text:
за арест, да получи
 копие от съдебното решение, преди да бъде предадено. Веднага след като бъде информиран
 за искането, издаващият орган предоставя копие от съдебното решение на заинтересованото
 лице чрез изпълняващия орган. Искането на заинтересованото лице не води до забавяне на
 процедурата по предаване, нито до забавяне на вземането на решението за изпълнение на
 заповедта за арест. Съдебното решение се предоставя на заинтересованото лице само за
 сведение; предоставянето му не се счита за официално връчване на съдебното решение, нито
 поставя началото на срокове за подаване на искане за повторно разглеждане или за
 обжалване.
 3. Когато дадено лице е предадено съгласно условията на параграф 1, буква и), подточка
 iv) и е поискало повторно разглеждане или обжалване, до окончателното приключване на
 производството задържането на такова лице, на което предстои такова разглеждане или
 обжалване, подлежи на преразглеждане на редовни интервали от време или по искане на
 заинтересованото лице съгласно националното правото на издаващата държава. Такава
 проверка включва по-специално възможността за временно или окончателно прекратяване на
 задържането. Повторното разглеждане или обжалване започва своевременно след
 предаването.
 Член LAW.SURR.82: Изключение за политическо престъпление
 1. Изпълнението на заповед за арест не може да бъде отказано на основание, че
 престъплението може да бъде разглеждано от изпълняващата държава като политическо
 престъпление, като престъпление, свързано с политическо престъпление, или като
 престъпление по политически подбуди.
 2. Въпреки това Обединеното кралство и Съюзът, действащ от името на всяка от своите
 държави членки, могат поотделно да уведомят Специализирания комитет по правоприлагане
 и съдебно сътрудничество, че параграф 1 ще се прилага само по отношение на:
 373
 ---pagebreak--- (a) престъпленията, посочени в членове 1 и 2 от Европейската конвенция за борба с
 тероризма;
 (b) престъпен заговор или конспирация за извършване на едно или повече от
 престъпленията, посочени в членове 1 и 2 от Европейската конвенция за борба с
 тероризма, ако този престъпен заговор или конспирация отговаря на описанието на
 поведение, посочено в член LAW.SURR.79 [Обхват], параграф 3 от настоящото
 споразумение; и
 (c) тероризъм съгласно определението в ПРИЛОЖЕНИЕ LAW-7 към настоящото
 споразумение.
 3. Когато е издадена заповед за арест от държава, която е направила уведомление, както
 е посочено в параграф 2, или от държава, от името на която е направено такова уведомление,
 държавата, изпълняваща заповедта за арест, може да приложи реципрочни действия.
 Член LAW.SURR.83: Изключение за националност
 1. Изпълнението на заповед за арест не може да бъде отказано на основание, че
 исканото лице е гражданин на изпълняващата държава.
 2. Обединеното кралство и Съюзът, действащ от името на всяка от своите държави
 членки, могат да уведомят поотделно Специализирания комитет по правоприлагане и съдебно
 сътрудничество, че техни граждани няма да бъдат предавани или че предаването на техни
 граждани се разрешава само при някои определени условия. Уведомлението се основава на
 съображения, свързани с основните принципи или практики във вътрешния правов ред на
 Обединеното кралство или на държавата, от чието име е направено уведомление. В такъв
 случай Съюзът, от името на всяка от своите държави членки, или Обединеното кралство,
 според случая, може да уведоми Специализирания комитет по правоприлагане и съдебно
 сътрудничество в подходящ срок след получаване на уведомлението от другата


text:
страна, че
 изпълняващите съдебни органи на държавата членка или на Обединеното кралство, според
 случая, могат да откажат да предадат свои граждани на тази държава или че предаването се
 разрешава само при някои определени условия.
 3. Когато държава откаже да изпълни заповед за арест на основание, че, в случая на
 Обединеното кралство, то е направило уведомление или, в случая на държава членка, Съюзът
 е направил е уведомление от нейно име, както е посочено в параграф 2, тази държава
 обмисли възможността да заведе производство срещу своя гражданин, което да е съразмерно
 с предмета на заповедта, вземайки предвид мнението на издаващата държава. Когато
 съдебен орган реши да не завежда такова производство, жертвата на престъплението, във
 връзка с което е издадена заповедта за арест, трябва да може да получи информация относно
 решението в съответствие с приложимото национално право.
 4. Когато компетентните органи на държава заведат производство срещу свой гражданин
 в съответствие с параграф 3, тази държава гарантира, че нейните компетентни органи ще могат
 да вземат подходящи мерки за подпомагане на жертвите и евентуални свидетели при
 обстоятелства, при които жертвата и свидетелят са постоянно пребиваващи в друга държава,
 особено по отношение на начина, по който се води производството.
 374
 ---pagebreak--- Член LAW.SURR.84: Гаранции, които следва да бъдат давани от издаващата държава в
 определени случаи
 Изпълнителната съдебна власт може да изпълни заповед за арест при следните гаранции:
 (a) ако престъплението, във връзка с което е издадена заповедта за арест, се наказва с
 доживотен затвор или мярка, изискваща доживотно задържане, в издаващата държава,
 изпълняващата държава може да обвърже изпълнението на заповедта за арест с
 условието издаващата държава да даде уверение, считано за достатъчно от
 изпълняващата държава, че ще преразгледа наложеното наказание или мярка при
 поискване или най-късно след 20 години или ще насърчи прилагането на мерки за
 намаляване на присъдата, на които лицето има право съгласно законодателството или
 практиката на издаващата държава, имащи за цел да не се стигне до изпълнението на
 такова наказание или мярка;
 (b) ако лицето, за което е издадена заповед за арест с цел наказателно преследване, е
 гражданин на изпълняващата държава или постоянно пребивава в нея, предаването му
 може да се извърши, при условие че лицето, след като бъде изслушано, бъде върнато на
 изпълняващата държава, за да изтърпи присъдата за лишаване от свобода или мярката,
 изискваща задържане, произнесени срещу него в издаващата държава; ако се изисква
 исканото лице да даде съгласието си за прехвърлянето на присъдата или на мярката,
 изискваща задържане, към изпълняващата държава, гаранцията, че лицето ще бъде
 върнато на изпълняващата държава, за да изтърпи присъдата, подлежи на условието
 исканото лице, след като бъде изслушано, да даде съгласието си да бъде върнато на
 изпълняващата държава;
 (c) ако са налице съществени основания да се смята, че има реален риск за защитата на
 основните права на исканото лице, изпълняващият съдебен орган може, когато е
 целесъобразно, преди да вземе решение дали да изпълни заповедта за арест, да изиска
 допълнителни гаранции за третирането на исканото лице след неговото предаване.
 Член LAW.SURR.85: Сезиране на централния орган
 1. Обединеното кралство и Съюзът, действащ от името на всяка от

type: contracts

jurisdiction: EU


text:
своите държави
 членки, могат поотделно да уведомят Специализирания комитет по правоприлагане и съдебно
 сътрудничество, в случая на Обединеното кралство, за неговия централния орган, а в случая на
 Съюза, за централния орган във всяка държава, след като бъде определен такъв орган, или
 когато правната система на съответната държава предвижда това, за повече от един
 централен орган, който да подпомага компетентните съдебни органи.
 2. Когато уведомяват Специализирания комитет по правоприлагане и съдебно
 сътрудничество съгласно параграф 1, Обединеното кралство и Съюзът, действащ от името на
 всяка от своите държави членки, могат поотделно да посочат, че вследствие на устройството
 на вътрешната съдебна система на съответните държави централният орган или централните
 органи отговарят за административното предаване и приемане на заповедите за арест, както и
 за цялата официална кореспонденция във връзка с административното предаване и
 получаване на заповедите за арест. Това посочване е обвързващо за всички органи в
 издаващата държава.
 375
 ---pagebreak--- Член LAW.SURR.86: Съдържание и форма на заповедта за арест
 1. Заповедта за арест съдържа следната информация в съответствие с формуляра в
 ПРИЛОЖЕНИЕ LAW-5:
 (a) самоличност и гражданство на исканото лице;
 (b) трите имена, адреса, телефона, факса и електронната поща на издаващия съдебен орган;
 (c) доказателства за влязла в сила присъда, заповед за арест или друго подлежащо на
 принудително изпълнение съдебно решение със същото действие, което попада под
 действието на член LAW.SURR.79 [Обхват];
 (d) характерът и правната квалификация на престъплението, особено във връзка с член
 LAW.SURR.79 [Обхват];
 (e) описание на обстоятелствата, при които е извършено престъплението, включително
 времето, мястото и степента на участие на исканото лице в престъплението;
 (f) наложената санкция, ако има окончателна присъда, или предвидената скала от санкции
 за престъплението съгласно законодателството на издаващата държава; и
 (g) когато е възможно, описание на други последици от престъплението.
 2. Заповедта за арест се превежда на официалния език или на един от официалните
 езици на изпълняващата държава. Обединеното кралство и Съюзът, действащ от името на
 всяка от своите държави членки, могат поотделно да уведомят Специализирания комитет по
 правоприлагане и съдебно сътрудничество, че ще бъде приет преводът на един или на повече
 от един от официалните езици на държавата.
 Член LAW.SURR.87: Предаване на заповед за арест
 Ако местонахождението на исканото лице е известно, издаващият съдебен орган може да
 предаде заповедта за арест директно на изпълняващия съдебен орган.
 Член LAW.SURR.88: Подробно описание на процедурите за предаване на заповед за арест
 1. Ако издаващият съдебен орган не е уведомен за компетентния изпълняващ съдебен
 орган, той прави необходимите проучвания, за да получи тази информация от изпълняващата
 държава.
 2. Издаващият съдебен орган може да поиска от Международната организация на
 криминалната полиция (Интерпол) да предаде заповед за арест.
 3. Издаващият съдебен орган може да предаде заповедта за арест по всички сигурни
 начини, които дават възможност да се получат официални писмени документи при условия,
 позволяващи на изпълняващата държава да установи автентичност на заповедта за арест.
 4. Всички трудности, свързани с предаването или истинността на всеки документ,
 необходим за изпълнението на заповед за арест, се разрешават в преки контакти между
 замесените съдебни органи или, когато е възможно, с включване на централните власти на
 държавите.


text:
376
 ---pagebreak--- 5. Ако органът, който получава заповед за арест, не е компетентен да предприема
 действия по нея, той автоматично препраща заповедта за арест на компетентния орган в
 своята държава и съответно информира съдебния орган, издал заповедта.
 Член LAW.SURR.89: Права на исканото лице
 1. Ако искано лице е арестувано с цел изпълнение на заповед за арест, изпълняващият
 съдебен орган, в съответствие с националното си законодателство, уведомява това лице за
 заповедта за арест и нейното съдържание, както и за възможността да даде съгласието си да
 бъде предадено на издаващата държава.
 2. Искано лице, което е арестувано с цел изпълнение на заповед за арест и което не
 говори или не разбира езика на производството по заповедта за арест, има право да получи
 съдействие от устен преводач и да му бъде предоставен писмен превод на родния му език на
 исканото лице или на друг език, което то говори или разбира, в съответствие с националното
 законодателство на изпълняващата държава.
 3. При ареста исканото лице има право на помощ от адвокат в съответствие с
 националното законодателство на изпълняващата държава.
 4. Исканото лице се уведомява за правото си да посочи адвокат в издаващата държава,
 който да оказва съдействие на адвоката в изпълняващата държава в производството по
 заповедта за арест. Този параграф не засяга сроковете, определени в член LAW.SURR.101
 [Срокове за предаване на лицето].
 5. Искано лице, което е арестувано, има правото консулските власти на държавата, на
 която това лице е гражданин, или ако лицето е без гражданство, консулските власти на
 държавата, в която лицето обикновено пребивава, да бъдат уведомени за ареста му без
 излишно забавяне и да комуникира с тези власти, ако желае това.
 Член LAW.SURR.90: Задържане на лицето
 Когато лице е арестувано на основание на заповед за арест, изпълняващият съдебен орган
 взема решение дали исканото лице трябва да остане задържано, в съответствие със
 законодателството на изпълняващата държава. Лицето може да бъде освободено условно по
 всяко време съгласно националното законодателство на изпълняващата държава, при условие
 че компетентният орган на тази държава вземе всички мерки, които смята за необходими за
 предотвратяване на укриването на лицето.
 Член LAW.SURR.91: Съгласие за предаване
 1. Ако арестуваното лице даде съгласие за предаването си, това съгласие и, ако е
 подходящо, изричният отказ от правото на „специалното правило“, посочено в член
 LAW.SURR.105 [Възможност за наказателно преследване за други престъпления], параграф 2,
 трябва да бъдат дадени пред изпълняващия съдебен орган в съответствие с националното
 право на изпълняващата държава.
 2. Всяка държава приема необходимите мерки, за да гарантира, че това съгласие и,
 когато е целесъобразно, отказът съгласно параграф 1 се дават по начин, който да показва, че
 засегнатото лице ги е изразило доброволно и с пълно съзнание за последствията. За тази цел
 исканото лице има право на адвокат.
 377
 ---pagebreak--- 3. Съгласието и, когато е целесъобразно, отказът съгласно параграф 1 се регистрират
 официално в съответствие с процедурата, предвидена в националното законодателство на
 изпълняващата държава.
 4. По принцип съгласие не може да бъде оттегляно. Всяка държава може да предвиди
 възможност за оттегляне на съгласието и, ако е целесъобразно, на отказа съгласно параграф 1
 от настоящия член


text:
в съответствие с действащите разпоредби на своето национално
 законодателство. В такъв случай периодът между датата на съгласието и датата на отмяната му
 не се вземат под внимание при определянето на сроковете, посочени в член LAW.SURR.101
 [Срокове за предаване на лицето]. Обединеното кралств и Съюзът, действащ от името на всяка
 от своите държави членки, могат да уведомят поотделно Специализирания комитет по
 правоприлагане и съдебно сътрудничество, че желаят да се възползват от тази възможност,
 уточнявайки процедурите, при които е възможно оттегляне на съгласие, и евентуални
 изменения в тези процедури.
 Член LAW.SURR.92: Разпит на исканото лице
 Когато арестуваното лице не е съгласно да бъде предадено, както е посочено в член
 LAW.SURR.91 [Съгласие за предаване], то има право да бъде изслушано от изпълняващия
 съдебен орган в съответствие със законодателството на изпълняващата държава.
 Член LAW.SURR.93: Решение за предаване
 1. Изпълняващият съдебен орган взема решение дали лицето да бъде предадено в срока
 и съгласно условията, определени в настоящия дял, по-специално принципа на
 пропорционалност, както е посочен в член LAW.SURR.77 [Принцип на пропорционалност].
 2. Ако изпълняващият съдебен орган смята, че информацията, съобщена от издаващата
 държава, е недостатъчна за вземане на решение относно предаването, той изисква
 необходимата допълнителна информация, по конкретно по отношение на член LAW.SURR. 77
 [Принцип на пропорционалност], от член LAW.SURR.80 [Основания, при които не се допуска
 изпълнение на заповед за арест] до член LAW.SURR.82 [Изключение за политическо
 престъпление], член LAW.SURR.84 [Гаранции, които следва да бъдат давани от издаващата
 държава в определени случаи] и член LAW.SURR.86 [Съдържание и форма на заповедта за
 арест], да бъде предоставена спешно и може да определи срок за нейното получаване,
 вземайки предвид необходимостта от спазване на сроковете в член LAW.SURR.95 [Срокове и
 процедури за вземане на решение за изпълнение на заповед за арест].
 3. Издаващият съдебен орган може по всяко време да изпраща допълнителна полезна
 информация на изпълняващия съдебен орган.
 Член LAW.SURR.94: Решение при конкуренция на искания
 1. Ако две или повече държави са издали европейска заповед за арест или заповед за арест
 за едно и също лице, решението коя от тези заповеди да бъде изпълнена, се взема от
 изпълняващия съдебен орган при надлежно отчитане на всички обстоятелства и особено
 на относителната тежест и мястото на престъпленията, съответните дати на заповедите за
 арест или на европейските заповеди за арест и дали те са били издадени с цел
 наказателно преследване или за изпълнение на присъда за лишаване от свобода или на
 мярка, изискваща задържане, както и на правните задължения на държавите членки,
 произтичащи от законодателството на Съюза относно, по-конкретно, принципите на
 свободно движение и недискриминация на основание националност.
 378
 ---pagebreak--- 2. Изпълняващият съдебен орган на държава членка може да потърси съвета на Евроюст,
 когато се прави изборът съгласно параграф 1.
 3. При наличието на конфликт между заповед за арест и искане за екстрадиция, представени
 от трета държава, решението дали заповедта за арест или искането за екстрадиция има
 предимство, се взема от компетентния орган в изпълняващата държава след внимателно
 разглеждане на всички обстоятелства, по-специално тези по параграф 1 и тези, упоменати
 в приложимата конвенция.
 4. Настоящият член не засяга задълженията на държавите съгласно


text:
устава на
 Международния наказателен съд.
 Член LAW.SURR.95: Срокове и процедури за вземане на решение за изпълнение на заповед за
 арест
 1. Заповед за арест се изпълнява във възможно най-кратки срокове.
 2. Когато исканото лице се съгласи да бъде предадено, окончателното решение за
 изпълнението на заповедта за арест се взема в срок до десет дни след даването на съгласието.
 3. В други случаи окончателното решение за изпълнението на заповедта за арест се взема
 в срок до 60 дни след арестуването на исканото лице.
 4. Когато в определени случаи заповедта за арест не може да бъде изпълнена в
 сроковете, установени в параграфи 2 или 3, изпълняващият съдебен орган незабавно
 информира за това издаващия съдебния орган, като посочва причините за забавянето. В тези
 случаи сроковете могат да бъдат удължени с 30 дни.
 5. Докато изпълняващият съдебен орган не вземе окончателно решение по заповедта за
 арест, той гарантира, че съществените условия, необходими за действителното предаване на
 лицето, остават изпълнени.
 6. Трябва да бъдат представени основания за всеки отказ да се изпълни заповед за арест.
 Член LAW.SURR.96: Процес на взимане на решение
 1. Когато заповедта за арест е била издадена за целите на наказателно преследване,
 изпълняващият съдебен орган:
 (a) дава съгласие исканото лице да бъде изслушано съгласно член LAW.SURR.97
 [Изслушване на лицето в процеса на взимане на решение]; или
 (b) дава съгласие за временно предаване на исканото лице.
 2. Условията и срокът на временното предаване се определят по взаимно съгласие
 между издаващия и изпълняващия съдебен орган.
 3. В случай на временно предаване лицето трябва да може да се върне в изпълняващата
 държава, за да присъства на изслушванията, отнасящи се до него, като част от процедурата по
 предаване.
 379
 ---pagebreak--- Член LAW.SURR.97: Изслушване на лицето в процеса на взимане на решение
 1. Исканото лице се изслушва от съдебен орган. За целта исканото лице се подпомага от
 адвокат, посочен в съответствие със законодателството на издаващата държава.
 2. Исканото лице се изслушва в съответствие със законодателството на изпълняващата
 държава и с условията, определени по взаимна договореност между издаващия съдебен
 орган и изпълняващия съдебен орган.
 3. Компетентният изпълняващ съдебен орган може да посочи друг съдебен орган от
 своята държава, който да вземе участие в изслушването на исканото лице, за да се гарантира
 правилното прилагане на настоящия член.
 Член LAW.SURR.98: Привилегии и имунитети
 1. Ако исканото лице се ползва с привилегия или имунитет срещу юрисдикция или
 изпълнение в изпълняващата държава, сроковете, посочени в член LAW.SURR.95 [Срокове и
 процедури за вземане на решение за изпълнение на заповед за арест], започват да текат,
 когато или ако изпълняващият съдебен орган бъде уведомен за факта, че привилегията или
 имунитетът са отменени.
 2. Изпълняващата държава гарантира, че съществените условия, необходими за
 действително предаване, са изпълнени, когато лицето престане да се ползва с такава
 привилегия или имунитет.
 3. Когато правомощието за отнемане на привилегия или имунитет принадлежи на орган
 на изпълняващата държава, изпълняващият съдебен орган изисква този орган да упражни това
 правомощие незабавно. Когато отнемането на привилегията или имунитета е от
 компетентността на орган на друга държава, трета държава или международна организация,
 издаващият съдебен орган изисква


text:
този орган да упражни това правомощие.
 Член LAW.SURR.99: Конкуренция на международни задължения
 1. Настоящото споразумение не засяга задълженията на изпълняващата държава, ако
 исканото лице е било екстрадирано в нея от трета държава и ако то е защитено от
 разпоредбите на споразумението, съгласно което то е екстрадирано, относно специалното
 правило. Изпълняващата държава взема всички необходими мерки за незабавно изискване на
 съгласието на третата държава, от която е било екстрадирано исканото лице, за да може то да
 бъде предадено на държавата, издала заповедта за арест. Сроковете, посочени в член
 LAW.SURR.95 [Срокове и процедури за вземане на решение за изпълнение на заповед за
 арест], не не започват да текат до деня, на който специалното правило спира да се прилага.
 2. До вземането на решението на третата държава, от която е било екстрадирано
 исканото лице, изпълняващата държава гарантира, че съществените условия, необходими за
 действително предаване, остават изпълнени.
 Член LAW.SURR.100: Съобщаване на решението
 Изпълняващият съдебен орган информира незабавно издаващия съдебен орган за решението
 си за действията, които ще бъдат предприети по заповедта за арест.
 380
 ---pagebreak--- Член LAW.SURR.101: Срокове за предаване на лицето
 1. Исканото лице се предава възможно най-скоро, на дата, договорена между
 съответните органи.
 2. Исканото лице се предава не по-късно от десет дни след окончателното решение
 относно изпълнението на заповедта за арест.
 3. Ако предаването на исканото лице в срока, установен в параграф 2, е възпрепятствано
 от обстоятелства извън контрола на някоя от държавите, изпълняващият съдебен орган и
 издаващият съдебен орган незабавно установяват връзка и се договарят за нова дата на
 предаване. В този случай предаването се извършва в десетдневен срок от така договорената
 дата.
 4. По изключение предаването може да бъде временно отложено заради сериозни
 причини от хуманитарно естество, например когато има съществени основания да се счита, че
 предаването явно ще застраши живота или здравето на исканото лице. Изпълнението на
 заповедта за арест се извършва веднага щом тези основания престанат да съществуват.
 Изпълняващият съдебен орган следва незабавно да уведоми издаващия съдебен орган и
 заедно да насрочат нова дата за предаване. В този случай предаването се извършва в
 десетдневен срок от новата договорена дата.
 5. След изтичане на посочените в параграфи 2—4 срокове, ако исканото лице продължава
 да е задържано, то се освобождава. Изпълняващият съдебен орган и издаващият съдебен
 орган установяват връзка веднага щом стане ясно, че предстои освобождаването на лице по
 този параграф, и се договарят за условията за предаването на това лице.
 Член LAW.SURR.102: Отложено предаване или предаване под условие
 1. След като е взел решение да изпълни заповедта за арест, изпълняващият съдебен
 орган може да отложи предаването на исканото лице, за да може то да бъде съдено в
 изпълняващата държава или, ако то вече е осъдено, да може да излежи на присъдата,
 произнесена за деяние, различно от посоченото в заповедта за арест, на територията на
 изпълняващата държава.
 2. Вместо отсрочване на предаването, изпълняващият съдебен орган може временно да
 предаде исканото лице в издаващата държава при условия, които трябва да бъдат определени
 по взаимна договореност между изпълняващите съдебни органи и издаващите съдебни
 органи. Споразумението се изготвя в писмен вид и


text:
условията са обвързващи за всички органи
 в издаващата държава.
 Член LAW.SURR.103: Преминаване
 1. Всяка държава разрешава преминаване през нейната територия на искано лице, което
 се екстрадира, при условие че е получила информация за:
 (a) самоличността и националността на лицето, обект на заповед за арест;
 (b) наличието на заповед за арест;
 (c) характер и правна квалификация на престъплението; и
 381
 ---pagebreak--- (d) описание на обстоятелствата, при които е извършено престъплението, включително
 времето и мястото.
 2. Държавата, от името на която е издадено уведомление съгласно член LAW.SURR.83
 [Изключение за националност], параграф 2, в смисъл, че нейни граждани няма да бъдат
 предавани или че предаването ще бъде разрешено само при някои определени условия, може
 при същите условия да откаже преминаване на свои граждани през своята територия или да го
 обвърже със същите условия.
 3. Държавата посочва орган, който отговаря за получаването на исканията за
 преминаване и необходимите документи, както и всяка друга официална кореспонденция,
 свързана с исканията за преминаване.
 4. Искането за преминаване и посочената в параграф 1 информация могат да бъдат
 отправени към органа, определен съгласно параграф 3, чрез всяко средство, позволяващо
 възпроизвеждане на писмен текст. Държавата на преминаване използва същата процедура, за
 да уведоми за своето решение.
 5. Настоящият член не се прилага при транспортиране по въздух без планиран престой.
 Въпреки това, в случай на непланирано кацане издаващата държава предоставя на органа,
 посочен съгласно параграф 3, информацията, предвидена в параграф 1.
 6. Когато преминаването се отнася за лице, което трябва да бъде екстрадирано от трета
 държава до държава, настоящият член се прилага mutatis mutandis. По-специално препратките
 към „заповед за арест“ се третират като препратки към „искане за екстрадиране“.
 Член LAW.SURR.104: Приспадане на срока на задържане в изпълняващата държава
 1. Издаващата държава приспада всички срокове на задържане, произтичащи от
 изпълнението на заповед за арест, от целия срок на задържане, който трябва да бъде изтърпян
 в издаващата държава, вследствие на издаване на присъда за лишаване от свобода или мярка,
 изискваща задържане.
 2. Цялата информация, отнасяща се до времетраенето на задържането на исканото лице
 на базата на заповедта за арест, се предава от изпълняващия съдебен орган или централния
 орган, посочен по член LAW.SURR.85 [Сезиране на централния орган], на издаващия съдебен
 орган при предаването.
 Член LAW.SURR.105: Възможност за наказателно преследване за други престъпления
 1. Обединеното кралство и Съюзът, действащ от името на всяка от своите държави
 членки, могат да уведомят поотделно Специализирания комитет по правоприлагане и съдебно
 сътрудничество, че във взаимоотношенията с други държави, за които се прилага същото
 уведомление, се приема, че е било дадено съгласие за наказателно преследване, осъждане
 или задържане на лице с оглед изпълнението на присъда за лишаване от свобода или мярка,
 изискваща задържане, за престъпление, извършено преди предаването на лицето, различно
 от това, за което е било предадено, освен ако в конкретен случай изпълняващият съдебен
 орган не постанови друго в своето решение за предаване.
 2. С изключение на посочените в параграфи 1 и 3 случаи лицето, което се предава, не
 може да бъде наказателно преследвано, осъдено или по друг начин лишено от свобода за
 382
 ---pagebreak--- престъпление, извършено преди предаването


text:
на лицето и различно от това, за което то е било
 предадено.
 3. Параграф 2 от настоящия член не се прилага в следните случаи:
 (a) лицето, което е имало възможност да напусне територията на държавата, на която е
 било предадено, не е направило това в срок от 45 дни от неговото окончателно
 освобождаване, или се е върнало на тази територия след напускането ѝ;
 (b) за престъплението не се предвижда наказание лишаване от свобода или мярка,
 изискваща задържане;
 (c) наказателното производство не изисква прилагане на мерки, свързани с ограничаване
 на личната свобода;
 (d) на лицето може да бъде наложено наказание или мярка, която не е свързана с лишаване
 от свобода, а именно глоба или свързана с нея мярка, дори когато глобата или мярката
 може да доведе до ограничаване на неговата лична свобода;
 (e) лицето е дало съгласие да бъде предадено, ако е подходящо по същото време, когато то
 се е отказало от специалното правило, в съответствие с член LAW.SURR.91 [Съгласие за
 предаване];
 (f) лицето, след като е било предадено, изрично се е отказало от прилагането на
 специалното правило във връзка с определени престъпления, предхождащи
 предаването на лицето; отказът се дава пред компетентния съдебен орган на
 издаващата държава и се регистрира официално съгласно националното
 законодателство на тази държава; от начина на формулирането на отказа трябва да
 става ясно, че лицето го е дало доброволно и при пълно осъзнаване на последиците; за
 тази цел лицето има право на адвокат; и
 (g) изпълняващият съдебен орган, извършил предаване на лицето, дава своето съгласие
 съгласно параграф 4 от настоящия член.
 4. Искането за съгласие се подава до изпълняващия съдебен орган, придружено от
 информацията, придружено от информацията, посочена в член LAW.SURR.86 [Съдържание и
 форма на заповедта за арест], параграф 1, и писмен превод, както е упоменато в член
 LAW.SURR.86 [Съдържание и форма на заповедта за арест], параграф 2. Съгласието се дава,
 когато престъплението, за което то е поискано, само по себе си е основание за предаване в
 съответствие с разпоредбите на настоящия дял. Съгласие се отказва на основанията,
 упоменати в член LAW.SURR.80 [Основания, при които не се допуска изпълнение на заповед за
 арест], и иначе може да бъде отказано само на основанията, посочени в член LAW.SURR.81
 [Други основания за неизпълнение на заповед за арест] или член LAW.SURR.82 [Изключение за
 политическо престъпление], параграф 2 и член LAW.SURR.83 [Изключение за националност],
 параграф 2. Решение следва да се вземе до 30 дни от получаване на искането. За случаите,
 посочени в член LAW.SURR.84 [Гаранции, които следва да бъдат давани от издаващата
 държава в определени случаи], издаващата държава трябва да дава гаранциите, предвидени в
 него.
 383
 ---pagebreak--- Член LAW.SURR.106: Предаване или последваща екстрадиция
 1. Обединеното кралство и Съюзът, действащ от името на всяка от своите държави
 членки, могат да уведомят Специализирания комитет по правоприлагане и съдебно
 сътрудничество, че във взаимоотношенията с други държави, за които се прилага същото
 уведомление, се приема, че е било дадено съгласие за предаване на лице на държава,
 различна от изпълняващата държава, съгласно заповед за арест или европейска заповед за
 арест, издадена за престъпление, извършено преди предаването на


text:
това лице, освен ако в
 конкретен случай изпълняващият съдебен орган не постанови друго в своето решение за
 предаването.
 2. При всички случаи лице, което е било предадено на издаващата държава съгласно
 заповед за арест или европейска заповед за арест, може да бъде предадено на държава,
 различна от изпълняващата държава, съгласно заповед за арест или европейска заповед за
 арест, издадена за престъпление, извършено преди неговото предаване, без съгласието на
 изпълняващата държава в следните случаи:
 (a) исканото лице, което е имало възможност да напусне територията на държавата, на
 която е било предадено, не е направило това в срок от 45 дни от неговото окончателно
 освобождаване, или се е върнало на тази територия след напускането ѝ;
 (b) исканото лице дава съгласието си да бъде предадено на държава, различна от
 изпълняващата държава, съгласно заповед за арест или европейска заповед за арест;
 съгласието се дава пред компетентните съдебни органи на издаващата държава и се
 регистрира официално съгласно националното законодателство на държавата; от начина
 на формулирането му следва да личи, че лицето го е дало доброволно и при пълно
 съзнаване на неговите последици; за тази цел исканото лице има право на адвокат; и
 (c) към исканото лице не се прилага специалното правило в съответствие с член
 LAW.SURR.105 [Възможност за наказателно преследване за други престъпления],
 параграф 3, букви а), д), е) или ж).
 3. Изпълняващият съдебен орган дава съгласието си за предаване на друга държава в
 съответствие със следните правила:
 (a) искането за съгласие се подава в съответствие с член LAW.SURR.87 [Предаване на
 заповед за арест], придружено от информацията, посочена в член LAW.SURR.86
 [Съдържание и форма на заповедта за арест], параграф 1, и превод, както е упоменато в
 член LAW.SURR.86 [Съдържание и форма на заповедта за арест], параграф 2;
 (b) съгласието се дава, когато престъплението, за което то е поискано, само по себе си е
 основание за предаване в съответствие с разпоредбите на настоящото споразумение;
 (c) решение следва да се вземе не по-късно от 30 дни от получаване на искането; и
 (d) съгласие се отказва на основанията, упоменати в член LAW.SURR.80 [Основания, при
 които не се допуска изпълнение на заповед за арест], и иначе може да бъде отказано
 само на основанията, посочени в член LAW.SURR.81 [Други основания за неизпълнение
 на заповед за арест], член LAW.SURR.82 [Изключение за политическо престъпление],
 параграф 2 и член LAW.SURR.83 [Изключение за националност], параграф 2.
 384
 ---pagebreak--- 4. За случаите, посочени в член LAW.SURR.84 [Гаранции, които следва да бъдат давани от
 издаващата държава в определени случаи], издаващата държава дава гаранциите,
 предвидени в него.
 5. Независимо от разпоредбите на параграф 1 лице, което е било предадено по силата на
 заповед за арест, не се екстрадира в трета страна без съгласието на компетентния орган на
 държавата, която е предала лицето. Такова съгласие се дава в съответствие с конвенциите, по
 които тази държава има задължения, както и с националното ѝ законодателство.
 Член LAW.SURR.107: Предаване на имущество
 1. По искане на издаващия съдебен орган или по негова собствена инициатива
 изпълняващият съдебен орган следва в съответствие с националното си законодателство да
 изземе и предаде имущество, което:
 (a) може


text:
да се изиска като доказателство; или
 (b) е придобита от исканото лице в резултат от престъпление.
 2. Имуществото, посочено в параграф 1, се предава дори ако заповедта за арест не е била
 изпълнена поради смърт или бягство на лице.
 3. Ако имуществото по параграф 1 подлежи на изземване или конфискация на
 територията на изпълняващата държава, тази държава може, ако имуществото е необходимо
 за предстоящо наказателно производство, временно да го задържи или да го предаде на
 издаващата държавата, при условие да бъде върнато.
 4. Всички права, които изпълняващата държава или трети страни са придобили върху
 имуществото, посочено в параграф 1, се запазват. Когато такива права съществуват,
 издаващата държава връща имуществото без заплащане от изпълняващата държава, веднага
 след прекратяване на наказателното производство.
 Член LAW.SURR.108: Разноски
 1. Разноските, направени на територията на изпълняващата държава за изпълнение на
 заповедта за арест, са за сметка на тази държава.
 2. Всички останали разноски са за сметка на издаващата държава.
 Член LAW.SURR.109: Отношение с други правни актове
 1. Без да се засяга прилагането им в отношенията между държавите и трети държави,
 настоящият дял от датата на влизането си в сила на настоящото споразумение заменя
 съответните разпоредби от следните конвенции, действащи в сферата на екстрадицията, в
 отношенията между Обединеното кралство, от една страна и държавите членки, от друга
 страна:
 (a) Европейската конвенция за екстрадиция, приета в Париж на 13 декември 1957 г., и
 нейните допълнителни протоколи; и
 (b) Европейската конвенция за борба с тероризма, доколкото засяга екстрадицията.
 385
 ---pagebreak--- 2. Когато конвенциите, посочени в параграф 1, се прилагат към териториите на държави
 или към територии, за чиито външни отношения отговорност носи дадена държава, към която
 настоящият дял не не се прилага, тези конвенции продължават да уреждат
 взаимоотношенията между тези територии и другите държави.
 Член LAW.SURR.110: Преглед на уведомленията
 При извършването на съвместни прегледи по настоящия дял, както е упоменато в член
 LAW.OTHER.135 [Преглед и оценка], параграф 1, страните разглеждат нуждата от запазване на
 уведомленията, направени съгласно член LAW.SURR.79 [Обхват], параграф 4, член
 LAW.SURR.82 [Изключение за политическо престъпление], параграф 2 и член LAW.SURR.83
 [Изключение за националност], параграф 2. Ако уведомленията по член LAW.SURR.83
 [Изключение за националност], параграф 2 не бъдат подновени, техният срок на действие
 изтича пет години след датата на влизане в сила на настоящото споразумение. Уведомленията,
 посочени в член LAW.SURR.83 [Изключение за националност], параграф 2, могат да бъдат
 подновени или да се направят нови единствено в тримесечния период преди петата
 годишнина от влизането в сила на настоящото споразумение и на всеки пет години след това,
 при положение че към съответния момент са изпълнени условията, посочени в член
 LAW.SURR.83 [Изключение за националност], параграф 2.
 Член LAW.SURR.111: Заповеди за арест, които са в ход при прекратяване на прилагането
 Без да се засягат член LAW.GEN.5 [Обхват на сътрудничеството, когато държава членка вече не
 участва в аналогични мерки съгласно правото на Съюза] член LAW.OTHER.136 [Прекратяване] и
 член LAW.OTHER.137 [Спиране], разпоредбите на настоящия дял се прилагат по отношение на
 заповеди за арест, когато исканото лице е задържано преди прекратяването на прилагането на
 настоящия дял с цел изпълнение на заповед за арест, независимо


text:
от решението на
 изпълняващия съдебен орган за това дали исканото лице трябва да остане задържано или да
 бъде временно освободено.
 Член LAW.SURR.112: Прилагане по отношение на заварени европейски заповеди за арест
 Настоящият дял се прилага към европейски заповеди за арест, издадени в съответствие с
 Рамково решение на Съвета 2002/584/ПВР81 от държава преди края на преходния период, ако
 исканото лице не е било арестувано с цел нейното изпълнение преди края на преходния
 период.
 ДЯЛ VIII: ВЗАИМОПОМОЩ
 Член LAW.MUTAS.113: Цел
 1. Целта на настоящия дял е да бъдат допълнени разпоредбите и да се улесни
 прилагането между държавите членки, от една страна, и Обединеното кралство, от друга
 страна, на:
 (a) Европейската конвенция за взаимопомощ по наказателноправни въпроси, подписана в
 Страсбург на 20 април 1959 г. („Европейската конвенция за взаимопомощ“);
 81
 Рамково решение 2002/584/ПВР на Съвета от 13 юни 2002 г. относно европейската заповед за
 арест и процедурите за предаване между държавите членки (ОВ L 190, 18.7.2002 г., стр. 1).
 386
 ---pagebreak--- (b) Допълнителния протокол към Европейската конвенция за взаимопомощ, подписан в
 Страсбург на 17 март 1978 г.; и
 (c) Втория допълнителен протокол към Европейската конвенция за взаимопомощ, подписан
 в Страсбург на 8 ноември 2001 г.
 2. Настоящият дял не засяга разпоредбите на дял IX [Обмен на информация, получена от
 регистрите за съдимост], който има предимство пред настоящия дял.
 Член LAW.MUTAS.114: Определение за компетентен орган
 За целите на настоящия дял „компетентен орган“ означава орган, който е компетентен да
 изпраща или получава искания за взаимопомощ в съответствие с разпоредбите на
 Европейската конвенция за взаимопомощ и протоколите към нея и както е определено от
 държавите в техните съответни декларации, адресирани до генералния секретар на Съвета на
 Европа. „Компетентен орган“ включва също органите на Съюза, уведомявани в съответствие с
 член LAW.OTHER.134 [Уведомления], параграф 7, буква в); по отношение на такива органи на
 Съюза се прилагат съответно разпоредбите на настоящия дял.
 Член LAW.MUTAS.115: Формуляр за искане за взаимопомощ
 1. Специализираният комитет по правоприлагане и съдебно сътрудничество въвежда
 стандартен формуляр за исканията за взаимопомощ, като приеме приложение към
 настоящото споразумение.
 2. Ако Специализираният комитет по правоприлагане и съдебно сътрудничество е приел
 решение съгласно параграф 1, исканията за взаимопомощ се подават, като се използва
 стандартният образец.
 3. Специализираният комитет по правоприлагане и съдебно сътрудничество може да
 измени стандартния формуляр за исканията за взаимопомощ според необходимото.
 Член LAW.MUTAS.116 Условия за искане за взаимопомощ
 1. Компетентният орган на молещата държава може да подаде искане за взаимопомощ
 само след като се е уверил, че са изпълнени следните условия:
 (a) искането е необходимо и пропорционално за целта на производството, вземайки
 предвид правата на заподозряното или обвиняемото лице; и
 (b) процесуално-следственото действие или процесуално-следствените действия, посочени
 в искането, биха могли да бъдат разпоредени при същите условия в сходен национален
 случай.
 2. Замолената държава може да се допита до молещата държава, ако компетентният
 орган на замолената държава е на мнение, че условията в параграф 1 не са изпълнени. След
 допитването компетентният орган на молещата държава може да реши да оттегли искането за
 взаимопомощ.
 387
 ---pagebreak--- Член LAW.MUTAS.117: Избор на друг вид процесуално-следствено действие
 1. Когато е


text:
възможно, компетентният орган на замолената държава обмисля дали да
 използва процесуално-следствено действие, различно от предвиденото в искането за
 взаимопомощ, когато:
 (a) процесуално-следственото действие, посочено в искането, не съществува според
 правото на замолената държава; или
 (b) процесуално-следственото действие, посочено в искането, не би могло да се използва в
 сходен национален случай.
 2. Без да се засягат основанията за отказ, съществуващи съгласно Европейската
 конвенция за взаимопомощ и протоколите към нея, както и съгласно член LAW.MUTAS.119 [Ne
 bis in idem], параграф 1 от настоящия член не се прилага към следните процесуално-
 следствени действия, които винаги трябва да бъдат на разположение съгласно
 законодателството на замолената държава:
 (a) получаване на информация, съдържаща се в базите данни на полицейски или съдебни
 органи и до която компетентният орган на замолената държава има пряк достъп в
 рамките на наказателно производство;
 (b) разпит на свидетел, вещо лице, пострадал, заподозряно или обвиняемо лице или трета
 страна на територията на замолената държава;
 (c) всяко непринудително процесуално-следствено действие, определено в правото на
 замолената държава; и
 (d) установяване на самоличността на лица, притежаващи абонамент за даден телефонен
 номер или IP адрес.
 3. Компетентният орган на замолената държава може също да избере процесуално-
 следствено действие, различно от посоченото в искането за взаимопомощ, когато
 процесуално-следственото действие, избрано от компетентния орган на замолената държава,
 би постигнало същия резултат със средства, представляващи по-малко вмешателство от
 процесуално-следственото действие, посочено в искането.
 4. Ако компетентният орган на замолената държава реши да избере процесуално-
 следствено действие, различно от посоченото в искането за взаимопомощ, както е посочено в
 параграф 1 или параграф 3, той първо уведомява компетентния орган на молещата държава,
 който може да реши да оттегли или допълни искането.
 5. Когато посоченото в искането процесуално-следствено действие не съществува в
 правото на замолената държава или не би било на разположение в сходен национален случай
 и когато не е налице никакво друго процесуално-следствено действие, с което би бил
 постигнат същият резултат, както с исканото процесуално-следствено действие, компетентният
 орган на замолената държава уведомява компетентния орган на молещата държава, че не е
 възможно да бъде оказана исканата помощ.
 388
 ---pagebreak--- Член LAW.MUTAS.118: Задължение за информиране
 Компетентният орган на замолената държава уведомява компетентния орган на молещата
 държава по всякакъв начин и незабавно, ако:
 (a) не е възможно да бъде изпълнено искането за взаимопомощ поради факта, че искането
 е непълно или съдържа явни грешки; или
 (b) компетентният орган на замолената държава, в процеса на изпълнение на искането за
 взаимопомощ, прецени без допълнителни проучвания, че може да е подходящо да се
 проведат процесуално-следствени действия, които не са били предвидено
 първоначално или които не е могло да бъдат уточнени, когато е подадено искането за
 взаимопомощ, за да се позволи на компетентния орган на молещата държава да
 предприеме по-нататъшни действия в конкретния случай.
 Член LAW.MUTAS.119: Ne bis in idem
 Взаимопомощ може да бъде отказана, в допълнение към основанията за отказ, изброени в
 Европейската конвенция за взаимопомощ и протоколите към нея, ако лицето, във връзка с
 което се иска помощ и срещу което се води наказателно разследване, преследване или друго
 производство, включително съдебно, в молещата държава, е осъдено с влязла


text:
в сила присъда
 в друга държава за същите деяния, при условие че ако е наложено наказание, то е изтърпяно
 или е в процес на изтърпяване, или вече не може да бъде изтърпяно съгласно законите на
 осъждащата държава.
 Член LAW.MUTAS.120: Срокове
 1. Замолената държава решава дали да изпълни искането за взаимопомощ, при първа
 възможност и във всички случаи не по-късно от 45 дни от постъпването му и уведомява
 молещата държава за решението си.
 2. Искане за взаимопомощ се изпълнява при първа възможност и във всички случаи не
 по-късно от 90 дни след решението, упоменато в параграф 1 от настоящия член, или след
 провеждането на консултацията, посочена в член LAW.MUTAS.116 [Условия за искане за
 взаимопомощ], параграф 2.
 3. Когато в искането за взаимопомощ е посочено, че поради процесуалните срокове,
 тежестта на престъплението или други особено спешни обстоятелства е необходим по-кратък
 срок от предвидения в параграф 1 или параграф 2, или ако в искането е посочено, че мярката
 за взаимопомощ трябва да бъде изпълнена на конкретна дата, замолената държава се
 съобразява с това изискване във възможно най-голяма степен.
 4. Ако е отправено искане за взаимопомощ за предприемане на временни мерки
 съгласно член 24 от Втория допълнителен протокол към Европейската конвенция за
 взаимопомощ, компетентният орган на замолената държава взема решение относно
 временната мярка и го съобщава на компетентния орган на молещата държава при първа
 възможност след получаването на искането. Преди да отмени временна мярка, въведена по
 настоящия член, компетентният орган на замолената държава, когато е възможно, дава на
 компетентния орган на молещата държава възможност да представи съображенията си в
 полза на запазването на мярката в сила.
 389
 ---pagebreak--- 5. Ако в конкретен случай срокът, посочен в параграф 1 или параграф 2, или срокът или
 конкретната дата, посочени в параграф 3, не могат да бъдат спазени или решението за
 прилагане на временни мерки съгласно параграф 4 бъде забавено, компетентният орган на
 замолената държава незабавно и по всякакъв начин уведомява компетентния орган на
 молещата държава, като посочва причините за забавянето и се допитва до компетентния
 орган на молещата държава за подходящия срок за изпълнение на искането за взаимопомощ.
 6. Сроковете, посочени в настоящия член, не се прилагат, ако искането за взаимопомощ е
 направено във връзка с някое от следните престъпления и нарушения, попадащи в обхвата на
 Европейската конвенция за взаимопомощ и нейните протоколи, както е посочено в правото на
 молещата държава:
 (a) шофиране с превишена скорост, ако не е било причинено нараняване или смърт на
 друго лице и ако превишаната скорост не е била твърде висока;
 (b) неизползване на предпазен колан;
 (c) неспиране на червен светофар или на друг сигнал за задължително спиране;
 (d) неизползване на предпазна каска; или
 (e) използване на забранена лента (например забранено използване на аварийна лента, на
 лента, запазена за обществения транспорт, или на лента, която е затворена заради пътни
 ремонтни дейности).
 7. Специализираният комитет по правоприлагане и съдебно сътрудничество
 преразглежда функционирането на параграф 6. Той се ангажира да определя срокове за
 исканията, към които се прилага параграф 6, в срок от три години от влизането в сила на
 настоящото споразумение, като


text:
взема под внимание обема на исканията. Той може също така
 да реши, че параграф 6 вече не се прилага.
 Член LAW.MUTAS.121: Предаване на исканията за взаимопомощ
 1. В допълнение към каналите за комуникация, предвидени по Европейската конвенция
 за взаимопомощ и протоколите към нея, когато разпоредбите им предвиждат пряко
 изпращане, исканията за взаимопомощ могат също да бъдат изпращани пряко от прокурори в
 Обединеното кралство до компетентните органи в държавите членки.
 2. В допълнение към каналите за комуникация, предвидени по Европейската конвенция
 за взаимопомощ и протоколите към нея, исканията за взаимопомощ и информацията,
 предадена без поискване, могат, в спешни случаи, да бъдат изпращани чрез Европол или
 Евроюст съгласно разпоредбите на съответните дялове от настоящото споразумение.
 Член LAW.MUTAS.122: Съвместни екипи за разследване
 Ако компетентните органи на държави сформират съвместен екип за разследване,
 отношенията между държавите членки в рамките на Съвместния екип за разследване се
 уреждат от законодателството на Съюза, независимо от правното основание, посочено в
 споразумението за създаване на съвместния екип за разследване.
 ДЯЛ IX: ОБМЕН НА ИНФОРМАЦИЯ ОТ РЕГИСТРИТЕ ЗА СЪДИМОСТ
 390
 ---pagebreak--- Член LAW.EXINF.120: Цел
 1. Целта на настоящия дял е да се позволи обмен на информация, получена от регистрите
 за съдимост, между държавите членки, от една страна, и Обединеното кралство, от друга
 страна.
 2. В отношенията между Обединеното кралство и държавите членки разпоредбите на
 настоящия дял:
 (a) допълват член 13 и член 22, параграф 2 от Европейската конвенция за взаимопомощ по
 наказателноправни въпроси и допълнителните протоколи към нея от 17 март 1978 г. и 8
 ноември 2001 г.; и
 (b) заменят член 22, параграф 1 от Европейската конвенция за взаимопомощ по
 наказателноправни въпроси, както е допълнен от член 4 от Допълнителния протокол
 към нея от 17 март 1978 г.
 3. В отношенията между държава членка, от една страна, и Обединеното кралство, от
 друга страна, те се отказват от правото да се позовават на резервите си във връзка с член 13 от
 Европейската конвенция за взаимопомощ по наказателноправни въпроси и във връзка с член 4
 от Допълнителния протокол към нея от 17 март 1978 г.
 Член LAW.EXINF.121: Определения
 За целите на настоящия дял се прилагат следните определения:
 (a) „присъда“ означава окончателно решение на наказателен съд, постановено срещу
 физическо лице във връзка с престъпление, доколкото това решение е вписано в
 регистъра за съдимост на осъждащата държава;
 (b) „наказателно производство“ означава досъдебната фаза, съдебната фаза и
 изпълнението на присъдата;
 (c) „регистър за съдимост“ означава национален регистър или регистри, в които се вписват
 присъди в съответствие с националното законодателство.
 Член LAW.EXINF.122: Централни органи
 Всяка държава определя един или повече централни органи, компетентни за обмена на
 информация, получена от регистрите за съдимост съгласно настоящия дял, и за обмените,
 упоменати в член 22, параграф 2 от Европейската конвенция за взаимопомощ по
 наказателноправни въпроси.
 Член LAW.EXINF.123: Уведомления
 1. Всяка държава предприема необходимите мерки, за да гарантира, че при
 предоставянето им в регистъра ѝ за съдимост всички постановени на нейна територия присъди
 се придружават от информация за гражданството или гражданствата на осъденото лице, ако то
 е гражданин на друга държава.
 2. Централният орган на всяка държава уведомява централния


text:
орган на всяка друга
 държава за всички постановени на нейна територия осъдителни присъди по отношение на
 391
 ---pagebreak--- граждани на другата държава, както и за последващите промени или заличавания на
 информация в регистъра ѝ за съдимост, както е въведена в регистъра за съдимост.
 Централните органи на държавите си съобщават взаимно подобна информация най-малко
 веднъж месечно.
 3. Ако централен орган на държава научи за факта, че осъдено лице е гражданин на две
 или повече други държави, той предава съответната информация на всяка от тези държави,
 дори и осъденото лице да е гражданин на държавата, на чиято територия то е осъдено.
 Член LAW.EXINF.124: Съхранение на информация за осъдителни присъди
 1. Централният орган на всяка държава съхранява цялата информация, съобщена
 съгласно член LAW.EXINF.123 [Уведомления].
 2. Централният орган на всяка държава гарантира, че ако бъде уведомен за последваща
 промяна или заличаване съгласно член LAW.EXINF.123 [Уведомления], параграф 2, идентична
 промяна или заличаване ще се направи в информацията, съхранявана съгласно параграф 1 от
 настоящия член.
 3. Централният орган на всяка държава гарантира, че само информация, която е
 актуализирана съгласно параграф 2 от настоящия член, се предоставя в отговор на искания,
 подадени съгласно член LAW.EXINF.125 [Искания за информация].
 Член LAW.EXINF.125: Искания за информация
 1. Ако на национално равнище се иска информация от регистъра за съдимост на държава
 за целите на наказателно производство срещу дадено лице или за други цели, различни от
 тези на наказателното производство, централният орган на тази държава може, в съответствие
 с нейното национално законодателство, да подаде до централния орган на друга държава
 искане за информация и свързани данни, които да бъдат взети от регистъра за съдимост.
 2. Ако лице поиска от централния орган на държава, различна от държавата на
 гражданството му, информация за собственото си досие за съдимост, този централен орган
 подава до централния орган на държавата на гражданството на лицето искане за получаване
 на информация и свързани данни, които да бъдат взети от регистъра за съдимост, за да
 включи тази информация и свързани данни в извлечението, което ще бъде предоставено на
 въпросното лице.
 Член LAW.EXINF.126: Отговори на искания
 1. Отговорите на искания за информация се изпращат от централния орган на замолената
 държава до централния орган на молещата държава при първа възможност и във всички
 случаи в срок от 20 работни дни от датата на получаването на искането.
 2. Централният орган на всяка държава дава отговор на исканията, изпратени за цели,
 различни от тези на наказателно производство, в съответствие с националното си
 законодателство.
 3. Без да се засяга параграф 2, когато отговарят на искания, изпратени с цел набиране на
 персонал за професионални или организирани доброволни дейности, включващи преки и
 редовни контакти с деца, държавите включват информация за наличието на осъдителни
 присъди за престъпления, свързани със сексуално насилие или сексуална експлоатация на
 392
 ---pagebreak--- деца, детска порнография, установяване на контакт с деца за сексуални цели, включително
 подбудителство, помагачество или опит за извършване на някое от тези престъпления, както и
 информация относно съществуването на лишаване от права за упражняване на дейности,
 включващи преки и редовни контакти с деца, произтичащи от тези осъдителни присъди.
 Член LAW.EXINF.127: Канали


text:
за комуникация
 Обменът между държавите на информация, получена от регистрите за съдимост, се извършва
 по електронен път в съответствие с техническите и процедурните спецификации, посочени в
 ПРИЛОЖЕНИЕ LAW-6.
 Член LAW.EXINF.128: Условия за използване на лични данни
 1. Всяка държава може да използва лични данни, получени в отговор на нейно искане по
 член LAW.EXINF.126 [Отговори на искания], единствено за целите, за които те са поискани.
 2. Ако информацията е поискана за цели, различни от тези на наказателните
 производства, личните данни, получени по член LAW.EXINF.126 [Отговори на искания], могат
 да се използват от молещата държава в съответствие с нейното национално право само в
 границите, определени от замолената държава във формуляра в глава 2 на ПРИЛОЖЕНИЕ
 LAW-6.
 3. Без да се засягат параграфи 1 и 2 от настоящия член, личните данни, предоставени от
 държава в отговор на искане по член LAW.EXINF.126 [Отговори на искания], могат да се
 използват от молещата държава за предотвратяване на непосредствена и сериозна заплаха за
 обществената сигурност.
 4. Всяка държава гарантира, че нейните централни органи не разкриват лични данни, за
 които са уведомени съгласно член LAW.EXINF.123 [Уведомления], пред органи в трети
 държави, освен когато са изпълнени следните условия:
 (a) личните данни се разкриват само при разглеждане на всеки случай поотделно;
 (b) личните данни се разкриват пред органи, чиито функции са пряко свързани с целите, за
 които са разкрити личните данни съгласно буква в) от настоящия параграф;
 (c) личните данни се разкриват само ако е необходимо:
 (iv) за целите на наказателни производства;
 за цели, различни от тези на наказателните производства; или
 за предотвратяване на непосредствена и сериозна заплаха за обществената сигурност;
 (d) личните данни могат да се използват от молещата трета държава само за целите, за
 които информацията е била поискана, и в границите, поставени от държавата,
 уведомила за личните данни съгласно член LAW.EXINF.123 [Уведомления]; и
 (e) личните данни се разкриват само ако централният орган, след като прецени всички
 обстоятелства около предаването на личните данни на третата държава, стигне до
 извода, че са налице подходящи защитни мерки за защитата на личните данни.
 393
 ---pagebreak--- 5. Настоящият член не се прилага към лични данни, които са получени от държава
 съгласно настоящия дял и са с произход от тази държава.
 ДЯЛ Х: БОРБА С ИЗПИРАНЕТО НА ПАРИ И С ФИНАНСИРАНЕТО НА ТЕРОРИЗМА
 Член LAW.AML.127: Цел
 Целта на настоящия дял е да се подпомогнат и засилят действията на Съюза и на Обединеното
 кралство за предотвратяване и борба с изпирането на пари и с финансирането на тероризма.
 Член LAW.AML.128: Мерки за предотвратяване и борба с изпирането на пари и с
 финансирането на тероризма
 1. Страните се споразумяват да подкрепят международните усилия за предотвратяване и
 борба с изпирането на пари и с финансирането на тероризма. Страните признават нуждата от
 сътрудничество за предотвратяване на използването на финансовите им системи за изпиране
 на облаги от всякакви престъпни дейности, включително трафик на наркотици и корупция,
 както и за борба с финансирането на тероризма.
 2. Страните обменят съответна информация при спазване на изискванията на своите
 правни уредби.
 3. Всяка страна поддържа цялостен режим за борба с изпирането на пари


text:
и с
 финансирането на тероризма и редовно преразглежда необходимостта от засилването на този
 режим, като взема под внимание принципите и целите в препоръките на Специалната група за
 финансови действия.
 Член LAW.AML.129 Прозрачност на действителната собственост при корпоративни и други
 юридически лица
 1. За целите на настоящия член се прилагат следните определения:
 (a) „действителен собственик“ означава всяко лице по отношение на корпоративно
 юридическо лице, което в съответствие със законовите и подзаконовите разпоредби на
 страната:
 (v) упражнява или има правото да упражнява краен контрол върху управлението на
 юридическото лице;
 притежава или контролира пряко или непряко повече от 25 % от правата на глас,
 дяловете или други участия в собствеността на юридическото лице, без да се засяга
 правото на страната да определи по-малък процент; или
 по друг начин контролира или има правото да контролира юридическото лице.
 По отношение на юридически лица като фондации, тръстове (Anstalt) и партньорства с
 ограничена отговорност, всяка страна има право да определя подобни критерии за
 установяване на действителния собственик или да избере да прилага определението в
 член AML.130 [Прозрачност на действителната собственост при други видове правни
 форми], параграф 1, буква а), като взема предвид формата и структурата на такива
 юридически лица.
 394
 ---pagebreak--- По отношение на други юридически лица, които не са посочени по-горе, всяка страна
 взема под внимание различните форми и структури на тези юридически лица и нивата
 на риска от изпиране на пари и финансиране на тероризма, свързан с такива
 юридически лица, за да вземе решение относно подходящите нива на прозрачност на
 действителната собственост.
 (b) „основна информация за действителен собственик“ означава името, месецът и датата на
 раждане и държавата на пребиваване и гражданство на действителния собственик,
 както и естеството и мащабът на дяловото участие или упражнявания контрол на
 действителния собственик в юридическото лице;
 (c) „компетентни органи“ означава:
 (vi) публични органи, включително звена за финансово разузнаване, на които са
 възложени отговорности за борба с изпирането на пари и с финансирането на
 тероризма;
 публични органи, които има функцията за разследване или наказателно преследване
 на изпирането на пари, съответните предикатни престъпления или финансирането
 на тероризма, или които имат функцията за проследяване, изземване или
 обезпечаване и конфискация на активи от престъпна дейност;
 публични органи, които имат отговорности за надзор или наблюдение, чиято цел е да
 се гарантира спазването на изискванията, свързани с борбата с изпирането на пари
 и с финансирането на тероризма.
 Това определение не засяга правото на всяка от страните да определи допълнителни
 компетентни органи, които могат да имат достъп до информация относно
 действителните собственици.
 2. Всяка страна гарантира, че юридическите лица на нейната територия поддържат
 адекватна, точна и актуална информация относно действителните собственици. Всяка страна
 въвежда механизми, с които гарантира, че нейните компетентни органи имат своевременен
 достъп до такава информация.
 3. Всяка страна създава или поддържа централен регистър, съдържащ адекватна,
 актуална и точна информация относно действителните собственици. В случая на Съюза
 централните регистри се създават на равнището на държавите членки. Това задължение не се
 прилага за юридически лица, които се търгуват на борсата и към които се прилагат изисквания
 за разкриване относно адекватно равнище на прозрачност. Когато не е


text:
установен
 действителен собственик по отношение на юридическо лице, регистърът съдържа
 алтернативна информация, като например се посочва, че не е установен действителен
 собственик или се посочват подробности за физическото лице или физическите лица, които
 заемат висша ръководна позиция в юридическото лице.
 4. Всяка страна гарантира, че информацията в нейния централен регистър или регистри се
 предоставя на компетентните ѝ органи без ограничения и своевременно.
 5. Всяка страна гарантира, че основната информация относно действителните
 собственици се предоставя на всеки представител на обществеността. Ограничени изключения
 могат да бъдат направени за обществено достъпната информация по настоящия параграф в
 395
 ---pagebreak--- случаи, в които публичният достъп би изложил действителния собственик на
 непропорционално големи рискове, като рискове от измама, отвличане, шантаж, изнудване,
 тормоз, насилие или сплашване, или когато действителният собственик е непълнолетен или
 неправоспособен по други причини.
 6. Всяка страна гарантира, че са налице ефективни, пропорционални и възпиращи
 сакнции срещу юридически или физически лица, които не спазват наложените им изисквания
 във връзка с въпросите, посочени в настоящия член.
 7. Всяка страна гарантира, че компетентните органи са в състояние да предоставят
 информацията по параграфи 2 и 3 на компетентните органи на другата страна своевременно,
 ефективно и безплатно. За тази цел страните обмислят начини за осигуряване на защитения
 обмен на информацията.
 Член LAW.AML.130 Прозрачност на действителната собственост при правни форми
 1. За целите на настоящия член се прилагат следните определения:
 (a) „действителен собственик“ означава учредителят, пазителят (ако има такъв),
 бенефициерът или класът бенефициери, всяко лице, заемащо равностойна позиция във
 връзка с правна форма в структура или изпълняващо функция, подобна на доверителна
 собственост, и всяко друго физическо лице, което упражнява окончателен действителен
 контрол над тръст или над подобна правна форма;
 (b) „компетентни органи“ означава:
 (vii) публични органи, включително звена за финансово разузнаване, на които са
 възложени отговорности за борба с изпирането на пари и с финансирането на
 тероризма;
 публични органи, които има функцията за разследване или наказателно преследване
 на изпирането на пари, съответните предикатни престъпления или финансирането
 на тероризма, или функцията за проследяване, изземване или обезпечаване и
 конфискация на активи от престъпна дейност;
 публични органи, които имат отговорности за надзор или наблюдение, чиято цел е да
 се гарантира спазването на изискванията, свързани с борбата с изпирането на пари
 и с финансирането на тероризма.
 Това определение не засяга правото на всяка от страните да определи допълнителни
 компетентни органи, които могат да имат достъп до информация относно
 действителните собственици.
 2. Всяка страна гарантира, че доверениците на доверителна собственост поддържат
 адекватна, точна и актуална информация относно действителните собственици. Тези мерки се
 прилагат и към други правни форми, идентифицирани от всяка страна като имащи структура
 или функция, сходна на тръстовете.
 3. Всяка страна въвежда механизми, с които гарантира, че нейните компетентни органи
 имат своевременен достъп до адекватна, точна и актуална информация относно
 действителните собственици на доверена собственост и други правни форми, чиято структура
 или функция е сходна на тръстовете, на нейната територия.
 396
 ---pagebreak--- 4. Ако информацията относно действителната собственост за тръстовете или сходни
 правни форми се държи в централен регистър, съответната държава гарантира, че
 информацията е адекватна, точна и актуална и че компетентните


text:
органи имат своевременен и
 неограничен достъп до такава информация. Страните полагат всички усилия за разглеждане на
 начини за предоставяне на достъп до информация относно действителната собственост за
 тръстове и сходни правни форми на отделни лица и организации, които могат да докажат
 основателен интерес за търсенето на такава информация.
 5. Всяка страна гарантира, че са налице ефективни, пропорционални и възпиращи
 сакнции срещу юридически или физически лица, които не спазват наложените им изисквания
 във връзка с въпросите, посочени в настоящия член.
 6. Всяка страна гарантира, че компетентните органи са в състояние да предоставят
 информацията по параграф 3 на компетентните органи на другата страна своевременно,
 ефективно и безплатно. За тази цел страните обмислят начини за осигуряване на защитения
 обмен на информацията.
 ДЯЛ XI: ОБЕЗПЕЧАВАНЕ И КОНФИСКАЦИЯ
 Член LAW.CONFISC.1: Цели и принципи на сътрудничеството
 1. Целта на настоящия дял е да се осигури сътрудничество между Обединеното кралство,
 от една страна, и държавите членки, от друга страна, във възможно най-голяма степен за
 целите на разследвания и производства, насочени към обезпечаване на имущество с оглед на
 неговата последваща конфискация, и за целите на разследвания и производства, насочени към
 конфискация на имущество в рамките на наказателни производства. Това не изключва друго
 сътрудничество съгласно член LAW.CONFISC.10 [Задължение за конфискация], параграфи 5 и 6.
 Настоящият дял предвижда също сътрудничество с органи на Съюза, които Съюзът е посочил
 за целите на настоящия дял.
 2. Всяка държава изпълнява, при условията, предвидени в настоящия дял, искания от
 друга държава:
 а) за конфискацията на конкретно имущество, както и за конфискацията на облаги,
 изразяващи се в изискване за плащане на парична сума, съответстваща на стойността на
 облагите;
 б) за помощ при разследване и временни мерки с оглед на която и да било форма на
 конфискация, посочена в буква а).
 3. Помощта при разследване и временните мерки, искани съгласно параграф 2, буква б),
 се осъществяват, както е разрешено от националното право на замолената държава и в
 съответствие с него. Когато искането, засягащо една от тези мерки, уточнява формалности или
 процедури, които са необходими съгласно националното право на молещата държава, дори
 ако са непознати за замолената държава, замолената държава изпълнява такива искания
 доколкото исканото действие не противоречи на основните принципи на националното ѝ
 право.
 4. Замолената държава гарантира, че исканията от друга държава за идентифициране,
 проследяване, обезпечаване или изземване на облаги и средства на престъплението, се
 третират със същия приоритет като исканията, отправени в рамките на национални процедури.
 397
 ---pagebreak--- 5. Когато иска конфискация, помощ при разследване и временни мерки за целите на
 конфискация, молещата държава гарантира, че се спазват принципите на необходимост и
 пропорционалност.
 6. Разпоредбите на настоящия дял се прилагат на мястото на главите относно
 международното сътрудничество от Конвенцията на Съвета на Европа относно изпиране,
 издирване, изземване и конфискация на облагите от престъпление и относно финансирането
 на тероризма, съставена във Варшава на 16 май 2005 г. („Конвенцията от 2005 г.“), и
 Конвенцията относно изпиране, издирване, изземване и конфискация на облагите от
 престъпление, съставена в Страсбург на 8 ноември 1990 г. („Конвенцията от 1990 г.“). Член
 LAW.CONFISC.2 [Определения] от настоящото споразумение заменя съответните определения
 в


text:
член 1 от Конвенцията от 2005 г. и член 1 от Конвенцията от 1990 г. Разпоредбите на
 настоящия дял не засягат задълженията на държавите съгласно другите разпоредби на
 Конвенцията от 2005 г. и на Конвенцията от 1990 г.
 Член LAW.CONFISC.2: Определения
 За целите на настоящия дял се прилагат следните определения:
 (a) „конфискация“ означава наказание или мярка, постановени от съда след производство
 във връзка с престъпление или престъпления, които водят до окончателно отнемане на
 имущество;
 (b) „обезпечаване“ или „изземване“ означава временна забрана за прехвърляне,
 унищожаване, преобразуване, разпореждане или преместване на имущество или
 временно поемане на попечителството или контрола над имуществото въз основа на
 разпореждане, издадено от съд или друг компетентен орган;
 (c) „средства на престъплението“ означава всяко имущество, което е използвано или се е
 предвиждало да бъде използвано по какъвто и да е начин, изцяло или частично, за
 извършване на престъпление или престъпления;
 (d) „съдебен орган“ означава орган, който съгласно национално законодателство е съдия,
 съд или прокурор; прокурорът се разглежда като съдебен орган само доколкото
 националното законодателство предвижда това;
 (e) „облаги“ означава всяка икономическа полза, произтичаща или получена пряко или
 непряко от престъпление, или всяка сума пари, равностойна на такава икономическа
 полза; те могат да се състоят от имущество съгласно определението в настоящия член;
 (f) „имущество“ означава всякаква форма на имущество, материална или нематериална,
 движима или недвижима, както и правни документи или инструменти, доказващи право
 върху такова имущество или интерес от такова имущество, за което молещата държава
 счита:
 (viii) че представлява облага от престъпление или е равностойно на облага от
 престъпление, било то на пълната стойност или само на част от стойността на
 такава облага;
 че представлява средство на престъплението или неговата равностойност;
 398
 ---pagebreak--- че подлежи на конфискация съгласно други разпоредби, свързани с правомощия за
 конфискация съгласно правото на молещата държава, в резултат на производство,
 свързано с престъпление, включително конфискация на трети страни, разширена
 конфискация и конфискация без окончателна присъда.
 Член LAW.CONFISC.3: Задължение за оказване на помощ
 Държавите предоставят една на друга, при поискване, възможно най-голямата помощ за
 идентифицирането и проследяването на средствата на престъплението, облагите и друго
 имущество, подлежащо на конфискация. Тази помощ включва всякакви мерки за предоставяне
 и обезпечаване на доказателства за съществуването, местоположението или движението,
 естеството, правния статут или стойността на тези средства на престъплението, облаги или
 друго имущество.
 Член LAW.CONFISC.4: Молби за информация за банкови сметки и банкови сейфове
 1. При условията, посочени в настоящия член, замолената държава, в отговор на молба,
 изпратена от друга държава, предприема необходимите мерки, за да определи дали
 физическо или юридическо лице, срещу което се води наказателно разследване, държи или
 контролира една или повече сметки, независимо от техния характер, в която и да било банка,
 разположена на нейната територия, и ако е така, предоставя подробна информация за
 установените сметки. Тази подробна информация включва по-специално името на титуляра на
 сметката и номерът IBAN, а в случая на сейфове — името на наемателя или уникален
 идентификационен номер.
 2. Задължението, посочено в параграф 1, се прилага само доколкото информацията е на
 разположение на банката, която поддържа сметката.
 3. В допълнение към изискванията по член


text:
LAW.CONFISC.25 [Съдържание на молбата], в
 своята молба молещата държава:
 (a) посочва защо смята, че исканата информация би могла да бъде от значителна стойност
 за целите на наказателното разследване на престъплението;
 (b) посочва основанията, на които предполага, че сметката се намира в банки в замолената
 държава, и уточнява възможно най-подробно банките и сметките, които може да са
 засегнати; и
 (c) включва цялата налична допълнителна информация, която може да улесни
 изпълнението на молбата.
 4. Обединеното кралство и Съюзът, действащ от името на всяка от своите държави
 членки, могат поотделно да уведомят Специализирания комитет по правоприлагане и съдебно
 сътрудничество, че настоящият член ще бъде разширен, за да бъдат включени и сметки в
 небанкови финансови институции. Това уведомяване може да подлежи на принципа на
 реципрочност.
 Член LAW.CONFISC.5: Молби за информация за банкови трансакции
 1. По молба на друга държава замолената държава предоставя информация за конкретни
 банкови сметки и за банкови операции, извършени през конкретен период чрез една или
 399
 ---pagebreak--- повече сметки, посочени в молбата, включително информация за сметки на наредители или на
 получатели.
 2. Задължението, посочено в параграф 1, се прилага само доколкото информацията е на
 разположение на банката, която поддържа сметката.
 3. В допълнение към изискванията по член LAW.CONFISC.25 [Съдържание на молбата], в
 своята молба молещата държава посочва защо смята, че исканата информация би могла да
 бъде от значение за целите на наказателното разследване на престъплението.
 4. За изпълнението на такава молба замолената държава може да въведе същите
 условия, които прилага по отношение на молби за издирване и изземване.
 5. Обединеното кралство и Съюзът, действащ от името на всяка от своите държави
 членки, могат поотделно да уведомят Специализирания комитет по правоприлагане и съдебно
 сътрудничество, че настоящият член ще бъде разширен, за да бъдат включени и сметки в
 небанкови финансови институции. Това уведомяване може да подлежи на принципа на
 реципрочност.
 Член LAW.CONFISC.6: Молби за наблюдение на банкови трансакции
 1. Замолената държава гарантира, че по молба на друга държава тя е в състояние да
 наблюдава, за определен период, банковите операции, извършвани през една или повече
 сметки, посочени в искането, и да съобщава на молещата държава резултатите от
 наблюдението.
 2. В допълнение към изискванията по член LAW.CONFISC.25 [Съдържание на молбата], в
 своята молба молещата държава посочва защо смята, че исканата информация би могла да
 бъде от значение за целите на наказателното разследване на престъплението.
 3. Решението за наблюдение се взема за всеки случай поотделно от компетентните
 органи в замолената държава в съответствие с нейното национално право.
 4. Компетентните органи на молещата и замолената държава договарят помежду си
 практическите подробности във връзка с наблюдението.
 5. Обединеното кралство и Съюзът, действащ от името на всяка от своите държави
 членки, могат поотделно да уведомят Специализирания комитет по правоприлагане и съдебно
 сътрудничество, че настоящият член ще бъде разширен, за да бъдат включени и сметки в
 небанкови финансови институции. Това уведомяване може да подлежи на принципа на
 реципрочност.
 Член LAW.CONFISC.7: Предаване на информация без поискване
 Без да се засягат нейните собствени разследвания или производства, държава може, без
 предварителна молба, да предаде на друга държава информация относно средствата на
 престъплението, облагите


text:
и друго имущество, подлежащо на конфискация, когато смята, че
 разкриването на тази информация може да помогне на получаващата държава да започне или
 да проведе разследвания или производства или може да доведе до молба от страна на тази
 държава съгласно настоящия дял.
 400
 ---pagebreak--- Член LAW.CONFISC.8: Задължение за предприемане на временни мерки
 1. По молба на друга държава, която е започнала наказателно разследване или
 производство или разследване или производство за целите на конфискация, замолената
 държава предприема необходимите временни мерки, като обезпечаване или изземване, за да
 предотврати занимаването, прехвърлянето или разпореждането с имущество, което на по-
 късен етап може да бъде предмет на молба за конфискация или да удовлетвори молбата.
 2. Държава, която е получила молба за конфискация съгласно член LAW.CONFISC.10
 [Задължение за конфискация], предприема мерките, посочени в параграф 1 от настоящия
 член, по отношение на имущество, което е предмет на молбата или може да удовлетвори
 молбата, ако това се иска от нея.
 3. Когато е получена молба съгласно настоящия член, замолената държава предприема
 всички необходими мерки за изпълнение на молбата без забавяне и със същата бързина и
 степен на приоритет, както при сходни национални случаи, и без забавяне изпраща на
 молещата държава потвърждение чрез всяко средство, позволяващо възпроизвеждане на
 писмен текст.
 4. Когато молещата държава заяви, че е необходимо незабавно обезпечаване, тъй като са
 налице основателни причини да се смята, че въпросното имущество ще бъде незабавно
 премахнато или унищожено, замолената държава предприема всички необходими мерки за
 изпълнение на молбата в срок от 96 часа от нейното получаване и изпраща на молещата
 държава потвърждение чрез всяко средство, позволяващо възпроизвеждане на писмен текст.
 5. Когато замолената държава не е в състояние да изпълни молбата в срока по параграф
 4, тя незабавно уведомява молещата държава и се консултира с нея относно целесъобразните
 следващи стъпки.
 6. Изтичането на срока по параграф 4 не погасява изискванията към замолената държава
 съгласно настоящия член.
 Член LAW.CONFISC.9: Изпълнение на временните мерки
 1. След изпълнението на временните мерки, поискани в съответствие с член
 LAW.CONFISC.8 [Задължение за предприемане на временни мерки], параграф 1, молещата
 държава предоставя без поискване и възможно най-скоро на замолената държава цялата
 информация, която може да оспори или измени обхвата на тези мерки. Молещата държава
 незабавно предоставя цялата допълнителна информация, искана от замолената държава и
 необходима за изпълнението на временните мерки и предприемането на последващи
 действия във връзка с тях.
 2. Преди да отмени временна мярка, въведена съгласно член LAW.CONFISC.8
 [Задължение за предприемане на временни мерки], замолената държава, когато е възможно,
 дава на молещата държава възможност да представи съображенията си в полза на оставянето
 на мярката в сила.
 Член LAW.CONFISC.10: Задължение за конфискация
 1. Държава, която е получила молба за конфискация на имущество, разположено на
 нейната територия:
 401
 ---pagebreak--- (a) изпълнява решение за конфискация, издадено във връзка с това имущество от съд в
 молещата държава; или
 (b) предава молбата на компетентните си органи с цел получаването на решение за
 конфискация и, ако такова решение бъде дадено, го изпълнява.
 2. За целите на параграф 1, буква б) държавите, когато е необходимо, имат
 компетентност да заведат иск за конфискация съгласно


text:
националното си право.
 3. Параграф 1 се прилага също към конфискация, изразяваща се в изискване за плащане
 на парична сума, съответстваща на стойността на облагите, ако имуществото, срещу което
 може да бъде изпълнена конфискацията, е разположена в замолената държава. В такива
 случаи, когато изпълнява конфискация съгласно параграф 1 и ако плащането не е получено,
 замолената държава реализира вземането по отношение на което и да било имущество,
 налично за целта.
 4. Ако искането за конфискация е свързано с конкретно имущество, молещата държава и
 замолената държава могат да се договорят, че замолената държава може да изпълни
 конфискацията под формата на плащане на парична сума, съответстваща на стойността на
 облагите.
 5. Държава сътрудничи във възможно най-голяма степен съгласно националното си
 право с държава, която иска изпълнението на мерки, равностойни на конфискация на
 имущество, когато искането не е било отправено в рамките на наказателно производство,
 доколкото такива мерки са разпоредени от съдебен орган в молещата държава във връзка с
 наказателно престъпление, при условие че е установено, че имуществото представлява облаги
 или:
 (a) друго имущество, в което облагите са били преобразувани или превърнати;
 (b) имущество, придобито от законни източници, ако облагите са били смесени, изцяло или
 частично, с такова имущество, до стойността, на която се оценяват смесените облаги;
 или
 (c) доход или друга полза, произтичащи от облаги, от имущество, в което облагите от
 престъпление са били преобразувани или превърнати, или от имущество, с което
 облагите от престъпление са били смесени, до стойността, на която се оценяват
 смесените облаги, по същия начин и в същата степен като облаги.
 6. Мерките, посочени в параграф 5, включват мерки, позволяващи изземването,
 задържането и лишаването от имущество и активи чрез подаване на искове към граждански
 съдилища.
 7. Замолената държава решава относно изпълнението на решението за конфискация без
 забавяне и, без да се засяга параграф 8 от настоящия член, не по-късно от 45 дни след
 получаването на искането. Замолената държава изпраща потвърждение на молещата държава
 чрез всяко средство, позволяващо възпроизвеждане на писмен текст, и без забавяне. Освен
 ако не са налице основания за отлагане по член LAW.CONFISC.17 [Отлагане] , замолената
 държава предприема конкретни мерки, необходими за изпълнение на решението за
 конфискация без забавяне и най-малко със същата бързина и степен на приоритет, както при
 сходен национален случай.
 402
 ---pagebreak--- 8. Когато замолената държава не е в състояние да изпълни искането в срока по параграф
 7, тя незабавно уведомява молещата държава и се консултира с нея относно целесъобразните
 следващи стъпки.
 9. Изтичането на срока по параграф 7 не погасява изискванията към замолената държава
 съгласно настоящия член.
 Член LAW.CONFISC.11: Изпълнение на конфискацията
 1. Процедурите за получаването и изпълнението на конфискация съгласно член
 LAW.CONFISC.10 [Задължение за конфискация] се уреждат от националното право на
 замолената държава.
 2. Замолената държава е обвързана с фактическите констатации, доколкото те са
 посочени в присъдата или съдебното решение, издадени от съд на молещата държава, или
 доколкото тази присъда или съдебно решение се основават негласно на тях.
 3. Ако конфискацията се изразява в изискване за плащане на парична сума,
 компетентният орган на замолената държава преобразува размера на сумата в паричната
 единица


text:
на тази държава при обменния курс, приложим към момента на вземане на
 решението за изпълнение на конфискацията.
 Член LAW.CONFISC.12: Конфискувано имущество
 1. При спазване на параграфи 2 и 3 от настоящия член замолената държава разполага с
 имущество, конфискувано съгласно член LAW.CONFISC.10 [Задължение за конфискация] и член
 LAW.CONFISC.11 [Изпълнение на конфискацията], в съответствие с националното си право и
 административни процедури.
 2. Когато действа по молба на друга държава съгласно член LAW.CONFISC.10 [Задължение
 за конфискация], замолената държава, доколкото се разрешава от нейното национално право
 и ако това е поискано, дава приоритет на връщането на конфискувано имущество на молещата
 държава, за да може тя да обезщети жертвите на престъплението, или връща такова
 имущество на законните му собственици.
 3. Когато действа по молба на друга държава съгласно член LAW.CONFISC.10 [Задължение
 за конфискация] и след като е взела под внимание правото на жертва на връщане на
 имущество или на обезщетение за имущество съгласно параграф 2 от настоящия член,
 замолената държава се разпорежда с паричната сума, получена в резултат на изпълнението на
 решение за конфискация, както следва:
 (a) ако сумата е равна на или по-малка от 10 000 EUR, тя остава за замолената държава; или
 (b) ако сумата е по-голяма от 10 000 EUR, замолената държава прехвърля 50 % от събраната
 сума на молещата държава.
 4. Без да се засяга параграф 3, молещата държава и замолената държава могат,
 разглеждайки всеки случай поотделно, да отделят специално внимание на сключването на
 други такива споразумения или договорености относно разпореждането със собственост,
 както смятат за целесъобразно.
 403
 ---pagebreak--- Член LAW.CONFISC.13: Право на изпълнение и максимален размер на конфискацията
 1. Искане за конфискация, подадено по член LAW.CONFISC.10 [Задължение за
 конфискация], не засяга правото на молещата държава самостоятелно да изпълни решението
 за конфискация.
 2. Нищо в настоящия дял не трябва да се тълкува като разрешение общата стойност на
 конфискацията да надхвърля размера на паричната сума, посочен в решението за
 конфискация. Ако държава установи, че това би могло да се случи, засегнатите държави
 започват консултации помежду си, за да се избегне такъв ефект.
 Член LAW.CONFISC.14: Заместващо наказание лишаване от свобода
 Замолената държава не налага заместващо наказание лишаване от свобода или друга мярка,
 ограничаваща свободата на лице, вследствие на искане по член LAW.CONFISC.10 [Задължение
 за конфискация] без съгласието на молещата държава.
 Член LAW.CONFISC.15: Основания за отказ
 1. Сътрудничество по настоящия дял може да бъде отказано, ако:
 (a) замолената държава смята, че изпълнението на молбата ще противоречи на принципа
 ne bis in idem; или
 (b) престъплението, с което е свързано искането, не представлява престъпление съгласно
 националното право на замолената държава, ако е извършено в нейната юрисдикция;
 това основание за отказ се прилага към сътрудничество съгласно член LAW.CONFISC.3
 [Задължение за оказване на помощ] — член LAW.CONFISC.7 [Предаване на информация
 без поискване] само доколкото исканата помощ е свързана с принудителни действия.
 2. Обединеното кралство и Съюзът, действащ от името на всяка от своите държави
 членки, могат да уведомят поотделно Специализирания комитет по правоприлагане и съдебно
 сътрудничество, че на основата на реципрочност условието за двойна наказуемост, упоменато
 в параграф 1, буква б) от настоящия член, няма да се


text:
прилага, при условие че престъплението,
 във връзка с което е издадена молбата, е:
 (a) едно от престъпленията, изброени в член LAW.SURR.79 [Обхват], параграф 4, както са
 определени в законодателството на молещата държава, и
 (b) наказуемо в молещата държава с присъда за лишаване от свобода или с мярка,
 изискваща задържане за максимален срок от най-малко 3 години.
 3. Сътрудничество по член LAW.CONFISC.3 [Задължение за оказване на помощ] —
 LAW.CONFISC.7 [Предаване на информация без поискване], доколкото исканата помощ е
 свързана с принудителни действия, и по член LAW.CONFISC.8 [Задължение за предприемане
 на временни мерки] и член LAW.CONFISC.9 [Изпълнение на временните мерки] също може да
 бъде отказано, ако исканите мерки не биха могли да бъдат предприети съгласно
 националното право на замолената държава за целите на разследване или производство в
 сходен национален случай.
 404
 ---pagebreak--- 4. Когато това е изискване съгласно националното право на замолената държава,
 сътрудничеството по член LAW.CONFISC.3 [Задължение за оказване на помощ] —
 LAW.CONFISC.7 [Предаване на информация без поискване], доколкото исканата помощ е
 свързана с принудителни действия, и по член LAW.CONFISC.8 [Задължение за предприемане
 на временни мерки] и член LAW.CONFISC.9 [Изпълнение на временните мерки] може да бъде
 отказано и ако исканите мерки или други мерки със сходно действие няма да бъдат
 разрешени съгласно националното право на молещата държава или, що се отнася до
 компетентните органи на молещата държава, ако молбата не е разрешена от съдебен орган,
 действащ във връзка с наказателно престъпление.
 5. Сътрудничество по член LAW.CONFISC.10 [Задължение за конфискация] — член
 LAW.CONFISC.14 [Заместващо наказание лишаване от свобода] може също да бъде отказано,
 ако:
 (a) националното право на замолената държава не предвижда конфискация за вида
 престъпление, с който е свързано искането;
 (b) без да се засяга задължението съгласно член LAW.CONFISC.10 [Задължение за
 конфискация], параграф 3, то би противоречало на принципите на националното право
 на замолената държава относно ограниченията на конфискацията по отношение на
 връзката между престъпление и:
 (ix) икономическа изгода, която би могла да се определи като облаги от него; или
 имущество, което би могло да се определи като средства на престъплението;
 (c) съгласно националното право на замолената държава конфискация вече не може да
 бъде наложена или изпълнена заради давностните срокове;
 (d) без да се засяга член LAW.CONFISC.10 [Задължение за конфискация], параграфи 5 и 6,
 молбата не е свързана с предишна присъда или решение от съдебен характер, или с
 изложение в такова решение, че е извършено престъпление или няколко престъпления,
 въз основа на които е издадена или се иска конфискацията;
 (e) конфискацията не подлежи на принудително изпълнение в молещата държава или все
 още подлежи на обичайните средства за обжалване; или
 (f) молбата е свързана с решение за конфискация вследствие на решение, постановено в
 отсъствието на лицето, срещу което е постановено решението за конфискация, и според
 замолената държава производството на молещата държава, довело до това решение, не
 удовлетворява минималните стандарти за защита, на които има право всяко лице, срещу
 което е повдигнато обвинение за извършено престъпление.
 6. За целите на параграф 5, буква е) едно решение не се счита за постановено в
 отсъствието на лицето, ако:
 (a) е било потвърдено или поставено след


text:
противопоставяне от страна на засегнатото лице;
 или
 (b) е било произнесено при обжалване, при положение че обжалването е било подадено от
 засегнатото лице.
 405
 ---pagebreak--- 7. Когато за целите на параграф 5, буква е) замолената държава преценява дали са били
 удовлетворени минималните стандарти за защита, тя взема под внимание факта, че
 засегнатото лице умишлено се е опитало да се укрие от правосъдието, или факта, че лицето е
 имало възможност да предяви правно средство за защита срещу решението, постановено в
 негово отсъствие, но е избрало да не направи това. Същото се прилага, когато засегнатото
 лице, след като надлежно е било получило призовка да се яви в съда, е избрало да не направи
 това и да не поиска отлагане.
 8. Държавите не се позовават на банковата тайна като основание за отказ на
 сътрудничество по настоящия дял. Когато това е изискване съгласно националното право,
 замолената държава може да поиска разрешение за молбата за сътрудничество, свързано с
 отменяне на банкова тайна, от съдебен орган, действащ във връзка с наказателни
 престъпления.
 9. Замолената държава не се позовава на факта, че:
 (a) лицето, за което се отнася разследването или решението за конфискация от органите на
 молещата държава, е юридическо лице, като пречка пред оказването на сътрудничество
 съгласно настоящия дял;
 (b) физическото лице, срещу което е издадено решение за конфискация на облаги, е
 починало или юридическото лице, срещу което е издадено решение за конфискация на
 облаги, впоследствие е било разформирано, като пречка пред оказването на помощ в
 съответствие с член LAW.CONFISC.10 [Задължение за конфискация], параграф 1, буква а);
 или
 (c) лицето, за което се отнася разследването или решението за конфискация от органите на
 молещата държава, е посочено в молбата едновременно като извършител на основното
 престъпление и на престъплението за изпиране на пари, като пречка пред оказването на
 сътрудничество съгласно настоящия дял.
 Член LAW.CONFISC.16: Консултации и информиране
 Когато има съществени основания да се счита, че изпълнението на решение за обезпечаване
 или конфискация ще създаде реален риск за защитата на основните права, замолената
 държава, преди да реши дали да изпълни решението за обезпечаване или конфискация, се
 консултира с молещата държава и може да поиска предоставянето на необходима
 информация.
 Член LAW.CONFISC.17: Отлагане
 Замолената държава може да отложи предприемането на действие относно молба, ако това
 действие ще засегне разследвания или производство на нейните органи.
 Член LAW.CONFISC.18: Частично или условно удовлетворяване на молба
 Преди да откаже или отложи сътрудничество по настоящия дял, замолената държава, когато е
 целесъобразно и след консултации с молещата държава, разглежда дали молбата може да
 бъде частично или условно удовлетворена при условията, които счита за необходими.
 406
 ---pagebreak--- Член LAW.CONFISC.19: Връчване на документи
 1. Държавите си оказват възможно най-голямата степен на взаимопомощ във връзка с
 връчването на съдебни документи на лица, засегнати от временни мерки и конфискация.
 2. Нищо в настоящия член няма за цел да попречи на:
 (a) възможността за изпращане по пощата на съдебни документи директно на лица,
 намиращи се в чужбина; и
 (b) възможността съдебни изпълнители, длъжностни лица или други компетентни органи от
 държавата на произход да връчват директно съдебни документи чрез консулските
 служби на тази


text:
държава или чрез съдебните органи, включително съдебни изпълнители
 и длъжностни лица, или други компетентни органи на държавата, за която са
 предназначени съдебните документи.
 3. При връчването на съдебни документи на лица, които се намират в чужбина и са засегнати от
 решения за временни мерки или за конфискация, издадени в изпращащата държава, тази
 държава посочва средствата за правна защита, с които разполагат тези лица съгласно нейното
 национално право.
 Член LAW.CONFISC.20: Признаване на чуждестранни решения
 1. При разглеждането на молба за сътрудничество съгласно член LAW.CONFISC.8 [Задължение за
 предприемане на временни мерки] — член LAW.CONFISC.14 [Заместващо наказание лишаване
 от свобода] замолената държава признава всяко решение, издадено от съдебен орган в
 молещата държава относно права, предявени от трети страни.
 2. Признаването може да бъде отказано, ако:
 (a) третите страни не разполагат с адекватна възможност да отстояват правата си;
 (b) решението е несъвместимо с решение, което вече е постановено в замолената държава
 по същия случай;
 (c) то е несъвместимо с обществения ред на замолената държава; или
 (d) решението е постановено в разрез с разпоредбите относно изключителната
 компетентност, предвидени в националното право на замолената държава.
 Член LAW.CONFISC.21: Органи
 1. Всяка държава определя централен орган, който отговаря за изпращането и
 отговарянето на молби съгласно настоящия дял, за изпълнението на тези молби или за
 предаването им на компетентните органи с цел изпълнението им.
 2. Съюзът може да посочи орган на Съюза, който, в допълнение към компетентните
 органи на държавите членки, подава и, ако е целесъобразно, изпълнява молби по настоящия
 дял. За целите на настоящия дял всяка такава молба се счита за молба от държава членка.
 Съюзът може също да определи този орган на Съюза за централен орган, който отговаря за
 изпращането и отговарянето на молби, подадени по настоящия дял от този орган или към
 него.
 407
 ---pagebreak--- Член LAW.CONFISC.22: Пряка връзка
 1. Централните органи комуникират пряко помежду си.
 2. В спешни случаи молби или съобщения по настоящия дял могат да бъдат изпратени
 директно от съдебните органи на молещата държава към съдебните органи на замолената
 държава. В тези случаи чрез централния орган на молещата държава се изпраща
 едновременно копие до централния орган на замолената държава.
 3. Когато е отправена молба съгласно параграф 2 и органът не е компетентен за нейното
 разглеждане, той предава молбата на компетентния национален орган и директно уведомява
 молещата държава, че е направил това.
 4. Молби или съобщения съгласно член LAW.CONFISC.3 [Задължение за оказване на
 помощ] — член LAW.CONFISC.7 [Предаване на информация без поискване], които не са
 свързани с принудителни действия, могат да бъдат директно предадени от компетентните
 органи на молещата държава на компетентните органи на замолената държава.
 5. Проекти на молби или на съобщения по настоящия дял могат да бъдат изпратени
 директно от съдебните органи на молещата държава на съдебните органи на замолената
 държава преди официална молба, за да се гарантира, че официалната молба може да бъде
 ефикасно разгледана при нейното получаване и че съдържа достатъчно информация и
 придружаващи документи, за да изпълни изискванията съгласно правото на замолената
 държава.
 Член LAW.CONFISC.23: Формуляр и езици на молбата
 1. Всички молби по настоящия дял се отправят в