fi
 =
 маса на пробата прахови частици, събрана


text:
в режим i [mg]
 q
 medfi
 =
 еквивалентен масов дебит на разредените отработили газове на база влажен газ в режим i [kg/s]
 m
 sepi
 =
 масата на разредените отработили газове, преминали през филтъра за пробата от прахови частици i [kg]
 Масата на праховите частици по време на цикъла на изпитване се определя, като се съберат средните стойности за отделните режими i по време на периода на вземане на проби.
 Дебитът на праховите частици q
 mPM [g/h] или q
 mPMi
 [g/h] може да се коригира за фон, както следва:
 в)
 за еднофилтърния метод
 (A.5-57)
 където:
 q
 mPM
 =
 масов дебит на праховите частици [g/h]
 m
 f
 =
 маса на събраната проба от прахови частици [mg]
 m
 sep
 =
 масата на разредените отработили газове, преминали през филтъра за пробата от прахови частици [kg]
 m
 f,d
 =
 маса на праховите частици от пробата, събрана от въздуха за разреждане [mg]
 m
 d
 =
 маса на пробата от въздуха за разреждане, преминал през филтрите за вземане на проби от прахови частици [kg]
 Di
 =
 коефициента на разреждане в режим i [вж. уравнение (А.5-28) в точка A.1.2.2.2] [-]
 WFi
 =
 тегловен коефициент за режим i [-]
 =
 среден еквивалентен масов дебит на разредените отработили газове на база влажен газ [kg/s]
 г)
 за многофилтърния метод
 (A.5-58)
 където:
 q
 mPMi
 =
 масов дебит на праховите частици в режим i [g/h]
 m
 fi
 =
 маса на пробата прахови частици, събрана в режим i [mg]
 m
 sepi
 =
 масата на разредените отработили газове, преминали през филтъра за пробата от прахови частици i [kg]
 m
 f,d
 =
 маса на праховите частици от пробата, събрана от въздуха за разреждане [mg]
 m
 d
 =
 маса на пробата от въздуха за разреждане, преминал през филтрите за вземане на проби от прахови частици [kg]
 D
 =
 коефициента на разреждане [вж. формула (А.5-28) от точка A.1.2.2.2] [-]
 q
 medfi
 =
 еквивалентен масов дебит на разредените отработили газове на база влажен газ в режим i [kg/s]
 Ако са направени повече от едно измервания,
 се заменя с
 .
 A.1.4. Работа, извършена за цикъла, и специфични емисии
 A.1.4.1. Газообразни емисии
 A.1.4.1.1. Цикли на изпитване с преходни режими (NRTC и LSI-NRTC) и със стабилни състояния и преходи между тях (RMC)
 Позоваване на точки A.1.1 и A.1.2, съответно за неразредените и разредените отработили газове. Стойностите, получени за мощността P [kW], се интегрират за времето на изпитвателния интервал. Общата работа W
 act [kWh] се изчислява посредством уравнение (A.5-59):
 (A.5-59)
 където:
 Pi
 =
 моментна мощност на двигателя [kW]
 Δti
 =
 интервал на измерването [s]
 ni
 =
 моментна честота на въртене на двигателя [об./мин]
 Ti
 =
 моментен въртящ момент на двигателя [Nm]
 W
 act
 =
 действителна работа, извършена през цикъла [kWh]
 f
 =
 честота на вземане проби [Hz]
 N
 =
 брой на измерванията [-]
 Когато са монтирани спомагателни устройства в съответствие с допълнение A.2 към приложение 4, не се извършва корекция на моментния въртящ момент на двигателя в уравнение (A.5–59). Когато в съответствие с точки 6.3.2 или 6.3.3 от приложение 4 към настоящото правило необходимите спомагателни устройства, които следва да бъдат монтирани за изпитването,


text:
не са монтирани, или спомагателните устройства, които следва да бъдат демонтирани за изпитването, остават монтирани, стойността на Ti
 , използвана в уравнение (A.5-59), се коригира с помощта на уравнение (A.5-60):
 (A.5-60)
 където:
 T
 i,meas
 =
 измерена стойност на моментния въртящ момент на двигателя
 T
 i,AUX
 =
 съответна стойност на въртящия момент, необходима за задвижване на спомагателните устройства съгласно уравнение (A.4-18) от приложение 4 към настоящото правило.
 Специфичните емисии e
 gas [g/kWh] се изчисляват по следните начини в зависимост от типа на цикъла на изпитване.
 (A.5-61)
 където:
 m
 gas
 =
 обща маса на емисиите [g/изпитване]
 W
 act
 =
 работа, извършена през цикъла [kWh]
 В случай на изпитване NRTC за емисии на газове, различни от CO2, окончателният резултат от изпитването e
 gas [g/kWh] е среднопретеглената стойност от провеждането на изпитването с пускане при студен двигател и изпитването с пускане при горещ двигател, изчислена посредством уравнение (A.5-62):
 (A.5-62)
 където:
 m
 cold
 =
 масовите емисии на газове при NRTC с пускане при студен двигател [g]
 W
 act, cold
 =
 действителната работа в цикъла на изпитване NRTC на пускане при студен двигател [kWh].
 m
 hot
 =
 масовите емисии на газове при NRTC с пускане при горещ двигател [g]
 W
 act, hot
 =
 действителната работа в цикъла на изпитване NRTC на пускане при горещ двигател [kWh].
 В случай на изпитване NRTC за емисии на CO2, окончателният резултат от изпитването e
 CO2 [g/kWh] се изчислява от изпитването с пускане при горещ двигател посредством уравнение (A.5-63):
 (A.5-63)
 където:
 m
 CO2, hot
 =
 масовите емисии на CO2 за NRTC с пускане при горещ двигател [g]
 W
 act, hot
 =
 действителната работа в цикъла на изпитване NRTC на пускане при горещ двигател [kWh].
 A.1.4.1.2. Цикъл NRSC с дискретни режими
 Специфичните емисии e
 gas [g/kWh] се изчисляват посредством уравнение (A.5-64):
 (A.5-64)
 където:
 q
 mgas,i
 =
 среден масов дебит на емисиите за режим i [g/h]
 Pi
 =
 мощност на двигателя в режим i [kW], изчислена чрез добавяне към измерената мощност Pmeas
 [kW] на мощността PAUX
 [kW], необходима за задвижване на спомагателните устройства, измерена в съответствие с уравнение (A.4-8) от приложение 4. (Pi
 = Pmeas
 + PAUX
 )
 WFi
 =
 тегловен коефициент за режим i [-]
 Nmode
 =
 брой режими в приложимия цикъл NRSC с дискретни режими
 A.1.4.2. Емисии на прахови частици
 A.1.4.2.1. Цикли на изпитване с преходни режими (NRTC и LSI-NRTC) и със стабилни състояния и преходи между тях (RMC)
 Специфичните емисии на прахови частици се изчисляват по уравнение (А.5-61), където e
 gas [g/kWh] и m
 gas [g/test] са заменени съответно от e
 PM [g/kWh] и m
 PM [g/test]:
 (A.5-65)
 където:
 m
 PM
 =
 обща маса на емисиите на прахови частици, изчислена в съответствие с точка A.1.3.1.1 или точка A.1.3.1.2. [g/test]
 W
 act
 =
 работа, извършена през цикъла [kWh]
 Емисиите през преходния съставен цикъл (т.е. студен етап и горещ етап) се изчисляват, както е показано в точка A.1.4.1.1.
 A.1.4.2.2. Цикъл NRSC с дискретни режими
 Специфичните емисии на прахови частици e
 PM [g/kWh] се изчисляват посредством уравнение (A.5-66) или уравнение (A.5-67):
 а)
 за еднофилтърния метод
 (A.5-66)
 където:
 Pi
 =
 мощност на двигателя в


text:
режим i [kW], изчислена чрез добавяне към измерената мощност Pmeas
 [kW] на мощността PAUX
 [kW], необходима за задвижване на спомагателните устройства, измерена в съответствие с уравнение (A.4-8) от приложение 4. (Pi
 = Pmeas
 + PAUX
 )
 WFi
 =
 тегловен коефициент за режим i [-]
 q
 mPM
 =
 масов дебит на праховите частици [g/h]
 Nmode
 =
 брой режими в приложимия цикъл NRSC с дискретни режими
 б)
 за многофилтърния метод
 (A.5-67)
 където:
 Pi
 =
 мощност на двигателя в режим i [kW], изчислена чрез добавяне към измерената мощност Pmeas
 [kW] на мощността PAUX
 [kW], необходима за задвижване на спомагателните устройства, измерена в съответствие с уравнение (A.4-8) от приложение 4 (Pi
 = Pmeas
 + PAUX
 )
 WFi
 =
 тегловен коефициент за режим i [-]
 q
 mPMi
 =
 масов дебит на праховите частици в режим i [g/h]
 Nmode
 =
 брой режими в приложимия цикъл NRSC с дискретни режими
 При еднофилтърния метод ефективният тегловен коефициент WF
 ei
 за всеки режим на изпитване се изчислява посредством уравнение (A.5-68):
 (A.5-68)
 където:
 m
 sepi
 =
 масата на пробата на разредените отработили газове, преминали през филтрите за пробата от прахови частици i [kg]
 =
 среден еквивалентен масов дебит на разредените отработили газове [kg/s]
 q
 medfi
 =
 еквивалентен масов дебит на разредените отработили газове в режим i [kg/s]
 m
 sep
 =
 масата на пробата разредени отработили газове, преминали през филтрите за пробата от прахови частици [kg]
 Стойността на ефективните тегловни коефициенти трябва да бъде в границите на ± 0,005 (абсолютна стойност) от тегловните коефициенти, изброени в допълнение A.6 към приложение 4.
 A.1.4.3. Корекция за устройства за контрол на емисиите, които се регенерират нечесто (периодично)
 В случай на двигатели, оборудвани със системи за последваща обработка на отработили газове, които се регенерират нечесто (периодично) (вж. точка 6.6.2 от приложение 4), специфичните емисии на газообразни и прахови замърсители, изчислени съгласно точки A.1.4.1 и A.1.4.2, се коригират с приложимия мултипликативен или кумулативен коефициент на коригиране. В случай че по време на изпитването не е било извършвано нечесто регенериране, се прилага коефициентът за коригиране към по-висока стойност (k
 ru,m или k
 ru,a). В случай че по време на изпитването е било извършвано нечесто регенериране, се прилага коефициентът за коригиране към по-ниска стойност (k
 rd,m или k
 rd,a). В случай на цикъл с дискретни режими, когато за всеки режим са били определени коефициентите за коригиране, те се прилагат за всеки режим по време на изчисляването на претегления резултат за емисиите.
 A.1.4.4. Корекция с коефициент на влошаване
 Специфичните емисии на газообразни и прахови замърсители, изчислени съгласно точки A.1.4.1 и A.1.4.2, включително, когато е приложимо, с използването на коефициента за коригиране за нечесто регенериране съгласно точка A.1.4.3, се коригират също с приложимия мултипликативен или кумулативен коефициент на влошаване, определен в съответствие с изискванията на приложение 8.
 A.1.5. Поток на разредените отработили газове (за CVS) — калибриране и свързани изчисления
 Системата се калибрира, като се използва точен дебитомер и ограничаващо устройство. Дебитът през системата се измерва при различни ограничаващи настройки, а параметрите за управление на системата се измерват и отнасят към дебита.
 Могат да се използват различни видове дебитомери, напр.


text:
калибрирана тръба на Вентури, калибриран ламинарен дебитомер, калибриран турбинен дебитомер.
 A.1.5.1. Обемна помпа (PDP)
 Всички параметри на помпата се измерват едновременно с параметрите на тръба на Вентури за калибриране, която е свързана последователно с помпата. Изчисленият дебит (в m3/s на входа на помпата, при абсолютно налягане и температура) се представя спрямо корелационна функция, която представлява стойността на определена комбинация от параметри на помпата. След това се съставя линейно уравнение, което свързва дебита на помпата и корелационната функция. Когато CVS е със задвижване с множество честоти на въртене, калибрирането се извършва за всеки използван диапазон.
 По време на калибрирането се поддържа постоянна температура.
 Течовете във всички връзки и тръбопроводи между калибриращата тръба на Вентури и помпата на системата за вземане на проби при постоянен обем, се поддържат по-ниски от 0,3 % от най-ниската стойност на дебита (най-високо ограничение и най-ниска честота на въртене на буталната помпа).
 Дебитът на въздуха (q
 VCVS) при всяка ограничителна регулировка (най-малко 6 регулировки) се изчислява в стандартизирани единици m3/s от данните на дебитомера, като се използва методът, предписан от производителя. След това дебитът на въздуха се преобразува в поток на помпата (V
 0) в m3/об. при абсолютната температура и налягане на входа на помпата посредством уравнение (A.5-69):
 (A.5-69)
 където:
 q
 VCVS
 =
 дебит на въздуха при стандартни условия (101,325 kPa, 273,15 K) [m3/s]
 T
 =
 температура на входа на помпата [K]
 p
 p
 =
 абсолютно налягане на входа на помпата [kPa]
 n
 =
 честота на въртене на помпата [об./s]
 За да се отчете взаимодействието между промените на налягането в помпата и приплъзването на помпата, корелационната функция (X
 0) [s/об.] между честотата на въртене на помпата, разликата в налягането между входа на помпата и изхода на помпата и абсолютното налягане на изхода на помпата се изчислява посредством уравнение (A.5-70):
 (A.5-70)
 където:
 Dp
 p
 =
 разлика в налягането между входа на помпата и изхода на помпата [kPa]
 p
 p
 =
 абсолютно налягане на изхода на помпата [kPa]
 n
 =
 честота на въртене на помпата [об./s]
 Извършва се линейна проба за най-малкия квадрат, за да се генерира кривата на калибриране посредством уравнение (A.5-71):
 (A.5-71)
 като D
 0 [m3/rev] и m [m3/s] са съответно пресечната точка с абсцисата и наклонът на линията на регресия.
 При система с CVS с множество честоти на въртене, кривите на калибриране, генерирани за различните обхвати на дебита на помпата, трябва да са приблизително успоредни, а стойностите на пресечната точка (D
 0) — да се увеличават с намаляването на обхвата на дебита на помпата.
 Изчислените от уравнението стойности трябва да бъдат в рамките на 0,5 % от измерената стойност на V
 0. Стойностите на m са различни за различните помпи. Притокът от прахови частици през времето причинява намаление на плъзгането на помпата, както е отразено от по-ниските стойности на m. Следователно калибрирането се извършва при пускането на помпата, след основна поддръжка и когато обща проверка на системата покаже промяна в нормата на плъзгане на помпата.
 A.1.5.2. Тръба на Вентури с критична (свръхзвукова) скорост на флуида (CFV)
 Калибрирането на CFV се основава на уравнението на потока за


text:
тръба на Вентури с критична скорост. Газовият поток е функция на налягането и температурата на входа.
 За определяне обхвата на критичния поток, K
 V се нанася като функция на налягането при входа в тръбата на Вентури. За критичния (дроселиран) поток, K
 V има относително константна стойност. С намаляването на налягането (увеличаването на вакуума), клапата на дросела на тръбата на Вентури се отваря и K
 V намалява, което показва, че тръбата на Вентури с критичен поток работи извън допустимия обхват.
 Дебитът на въздуха (q
 VCVS) при всяка ограничителна регулировка (най-малко 8 регулировки) се изчислява в стандартизирани единици m3/s от данните на дебитомера, като се използва методът, предписан от производителя. Коефициентът на калибриране K
 V
 се изчислява въз основа на данните за калибриране на всяка настройка посредством уравнение (A.5-72):
 (A.5-72)
 където:
 q
 VSSV
 =
 дебит на въздуха при нормални условия (101 325 kPa, 273,15 K) [m3/s]
 T
 =
 температура на входа на тръбата на Вентури [K]
 p
 p
 =
 абсолютно налягане на входа на тръбата на Вентури [kPa]
 Изчисляват се средната стойност на K
 V и стандартното отклонение. Стандартното отклонение не трябва да превишава 3 % от средната стойност на K
 V.
 A.1.5.3. Тръба на Вентури с дозвукова скорост на флуида (SSV)
 Калибрирането на SSV е въз основа на уравнението за потока за тръба на Вентури с дозвукова скорост на флуида. Газовият поток е функция от входното налягане и температура, спада на налягането между входа и отвора на SSV, както е показано във формула (А.5-40).
 Дебитът на въздуха (q
 VSSV) при всяка ограничителна регулировка (най-малко 16 регулировки) се изчислява в стандартизирани единици m3/s от данните на дебитомера, като се използва методът, предписан от производителя. Коефициентът на изтичане се изчислява въз основа на данните за калибриране на всяка настройка посредством уравнение (A.5-73):
 (A.5-73)
 където:
 A
 0
 =
 набор от константи и преобразувания на мерни единици = 0,0056940
 q
 VSSV
 =
 дебит на въздуха при нормални условия (101 325 kPa, 273,15 K) [m3/s]
 T
 in,V
 =
 температура на входа на тръбата на Вентури [K]
 d
 V
 =
 диаметър на стеснението на SSV [mm]
 r
 p
 =
 съотношението между абсолютното статично налягане в отвора и на входа на SSV =
 [-]
 r
 D
 =
 съотношение на диаметъра на SSV отвора: d
 V, към вътрешния диаметър на входящата тръба: D [-]
 За определяне на обхвата по отношение на потока с дозвукова скорост C
 d се представя като функция от числото на Рейнолдс Re в стеснението на SSV. Re в стеснението на SSV се изчислява посредством уравнение (А.5-74):
 (A.5-74)
 със
 (A.5-75)
 където:
 A1
 =
 набор от константи и единици за превръщане = 27,43831
 q
 VSSV
 =
 дебит на въздуха при нормални условия (101 325 kPa, 273,15 K) [m3/s]
 d
 V
 =
 диаметър на стеснението на SSV [mm]
 μ
 =
 абсолютния или динамичния вискозитет на газа [kg/(m · s)]
 b
 =
 1,458 × 106 (емпирична константа) [kg/(m · s · K0.5)]
 S
 =
 110,4 (емпирична константа) [K]
 Тъй като q
 VSSV влиза в Re формулата, изчисленията трябва да започнат с начално предположение за q
 VSSV или C
 d


text:
на калибровката на тръбата на Вентури, и да се повтарят докато q
 VSSV съвпадне. Методът на последователните приближения трябва да е с грешка до 0,1 % на точка или по-добра.
 За най-малко шестнадесет точки в областта на дозвуковия поток изчислените стойности на C
 d от резултантната калибровъчна крива, която съответства на уравнението, трябва да бъдат в рамките на ± 0,5 % от измерения C
 d за всяка калибровъчна точка.
 A.1.6. Коригиране на дрейфа
 A.1.6.1. Обща процедура
 Изчисленията в настоящата точка се извършват, за да се определи дали дрейфът на газоанализатора прави невалидни резултатите от даден изпитвателен интервал. Ако дрейфът на газоанализатора не прави резултатите от даден изпитвателен интервал невалидни, реакцията на газоанализатора за изпитвателния интервал трябва да се коригира за дрейфа в съответствие с точка A.1.6.4. Коригираната с оглед на дрейфа реакция на газоанализатора се използва във всички следващи изчисления на емисиите. Приемливият праг за дрейфа на газоанализатора за даден изпитвателен интервал е посочен в точка 8.2.2.2 от приложение 4.
 A.1.6.2. Принципи на корекцията
 При изчисленията в настоящото допълнение се използва реакцията на газоанализатора спрямо концентрации на еталонен нулев газ и еталонен газ за калибриране на обхвата, определена преди и след изпитвателния интервал. С помощта на изчисленията се коригират показанията на газоанализатора, които са били регистрирани по време на даден изпитвателен интервал. Корекцията се основава на средната стойност на реакцията на даден анализатор спрямо еталонен нулев газ и еталонен газ за калибриране на обхвата, и освен това на еталонните концентрации на нулевия газ и на газа за калибриране на обхвата. Потвърждаването на валидността и корекцията за дрейф се извършват, както следва:
 A.1.6.3. Потвърждаване на дрейфа
 След прилагането на всички други корекции, с изключение на тази за дрейф, по отношение на всички сигнали на газоанализатора, трябва да се изчислят специфичните емисии при изпитване на стенд съгласно точка A.1.4. След това всички сигнали от газоанализатора трябва да бъдат коригирани за дрейф съгласно настоящото допълнение. Резултатите за специфичните емисии при изпитване на стенд трябва да се преизчислят, като се използват всички коригирани за дрейф сигнали на газоанализатора. Резултатите за специфичните емисии при изпитване на стенд трябва да се потвърдят и докладват преди и след прилагането на корекцията за дрейф в съответствие с точка 8.2.2.2 от приложение 4.
 A.1.6.4. Корекция за систематичната грешка
 Всички сигнали от газоанализатора трябва да се коригират, както следва:
 а)
 всяка записана концентрация ci
 трябва да се коригира за непрекъснато или за серийно вземане на проби,
 ;
 б)
 корекцията за дрейф се изчислява посредством уравнение (A.5-76):
 (A.5-76)
 където:
 c
 idriftcor
 =
 концентрация, коригирана за дрейф [ppm]
 c
 refzero
 =
 еталонна концентрация на нулевия газ, която обикновено е нула, освен когато се знае, че е друга [ppm]
 c
 refspan
 =
 еталонна концентрация на газа за калибриране на обхвата [ppm]
 c
 prespan
 =
 показание на газоанализатора във времевия интервал преди измерването на газа за калибриране на обхвата [ppm]
 c
 postspan
 =
 реакция на газоанализатора спрямо концентрацията на газа за калибриране на обхвата след изпитвателния интервал [ppm]
 ci
 или
 =
 записана концентрация, т.е. концентрация, измерена по време на изпитването, преди корекцията за дрейфа


text:
[ppm]
 c
 prezero
 =
 показание на газоанализатора във времевия интервал преди измерването на нулевия газ [ppm]
 cpostzero
 =
 реакция на газоанализатора спрямо концентрацията на нулевия газ след изпитвателния интервал [ppm]
 в)
 за всяка от концентрациите, приложени преди интервала на изпитване, трябва да се използва стойността, измерена най-скоро преди интервала на изпитването. За някои интервали на изпитване най-последните предизпитвателни стойности за нулирането или калибрирането на обхвата може да са били получени преди един или повече изпитвателни интервали;
 г)
 за всяка от концентрациите, приложени след интервала на изпитване, трябва да се използва стойността, измерена най-скоро след интервала на изпитването За някои интервали на изпитване най-последните следизпитвателни стойности за нулирането или калибрирането на обхвата може да са били получени след един или повече изпитвателни интервали;
 д)
 ако някоя стойност на реакцията на анализатора преди изпитвателния интервал спрямо концентрацията на газа за калибриране на обхвата c
 prespan не е записана, c
 prespan трябва да се приеме за равна на еталонната концентрация на газа за калибриране на обхвата: c
 prespan = c
 refspan;
 е)
 ако някоя стойност на реакцията на анализатора преди изпитвателния интервал спрямо концентрацията на нулевия газ c
 prezero не е записана, c
 prezero трябва да се приеме за равна на еталонната концентрация на нулевия газ: c
 prezero = c
 refzero;
 ж)
 обикновено еталонната концентрация на нулевия газ c
 refzero е равна на нула: c
 refzero = 0 μmol/mol. В някои случаи обаче може да е известно, че c
 refzero има концентрация различна от нула. Когато даден анализатор се нулира с c
 refzero различна от нула, анализаторът се настройва да показва действителната концентрация на c
 refzero.
 (1) зависи от горивото;
 (2) при l = 2, сух въздух, 273 K, 101,3 kPa;
 (3) u с точност в границите на 0,2 % за масов състав: C = 66 - 76 %; H = 22 - 25 %; N = 0 - 12 %;
 (4) NMHC на базата на CH2,93 (за общите въглеводороди се използва коефициентът ugas на CH4);
 (5) u с точност в границите на 0,2 % за масов състав: C3 = 70 - 90 %; C4 = 10 - 30 %.
 (6) зависи от горивото;
 (7) при l = 2, сух въздух, 273 K, 101,3 kPa;
 (8) u с точност в границите на 0,2 % за масов състав: C = 66 - 76 %; H = 22 - 25 %; N = 0 - 12 %;
 (9) NMHC на базата на CH2,93 (за общите въглеводороди се използва коефициентът ugas на CH4);
 (10) u с точност в границите на 0,2 % за масов състав: C3 = 70 - 90 %; C4 = 10 - 30 %.
 ДОПЪЛНЕНИЕ А.2
 ИЗЧИСЛЯВАНЕ НА ЕМИСИИТЕ ПОСРЕДСТВОМ МОЛАРЕН ПОДХОД
 A.2.1. Индекси
 Количество
 abs
 Абсолютно количество
 act
 Действително количество
 air
 Сух въздух
 atmos
 Атмосферен
 bkgnd
 Контекст
 C
 Активен въглен
 cal
 Количество за калибриране
 CFV
 Тръба нa Вентури с критична скорост на флуида
 cor
 Коригирано количество
 dil
 Разреждащ въздух
 dexh
 Разредени отработили газове
 dry
 Сухо количество
 exh
 Неразредени отработили газове
 exp
 Очаквано количество
 eq
 Еквивалентно количество
 гориво
 Гориво
 Моментно измерване (напр. 1


text:
Hz)
 i
 Член от последователност
 idle
 Състояние при условията на празен ход
 in
 Количество на входа
 init
 Първоначалното количество, обикновено преди изпитване за емисии
 max
 Максимална (т.е., пикова) стойност
 meas
 Измерено количество
 минути
 Минимална стойност
 mix
 Моларна маса на въздух
 out
 Количество на изхода
 детайл
 Част от количество
 PDP
 Обемна помпа
 суров
 Неразредени отработили газове
 ref
 Референтно количество
 rev
 Завъртане, оборот
 sat
 Условия на насищане
 Изпускане на NH3
 Приплъзване на обемната помпа
 smpl
 Извадка
 еталонен газ
 Количество за еталониране
 SSV
 Тръба на Вентури с дозвукова скорост на флуида
 std
 Стандартно количество
 изпитване
 Количество, използвано при изпитване
 total
 Общ брой
 uncor
 Некоригирано количество
 vac
 Количество във вакуум
 weight
 Тежест за калибриране
 wet
 Мокро количество
 нула
 Нулево количество
 A.2.2. Означения за химическия баланс
 x
 dil/exhdry
 =
 количество на газа за разреждане и/или на излишния въздух на мол сухи отработили газове
 x
 H2Oexh
 =
 количество вода в отработилите газове на мол отработили газове
 x
 Ccombdry
 =
 количество въглерод от горивото в отработилите газове на мол сухи отработили газове
 x
 H2Oexhdry
 =
 количество вода в отработилите газове на сух мол сухи отработили газове
 x
 prod/intdry
 =
 количество сухи стехиометрични продукти на мол сух входящ въздух
 x
 dil/exhdry
 =
 количество на газа за разреждане и/или на излишния въздух на мол сухи отработили газове
 x
 int/exhdry
 =
 количество входящ въздух, необходим за получаването на действителните продукти от изгарянето, на мол сухи (неразредени или разредени) отработили газове
 x
 raw/exhdry
 =
 Количество неразредени отработили газове, без излишък от въздух на мол сухи (неразредени или разредени) отработили газове
 x
 O2intdry
 =
 количество О2 във входящия въздух на мол сух входящ въздух
 x
 CO2intdry
 =
 количество СО2 във входящия въздух на мол сух входящ въздух
 x
 H2Ointdry
 =
 количество Н2О във входящия въздух на мол сух входящ въздух
 x
 CO2int
 =
 количество СO2 във входящия въздух на мол входящ въздух
 x
 CO2dil
 =
 количество СO2 в газа за разреждане на мол газ за разреждане
 x
 CO2dildry
 =
 количество СO2 в газа за разреждане на мол сух газ за разреждане
 x
 H2Odildry
 =
 количество H2O в газа за разреждане на мол сух газ за разреждане
 x
 H2Odil
 =
 количество H2O в газа за разреждане на мол газ за разреждане
 x
 [emission]meas
 =
 количество измерени емисии в пробата при съответния газоанализатор
 x
 [emission]dry
 =
 количество емисии на сух мол суха проба
 x
 H2O[emission]meas
 =
 количество вода в пробата на съответното място за отчитане на емисиите
 x
 H2Oint
 =
 количество вода във входящия въздух, въз основа на измерената влажност на входящия въздух
 A.2.3. Основни параметри и връзки
 A.2.3.1. Сух въздух и химически съединения
 В настоящата точка се използват следните стойности за състава на сухия въздух:
 В настоящата точка се използват следните моларни маси или ефективни моларни маси на разновидностите на химическите съединения:
 M
 air
 =
 28,96559 g/mol (сух въздух)
 M
 Ar
 =
 39,948 g/mol (аргон)
 M
 C
 =
 12,0107 g/mol (въглерод)
 M
 CO
 =
 28,0101 g/mol (въглероден оксид)
 M
 CO2
 =
 44,0095 g/mol (въглероден диоксид)
 M
 H
 =
 1,00794 g/mol (атомен водород)
 M
 H2
 =
 2,01588 g/mol (молекулен водород)
 M
 H2O
 =
 18,01528


text:
g/mol (вода)
 M
 He
 =
 4,002602 g/mol (хелий)
 M
 N
 =
 14,0067 g/mol (атомен азот)
 M
 N2
 =
 28,0134 g/mol (молекулен азот)
 M
 NOx
 =
 46,0055 g/mol (азотни окиси (1))
 M
 O
 =
 15,9994 g/mol (атомен кислород)
 M
 O2
 =
 31,9988 g/mol (молекулен кислород)
 M
 C3H8
 =
 44,09562 g/mol (пропан)
 M
 S
 =
 32,065 g/mol (сяра)
 M
 HC
 =
 13,875389 g/mol (общо количество въглеводороди (2))
 В настоящата точка се използва следната моларна газова константа R за идеални газове:
 В настоящата точка се използват следните отношения на стойностите на специфичната топлина γ
 за въздуха за разреждане и за разредените отработили газове:
 γ
 air
 =
 1,399 (отношение на стойностите на специфичната топлина за входящия въздух или въздуха за разреждане)
 γ
 dil
 =
 1 399 (съотношение на стойностите на специфичната топлина за разредените отработили газове)
 γ
 exh
 =
 1,385 (съотношение на стойностите на специфичната топлина за неразредените отработили газове)
 A.2.3.2. Влажен въздух
 В настоящата точка се описват начините за определяне на количеството вода в идеален газ:
 A.2.3.2.1. Парно налягане на водата
 Налягането на водните пари p
 H2O [kPa] при дадени условия относно температурата на насищане T
 sat [K] се изчислява посредством уравнение (A.5-1) или уравнение (A.5-2):
 а)
 при измерване на влажност, извършено при температура на околната среда от 273,15 до 373,15 K (0 до 100 °C), или за измерване на влажност, извършено над преохладена вода при температура от 223,15 до 273,15 K (– 50 до 0°C):
 (A.5-77)
 където:
 p
 H2O
 =
 налягане на водните пари при температура на насищане [kPa]
 T
 sat
 =
 температура на насищане на водата при измерените условия [K]
 б)
 при измерване на влажност, извършено над лед при температура на околната среда от -100 до 0°C:
 (A.5-78)
 където:
 p
 H2O
 =
 налягане на водните пари при температура на насищане [kPa]
 T
 sat
 =
 температура на насищане на водата при измерените условия [K]
 A.2.3.2.2. Температурата на росата
 Ако влажността се измерва като температура на оросяване, количеството вода в идеален газ x
 H2O [mol/mol] се получава посредством уравнение (A.5-79):
 (A.5-79)
 където:
 x
 H2O
 =
 количество вода в идеалния газ [mol/mol]
 p
 H2O
 =
 налягане на водните пари при измерената температура на оросяване T
 sat=T
 dew [kPa]
 p
 abs
 =
 абсолютно статично налягане на влажен газ в мястото на измерване на температурата на оросяване [kPa]
 A.2.3.2.3. Относителна влажност
 Ако влажността се измерва като относителна влажност RH %, количеството вода в идеален газ x
 H2O [mol/mol] се изчислява посредством уравнение (A.5-80):
 (A.5-80)
 където:
 RH%
 =
 относителна влажност [%]
 p
 H2O
 =
 налягане на водните пари при 100 % относителна влажност в мястото на измерване на относителната влажност T
 sat=T
 amb [kPa]
 p
 abs
 =
 абсолютно статично налягане на влажен газ в мястото на измерване на относителната влажност [kPa]
 A.2.3.2.4. Определяне на температурата на оросяване въз основа на относителната влажност и температурата по сухия термометър
 Ако влажността се измерва като относителна влажност RH %, температурата на оросяване T
 dew се определя от RH % и температурата по сухия термометър посредством уравнение (A.5-81):
 (A.5-81)
 където:
 p
 H2O
 =
 налягане на водните пари мащабирано спрямо относителната влажност


text:
в мястото на измерване на относителната влажност T
 sat
 T
 amb
 T
 dew
 =
 температура на оросяване, определена от измервания на относителната влажност и температурата по сухия термометър
 A.2.3.3. Свойства на горивото
 Общата химическа формула на горивото е CHαOβSγNδ, като α е атомното отношение водород/въглерод (H/C), β е атомното отношение кислород/въглерод (O/C), γ е атомното отношение сяра/въглерод (S/C) и δ е атомното отношение азот/въглерод (N/C). Въз основа на тази формула може да се изчисли масовата част на въглерода в горивото w
 C. При дизелово гориво може да се използва простата формула CHαOβ. Възприетите стойности за състава на горивото могат да бъдат изведени от таблица A.2.1:
 Таблица А.2.1
 Възприети стойности за атомното отношение водород/въглерод — α, атомното отношение кислород/въглерод — β, атомното отношение сяра/въглерод — γ, атомното отношение азот/въглерод — δ и масовата част на въглерода в горивото w
 C за еталонни горива
 Гориво
 Отношения на атомен водород, кислород, сяра и азот към въглерода
 CHαOβSγNδ
 Масова концентрация на въглерода wC
 [g/g]
 дизелово гориво (газьол за извънпътна техника);
 CH1,80O0S0N0
 0,869
 Етанол за едногоривни двигатели със самовъзпламеняване (ED95)
 CH2,92O0,46S0N0
 0,538
 Бензин (E10)
 CH1,92O0,03S0N0
 0,833
 Бензин (E0)
 CH1,85O0S0N0
 0,866
 Етанол (E85)
 CH2,73O0,36S0N0
 0,576
 ВНГ
 CH2,64O0S0N0
 0,819
 Природен газ/биометан
 CH3,78O0 016S0N0
 0,747
 A.2.3.3.1 Изчисляване на масовата концентрация на въглерода wC
 Като алтернатива на възприетите стойности в таблица A.2.1, или ако не са дадени възприети стойности за използваното еталонно гориво, масовата концентрация на въглерода w
 C може да се изчисли въз основа на измерените свойства на горивото посредством уравнение (A.5-82). Стойности за α и β за горивото се определят и въвеждат в уравнението при всички случаи, но γ и δ може по избор да бъдат определени като равни на нула, ако имат стойност нула в съответния ред от таблица A.2.1:
 (A.5-82)
 където:
 M
 C
 =
 моларна маса на въглерода
 α
 =
 атомно отношение водород/въглерод на изгаряната смес (смеси) от горива, претеглено спрямо моларния разход
 M
 H
 =
 моларна маса на въглерода
 β
 =
 атомно отношение кислород/въглерод на изгаряната смес (смеси) от горива, претеглено спрямо моларния разход
 M
 O
 =
 моларна маса на кислорода
 γ
 =
 атомно отношение сяра/въглерод на изгаряната смес (смеси) от горива, претеглено спрямо моларния разход
 M
 S
 =
 моларна маса на сярата
 δ
 =
 атомно отношение азот/въглерод на изгаряната смес (смеси) от горива, претеглено спрямо моларния разход
 M
 N
 =
 моларна маса на азота
 A.2.3.4. Корекция на концентрацията на общите въглеводороди (THC) с оглед на първоначалното замърсяване
 За измерването на HC се изчислява x
 THC[THC-FID], като се използва началната концентрация на замърсяване на x
 THC[THC-FID]init от точка 7.3.1.2 от приложение 4, посредством уравнение (A.5-83):
 (A.5-83)
 където:
 x
 THC[THC-FID]cor
 =
 коригирана с оглед на замърсяването концентрация на THC [mol/mol]
 x
 THC[THC-FID]uncorr
 =
 некоригирана концентрация на THC [mol/mol]
 x
 THC[THC-FID]init
 =
 начална концентрация на замърсяване на THC [mol/mol]
 A.2.3.5. Средна концентрация, усреднена спрямо потока
 В някои букви от настоящата точка може да се окаже необходимо да се изчисли среднопретеглената спрямо дебита концентрация, за да се определи приложимостта на някои разпоредби. „Усреднен спрямо потока“ означава средната стойност на дадено количество, след като тя е било усреднена


text:
пропорционално на съответния дебит. Например, ако концентрацията на газ се измерва непрекъснато в неразредените отработили газове на двигателя, нейната усреднена спрямо потока средна концентрация е сумата от произведенията на всяка регистрирана концентрация, умножена по съответния ѝ моларен дебит на отработилите газове, разделена на сумата на записаните стойности на дебита. Като друг пример, концентрацията в торбичките за проби на системата с пробовземане при постоянен обем (CVS) е същата като усреднената спрямо потока концентрация, тъй като самата система CVS усреднява спрямо потока концентрацията в торбичките. Въз основа на предходни изпитвания на сходни двигатели или на изпитвания с подобно оборудване и уреди може да се очаква определена стойност на среднопретеглената спрямо дебита концентрация на емисиите около граничната стойност за емисиите.
 A.2.4. Химически баланси на горивото, всмуквания въздух и отработилите газове
 A.2.4.1. Общи положения
 Химическите баланси на горивото, всмуквания въздух и отработилите газове може да се използват за изчисляване на потоците, количеството вода в потоците, както и на концентрацията за влажни газове на съставките в потоците. Ако е известен един дебит — този на отработилите газове, на всмуквания въздух или на горивото, може да се използват химическите баланси за определяне на дебита на другите два потока. Например, могат да се използват химичните баланси и дебитът на всмуквания въздух или на горивото, за да се определи дебитът на потока на неразредените отработили газове.
 A.2.4.2. Процедури, които изискват използване на химическите баланси
 Химически баланси са необходими, за да се определи следното:
 а)
 количеството вода в неразредените или разредените отработили газове x
 H2Oexh, когато количеството вода за коригиране на количеството вода, изведено от системата за вземане на проби, не е измерено;
 б)
 Усреднената спрямо потока средна стойност за частта на въздуха за разреждане в разредените отработили газове x
 dil/exh, когато потокът на въздуха за разреждане не е измерен с цел коригиране на фоновите емисии. Трябва да се отбележи, че ако за тази цел се използват химичните баланси, отработилите газове се приемат за стехиометрични, дори ако това не е така.
 A.2.4.3. Процедура на изчисляване на химичните баланси
 Изчисленията за даден химичен налагат използването на система уравнения, които изискват итерация. Началните стойности на най-много три величини се предполагат: количеството вода в измервания поток x
 H2Oexh, частта от въздуха за разреждане в разредените отработили газове (или излишъкът на въздух в неразредените отработили газове) x
 dil/exh и количеството продукти на основата на въглеродната единица C1 на сух мол сух измерен поток x
 Ccombdry. В химическия баланс могат да бъдат използвани среднопретеглени спрямо времето стойности за влажността на въздуха за поддържане на горенето и за влажността на въздуха за разреждане, докато влажността на въздуха за поддържане на горенето и тази на въздуха за разреждане остават в рамките на ± 0,0025 mol/mol от съответните си средни стойности за времетраенето на изпитвателния интервал. За всяка концентрация на емисиите x и всяко количество вода x
 H2Oexh се определят техните концентрации за напълно сух газ x
 dry и x
 H2Oexhdry. Трябва да се използват също и атомното отношение водород/въглерод на горивото α, отношението кислород/въглерод β и масовата част на въглерода в горивото w
 C. За използваното


text:
при изпитването гориво могат да се използват α и β или възприетите стойности от таблица A.2.1.
 Използват се следните стъпки за изчисляване на химическия баланс:
 а)
 измерените концентрации като x
 CO2meas, x
 NOmeas и x
 H2Oint се преобразуват в концентрации за сух газ, като се разделят на единица минус количеството вода, налично при съответните им измервания; например: x
 H2OxCO2meas, x
 H2OxNOmeas и x
 H2Oint. Ако количеството вода, налично по време на измерване на влажен газ, е същото като неизвестното количество вода в потока на отработилите газове x
 H2Oexh, то трябва да се изчисли чрез итерация на тази стойност в системата уравнения. Ако се измерват само стойности общо за NOХ, а не поотделно за NO и NO2, се използва добрата техническа преценка, за да се оцени разпределението на общата концентрация на NOХ между NO и NO2 за изчисляването на химическия баланс. Може да се приеме, че от моларната концентрация на NOX, x
 NOx, 75 % се падат на NO, 25 % — на NO2. Може да се предположи, че в средствата за съхранение на системите за последваща обработка на NO2
 x
 NOx е 25 % NO, а NO2 — 75 %. При изчисляване на масата на емисиите на NOХ трябва да се използва моларната маса на NO2 за действителните моларни маси на всички разновидности на NOХ, независимо от действителния дял на NO2 в NOХ;
 б)
 формули (A.5-6) до (A.5-23) в буква г) от настоящата точка трябва да бъдат въведени в компютърна програма за итеративно изчисляване на x
 H2Oexh, x
 Ccombdry и x
 dil/exh. Използва се добра техническа преценка, за да се направи предположение за началните стойности на x
 H2Oexh, x
 Ccombdry и x
 dil/exh. Препоръчва се първоначално да се направи предположение за количество вода, която е около два пъти количеството на водата във всмуквания въздух или въздуха за разреждане. Препоръчва се да се предположи начална стойност на x
 Ccombdry, равна на сумата от измерените стойности на CO2, CO и THC. Препоръчва се също да се предположи начална стойност на x
 dil между 0,75 и 0,95, например 0,8. Стойностите в системата от уравнения се итерират, докато последните обновени предполагаеми стойности не съвпаднат с точност от ± 1 % със съответните им последно изчислени стойности;
 в)
 в системата уравнения от буква г) от настоящата точка се използват следните означения и долни индекси, като мерната единица за x е mol/mol:
 Символ
 Описание
 x
 dil/exh
 Количество на газа за разреждане или излишния въздух на мол отработили газове
 x
 H2Oexh
 Количество H2O в отработилите газове на мол отработили газове
 x
 Ccombdry
 Количество въглерод от горивото в отработилите газове на мол сухи отработили газове
 x
 H2Oexhdry
 Количество вода в отработилите газове на сух мол сухи отработили газове
 x
 prod/intdry
 Количество сухи стехиометрични продукти на сух мол входящ въздух
 x
 dil/exhdry
 Количество газ за разреждане и/или излишен въздух на мол сухи отработили газове
 x
 int/exhdry
 Количество всмукван въздух, необходим, за да се получат действителните продукти от изгарянето спрямо мол сухи (неразредени или разредени) отработили газове
 x
 raw/exhdry
 Количество неразредени отработили газове, без излишък от въздух на мол сухи


text:
(неразредени или разредени) отработили газове
 x
 O2intdry
 Количество O2 във входящия въздух на мол сух входящ въздух; може да се приеме x
 O2intdry0,209445 mol/mol
 x
 CO2intdry
 Количество СO2 във входящия въздух на мол сух входящ въздух; може да се използва x
 CO2intdry375 μmol/mol, но се препоръчва да се измерва действителната концентрация във входящия въздух
 x
 H2Ointdry
 Количество H2O във входящия въздух на мол сух входящ въздух
 x
 CO2int
 Количество СO2 във входящия въздух на мол входящ въздух
 x
 CO2dil
 Количество СO2 в газа за разреждане на мол газ за разреждане
 x
 CO2dildry
 Количество СO2 в газа за разреждане на мол сух газ за разреждане. Ако за разреждане се използва въздух, може да се използва x
 CO2dildry375 μmol/mol, но се препоръчва да се измерва действителната концентрация във входящия въздух
 x
 H2Odildry
 Количество H2O в газа за разреждане на мол сух газ за разреждане
 x
 H2Odil
 Количество СO2 в газа за разреждане на мол газ за разреждане
 x
 [emission]meas
 Количество измерени емисии в пробата при съответния газоанализатор
 x
 [emission]dry
 Количество емисии на мол суха проба
 x
 H2O[emission]meas
 Количество вода в пробата на съответното място за отчитане на емисиите. Тези стойности трябва да са изчислени или приети в съответствие с точка 9.3.2.3.1 от приложение 4.
 x
 H2Oint
 Количеството вода във всмуквания въздух, въз основа на влажността на всмуквания въздух
 K
 H2Ogas
 Равновесен коефициент на реакцията вода-газ. Можете да използвате 3,5 или да изчислите собствена стойност, използвайки добра техническа преценка.
 α
 Атомно отношение водород/въглерод на изгаряната смес (смеси) от горива (CHαOβ), претеглено спрямо моларния разход
 β
 Атомно отношение кислород/въглерод на изгаряната смес (смеси) от горива (CHαOβ), претеглено спрямо моларния разход
 г)
 уравнения [(A.5-84) — (A.5-101)], дадени по-долу, се използват за итеративно изчисляване на x
 dil/exh, x
 H2Oexh и x
 Ccombdry:
 (A.5-84)
 (A.5-85)
 (A.5-86)
 (A.5-87)
 (A.5-88)
 (A.5-89)
 (A.5-90)
 (A.5-91)
 (A.5-92)
 (A.5-93)
 (A.5-94)
 (A.5-95)
 (A.5-96)
 (A.5-97)
 (A.5-98)
 (A.5-99)
 (A.5-100)
 (A.5-101)
 В края на изчисляването на химическия баланс се изчислява моларният дебит, както е посочено в точки A.2.5.3 и A.2.6.3.
 A.2.4.4. Корекция на NOХ за влажност
 Всички концентрации на NOХ, включително фоновите концентрации във въздуха за разреждане, трябва да се коригират с оглед на влажността на входящия въздух, като се използва уравнение (A.5-102) или уравнение (A.5-103):
 а)
 За двигатели със запалване чрез сгъстяване
 (A.5-102)
 б)
 за двигатели с искрово запалване
 (A.5-103)
 където:
 x
 NOxuncor
 =
 некоригирана моларна концентрация на NOХ в отработилите газове [μmol/mol]
 x
 H2O
 =
 количество вода във всмуквания въздух [mol/mol]
 A.2.5. Измерване на газообразните емисии в неразредени отработили газове
 A.2.5.1. Маса на газообразните емисии
 За изчисляване на общата маса на газообразните емисии за дадено изпитване m
 gas [g/test] тяхната моларна концентрация трябва да се умножи по техния съответен моларен поток и по моларната маса на отработилите газове. След това се извършва интегриране за целия цикъл на изпитване с уравнение (A.5-104):
 (A.5-104)
 където:
 M
 gas
 моларна маса на емисиите на общи газове [g/mol]
 моментен моларен дебит на отработилите газове на база влажен газ [mol/s]
 x
 gas
 моментна моларна концентрация на общи газове на база влажен газ [mol/mol]
 t
 време [s]
 Тъй като резултатът посредством уравнение


text:
(A.5-104) трябва да се получи чрез числено интегриране, тя се преобразува в уравнение (A.5-105):
 (A.5-105)
 Където:
 M
 gas
 =
 моларна маса на общите емисии [g/mol]
 =
 моментен моларен дебит на отработилите газове на база влажен газ [mol/s]
 x
 gasi
 =
 моментна моларна концентрация на общи газове на база влажен газ [mol/mol]
 f
 =
 честота на вземане проби [Hz]
 N
 =
 брой на измерванията [-]
 Общата формула може да бъде променяна в зависимост от използваната система за измерване, серийното или непрекъснатото вземане на проби и това, дали пробите се вземат при постоянен или променлив дебит.
 а)
 при непрекъснато вземане на проби, в общия случай при променлив дебит, масата на газообразните емисии m
 gas [g/test] се изчислява посредством уравнение (A.5-106):
 (A.5-106)
 Където:
 M
 gas
 =
 моларна маса на общите емисии [g/mol]
 =
 моментен моларен дебит на отработилите газове на база влажен газ [mol/s]
 x
 gasi
 =
 моментна масова моларна част на газообразните емисии за влажен газ [mol/mol]
 f
 =
 честота на вземане проби [Hz]
 N
 =
 брой на измерванията [-]
 б)
 при непрекъснато вземане на проби, но в конкретния случай при променлив дебит, масата на газообразните емисии m
 gas [g/test] се изчислява посредством уравнение (A.5-107):
 (A.5-107)
 където:
 M
 gas
 моларна маса на общите емисии [g/mol]
 моларен дебит на отработилите газове на база влажен газ [mol/s]
 средна моларна част на газообразните емисии на база влажен газ [mol/mol]
 Δt
 продължителност на изпитвателния интервал
 в)
 при серийно вземане на проби, независимо дали дебитът е променлив или постоянен, уравнение (A.5-104) може да се опрости с помощта на уравнение (A.5-108):
 (A.5-108)
 където:
 M
 gas
 =
 моларна маса на общите емисии [g/mol]
 =
 моментен моларен дебит на отработилите газове на база влажен газ [mol/s]
 =
 средна моларна част на газообразните емисии на база влажен газ [mol/mol]
 f
 =
 честота на вземане проби [Hz]
 N
 =
 брой на измерванията [-]
 A.2.5.2. Преобразуване на концентрацията за сух газ в концентрация за влажен газ
 Параметрите, посочени в настоящата точка, са получени от резултатите от химическия баланс, изчислен в точка A.2.4.3. Съществуват следните връзки между моларните концентрацияи на газа в измервания поток x
 gasdry и x
 gas [mol/mol], изразени съответно като концентрации на сух и влажен газ в уравнения (A.5-109) и (A.5-110):
 (A.5-109)
 (A.5-110)
 където:
 x
 H2O
 =
 моларна част на водата в измервания поток за влажен газ [mol/mol]
 x
 H2Odry
 =
 моларна част на водата в измервания поток за сух газ [mol/mol]
 При газообразни емисии трябва да се направи корекция за отделената вода на общата концентрация x [mol/mol] посредством уравнение (A.5-111):
 (A.5-111)
 където:
 x
 [emission]meas
 =
 моларна част на емисиите в измервания поток в мястото на измерване [mol/mol]
 x
 H2O[emission]meas
 =
 количество на водата в измервания поток при измерването на концентрацията [mol/mol]
 x
 H2Oexh
 =
 количество вода при дебитомера [mol/mol]
 A.2.5.3. Моларен дебит на отработилите газове
 Дебитът на неразредените отработили газове може да се измери пряко или да се изчисли въз основа на химическия баланс, посочен в точка A.2.4.3. Изчисляването на моларния дебит на неразредените отработили газове се извършва на основата на измерения моларен дебит на всмуквания въздух или масовия дебит


text:
на горивото. Моларният дебит на неразредените отработили газове може да бъде изчислен на основата на пробите от емисиите
 , като се отчита измереният моларен дебит на всмуквания въздух
 , или измереният масов дебит на горивото
 , и стойностите, изчислени, като се използва химическият баланс, посочен в точка A.2.4.3. Той трябва да се определя въз основа на химическия баланс, посочен в точка A.2.4.3, със същата честота, с която се актуализират или обновяват
 или
 .
 а)
 дебит на картерни газове. Потокът на неразредените отработили газове може да бъде изчислен въз основа на
 или
 , само ако поне едно от следващите условия е изпълнено по отношение на дебита на емисиите от картерни газове;
 i)
 изпитваният двигател има вградена система за контрол на емисиите със затворен картер, която насочва картерните газове към канала за входящия въздух след дебитомера за входящия въздух;
 ii)
 по време на изпитване за определяне на емисиите потокът на картерни газове от системи с открито вентилиране (директно изхвърляне в околната среда) се насочва към отработилите газове в съответствие с точка 6.10 от приложение 4;
 iii)
 емисиите и потокът газове от отворен картер се измерват и добавят в изчисленията на специфичните емисии при изпитване на стенд;
 iv)
 като се използват данни за емисиите или инженерен анализ, може да се докаже, че пренебрегването на емисиите и потока газове от отворен картер не оказва неблагоприятно влияние върху съответствието с приложимите стандарти;
 б)
 изчисляване на моларния дебит въз основа на всмуквания въздух
 Въз основа на
 моларният дебит на отработилите газове
 [mol/s] се изчислява посредством уравнение (A.5-112):
 (A.5-112)
 където:
 =
 моларен дебит на неразредените отработили газове, въз основа който се измерват емисиите [mol/s]
 =
 моларен дебит на входящия въздух, като се отчита влажността във входящия въздух [mol/s]
 x
 int/exhdry
 =
 количество всмукван въздух, необходим, за да се получат действителните продукти от изгарянето спрямо мол сухи (неразредени или разредени) отработили газове [mol/mol]
 x
 raw/exhdry
 =
 количество неразредени отработили газове, без излишък от въздух на мол сухи (неразредени или разредени) отработили газове [mol/mol]
 x
 H2Oexhdry
 =
 количество вода в отработилите газове на мол сухи отработили газове [mol/mol]
 в)
 изчисляване на моларния дебит въз основа на масовия дебит на горивото
 Въз основа на се изчислява
 [mol/s], както следва:
 При провеждане на лабораторно изпитване това изчисление може да се използва само за уравнението за циклите на изпитване с дискретни режими и със стабилни състояния и линейни преходи между тях (A.5-113):
 (A.5-113)
 където:
 =
 моларен дебит на неразредените отработили газове, въз основа който се измерват емисиите
 =
 дебит на горивото, като се отчита влажността на входящия въздух [g/s]
 w
 C
 =
 масова част на въглерода за даденото гориво [g/g]
 x
 H2Oexhdry
 =
 количество H2O на сух мол от измерения поток [mol/mol]
 M
 C
 =
 моларна маса на въглерода 12,011 g/mol;
 x
 Ccombdry
 =
 количеството въглерод от горивото в отработилите газове за мол сухи отработили газове [mol/mol]
 г)
 изчисляване на моларния дебит на отработилите газове въз основа на измерения моларен дебит на входящия въздух, моларния дебит на разредените отработили газове и химическия баланс на разредените газове.
 Моларният дебит на отработилите газове
 [mol/s]


text:
може да бъде изчислен на основата на измерения моларен дебит на всмуквания въздух
 , измерения моларен дебит на разредените отработили газове
 и стойностите, изчислени, използвайки химическият баланс, посочен в точка A.2.4.3. Следва да се отбележи, че химическият баланс трябва да се основава на концентрациите на разредените отработили газове. При изчисления с непрекъсната проточност се изчислява химическият баланс, посочен в точка A.2.4.3, при същата честота, с която
 и
 се актуализират и обновяват. Тази изчислена
 може да се използва за проверката на отношението на разреждане на праховите частици, изчисляването на моларния дебит на въздуха за разреждане при корекцията за фон в точка A.2.6.1 и изчисляването на масата на емисиите в точка A.2.5.1 за разновидности на химически съединения, които се измерват в неразредените отработили газове.
 Въз основа на разредените отработили газове и на моларния дебит на входящия въздух моларният дебит на отработилите газове
 [mol/s] се изчислява, както следва:
 (A.5-114)
 където:
 =
 моларен дебит на неразредените отработили газове, въз основа който се измерват емисиите [mol/s];
 x
 int/exhdry
 =
 количество всмукван въздух, необходим, за да се получат действителните продукти от изгарянето спрямо мол сухи (неразредени или разредени) отработили газове [mol/mol];
 x
 raw/exhdry
 =
 количество неразредени отработили газове, без излишък от въздух на мол сухи (неразредени или разредени) отработили газове [mol/mol];
 x
 H2Oexh
 =
 количество вода в отработилите газове на мол отработили газове [mol/mol];
 =
 моларен дебит на разредените отработили газове, въз основа който се измерват емисиите [mol/s];
 =
 моларен дебит на входящия въздух, като се отчита влажността във входящия въздух [mol/s].
 A.2.6. Разредени газообразни емисии
 A.2.6.1. Изчисляване на масата на емисиите и корекция за отчитане на фона
 За изчисляване на масата на газообразните емисии m
 gas [g/test] като функция от моларните дебити на емисиите се използват следните формули:
 а)
 непрекъснато вземане на проби, при променлив дебит — изчислява се посредством уравнение (A.5-106) от точка A.2.5.1, буква а):
 (A.5-106)
 където:
 M
 gas
 =
 моларна маса на общите емисии [g/mol]
 =
 моментен моларен дебит на отработилите газове на база влажен газ [mol/s]
 x
 gasi
 =
 моментна моларна концентрация на общи газове на база влажен газ [mol/mol]
 f
 =
 честота на вземане проби [Hz]
 N
 =
 брой на измерванията [-]
 б)
 непрекъснато вземане на проби, при постоянен дебит — изчислява се посредством уравнение (A.5-107) от точка A.2.5.1, буква б):
 (A.5-107)
 където:
 Mgas
 =
 моларна маса на общите емисии [g/mol]
 =
 моларен дебит на отработилите газове на база влажен газ [mol/s]
 =
 средна моларна част на газообразните емисии на база влажен газ [mol/mol]
 Δt
 =
 продължителност на изпитвателния интервал
 в)
 серийно вземане на проби, независимо дали дебитът е променлив или постоянен — изчислява се посредством уравнение (A.5-108) от точка A.2.5.1, буква в):
 (A.5-108)
 където:
 Mgas
 =
 моларна маса на общите емисии [g/mol]
 =
 моментен моларен дебит на отработилите газове на база влажен газ [mol/s]
 =
 средна моларна част на газообразните емисии на база влажен газ [mol/mol]
 е
 =
 честота на вземане проби [Hz]
 N
 =
 брой на измерванията [-]
 г)
 в случай на разредени отработили газове, изчислените стойности за масата на замърсяващите вещества трябва да бъдат коригирани, като се


text:
приспадне масата на фоновите емисии, дължащи се на въздуха за разреждане:
 i)
 първо, по време на изпитвателния интервал се определя моларният дебит на въздуха за разреждане
 [mol/s]. Той може да бъде измерен или да бъде изчислен на основата на потока на разредените отработили газове и усреднената спрямо потока средна част на въздуха за разреждане в разредените отработили газове
 ;
 ii)
 общият поток на разредения въздух [mol] се умножава по средната концентрация на фоновите емисии. Той може да бъде усреднена спрямо времето средна стойности или усреднена спрямо потока средна стойност (т.е., с пропорционално вземане на проби от фона). Произведението от n
 airdil и средната концентрация на фоновите емисии дава общото количество фонови емисии;
 iii)
 ако резултатът е моларно количество, той трябва да се преобразува в маса на фоновите емисии m
 bkgnd [g], като се умножи по моларната маса на емисиите M
 gas [g/mol];
 iv)
 общата маса на фоновите емисии се изважда от общата маса, за да се отрази корекцията за фоновите емисии;
 v)
 общият поток на въздуха за разреждане може да се определи чрез пряко измерване на потока. В този случай общата маса на фоновите емисии се изчислява въз основа на потока на въздуха за разреждане n
 airdil. Масата на фоновите емисии се изважда от общата маса. Резултатът се използва при изчисляването на специфичните емисии при изпитване на стенд;
 vi)
 общият поток на въздуха за разреждане може да се определи от общия поток на разредените отработили газове и химическия баланс на горивото, всмуквания въздух и отработилите газове, както е описано в точка A.2.4. В този случай, общата маса на фоновите емисии се изчислява, като се използва общият поток на разредените отработили газове n
 dexh. След това този резултат се умножава по усреднената спрямо потока средна част от въздуха за разреждане в разредените отработили газове
 .
 По отношение на двата случая v) и vi) се използват уравнения (A.5-115) и (A.5-116): или
 (A.5-115)
 (A.5-116)
 където:
 m
 gas
 =
 обща маса на газообразните емисии [g]
 m
 bkgnd
 =
 обща маса на фоновите емисии [g]
 m
 gascor
 =
 маса на газа, коригирана за фоновите емисии [g]
 M
 gas
 =
 моларна маса на емисиите на общи газове [g/mol]
 x
 gasdil
 =
 концентрация на газовите емисии във въздуха за разреждане [mol/mol]
 n
 airdil
 =
 моларен поток на въздуха за разреждане [mol]
 =
 усреднена спрямо потока средна част на въздуха за разреждане в разредените отработили газове [mol/mol]
 =
 газова част на фоновите емисии [mol/mol]
 n
 dexh
 =
 общ поток разредени отработили газове [mol]
 A.2.6.2. Преминаване от концентрация за сух към влажен въздух
 За преобразуване на концентрацията на сух в концентрация на влажен газ се използват същите съотношения, както за неразредените отработили газове (точка A.2.5.2). При въздуха за разреждане трябва да се извърши измерване на влажността с цел изчисляване на частта x
 H2Odildry на водната пара в него [mol/mol] посредством уравнение (A.5-96) от точка A.2.4.3, буква г):
 (A.5-96)
 където:
 x
 H2Odil
 =
 моларна част на водата в потока на въздуха за разреждане [mol/mol]
 A.2.6.3 Моларен дебит на отработилите газове
 а)
 изчисляване с помощта на химическия баланс;
 Моларният дебит
 [mol/s]


text:
може да се изчисли въз основа на масовия дебит на горивото
 посредством уравнение (A.5-113) от точка A.2.5.3, буква в):
 (A.5-113)
 където:
 =
 моларен дебит на неразредените отработили газове, въз основа който се измерват емисиите [mol/s]
 =
 дебит на горивото, като се отчита влажността на входящия въздух [g/s]
 w
 C
 =
 масова част на въглерода за даденото гориво [g/g]
 x
 H2Oexhdry
 =
 количество H2O на сух мол от измерения поток [mol/mol]
 M
 C
 =
 моларна маса на въглерода 12,0107 g/mol;
 x
 Ccombdry
 =
 количеството въглерод от горивото в отработилите газове за мол сухи отработили газове [mol/mol]
 б)
 Измерване
 Моларният дебит на отработилите газове може да се измерва с помощта на три системи:
 i)
 моларен дебит на обемната помпа. Въз основа на честота на въртене на обемната помпа по време на изпитвателния интервал се използват съответният наклон a
 1 и пресечната точка a
 0 [-], изчислени посредством процедурата за калибриране, посочена в точка 8.1.8.4.2 от приложение 4, за да се изчисли моларният дебит
 [mol/s] посредством уравнение (A.5-117):
 (A.5-117)
 със:
 (A.5-118)
 където:
 a
 1
 коефициент на калибриране [m3/s]
 a
 0
 коефициент на калибриране [m3/об.]
 p
 in, p
 out
 налягане на входа/изхода [Pa]
 R
 моларна газова константа [J/(mol K)]
 T
 in
 температура на входа [K]
 V
 rev
 изпомпван от обемната помпа обем [m3/об.]
 f
 n.,PDP
 честота на въртене на обемната помпа [об./s]
 ii)
 моларен дебит на SSV (тръба на Вентури с дозвукова скорост на флуида). Въз основа на уравнението за зависимостта между C
 d и Re
 #, определена в съответствие с точка 8.1.8.4.4 от приложение 4, моларният дебит на тръба на Вентури с дозвукова скорост на флуида (SSV) при изпитване за определяне на емисиите
 [mol/s] се изчислява посредством уравнение (A.5-119):
 (A.5-119)
 където:
 p
 in
 =
 налягане на входа [Pa]
 A
 t
 =
 напречно сечение на стеснението на тръбата на Вентури [m2]
 R
 =
 моларна газова константа [J/(mol K)]
 T
 in
 =
 температура на входа [K]
 Z
 =
 коефициент на свиваемост
 M
 mix
 =
 моларната маса на разредените отработили газове [kg/mol]
 C
 d
 =
 коефициент на изтичане на SSV [-]
 C
 f
 =
 коефициент на потока на SSV [-]
 iii)
 моларен дебит на CFV (тръба на Вентури с критична скорост на флуида). За изчисляване на моларния дебит през тръба на Вентури или през комбинация от тръби на Вентури трябва да се използват съответните им средни C
 d и други константи, определени в съответствие с точка 8.1.8.4.3 от приложение 4. Нейният моларен дебит
 [mol/s] по време на изпитване за определяне на емисиите се изчислява посредством уравнение (A.5-120):
 (A.5-120)
 където:
 p
 in
 =
 налягане на входа [Pa]
 A
 t
 =
 напречно сечение на стеснението на тръбата на Вентури [m2]
 R
 =
 моларна газова константа [J/(mol K)]
 T
 in
 =
 температура на входа [K]
 Z
 =
 коефициент на свиваемост
 M
 mix
 =
 моларната маса на разредените отработили газове [kg/mol]
 C
 d
 =
 коефициент на изтичане на CFV [-]
 C
 f
 =
 коефициент на потока на CFV [-]
 A.2.7. Определяне на масата на праховите частици
 A.2.7.1 Извадка
 а)
 вземане на проби при променлив дебит:
 При серийно вземане на проби


text:
от поток отработили газове с променлив дебит, трябва да се осигури пробовземане, което е пропорционално на дебита на отработилите газове. Дебитът на потока трябва да се интегрира за на интервала на провеждане на изпитването за определяне на общия поток. Средната концентрация на прахови частици
 (вече изразена в единици за маса на мол проба) трябва да бъде умножена по общия поток, за да се получи общата маса на праховите частици m
 PM [g] посредством уравнение (A.5-121):
 (A.5-121)
 където:
 =
 моментен моларен дебит на отработилите газове (kg/s)
 =
 средна концентрация на прахови частици [g/mol]
 Δtt
 =
 интервал на вземане на проби [s]
 б)
 вземане на проби при постоянен дебит:
 Ако серийно се събират проби от поток отработили газове с постоянен дебит, трябва да се определи средният моларен дебит на потока, от който е взета пробата. Средната концентрация на праховите частици трябва да бъде умножена по общия поток, за да се получи общата маса на праховите частици m
 PM [g] посредством уравнение (A.5-122):
 (A.5-122)
 където:
 =
 моларен дебит на отработилите газове [mol/s]
 =
 средна концентрация на прахови частици [g/mol]
 Δt
 =
 продължителност на изпитвателния интервал [s]
 При вземане на проба с постоянно отношение на разреждане (DR), m
 PM [g] се изчислява посредством уравнение (A.5-123):
 (A.5-123)
 където:
 m
 PMdil
 =
 маса на праховите частици във въздуха за разреждане [g]
 DR
 =
 коефициент на разреждане [-] определен като съотношението между масата на емисиите m и масата на разредените отработили газове m
 dil/exh (
 ).
 Отношението на разреждане DR може да се изрази като функция от x
 dil/exh [уравнение (A.5-124)]:
 (A.5-124)
 A.2.7.2. Корекция за фона
 Същият подход, като посоченият в точка A.2.6.1., се прилага за коригиране на масата на праховите частици със стойността за фона. Чрез умножаване на
 по общия поток на въздуха за разреждане се получава общата маса на праховите частици от фона (m
 PMbkgnd [g]). Като се извади общата маса на фоновите прахови частици от общата маса на праховите частици, се получава коригираната за фон маса на праховите частици m
 PMcor [g] [уравнение (А.5-125)]:
 (A.5-125)
 където:
 m
 PMuncor
 =
 некоригирана маса на праховите частици [g]
 =
 средна концентрация на праховите частици във въздуха за разреждане [g/mol]
 n
 airdil
 =
 моларен поток на въздуха за разреждане [mol]
 A.2.8. Работа, извършена за цикъла, и специфични емисии
 A.2.8.1. Газообразни емисии
 A.2.8.1.1. Цикли на изпитване с преходни режими (NRTC и LSI-NRTC) и със стабилни състояния и преходи между тях (RMC)
 Позоваване на точки A.2.5.1 и A.2.6.1, съответно за неразредените и разредените отработили газове. Стойностите, получени за мощността Pi
 [kW], се интегрират за времето на изпитвателния интервал. Общата работа W
 act [kWh] се изчислява посредством уравнение (A.5-126):
 (A.5-126)
 където:
 Pi
 =
 моментна мощност на двигателя [kW]
 ni
 =
 моментна честота на въртене на двигателя [об./мин]
 Ti
 =
 моментен въртящ момент на двигателя [N·m]
 W
 act
 =
 действителна работа, извършена през цикъла [kWh]
 f
 =
 честота на вземане проби [Hz]
 N
 =
 брой на измерванията [-]
 Δti
 =
 интервал на измерването [s]
 Когато са монтирани спомагателни устройства в съответствие с допълнение A.2 към приложение 4, не се извършва корекция на


text:
моментния въртящ момент на двигателя в уравнение (A.5-126). Когато в съответствие с точки 6.3.2 или 6.3.3 от приложение 4 към настоящото правило необходимите спомагателни устройства, които следва да бъдат монтирани за изпитването, не са монтирани, или спомагателните устройства, които следва да бъдат демонтирани за изпитването, остават монтирани, стойността на Ti
 , използвана в уравнение (A.5-126), се коригира с помощта на уравнение (A.5-127):
 (A.5-127)
 където:
 T
 i,meas
 =
 измерена стойност на моментния въртящ момент на двигателя
 T
 i,AUX
 =
 съответна стойност на въртящия момент, необходима за задвижване на спомагателните устройства съгласно буква б) от точка 7.7.2.3 от приложение 4 към настоящото правило.
 Специфичните емисии e
 gas [g/kWh] се изчисляват по следните начини в зависимост от типа на цикъла на изпитване.
 (A.5-128)
 където:
 m
 gas
 =
 общата маса на емисиите [g/test]
 W
 act
 =
 работата, извършена през цикъла [kWh]
 В случай на изпитване NRTC за емисии на газове, различни от CO2, окончателният резултат от изпитването e
 gas [g/kWh] е среднопретеглената стойност от провеждането на изпитването с пускане при студен двигател и изпитването с пускане при горещ двигател, изчислена посредством уравнение (A.5-129):
 (A.5-129)
 където:
 m
 cold
 са масовите емисии на газове при NRTC с пускане при студен двигател [g]
 W
 act, cold
 е действителната работа, извършена през цикъла на изпитване с пускане при студен двигател NRTC [kWh]
 m
 hot
 са масовите емисии на газове при NRTC с пускане при горещ двигател [g]
 W
 act, hot
 е действителната работа, извършена през цикъла на изпитване NRTC с пускане при горещ двигател [kWh]
 В случай на изпитване NRTC за емисии на CO2, окончателният резултат от изпитването e
 CO2 [g/kWh] се изчислява от изпитването с пускане при горещ двигател посредством уравнение (A.5-130):
 (A.5-130)
 където:
 m
 CO2, hot
 са масовите емисии на CO2 при NRTC с пускане при горещ двигател [g]
 W
 act, hot
 е действителната работа, извършена през цикъла на изпитване NRTC с пускане при горещ двигател [kWh]
 A.2.8.1.2. Цикъл NRSC с дискретни режими
 Специфичните емисии e
 gas [g/kWh] се изчисляват посредством уравнение (A.5-131):
 (A.5-131)
 където:
 =
 среден масов дебит на емисиите за режим i [g/h]
 Pi
 =
 мощност на двигателя в режим i [kW], изчислена чрез добавяне към измерената мощност Pmeas
 [kW] на мощността PAUX
 [kW], необходима за задвижване на спомагателните устройства, измерена в съответствие с уравнение (A.4-8) от приложение 4. (Pi
 Pmeas
 + PAUX
 )
 WFi
 =
 тегловен коефициент за режим i [-]
 Nmode
 =
 брой режими в приложимия цикъл NRSC с дискретни режими
 A.2.8.2. Емисии на прахови частици
 A.2.8.2.1 Цикли на изпитване с преходни режими (NRTC и LSI-NRTC) и със стабилни състояния и преходи между тях (RMC)
 Специфичните емисии на прахови частици се изчисляват чрез преобразуване на уравнение (7-128) в уравнение (7-132), при коетоe
 gas [g/kWh] and m
 gas [g/test] се заместват съответно с e
 PM [g/kWh] and m
 PM [g/test]:
 (A.5-132)
 където:
 m
 PM
 =
 обща маса на емисиите на прахови частици, изчислени съгласно точка A.2.7.1. [g/test]
 W
 act
 =
 работа, извършена през цикъла [kWh]
 Емисиите през преходния съставен цикъл (т.е. студен етап и горещ етап) се изчисляват, както е показано в точка